Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

15.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутніми. Свою заяву [PERSON] обґрунтувала тим, що [PERSON] є її донькою, а [PERSON] онукою, які разом з нею зареєстровані у квартири [ADDRESS] та є співвласниками даної квартири. У 2009 році донька забрала свої речі та разом з онукою виїхала до м. Полтави на заробіток. З того часу зв`язок між ними перервався, жодних відомостей, на протязі 10 років, від них не надходило. З метою розшуку доньки та онуки вона особисто їздила до м. Полтава, зверталася до адресних бюро Миколаївської, Полтавської та Запорізьких областей, подала заяву до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області про розшук, однак місце знаходження їх встановити не вдалося. Звернення до суду з даною заявою викликано необхідністю зняття з реєстрації у квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] просила визнати доньку [PERSON] та онучку [PERSON] безвісно відсутніми, для того щоб зняти їх з реєстрації у квартирі. Крім того пояснила, що їх відомо де вони проживають, однак вони не бажають самостійно знятися з реєстрації, а вона не може оформити субсидію і вимушена сплачувати за них комунальні послуги. Представник заінтересованої особи Гладкий В . М. заперечував проти задоволення заяви, оскільки [PERSON] відомо де знаходяться її донька та онука, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для визнання осіб безвісно відсутніми. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, суд установив наступне. Заявниця [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 29.07.2004 року, виданого Відділом обліку і розподілу житлової площі виконкому Краматорської міської ради на підставі розпорядження від 29.07.2004 року №11962/1. Згідно Довідки з місця проживання в квартирі [ADDRESS] , з 20.02.2014 року зареєстровано 3 особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Із пояснень заявниці встановлено, що їй відомо де проживає її донька [PERSON] та онучка [PERSON] , однак вони добровільне не бажають знятися з реєстрації у квартирі, у зв`язку з чим вона і звернулася до суду із даною заявою. Згідно наданої суду відповіді Краматорським ВП ГУНП в Донецькій області станом на 13.11.2019 року [PERSON] та [PERSON] в розшуку не перебувають, за заявою [PERSON] (ЕО №42115 від 05.11.2018 року, ЕРДР №12018050390003775 від 05.11.2018 року) місцезнаходження [PERSON] та [PERSON] було встановлено 06.12.2018 року, вони проживають у м. Воронежі РФ. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказів того, що у місці постійного проживання [PERSON] та [PERSON] відсутні дані про їх місце перебування більш, ніж один рік, до часу звернення до суду, - матеріали справи не містять. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявницею [PERSON] , що їй відомо місце перебування доньки та онуки, оскільки ці обставини підтверджуються іншими об`єктивними доказами, зокрема листом Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сам по собі факт не проживання [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації протягом тривалого часу не є безумовною підставою для визнання їх безвісно відсутніми, у звьязку із чим у задоволенні заяви необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed