Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

15 березня 2019 року позивач звернулась до суду та просила встановити додатковий термін для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , 1937 року народження за заповітом від 10.06.2006 року, зареєстрований у реєстрі за № 2-519 в межах трьохмісячного строку. У обґрунтування заявлених позовних вимог, з врахуванням доповнень, позивач зазначила, що її мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). Після смерті матері відкрилась спадщина на все майно, яке складається з квартири, яка знаходиться за адресом: [ADDRESS] . Позивач зазначила, що за життя, 10 травня 2006 року, мати склала заповіт на ім`я позивача по справі. У зв`язку з довготривалою хворобою, що підтверджується медичними довідками, позивачка у травні 2018 року звернулася до юристів за допомогою в оформленні спадкової справи. Підписала договір на юридичні послуги для оформлення спадщини на її ім`я за заповітом, яким уповноважила представляти її інтереси в нотаріальній конторі з питань оформлення спадкової справи після смерті спадкодавця. Виконавцем за вказаним договором зобов`язання щодо оформлення документів та спадкової справи не було здійснено. В наслідок чого термін подання заяви було порушено. Позивач не контролювала роботу юристів, адже є особою похилого віку, хворіє, має фізичні відхилення, не розуміє, що потрібно робити, щоб успадкувати майно за заповітом. Крім того, позивач зазначила, що її мати була вже непрацездатною особою в силу свого віку та наявності хвороб (два мікроінсульту, ішемічна хвороба серця). З 2013 року позивач мешкала разом з матір`ю, оскільки остання вже потребувала цілодобової допомоги, та з цього часу мати знаходилась на повному утримання повивача та її чоловіка тому, посилаючись на вимоги ст. ст. 1220, 1221, 1222, 1223, 1235, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 березня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою від 15 квітня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача виконавчого комітету Харківської міської ради Лях І. Ю, про витребування доказів та витребувано інформацію та копії документів, а саме витребувано з 12 ХДНК належним чином документально підтверджену інформацію щодо звернення з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та чи видавалось свідоцтво про право на спадщину, а також витягу із спадкового реєстру та реєстру заповітів. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2019 року було задоволене клопотання представника позивача та залучена до справи третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору - [PERSON] , онука спадкоємця. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.05.2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач до судового засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. 01 квітня 2019 року через канцелярію суду подала заяву з проханням слухати справу за її відсутності. У судовому засіданні представник позивача у повному обсязі підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача Харківської міської ради- Лях І. Ю. до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надала заяву про проведення розгляду цивільної справи за відсутності представника ХМР та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України. [PERSON] до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] ). Позивач [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб від 04.06.1975 р. серії [NUMBER] . У судовому засіданні оглядався оригінал заповіту від 10 травня 2006 року згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все її майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, та на що вона за законом матиме право, вона заповідає своєї дочці - [PERSON] , 1957 року народження, а якщо [PERSON] помре раніше відкриття спадщини, або не прийме спадщину, те ж само заповідала онуці - [PERSON] , 1980 року народження. Згідно відповіді приватного нотаріусу ХМНО С. Ю. Куксіна від 27 травня 2019 року № 195/01-16, зазначене, що після смерті гр. [PERSON] , [INFO] , що постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , померлої [INFO] , звернулася 11 лютого 2019 року з заявою № 95 про фактичне прийняття спадщини, згідно заповіту, посвідченого 10 травня 2006 року Дванадцятою Харківською Державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-519, дочка - [PERSON] , [INFO] . Свідоцтва про право на спадщину, свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя не видавались. На ухвалу суду від 27.05.2019 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю надано супровідний лист №195/01-16 від 27.05.2019 р. з додатками витягів з спадкового Реєстру та реєстру заповітів. Їм повідомлено, що спадкова справа заведена за № 3/2019 від 11.02.2019 р. [PERSON] 11.02.2019р звернулась з заявою № 95 для посвідчення автентичності підпису на заяві про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] нотаріус Куксін С. Ю. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. № 43/02-31 у зв`язку з неприйняттям спадщини у порядку, встановленому діючим цивільним законодавством України на час відкриття спадщини. Судом з`ясовано, що згідно наданому до суду нотаріусом Куксіним С.Ю. витягу з реєстру заповітів №56306413 від 27.05.2019 р. є посвідчений заповіт [PERSON] на користь [PERSON] , зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2-519 від 10.05.2006 р., номер у спадковому реєстрі 39661273. Судом з`ясовано, що згідно наданому до суду нотаріусом Куксіним С.Ю. витягу зі Спадкового реєстру №56306434 від 27.05.2019 р. заведена спадкова справа11.02.2019 р. [PERSON] , зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 3/2019., номер у спадковому реєстрі 63739466. Як з`ясовано у судовому засіданні [PERSON] , яка є рідною онукою [PERSON] подала до суду клопотання про те що, позовну заяву [PERSON] з додатками отримала, з позовною заявою ознайомлена у повному обсязі. Заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі не подавала. У судовому засіданні вивчалась медична документація надана позивачем по справі, з якої вбачається , що [PERSON] , протягом кінця 2017 початку 2018 років перебувала на обліку та проходила огляд та лікування у лікаря - терапевта [PERSON] , згідно останнього висновку лікаря від 03.06.2019 р. - [PERSON] , [INFO] була під наглядом з діагнозами: ІБС-атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонична хвороба ІІ стадії, 2 ступеню, ХСН-І, аутимунний тиреондит, гипетиреоз - лікарська компенсація, сочитання генезу дисциркуляторна енцефалопатія з вегетативними, астеноневретичними та інтелектуальними розладами. Крім того зазначено, що [PERSON] постійно приймає ряд препаратів, які впливають на фізичну та психічну активність. Також у судовому засіданні оглядався договір про надання юридичних послуг з ПП «Юридична Фірма «Сервітут» від 10.05.2018 року, згідно якого позивач уклала з зазначеною організацією договір про надання юридичних послуг, згідно якого виконавець зобов`язався надати замовнику визначені юридичні послуги з питання спадкування за заповітом після померлої [PERSON] . Представником позивача надана роздруківки з єдиного державного реєстру осіб, фізичних осіб та громадських формувань, згідно яких дані про ПП «Юридична Фірма «Сервітут» відсутні, що підтверджує ствердження позивача про неотримання нею юридичної допомоги. З огляду на подані докази, пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Як визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно з ч.3. ст. 254 ЦКУ строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно ст. 253 ЦКУ перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати, або настання події з якої пов`язано його початок, тобто - шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом почав перебіг з 28.03.2018 р. та сплинув 28.09.2018 р. Статтею 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1233 ЦК України передбачає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчать матеріали справи позивачка звернулась для оформлення документів для формування спадкової справи до юридичної особи (ПП «ЮРИДИЧНА ФІРМА «СЕРВІТУТ», Код ЄДРПОУ 317 88911, 61003, м. Харків, провулок Воробйова, 10), яка зобов`язувалась здійснити підготовку необхідних документів на підставі договору про надання юридичних послуг від 10.05.2018 року необхідних для формування спадкової справи, але з невідомих причин підготовку не здійснила. Поведінка позивачки свідчить про усвідомлене бажання реалізувати своє право як спадкоємця, однак не реалізованого, з причин не належного виконання іншою особою. Також матеріали свідчать про те, що позивачка звернулась 11.02.2019 р. з заявою № 95 для посвідчення автентичності підпису на заяві про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] до приватного нотаріуса Куксіна С. Ю., який, того ж дня, виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 43/02-31. Судом враховується фактичне здійснення позивачкою окремих дій для реалізації свого права, обставини які фактично виникли, та вказується, що з моменту спливу строку на звернення до моменту звернення до приватного нотаріуса Куксіна С.Ю. пройшов незначний часовий період. Як вказано у рішенні Верховним судом Касаційного цивільного суду № 681/203/17-ц від 17.10.2018р. незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Відповідно до ч. 3 ст.1268 статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦКУ, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивачка мешкала разом заповідачкою до смерті останньої, вказаний факт відповідачем та третьої особою не заперечується, зокрема підтверджується витратами, що зроблені позивачкою по сплаті за комунальні послуги. Позивач на час розгляду справи виконує свій обов`язок по сплаті за комунальні послуги, за спадкодавця. На теперішній час заборгованість по комунальним послугам по квартирі [ADDRESS] - відсутня. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Крім того, рішенням Верховний суд Касаційного цивільного суду по цивільній справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем. З огляду на положення наведеної норми Закону відсутність реєстрації місця проживання позивача за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Відповідно до ч. 1-4, ст. 10 ЦПКУ суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3, 4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, по даним відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності, справа «Україна-Тюмень» проти України» від 22 листопада 2007 року, заява 22603/02. Відповідно до ст. 8 Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. При вирішенні цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, суд вважає, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги та пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому за таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини терміном один місяць, вважаючи зазначений строк достатнім для звернення до нотаріальної контори (приватного нотаріуса) із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: partial