Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

15.10.2020 року [PERSON] , звернувся до суду із вказаною заявою, в якій зазначив, що [INFO] в смт. Гаспра міста Ялта Автономної Респупліки Крим помер його рідний брат - [PERSON] . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25 червня 2020 року Ялтинським міським відділом ЗАЦС Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть державного зразка та оформлення спадщини. Водночас, при зверненні до відділу ДРАЦС по Більмацькому та Розівському районах з метою належної реєстрації смерті брата, йому було відмовлено на тій підставі, що подане ним свідоцтво про смерть видано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. На підставі викладеного, заявник просив встановити факт смерті, а саме що [PERSON] помер [INFO] в смт. Гаспра міста Ялта Автономної Республіки Крим. Заявник [PERSON] звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, та заяву про встановлення факту смерті задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу ДРАЦС по Більмацькому та Розівському районах, у поданій до суду письмовій заяві, не заперечував проти задоволення вимог [PERSON] , та також просив розглянути справу у його відсутність. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає необхідним здійснювати судовий розгляд справи на підставі наявних матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, на якій орган державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження заявника та останнього, а також свідоцтвами про укладення та розірвання шлюбу їхньої матері (а.с. 6, 7, 8, 9). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у смт. Гапра міста Ялта Автономної Республіки Крим, про що Ялтинським міським відділом ЗАЦС Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, було видано свідоцтво про смерть останнього (а.с. 4). Частиною 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У відповідності до ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно до роз`яснень, викладених в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Відділ ДРАЦС по Більмацькому та Розівському районах листом за вих. № 455/21-20-05.05-63 від 02 жовтня 2020 року відмовив [PERSON] у державній реєстрації смерті [PERSON] , на тій підставі, що подане заявником свідоцтво про смерть, видано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 14). Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявникові для отримання свідоцтва про смерть державного зразка та отримання спадщини. Також судом враховано, що вищевказаний факт не може бути встановлений в іншому порядку, крім судового. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про встановлення факту смерті є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved