Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

16.12.2013 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивує вимоги тим, що 31.07.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким Позичальник отримав грошові кошти у розмірі 500000 грн. в межах кредитної лінії окремими частинами, у сумі, що не перевищує невикористаний ліміт кредитування, з розрахунку 11,5% річних у національній валюті за весь час користування кредитом з 31.07.2008 року до 30.07.2018 року. Виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором від 31.07.2008 року забезпечено іпотекою нерухомого майна - нежитлової будівлі, розташованою за адресою [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві власності. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта банку», відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» передав права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банку перейшло право вимагати замість Укрпромбанку від боржників належного виконання за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує і має прострочену заборгованість станом на 07.11.2013 року на загальну суму 532 599,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 284000 грн., за відсотками в сумі 103566,14 грн., пені 6340,38 грн., комісії 130483,16 грн., пені за несвоєчасну сплату комісії 8209,32 грн. Тому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 532599 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові будівлі, що розташовані в [ADDRESS], шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, а також стягнути з відповідачів судовий збір. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представники у судовому засіданні пояснили, що не згодні з розміром заборгованості в сумі 354000 грн., право вимоги якої ТОВ «Укрпромбанк» передав ПАТ «Дельта банку» за договором від 30.06.2010 року. За їх розрахунками, заборгованість складає не 354000 грн., а 84000 грн. Дана заборгованість розрахована ними виходячи з того, що Позичальником [PERSON] до 16.09.2008 року включно були отримані кредитні кошти на загальну суму 830 тисяч грн., а повернуті були кошти з тіла кредиту в сумі 746 тис. грн., кошти сплачувалися наперед, таким чином, існуюча заборгованість в сумі 84 тис. грн. на даний час не є простроченою. Останній раз Позичальник отримував кредитні кошти 16.09.2008 року, останній платіж по погашенню тіла кредиту був здійснений 03.10.2008 року, після цього кредитна лінія була заблокована з боку банку у зв'язку з фінансовими труднощами. Після цього ТОВ «Укрпромбанк» перестав виконувати свої зобов'язання перед Позичальником в частині надання кредиту в межах встановленого графіку зменшення ліміту кредитування, що був встановлений до 30.07.2018 року. Крім того, ні ТОВ «Укрпромбанк», ні ПАТ «Дельта банку» не повідомили Позичальника про заміну кредитора, не надали доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, тому дані 84 тис. грн. вони ПАТ «Дельта банку» принципово не сплачували з огляду на правові норми ч.2 ст.517 ЦК України. Просили застосувати до вимог ПАТ «Дельта банку» строк позовної давності, якщо суд дійде до висновку про наявність простроченої заборгованості у [PERSON], та в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином. Представник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що ПАТ «Дельта банк» звертався до господарського суду за стягненням заборгованості з фізичної особи - підприємця [PERSON], однак в задоволенні позову було відмовлено, рішення суду набрало законної сили. У зв'язку з цим просив обставини, встановлені рішенням господарського суду, врахувати при прийнятті рішення у даній цивільній справі, і в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представників, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 31.07.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений кредитний договір (а.с.6), за умовами якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти на умовах: ліміт кредитування становить 500000 грн., що змінюється відповідно до графіка зменшення ліміту кредитування (а.с.14). Строк кредитної лінії за договором встановлений з 31.07.2008 року до 30.07.2018 року. Позичальник отримував грошові кошти в межах кредитної лінії окремими частинами, у сумі, що не перевищує невикористаний ліміт кредитування, з розрахунку 11,5% річних у національній валюті за весь час користування кредитом, зі сплатою щоденної комісії за управління кредитом в розмірі 0,034% від фактичної заборгованості за кредитом. П. 1.2 договору визначає, що «відновлювальна мультивалютна кредитна лінія» - це кредитна лінія, при якій ліміт кредитування визначається у вигляді максимальної суми кредитних коштів, що може знаходитися у користуванні Позичальника на будь-яку дату протягом строку дії цього договору. У разі часткового або повного повернення кредиту Позичальник може повторно отримати кредит в межах зазначеного ліміту кредитування протягом строку кредитної лінії. За умовами повернення кредиту відповідно до частини 4 кредитного договору від 31.07.2008 року повернення кредиту Позичальником здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на відповідні позичкові рахунки згідно з графіком зменшення ліміту кредитування. У випадку порушення Позичальником строків повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості зі сплатою процентів у підвищеному розмірі. Виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором від 31.07.2008 року забезпечено іпотекою нерухомого майна - нежитлової будівлі площею 2187,5 кв.м., вартістю 952875 грн., розташованою за адресою [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві спільної часткової власності (а.с.17). Встановлено, що 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта банку» (а.с.187), відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» передав права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банку перейшло право вимагати замість Укрпромбанку від боржників належного виконання за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і від відповідачів, кредитний та забезпечувальний договори з якими внесені у додаток №2 до цього договору(а.с.48). Відповідно до Акту звірки від 01.07.2010 року, ТОВ «Укрпромбанк» перевів право вимоги, а ПАТ «Дельта банк» прийняв право вимоги до Позичальника фізичної особи - підприємця [PERSON] на загальну суму 370044,94 грн. станом на 01.07.2010 р.(а.с.167). Ця сума за актом звірки складається з 354000 грн. тіла кредиту (прострочене тіло кредиту відсутнє), 4610,74 грн. (3792,16 + 818,58 грн.) відсотків, 4092,24 комісії, 7341,96 грн. простроченої комісії. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту (а.с.35), в подальшому ПАТ «Дельта банк» почав самостійно нараховувати на суму 354000 грн. тіла кредиту проценти, комісію, пеню за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, комісії, у відповідності до умов кредитного договору від 31.07.2008 р. Рішенням господарського суду Сумської області від 29.05.2013 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позову ПАТ «Дельта банк» до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення 462431,97 грн. заборгованості за договором кредиту від 31.07.2008 р., укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та ФОП [PERSON], - відмовлено (а.с.74). Відповідачі надали у матеріали справи копії заяв Позичальника на видачу готівки та копії корінців чеків, що свідчать про отримання [PERSON] кредиту у період з 01.08.2008 року по 16.09.2008 року на загальну суму 830000 грн., а також копії меморіальних ордерів, які свідчать про погашення кредиту на загальну суму 746000 грн. у період з 04.08.2008 р. по 03.10.2008 р. (а.с. 90-116). Факт існування простроченої заборгованості станом на 30.06.2010 року перед ТОВ «Укрпромбанк» заперечували. Відповідно до змісту ст.33 Закону України «Про іпотеку», ст.590 ЦК України, при вирішенні спорів про стягнення на предмет іпотеки принциповим є встановлення факту невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, лише за цієї умови суд має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Позивач всупереч ч.1 ст.60 ЦПК України не довів суду факт неналежного виконання боржником обов'язків за кредитним договором. Так, на неодноразові пропозиції суду позивач не надав для огляду первинні документи про дату і суму виданого кредиту та дати і суми погашення заборгованості з боку ФОП [PERSON] за період з 31.07.2008 р. по 30.06.2010 року або довідку про рух коштів Позичальника за вказаний період. Хоча за умовами договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010 року, а саме, пункту 4.5 договору, Укрпромбанк був зобов'язаний протягом 3-х місяців з дня набрання чинності договором передати оригінали всіх документів та інформацію, яка є важливою для здійснення прав вимоги (а.с.190). Також судом 20.02.2014 р. була винесена протокольна ухвала про витребування даних відомостей у ліквідатора ТОВ «Укрпромбанк», яка отримана ліквідатором (а.с.163), однак відомостей на виконання ухвали суду не надійшло, в тому числі і після повторного нагадування (а.с.186). Також не надано на запит суду аналогічних відомостей з Національного Банку України (а.с.184 - 185). Представник ПАТ «Дельта Банку» повідомив суд про вичерпання можливостей отримати докази, які підтверджують розмір заборгованості ФОП [PERSON] станом на 01.07.2010 року. Натомість відповідачі надали суду для огляду оригінали документів, які підтверджують факт отримання [PERSON] у період з 01.08.2008 р. по 16.09.2008 р. кредитних коштів на загальну суму 830000 грн. та факт повернення ним коштів з тіла кредиту в сумі 746 тис. грн. у період з 03.08.2008 р. по 03.10.2008 р. (а.с.90 - 116), та стверджують, що на 01.07.2010 року існувала заборгованість в сумі 84000 грн., а ПАТ «Дельта Банк» неправомірно пред`явив як заборгованість з тіла кредиту станом на 01.07.2010 року суму в 354000 грн. Відповідно до ст.518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора, а якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні - на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, заборгованість ФОП [PERSON] в сумі 370044,94 грн. (з них 354000 грн. тіла кредиту), право вимоги якої передана від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта банку» не підтверджена належними доказами, враховуючи, що відповідачі визнали заборгованість з тіла кредиту лише в сумі 84000 грн., надавши суду відповідні підтверджуючі документи, при цьому наголошували на тому, що розмір такої заборгованості не перевищує ліміт кредитування згідно встановленого графіка (а.с.14) станом на день прийняття рішення судом, а отже, не є простроченою. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 30.03.2012 року (п.41), при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки початковою вартістю 952875 грн., при цьому вказуючи розмір заборгованості в сумі 532599 грн., яку до того ж не довів належними доказами. За таких обставин підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні. Крім того, суд зауважує наступне. Договір від 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта банк» та Національним банком України є по суті договором відступлення права вимоги і тягне за собою лише передачу права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, а передачу зобов'язань щодо виконання обов'язків кредитора не передбачає. При відступленні права вимоги первинний договір продовжує діяти з участю тих самих осіб, що його уклали, оскільки обов'язки за первинним договором до іншої особи не переходять. Відповідно до кредитного договору 31.07.2008 р., ТОВ «Укрпромбанк» зобов'язався кредитувати ФОП [PERSON] до 30.07.2018 року відповідно до ліміту кредитування, встановленого графіком. Станом на день передачі права вимоги за кредитним договором від 31.07.2008 р., тобто на 30.06.2010 року ліміт кредитування становив 420800 грн., тобто не був вичерпаний Позичальником. Як пояснив у судовому засіданні відповідач [PERSON], ТОВ «Укрпромбанк» 16.09.2008 року надав останній раз кредит, потім зупинив кредитування, хоча Позичальник розраховував на отримання кредитних коштів протягом усього строк дії договору. Відповідно до ст.613 ЦК України, виконання зобов'язання боржника може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Таким чином, у справі слід дослідити обставину, на яку посилається відповідач, про те, що Банк не виконав своїх обов'язків за кредитним договором, однак неправомірно передав свої права за цим договором позивачу. Однак суд позбавлений такої можливості, оскільки розмір заборгованості відповідача станом на 30.06.2010 року, право вимоги якого передане ПАТ «Дельта банку», не визнається відповідачем, а позивачем не підтверджений належними доказами, і вичерпані всі можливості отримати такі докази.

Outcome: dismissed