Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

17.10.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) неустойки за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2014 року по червень 2019 року включно в сумі 5095 грн 10 коп., а також понесених судових витрат. У судовому засіданні представник позивача пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні. Відповідач позов не визнав і пояснив, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, а в зв`язку з тим, що державний виконавець без повідомлення змінив у вересні 2019 року порядок розрахунку платежу - виходячи з середнього заробітку по області без відрахування з цієї суми податків, що призвело до автоматичного збільшення місячного розміру аліментів. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі, при цьому мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 14.07.2005 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 05.05.2005 і до досягнення дитиною повноліття. Як убачається з довідки державного виконавця про заборгованість зі сплати аліментів від 02.09.2019 (а.с. 5-7), починаючи з вересня 2014 року відповідач сплачував аліменти не в повному розмірі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.08.2019 складала 14145 грн 60 коп. Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, підставою для стягнення неустойки (пені) є наявність у платника аліментів заборгованості по їх сплаті, що виникла внаслідок його винних дій. Спростовуючи доводи позивача, відповідач надав суду довідку державного виконавця від 13.09.2018, в якій здійснено розрахунок заборгованості по аліментам виходячи із середнього заробітку по Чернігівської області за відрахуванням з нього податків та інших обов`язкових платежів (16.5% - по 31.12.2015 і 19.5% - починаючи з 01.01.2016) на загальну суму 44794 грн 14 коп.; відповідач вказує на те, що указана довідка не враховувала здійснені ним платежі на загальну суму 42720 грн. і, що фактична сума заборгованості станом на 13.09.2018 складала 2074 грн 14 коп., надавши на підтвердження цього письмові докази. Відповідач також стверджує, що застосовний державним виконавцем у вересні 2018 року порядок розрахунку щомісячного платежу як для непрацюючої особи - виходячи із середнього заробітку по Чернігівської обасті з відрахуванням податків та інших платежів підтверджував правильність визначення ним суми місячного платежу по аліментам саме за таким принципом; втім, у вересні 2019 року державний виконавець самостійно змінив порядок розрахунку розміру щомісячного платежу (без відрахування із суми середнього заробітку по області податків та інших платежів), що призвело до виникнення заборгованості. Суд погоджується з доводами відповідача і вважає, що зміна державним виконавцем у вересні 2019 року порядку розрахунку місячного платежу по аліментам, який вже не передбачає відрахування із суми середньомісячного заробітку по Чернігівській області податків та інших платежів і тягне за собою збільшення розміру платежу, а також поширення нового порядку на минулий період часу, знімає з відповідача вину у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на користь позивача і є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення пені по аліментам, розрахованої на підставі довідки від 02.09.2019.

Outcome: dismissed