Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

16.12.2016р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ Приватбанк про захист прав споживачів та зобов,язання вчинити певні дії (а.с. №3-5). Ухвалою суду від 20.12.2016р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. 11.01.2017р. до суду надійшла заява позивачки, до якої надано докази про сплату судового збору та належні копії документів доданих до позову, ухвалою суду від 20.01.2017р. було відкрито провадження у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка у позовній заяві посилалась на те, що 16.05.2013р. між нею та ПАТ КБ ПриватБанк було укладено кредитну угоду №SAMDN52000101154326, згідно якої [PERSON] отримала кредит у розмір 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту з використанням платіжної картки Кредитка Універсальна 30 днів пільгового періоду, згідно якої позивачка використала на власні потреби кредитні кошти 3424 грн. 07.09.2014р., невідомі особи шляхом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислюваних машин шахрайським шляхом здійснили зняття з кредитного рахунку позивачки грошових коштів в сумі 4576 грн. Відразу, дізнавшись про зазначений факт, позивачка звернулась до чергового оператора банку з проханням заблокувати карту та повідомила службу безпеки про відповідний факт. Як зазначає позивачка, з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення вона звернулась до правоохоронних органів, та її заява була приєднана до кримінального провадження №12014040000000853, внесеного 27.11.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві банку за аналогічними фактами, за даним кримінальним провадженням позивачка визнана потерпілою. [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача з проханням припинити нарахування відсотків та пені на заборгованість яка виникла з вини третіх осіб, натомість дані звернення залишені відповідачем без належного реагування та продовжуються нараховуватись відсотки за користування коштами які були не санкціоновано зняті з кредитного рахунку позивачки. Виходячи з викладеного позивачка просила суд, зобов,язати ПАТ КБ ПриватБанк зупинити нарахування відсотків за кредитною угодою №SAMDN52000101154326 та скасувати відсотки нараховані, починаючи з 09.09.2014р. Позивачка [PERSON]Б, в судове засідання 03.04.2017р. не з,явилась, в наданій суду 03.04.2017р. заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, розглянувши справу за її відсутності (а.с. №37). Крім того, 03.04.2017р. до суду були надані письмові пояснення на заперечення представника відповідача, в яких позивачка, зокрема, крім обставин, які викладені в позовній заяві, додатково зазначила, що факт незаконного втручання та зняття коштів з її рахунку в Приват24 вона виявила 08.09.2014р. і зразу повідомила про це банк на номер 3700, а оскільки кошти були переведені без sms-повідомлення, в день здійснення операції вона не мала можливості виявити відповідних факт. Позивачка звернулась до банку для перевипуску картки та згодом отримала нову картку. Представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 29.12.2016р.- а.с. №50) в судове засідання 03.04.2017р. не з,явився, в наданій суду 03.04.2017р. заяві представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі в зв,язку з їх необґрунтованістю та розглядати справу без участі представника відповідача (а.с. № 41. В наданих суду 03.04.2017р. письмових запереченнях представник відповідача посилався на те, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Згідно умов п.1.1.5.13 клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі авторизовані операції, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки/рахунку. Зняття коштів з рахунку позивачки відбулося 07.09.2014р., про що вона повідомила банк 08.09.2014р., шляхом дзвінка в Колцентр на телефон 3700 та 23.09.2014р. в письмовій заяві, в якій позивачка зазначила, що 07.09.2014р., вона о 13:20г. здійснила вхід до Приват24 з належною авторизацією. Відповідно до письмових відповідей банку, комп'ютер позивачки був атакований вірусною програмою відповідно до якої вона здійснила авторизацію на фітинговій» сторінці зловмисника та ввела всі свої дані (логін, пароль, ОТП-пароль із смс), після чого зловмисники отримавши всі дані здійснили о 16:38 в Приват24 переказ її коштів в сумі 4400 грн. За зазначену транзакцію несе відповідальність користувач оскільки використовувала неліцензійне програмне забезпечення, що спричинило вірусну атаку. За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін, надані сторонами письмові пояснення та заперечення, в яких вони висловили свою думку щодо предмета позову, на підставі ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та винести рішення на загальних засадах цивільного судочинства, встановлених главою 7 розділу ІІІ ЦПК України. Розгляд справи відбувався згідно положень ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, 16.05.2013р. позивачкою було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. № 8), в якій [PERSON] особистим підписом підтвердила свою згоду на те, що вона будучи попередньо ознайомленою погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування. Згідно з ч.2. ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась. Згідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 06.08.2013р. позивачка отримала кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Універсальна 55 днів № 5577212715427749. Як вбачається з наданих сторонами суду виписок по картці № 5577212715427749 (а.с. № 46-48) та платежів з інтерфейсу [PERSON] в Приват24 (а.с. № 39), 07.09.2014р. о 13:36 год. був здійснений платіж по оплаті телекомунікаційних послуг в розмірі 37,12 грн., о 16:38 год. здійснена операція по перерахунку 4400 грн., на картку [PERSON] Пункти 1.1.2.1.13, п.1.1.2.1.21 Умов та Правил надання банківських послуг до яких приєдналась позивачка визначають, що клієнт зобов,язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати картки, Стікеру PayPass, ПІНу, сім-карти мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищезазначених випадків необхідно звернутися до відділення банку або за телефоном 3700; Негайно повідомляти банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома клієнту про втрату/викрадення Картки, Стікеру PayPass, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунку. 26.09.2014р., та 02.10.2014р., на звернення позивачки банком були надані відповіді, в яких [PERSON], було повідомлено, що її комп,ютер був атакований вірусною програмою відповідно до якої вона здійснювала авторизацію на фішинговій сторінці зловмисника, на якій вона вела всі свої данні (логін, пароль, ОТП-пароль із смс) для оплати послуг через інтернет. В подальшому треті особи отримавши всі персональні дані [PERSON], для авторизації та здійснення платежу, у справжньому інтерфейсі Приват24 о 16:38 год. здійснили переказ її коштів в сумі 4 400 грн. Умови п.1.1.5.5, 1.1.5.14 Умов та Правил визначають, що банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Картки, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в sms-повідомлені, ПІН-коду, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBankin або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів; Клієнт відповідає за всі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBankin, систему Приват24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації. Відповідно до п.6.8 Положення №223 Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» (в редакції Положення яка діяла станом на 07.09.2014р.) користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відповідна правова позиція також висловлена ВСУ у справі № 6-71цс15. Як підтверджується матеріалами справи та не спростовується позивачкою в її письмовій заяві від 23.09.2014р., 07.09.2014р. вона здійснювала авторизацію в системі Приват24 ввівши всі свої дані (логін, пароль, ОТП-пароль із СМС) для проведення плати послуг через інтернет, та о 13:36год. нею був здійснений платіж по оплаті телекомунікаційних послуг в розмірі 37,12 грн. При здійсненні відповідних операцій на клієнта в повному обсязі покладається відповідальність за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки /рахунку на рух коштів. (п.1.1.5.13 Умов та Правил). Згідно наданої банком письмової відповіді на звернення [PERSON], з приводу списання грошових коштів з картки № 5577212715427749, позивачка здійснювала авторизацію на фішинговій сторінці зловмисника, що надало змогу зловмисникам в подальшому у справжньому інтерфейсі Приват24 о 16:38год. здійснили переказ її коштів в сумі 4400 грн. Пункт 2.1.1.2.23 Умов та Правил визначає, що клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами. Посилання позивачки на те, що вона не отримувала смс-повідомлення про переказ коштів в сумі 4400 грн., а отже, не мала можливості відстежити даний платіж, суд оцінює критично, оскільки на підтвердження зазначених обставин позивачкою не надано жодних належних і допустимих доказів. Також суд оцінює критично посилання позивачки про те, що її визнано потерпілою в рамках кримінального провадження №12014040000000853 внесеного 27.11.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань порушеного за заявою ПАТ КБ ПриватБанк за аналогічними фактами, оскільки з наданої суду письмової відповіді від 09.12.2014р. вбачається лише, що заяву [PERSON] приєднано до кримінального провадження №12014040000000853 та триває досудове слідство (а.с.№11зв), інших відомостей суду не надано, виходячи з чого, на день винесення рішення у суду відсутні підстави вважати, що позивачка своїми діями не сприяла незаконному використанню її персональних даних, оскільки особа, яка здійснила переказ грошових коштів володіла інформацією про логін та пароль позивачки у аккаунті Приват24. Доводи позивачки, що банком було здійснено блокування картки №5577212715427749 з подальшим перевипуском на нову, суд не приймає до уваги, оскільки згідно виписки по картці з 15.09.2014р. [PERSON], в терміналі самообслуговування здійснювала поповнення картки та продовжувала використовувати її для оплати товарів. (а.с. № 46-47). Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.2.1.1.12.6 «Умов та Правил», за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі встановленому Тарифами Банка. Посилання позивачки на умови п.2.1.1.3.6 «Умов та Правил» відповідно до яких банк отримавши повідомлення про несанкціонований переказ коштів повинен був призупинити розрахунки з використанням карти (електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки), суд вважає помилковим, оскільки відповідне зобов,язання у банка виникає у разі несанкціонованого використання третіми особами саме картки як платіжного документи внаслідок її втрати, або крадіжки, проте, в даному випадку переказ коштів здійснений через картковий рахунок без використання карти. Враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено, що списання грошових коштів з рахунку позивачки відбулося з вини банку, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, суд приходить до висновку, що позовні [PERSON] до ПАТ КБ ПриватБанк про зобов,язання зупинити нарахування відсотків за кредитною угодою №SAMDN52000101154326 та скасувати відсотки нараховані починаючи з 09.09.2014р. не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, приймаючи до уваги відмову суду в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходячи з положень ст.88 ЦПК України, сплачений позивачкою на користь держави при звернені до суду судовий збір у розмірі 551 грн.20коп. (а.с. № 2) не підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed