overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

16.01.2014 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом та свої доводи мотивують тим, що згідно договору купівлі-продажу від 15.05.1992 року їх батьки [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS], загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 27,70 кв.м. Квартиру зареєстрували у Волноваському БТІ 28.05.1992 року за № 6493 на [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності від 27.07.1994 року [PERSON], який є чоловіком [PERSON] належить 1/2 доля у загальному спільному майні. У 1994 році їх батько подарував кожному по 1/4 частині квартири. У договорі дарування від 12.08.1994 року помилково вказано, що [PERSON] подарував, а [PERSON] і [PERSON] прийняли у дар 1/25 частину квартири [ADDRESS], що складає 1/25 ідеальної долі багатоквартирного жилого будинку. На теперішній час вони хочуть розпорядитися вищезазначеним майном, зареєструвати на себе право власності не можуть, у зв»язку з помилкою у договорі дарування. Просили визнати договір дарування частково недійсним в частині належності [PERSON] 1/25 частини квартири і дарування 1/25 частини, та визнати за ними право власності на вищезазначену 1/2 частину квартири. Позивач [PERSON] на позові наполягає. Позивачка [PERSON] на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Представник третьої особи Волноваська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог. Згідно свідоцтва про право власності від 27.07.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1722 [PERSON] належить ? доля у загальному спільному майні./а.с.4/ Згідно договору дарування від 12.08.1994 року [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] 1/25 частину квартири [ADDRESS], що складає 1/25 ідеальної долі багатоквартирного жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Першої Волноваської державної нотаріальної контори 12.08.1994 року за № 6493. /а.с.3/ Викладені докази приводять суд до впевненості, що договір дарування повинен бути визнаний частково недійсним, а за позивачами необхідно визнати за кожним право власності по 1/4 частині на квартиру. На підставі ст.ст. 328, 2013,215,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

16.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем, який було укладено 23.10.2004 року вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, діти мешкають з позивачкою. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною до виповнення сином трирічного віку. Відповідач допомоги на її утримання не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку відповідача до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила суд розглянути справу на попередньому судовому засіданні. У попередньому судовому засіданні відповідач позовні вимоги позивачки визнав, просив розглядати справу на попередньому судовому засіданні. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 80, 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя. Відповідно до свідоцтва про шлюб, сторони [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 23.10.2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбу. Як вбачається із свідоцтва про народження дітей, сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З червня 2013 року шлюбні відносини сторін припинились, діти перебувають на утриманні позивачки, позивачка перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною [PERSON], та окрім допомоги по догляду за дитиною інших коштів не має, відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання непрацездатної дружини, хоча має таку можливість. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги ті обставини, що відповідач працездатний, тому розмір стягуваємих аліментів повинен складати 1/6 частину усіх видів прибутку відповідача. Суд вважає доведеним, що позивачка має право на утримання від батька дитини аліментів до досягнення молодшою дитиною [PERSON] трирічного віку. Тому вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання є законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

16.01.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, зазначивши, що 16.10.2009 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу з відповідачем має сина - [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з позивачкою. [PERSON] самостійно визначена мінімальна сума сплати коштів по утриманню сина на його освіту та розвитку, яка не відповідає його можливостям. Позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення ним повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Іллічівським відділом реєстрації актів громадського стану м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №586. Відповідно до довідки ККП Маріупольської міської ради «Керуюча компанія «Приморська», [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON], 1999 року народження. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

16.01.2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 11.06.1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Палаці одруження м.Томск, актовий запис №646. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю не проживають з 2010 року у зв'язку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, матеріально сім'ю не утримує. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

16.01.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина повністю перебуває на її утриманні, відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Відповідач аліменти нікому не сплачує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 долі усіх доходів кожного місяця до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в котрій позов визнає, просить справу розглядати за його відсутністю. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 долі усіх видів заробітків (доходу) щомісяця. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

16.01.2014 року представник Брянківського ТМО звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку на наступні шість місяців, при цьому посилається на такі обставини: [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], інвалід 3 групи, страждає загостреним психічним захворюванням (діагноз: шизофренія, параноїдна, періодична течія, рецидив, загострено розладом психіки та поведінки внаслідок зловживання психоактивних речовин (алкоголь, каннабіоіди), синдром залежності). У відділення доставлений машиною швидкої медичної допомоги у терміновому порядку 14.01.2014 р. Хворий проявляє реальні наміри здійснити дії, які становлять загрозу для оточуючих та конкретних осіб. Потребує в постійному сторонньому догляді, підтримуюче лікування не приймає. У зв'язку з психічним розладом усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу хворий [PERSON] дати не може. Згідно висновку лікарської комісії № 60 від 15.01.2014 року [PERSON] потребує в доцільній госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку, зважаючи на тяжкий психічний розлад. Присутня у судовому засіданні представник заявника Діденко Н.М. - свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у заяві. Представник зацікавленої особи: психіатричного відділення міської лікарні № 5, лікар-психіатр П’ятакова К.М. цілком підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Суд, заслухавши осіб, що беруть участь у справі, прокурора, який підтримав заявлені вимоги, дослідивши матеріали справи, знаходить, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], згідно висновку лікарської комісії № 60 від 15.01.2014 року хворіє на шизофренію, є інвалідом третьої групи, виявляє потребу в постійному сторонньому догляді, лікуванні. У зв'язку з психічним розладом, усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу хворий дати не може, потребує в доцільній госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку (а.с. 2-3). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. От же, заяву Брянківського територіального медичного об'єднання суд знаходить обґрунтованою, такою, що підлягає задоволенню на законних підставах. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

16.01.2014 року представник позивача звернувся до суду с позовом про визнання права власності на житловий будинок спираючись на ті обставини, що [INFO] помер її дідусь [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадщину після смерті дідуся позивач прийняв, але нотаріус в оформленні спадщини відмовив, посилаючись на те, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності після смерті своєї матері, [PERSON], яка померла [INFO]. Представник позивач до суду не прибув, але надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав. Представник Первомайської міської ради до судового засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. За відсутністю заперечень позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: [INFO] помер дідусь позивача [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадщину після смерті дідуся позивач прийняв але оформити її не зміг, оскільки нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, про що виніс постанову, вмотивувавши це тим, що дідусь позивача, отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON], не зареєстрував своє право власності на спірний житловий будинок, і таким чином, виходячи зі ст. 1299 ЦК України, не набув права власності на нерухоме майно, яке виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно копії довідки-характеристики виданої комунальним підприємством «Первомайське БТІ» (а.с. 66), на цей час спірний житловий будинок зареєстрований за [PERSON], яка померла [INFO]. Спадщину батько прийняв, про що отримав свідоцтво про право на спадщину (а.с. 5) але за життя не встиг оформити право власності на спірний будинок. [PERSON], згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємці, які претендують на долю у спадщини немає. В матеріалах справи присутні копії заяв від [PERSON] та [PERSON], згідно яких вони відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача, [PERSON] (зворотні сторони аркушів 3,4 спадкової справи). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особі яка померла(спадкодавця), до інших(спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене суд доходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

16.01.2014 року судом було ухвалено рішення по вказаній вище цивільній справі, яких позов [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. 13.02.2014 року до суду з письмовою заявою про винесення додаткового рішення звернулася представник позивачів [PERSON], вказуючи на те, що судом при винесенні рішення не в повній мірі вирішено питання про судові витрати, а саме: плату за проведення експертного дослідження. До судового засідання сторони не з'явилися. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи в межах заявленої вимоги, заяву про винесення додаткового рішення, суд вважає, що остання обґрунтована та така, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як випливає з матеріалів справи, 16.01.2014 року судом було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яких позов задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивачів матеріальну шкоду у розмірі 270.679,00 грн., моральну шкоду у розмірі 4.000,00 грн. та судовий збір у розмірі 800,00 грн. Дійсно, при винесенні рішення від 16.01.2014 року судом не в повній мірі прийнято рішення стосовно стягнення судових витрат, а саме: плати за проведення експертного дослідження (висновок № 1831/1281 від 24.04.2013 року), проведеного на підставі ухвали суду від 31.01.2012 року. Відповідно до квитанції № 9 від 19.03.2013 року, [PERSON] сплатив до АТ «УкрСиббанк» 4.406,40 грн. за виконання експертного дослідження № 1831/1281. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На підставі ст. ст. 208-210, 220, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

16.01.2014 р. позивач, звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина сторін - [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, починаючи з дня її звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач зобов`язаний утримувати малолітню дитину, однак матеріальної допомоги не надає, не дивлячись на те, що є працездатним, тобто має таку можливість, чим ставить сім`ю в тяжке матеріальне становище. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, відповідач позовні вимоги визнав та погодився з розміром аліментів За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ці процесуальні дії відповідачу роз'яснені. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі. 16.04.2013 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, шлюб між ними був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 142072, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 13 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Кам'янорузькою сільською радою Чугуївського району Харківської області.(а.с. 6). [PERSON] офіційно працевлаштований водієм у ПАТ «Росс» , що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Котлова, буд. 129. Відповідач, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184) і виплачуються щомісячно. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

16.01.2014 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу(а.с.2), мотивуючи свої вимоги тим, що 29.10.1994 р. зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину. Спільне життя не склалось; спільне господарство не ведеться; шлюбні відносини фактично припинили своє існування з 2010 р.. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Позивачка надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує; судові витрати не стягувати; прізвище залишити «[PERSON]». Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Судові витрати не стягуються, оскільки позивачка просить цього не робити.

Outcome: approved