Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

15.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свою позицію позивач мотивує тим, що [PERSON] 13 жовтня 2016року надана позика [PERSON] в сумі вісім мільйонів шістсот тринадцять тисяч гривень, що на дату надання позики складало еквівалент 330000,00 доларів США. На підтвердження укладання договору позики та його умов, між Позивачем та Відповідачем укладено договір від 13.10.2016р. Відповідно умов Договору позики Позивач надав Відповідачу позику на вищевказану суму, а Відповідач зобовязався повернути суму позики у строк до 31 грудня 2016р. З метою забезпечення виконання Відповідачем зобов'язань по Договору позики між Позивачем та [PERSON] 13.10.2016р. укладено договір поруки. Згідно умов Договору поруки (п.1.1, п.2.1, п.3.1, п.4.1) [PERSON] зобов'язався відповідати перед Позивачем за виконання Відповідачем своїх зобов'язань в сумі 100тис.грн.. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши на підтримку позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши що позовні вимоги ним визнаються повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 13 жовтня 2016року надана позика [PERSON] в сумі 330000,00 доларів США, що на дату надання позики складало еквівалент вісім мільйонів шістсот тринадцять тисяч гривень. На підтвердження укладання договору позики та його умов, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір від 13.10.2016 року. Відповідно умов Договору позики [PERSON] надав [PERSON] позику в сумі 330000,00 доларів США, а [PERSON] зобовязався повернути суму позики у строк до 31 грудня 2016 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань по Договору позики між [PERSON] та [PERSON] 13.10.2016р. укладено договір поруки. Згідно умов Договору поруки (п.1.1, п.2.1, п.3.1, п.4.1) [PERSON] зобов'язався відповідати перед [PERSON] за виконання [PERSON] своїх зобов'язань в сумі 100000 грн. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За таких обставин будь-яка обіцянка позикодавця надати позику в майбутньому не має юридичного значення, оскільки саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника (частина друга статті 1047 ЦК України). Отже, у разі предявлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобовязання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно із ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Як випливає із ст. 553 ЦК України, договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Договір поруки не передбачає виникнення або, навпаки, припинення будь-яких прав та обов'язків боржника. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається між поручителем і кредитором, як це випливає із ч. 1 ст. 553 ЦКУ. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Таким чином, позивачем доведено, а доводи прийнято судом, що відповідач прострочив виконання зобов'язання, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 8000,00 грн. судових витрат із сплати судового збору, що понесені позивачем при зверненні до суду, а також з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 1000 гривень.

Outcome: approved