Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

16.01.2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS], та зняти з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] На підставі розпорядження, виданого Ков'язькою селищною радою Валківського району Харківської області дана вулиця перейменована на [ADDRESS]. В будинку зареєстровані: чоловік позивача - [PERSON], син - [PERSON], онук - [PERSON] та колишня невістка - [PERSON]. Зазначила, що погодилася зареєструвати відповідача у своєму домоволодінні в 2008 році після її одруження з сином, так як вони проживали разом однією сім'єю в зазначеному будинку. Після розірвання шлюбу у 2011 році колишня невістка переїхала проживати до своїх батьків в с. Мурафа Краснокутського району Харківської області. Стосунків із сім'єю позивача не підтримує, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню будинку, не отримує кореспонденцію за даною адресою. Вказала, що перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинила. Вона добровільно ним не користується вже майже 7 років. Реєстрація відповідача, яка фактично не проживає в належному позивачу будинку порушує її право приватної власності відповідно до ст.ст.391,386 ЦК України та створює інші негативні обставини, у тому числі щодо можливості оформлення субсидії. Намагалася вирішити питання щодо зняття відповідача з реєстрації в позасудовому порядку, але вона добровільно відмовляється. Іншим шляхом вирішити дане питання неможливо. Позивач надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. При цьому вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. У разі відсутності відповідача не заперечує розгляд справи проводити в заочному порядку. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не надав, заяву про відкладення розгляду справи не направив. Третя особа просить проводити розгляд справи за відсутності її представника, прийняти судове рішення на розсуд суду. За таких обставин суд вирішує справу за відсутності сторін, зі згоди позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.03.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Валківської державної нотаріальної контори Харківської області Кобзар Н.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1200, та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 13782942 від 25.03.2008 року серії КР № 674070. (а.с.8,10) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18311274 від 31.03.2008 року серії ССІ № 011050 державна реєстрація права власності позивача на житловий будинок вчинена 25.03.2008 року на підставі зазначеного вище Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. (а.с.9) На підставі розпорядження Ков'язької селищної ради Валківського району Харківської області «Про перейменування вулиць та провулків населених пунктів Ков'язької селищної ради» від 17.02.2016 року [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. (а.с.14) Із довідки № 930, виданої 05.12.2017 року Ков'язькою селищною радою Валківського району Харківської області та Домової книги реєстрації слідує, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач, чоловік позивача - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO], та стороння особа - [PERSON], [INFO] (а.с.11-13,15) Згідно Акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 06.12.2017 року, складеного комісією в складі депутата Ков'язької селищної ради Офій О.М., секретаря Титаренко Н.А. та сусідів [PERSON] і [PERSON], за адресою: [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з 2011 року, речі її відсутні, комунальні послуги не сплачує. (а.с.16) Ст. 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в установленому законом порядку. Право приватної власності непорушне. За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.334 ЦК України передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому до передання майна прирівнюється вручення відповідного документа на майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.4 ст.334 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ч.1 ст.319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того, ст.150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сім'ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї зобов'язані приймати участь у витратах по утриманню і проведенню ремонту. До членів сім'ї власника відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України належать дружина, їх діти і батьки, або інші особи, які постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє права колишніх членів сім'ї користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 цього Кодексу. Ст.162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Ст. 98 ЖК України встановлює, що наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник сам визначає своє право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведені докази свідчать, що позивач має право власності на житловий будинок, а отже має всі передбачені законом права власника житлового приміщення. Доказів, які б свідчили про незаконність набуття позивачем права власності на житловий будинок, суду не надано. Аналізуючи статті 322 ЦК України та 156 ЖК України, суд вбачає, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку за місцем реєстрації більше 1 року, не приймає участі у витратах на його утримання, не надала доказів щодо домовленості з власником про порядок користування даним приміщенням. Суд вважає слушними посилання позивача, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку суттєво впливає на розмір комунальних витрат та можливість оформити субсидію. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Позивач, як власник житлового будинку, має право вимагати усунути перешкоду у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved