Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

16 квітня 2020 року представник [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про поділ квартири та виділ майна в натурі, стягнення компенсації. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2019 року, квартира [ADDRESS] визнана спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частини вказаної квартири. Зазначає, що 15 серпня 2019 року за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером 48798508 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/2 вищезазначеної квартири. Посилається на висновок ТОВ «Центр судових інженерно-технічних експертиз та архітектури» від 29 жовтня 2019 року у якому зазначається, що за технічними показниками об`єкт (квартира [ADDRESS] ) може бути поділено. Також позовні вимоги мотивує тим, що у висновку експерта №174/2019 від 12 березня 2020 року, підтвердженого технічну можливість виділення кожному із співвласників відокремленої частини квартири та експертом надано висновок, що запропонований поділ зазначеної квартири відповідає вимогам будівельних норм та правил, в т.ч. ДБН. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.04.2020 року справа розподілена на суддю Домусчі Л.В.. Ухвалою Приморського районного суду від 24.04.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку в підготовчому засіданні. В підготовче засідання 22.06.2020 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. У відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 22.06.2020р.(а.с.73-75), представник відповідача зазначає, що поділ квартири [ADDRESS] - неможливий, оскільки дозвільні роботи були здійсненні позивачем без дозвільної документації, а тому таке будівництво є самочинним, та як наслідок не є об`єктом права власності. Наполягає на тому, що позивач не міг здійснювати будівельні роботи без відповідної дозвільної документації, оскільки такі роботи не підлягають під перелік робіт визначених постановою КМУ №406 від 07.06.2017 р. та у свою чергу відносяться до самочинного будівництва у відповідності до ст. 376 ЦК. Ухвалою суду від 22.06.2020 року по справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 15 жовтня 2020 року. До суду 15.10.2020 року надійшло клопотання представника відповідача адв. Афтеній А.В. , згідно якого просила провадження у справі зупинити до набрання законної сили рішення суду по цивільній справі №522/16289/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про приведення приміщення до попереднього стану, яка перебуває на розгляді судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченої Ю.Б. Розгляд справи 15.10.2020 року був відкладений на 17.11.2020 року із наданням часу сторонам на ознайомлення з заявленим клопотанням та підготовки позиції по ній. У судове засідання 17.11.2020 року з`явились представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 17.11.2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі було відмовлено. Також представником відповідача 17.11.2020 року було заявлено до суду клопотання про призначення по справі судово-будівельної експертизи. Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року у задоволенні усного клопотання представника відповідача про поновлення строків на подання клопотання про призначення експертизи було відмовлено. Клопотання представника відповідача про призначення експертизи - залишено без розгляду . Представник позивача надав пояснення , якими позовні вимоги з викладених підстав підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог з викладених в відзиві підстав та по справі оголошено перерву до 04.12.2020р. 04.12.2020р. у зв`язку з знаходженням судді на лікарняному судове засідання відкладено на 16.12.2020р. Протокольною ухвалою від 16.12.2020 року за клопотанням представника позивача судом ухвалено викликати судового експерта Скібінську Т.М. у судове засідання 18.01.2021 року. У судове засідання 18.01.2021 року з`явились представник позивача та представник відповідача. Також у судове засідання з`явилась судовий експерт Скібінська Т.М., яка надала пояснення Суду про те, що вона надала свій висновок 12.03.2020р. на підставі заяви [PERSON] та наданих документів, що нею проводився огляд на місці після перепланування, вже було виконані роботи по розподілу квартири на дві, і по улаштуванню інженерних мереж і що здійснене будівництво \-- не є самочинним, оскільки роботи, які були проведені позивачем, не відносяться до тих будівельних робіт, що вимагають отримання дозвільної документації від архітектурно-будівельних органів, оскільки не було втручання в залізобетонний каркас будівлі, а дверний отвір було облаштовано в пінобетонну огороджувальну конструкцію. Заявою від 22.04.2021 року представник позивача [PERSON] відмовився від позовних вимог в частині стягнення вартості будівельних робіт в сумі 131 119 гривень. У судове засідання 22.04.2021 року з`явились представник позивача та представник відповідача. Ухвалою суду від 22.04.2021 року була задоволена заява представника позивача [PERSON] про відмову від позовних вимог в частині стягнення вартості будівельних робіт в сумі 131 119 гривень. Позовні вимоги стосовно поділу квартири та виділу часток в натурі, стягнення компенсації в різниці часток - підтримав. Представник відповідача позовні вимоги - не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Дослідивши наявні в справі письмові докази, пояснення представників сторін, експерта, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2019 року, по справі № 522/13955/18 визнано квартиру [ADDRESS] (заг. пл..127,1 кв.м. 4 поверх) спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину зазначеної квартири. Право власності позивача [PERSON] на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за індексним номером 48798508. Право власності позивача [PERSON] на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за індексним номером 48789889. У висновку 027/19 №ТОВ «Центр судових інженерно-технічних експертиз та архітектури» від 29 жовтня 2019 року (а.с.7-10) зазначено,що у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться кВ.№168/1 : 1 коридор 12,2 кв.м., 2 житлова 14,3 кв.м., 3 вітальня 16,6 кв.м., 4 кухня-ніша 5,5 кв.м., санвузол 4,7 кв.м., балкон засклений 2,0 кв.м., балкон засклений 3,2 кв.м., заг. пл..58,5 кв.м., а у фактичному користування [PERSON] знаходиться кВ.№168: 1 коридор 6,2 кв.м., 2 санвузол 4,1 кв.м., 3 комора 2,7 кв.м., 4 кухня 15,8 кв.м., вітальня 16,1 кв.м., 6 житлова 13,2 кв.м., балкон засклений 5,2 кв.м., заг. пл..63,3 кв.м. та що за технічними показниками об`єкт (квартира [ADDRESS] ) може бути поділено. До нього додано план поділу квартири на 2 окремі квартири від 23.07.2019р. Експертом ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.. Скибінського М.С.» Скібинською Т.М. у висновку №174/2019 будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження, складеного 12 березня 2020 року, було встановлено, що обстеження проводилось у присутності [PERSON] та [PERSON] і в квартирі [ADDRESS] , були проведені будівельні роботи з перепланування та переобладнання, а саме: -На місці дверного отвору, який забезпечував вхід в квартиру зі сходової клітки, влаштовано два дверних отвори; -Демонтовані та влаштовані нові перегородки, внаслідок чого утворились дві самостійні ізольовані квартири: квартира №168 , площею 63, 3 кв.м. та кв. 168/1, площею 58,5 кв.м., до складу яких входять необхідні приміщення: житлові та підсобні. -В приміщенні №4 пл. 5,5 кв.м. в кВ.№168/1 Влаштовано витяжний канал для забезпечення примусової витяжної вентиляції. Як зазначає експерт, в результаті виконання вищевказаних будівельних робіт з перепланування (демонтаж та встановлення нових перегородок), загальна площа квартири [ADDRESS] , зменшилась на площу перегородок та згідно Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, (вих. №027/19 від 29.10.2019 року виконаного ТОВ «Центр СІТЕА) складає 121, 8 км. (58, 5 кв.м. + 63, 3 кв.м.). На момент проведення огляду кв.№168/1 (заг. пл..58,5 кв.м., жил. Пл..30,9 кв.м.) знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , а квартира №168 (заг. пл..63,3 кв.м., житл.пл. 29,3 кв.м.) - у фактичному користуванні [PERSON] . Ринкова вартість квартири № 168 пл.127,1 кв.м станом на дату складання оцінки становить 1244 $ x 127,1 кв.м. =158 112 долл. США. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу кВ.№168 від 29.10.2019р.ТОВ «Центр СІТЕА» заг. пл..квартир № 168 та №168/1 складає 121,8 кв.м.(зменшилась на площу перегородок). Відповідно до вищезазначеного висновку експерта №174/2019 від 12 березня 2020 року, підтверджено технічну можливість виділення кожному із співвласників відокремленої частини квартири, з урахування часток та фактичного користування майном було запропоновано наступний варіант поділу: Позивачу виділити 1/2 вказаної квартири, що складається із приміщень загальною площею 58,5 кв.м., а саме: 1 - коридор площею 12, 2 кв.м., 2- житлова площею 14,3 кв.м., 3 - вітальня площею 16,6 кв.м., 4 - кужня-ніша площею 5,5 кв.м., 5 - санвузол площею 4.7 кв.м., 6 - балкон площею 2,0 кв.м., 7 - балкон площею 3.2 кв.м. Загальна площа 58, 5 кв.м., що \-на 2,4 кв.м. менше площі, належно відповідно до його ідеальної частки., та розмір грошової компенсації по ринковій вартості складає 1986 $. Відповідачу виділити 1/2 вказаної квартири, що складається із приміщень загальною площею 63,3 кв.м., а саме: 1 - коридор площею 6,2 кв.м., 2 - санвузол площею, 4,1 кв.м., 3 - комора площею 2,7 кв.м., 4 - кухня площею 15, 8 кв.м., 5 - вітальня площею 16,1 кв.м., 6 - житлова площею 13, 2 кв.м., 7 - балкон площею 5, 2 кв.м. Загальна площа 63,3 кв.м., що \-на 2,4 кв.м. більше площі, належно відповідно до її ідеальної частки. Експерт дійшов висновку, що запропонований ТОВ «Центр СІТЕА» варіант поділу зазначеної квартири відповідає вимогам будівельних норм та правил, в т.ч. ДБН. Як зазначив Верховний Суд у своїй Постанові від 19.09.2018 року по справі 712/11374/16-ц, Аналіз статей 183, 358, 364 ЦК України дозволяє зробити висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Також Верховний Суд, у зазначеній постанові дійшов висновку, про те, якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Розмір грошової компенсації, як зазначає експерт у своєму висновку, по ринковій вартості за 2,4 кв.м. квартири [ADDRESS] , яку повинна сплатити [PERSON] , [PERSON] , при запропонованому варіанті розподілу, на момент складання даного висновку, складає: 2 986 $, що еквівалентно 76 513 грн. (курс НБУ на дату оцінки 1 $ США = 25, 6240 грн.). Із пояснень представників сторін та матеріалів справи судом встановлено, що фактично сторони користуються поділеним майном та кожен проживає в розподіленій квартирі згідно варіанту поділу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що поділ квартири [ADDRESS] - неможливий, оскільки дозвільні роботи були здійсненні позивачем без дозвільної документації, а тому таке будівництво є самочинним, та як наслідок не є об`єктом права власності, позивач не міг здійснювати будівельні роботи без відповідної дозвільної документації, оскільки такі роботи не підлягають під перелік робіт визначених постановою КМУ №406 від 07.06.2017 р. Суд звертає увагу, що Постановою Кабінету міністрів України №406 від 7 червня 2017 року був затверджений перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію». Відповідно до п. 1 зазначеного Переліку, до будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, відносяться роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками. Також, експерт [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що проведені будівельні роботи з перепланування та переобладнання виконанні без втручання в огороджувальні та несучі конструкції, відповідають вимогам будівельних норм та правил. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У силу ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ч.4 ст.358ЦК України передбачено, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» N 20 від 22.12.95 року, з подальшими змінами та доповненнями, судам було роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7«Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Суд вважає, що запропонований варіант поділу квартири в натурі на кВ. №168 та кВ.№168/1 відповідають вищевказаних вимогам та часткам сторін а тому вважає, що вимога про поділ квартири підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги представника позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved