Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

16 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON],[INFO], яка проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні через ненадання матері-ального забезпечення відповідачем по справі у добровільному порядку та на своє утримання. Позивачка просила постановити рішення про стягнення щомісячних платежів на її користь на утримання доньки в розмірі 1000 грн. та на своє утримання в розмірі 500 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягала. Згодна на винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, але своєчасно та належним чином був повідом-лений про день та час розгляду справи. Про причини своєї неявки не повідомив. Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши докази у справі, прийшов до наступного. Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають та є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 06 березня 2012 року за актовим записом № 18 зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції (а.с.7 ). Дитина проживає з разом з позивачкою та відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Проживання дитини з матір'ю підтверджується довідкою Березнегуватської селищної ради Миколаївської області про склад сім'ї позивачки, виданої 12 вересня 2014 року за вихідним № 3044 (а.с.8). Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язків батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття та щодо утримання дружини у разі прожи-вання з нею дитини до досягнення нею трьох років. Частина 2 ст. 84 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадку визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд приймає встановленою наявність фактів на обґрунтування вимог позивачки та вважає, що відповідачем порушені її права на одержання матеріальної допомоги на утримання дитини та на своє утримання, за захистом яких вона звернулася до суду, однак задовольняє позовні вимоги частково на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача та на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), оскільки позивачка в позові зазначила, що відповідач постійно їздить на заробітки і має регулярний дохід. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення судового збору в дохід держави з відповідача. На підставі зазначеного,

Outcome: partial