overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

15 червня 2017 року Маріупольський міський центр зайнятості звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом [PERSON] про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Обгрунтування позову: 29.10.2013 р. до Маріупольського міського центру зайнятості (надалі Центр зайнятості) звернувся [PERSON], на підставі особистої заяви, йому надано статус безробітного, згідно тексту заяви останній був ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, визначеними Законом України «Про зайнятість населення» (надалі - Закон №5067-VІ) та Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (надалі - Закон №1533-ІІІ). Спеціалістами Центру зайнятості було здійснено перевірку та складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №687 від 22.05.2017. В ході перевірки було встановлено, що [PERSON] виконував роботу з 01.08.2014 по 08.08.2014 р. в ТОВ «Охоронний холдинг» на умовах цивільно-правового договору (тобто підчас перебування на обліку в центрі зайнятості). Отже з моменту укладання цивільно-правого договору з ТОВ «Охоронний холдинг» від 01.08.2014 №437/010814 [PERSON] мав зайнятість, та відносився до зайнятого населення, на підставі чого не мав права перебувати на обліку в Центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Крім того, [PERSON] мав обовязок повідомити Центр зайнятості про факт укладання цивільно-правого договору з ТОВ «Охоронний холдинг», оскільки п.2 ст.36 Закону №1533-ІІІ передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, а згідно з пп.4 п.2 ст.44 Закону №5067-VІ, безробітні зобовязані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Факт невиконання [PERSON] свого обовязку згідно п.3 ст.36 Закону №1533-III є законною підставою для повернення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю у період з 01.08.2014 (дата набуття зайнятості) по 18.11.2011 (дата припинення виплати), розмір якої складає 15008,84 грн. Посилаючись на викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

15 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 01.12.1999 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, строк на примирення просив не надавати, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надійшло. У відповідності до ст.ст.169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 01.12.1999 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 12.05.2017 року, серія I-БВ №161657, актовий запис №1864. Від шлюбу у подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим повторно 02.06.2017 року, серії I-БВ №297271. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

15 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 18.04.2012 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем та строк на примирення не надавати. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, строк на примирення просила не надавати, вказала, що спільне господарство не ведуть з 01.10.2016 року. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити, строк на примирення не надавати, вказав, що спільне господарство не ведуть з 01.10.2016 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 18.04.2012 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 16.05.2017 року, серія 1-ТП № 149284, актовий запис № 315. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-БВ № 173624. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається, сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

15 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якому вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 вересня 2013 року. Вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем припинили сумісне життя, дитина мешкає разом з нею. З квітня 2017 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2013 року і мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає з матір'ю, цього факту відповідач не оспорює. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач визнає позов в повному обсязі, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позов задоволений у повному обсязі, то згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн. на корить державного бюджету, а також на користь позивача понесені нею та документально підтвердженні витрати на правову допомогу у сумі 300 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

15 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 30.04.1988 року, який зареєстрований Хмельницьким Будинком урочистих подій. Від даного шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, строк на примирення просила не надавати, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст.ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30.04.1988 року Хмельницьким Будинком урочистих подій, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія I-БВ № 480296, актовий запис №627. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

15 червня 2017 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 25 березня 1995 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Зберігати сім'ю позивач не бажає, тому просить суд шлюб розірвати (а.с. а.с. 2 - 3). Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити, на стягненні з відповідачки судових витрат не наполягав. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 березня 1995 р., який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого райвиконкому міста Дніпропетровська, актовий запис № 276, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 липня 2004 року, актовий запис № 701 (а.с. 5). Позивач та відповідачка втратили один до одного почуття любові та довіри, не знаходять спільної мови, припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони зберігати сім'ю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Спору щодо поділу майна та подальшого мешкання дитини між сторонами на цей час немає. У разі виникнення спору він вирішуватиметься в самостійному провадженні. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачки сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

15 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 211,63 грн., в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.04.2014 року відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копія Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку». Далі в позові зазначив, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору надала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) - це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

15 червня 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, спільне життя з відповідачкою не склалося з різних причин, через психологічну несумісність, мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Через, що між ними виникають сварки, які поступово призвели до того, що стали зовсім чужими людьми, майже не розмовляють. Примирення та збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Сторони в судове засідання не з'явились. 11 жовтня 2017 року представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують. Зазначивши, що з 22 травня 2017 року по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують. Дитина залишається проживати з матір'ю. 11 жовтня 2017 року представник відповідачки надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечує, оскільки подальше проживання однією сім'єю не можливе, сторони тривалий час разом не проживають та не спілкуються, примирення не можливі. Донька залишаться проживати з матір'ю. Зазначила що відповідачка прізвище не змінює, просить залишити прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2001 року, про що свідчить актовий запис № 383, зроблений Другим Приморським відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін залишиться проживати з матір'ю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2017 року по теперішній час, проживають окремо. Майнового спору не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, про що свідчать їх письмові заяви до суду. Сторони визначились, що дитина залишаться проживати з матір'ю. При таких обставинах, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

15 червня 2017 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щосторони перебували у зареєстрованому шлюбі, розірваному згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року. Від шлюбу мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дочки. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, розірваному згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року. (а . с. 5) Від вказаного шлюбу сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO](а. с. 4). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, оскільки відповідач зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу дитині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved