Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

15.05.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на дитину. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , який 29.07.2004 року між ними розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. За час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] , який 18.08.2017 року змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З 01.09.2018 року їхній син є учнем першого класу за спеціальністю «механік транспортних засобів» денної форми навчання, безоплатної та без стипендії Промислової школи вмінь у Любартові , Республіка Польща. Термін закінчення навчання 30.06.2021 рік. У зв`язку з навчанням, син потребує матеріальної допомоги. Зазначає, що оскільки останній платіж аліментів призначений судом на утримання неповнолітньої дитини буде проведено в травні місяці 2019 року і в подальшому не стягуватиметься, то весь тягар матеріального утримання сина, пов`язаного з його навчанням та проживанням в Республіці Польща, покладений на неї. Крім того, готуючись до поступлення сина до Промислової школи вмінь у Любартові вона була змушена звернутися за наданням їй інформаційно-консультаційних послуг з питань, пов`язаних з навчанням за кордоном і у зв`язку з чим між нею та ПП [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого вартість наданих їй послуг становила 500 євро та 1300 злотих, що еквівалентно 25203 грн. Вважає, що має право на стягнення з відповідача Ѕ частини понесених нею витрат. Вказує, що вона працює на посаді завідувача бібліотеки відділу освіти Надвірнянської РДА, де отримує не високу заробітну плату. Інших доходів не отримує. Окрім того, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-ендокринолога Надвірнянської ЦРЛ і у зв`язку з захворюванням потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, а тому власними силами не може забезпечити достатнього рівня життя їхньому синові. Відповідач [PERSON] щомісячно отримує пенсію, а також працює в Республіці Польща водієм міжнародних перевезень вантажів та має додатковий високий нерегулярний дохід, а тому на її думку, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який навчається. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі Ѕ частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30.05.2019 року по 30.06.2021 року. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 12601 грн. 50 коп., а також судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, вважає їх незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, оскільки проживає в цивільному шлюбі та має на утриманні неповнолітню дочку та сина дружини від першого шлюбу. Крім того, хворіє, у зв`язку з чим витрачає значні кошти на лікування та дотримання відповідної дієти, а тому перебуває у важкому матеріальному становищі. Заперечує той факт, що на даний час працює в Республіці Польща. Просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Романишин Д.М. позовні вимоги позивача підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві і просив їх задоволити. Разом з тим, представник відповідача [PERSON] - адвокат Клюфінський В.В. в судовому зазначив, що відповідач позов визнає частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON] , починаючи з 30.05.2019 року і до 30.06.2021 року. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат в розмірі 12 601 грн. 50 коп., то в цій частині просить в їх задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що додаткові витрати, які просить стягнути позивач за надання їй інформаційно-консультаційних послуг з питань навчання за кордоном ніяким чином не пов`язуються з особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України і не належать до додаткових витрат на дитину. При прийнятті рішення просить врахувати обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який 29.07.2004 року між ними розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу №154, виданого 28.12.2004 року районним управлінням юстиції Івано-Франківської області ( а.с.5). У шлюбі в сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.6). Згідно свідоцтва про зміну імені № 46, виданого Надвірнянським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області син сторін по справі 18.08.2017 року змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » ( а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що з відповідача по справі [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 30.05.2019 року син сторін по справі [PERSON] , досяг повноліття, а тому стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини припинилися. Судом також перевірено, що на даний час син сторін по справі [PERSON] є учнем першого класу за спеціальністю «механік транспортних засобів» денної форми навчання, безоплатної та без стипендії Промислової школи вмінь у Любартові, Республіка Польща, про що свідчить довідка про прийняття іноземця до школи у період з 01.09.2018 року по 30.06.2021 рік з перекладом на українську мову та завірена приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Савчуком Р.О і зареєстрована в реєстрі за №1880 ( а.с.13). В судовому засіданні також встановлено, що позивач, готуючись до поступлення сина [PERSON] до Промислової школи вмінь у Любартові, Республіка Польща, змушена була звернутися за наданням їй інформаційно-консультаційних послуг з питань пов`язаних з навчанням за кордоном, вартість яких становила 500 євро та 1300 злотих, що підтверджено копією договору №2-07 від 07.06.2018 року, укладеного між позивачем та ПП [PERSON] , копією акту здачі-прийняття наданих інформаційно-консультаційних послуг з питань, пов`язаних з навчанням за кордоном та копіями квитанцій № 492 від 13.07.2019 року та № 468 від 11.06.2018 року ( а.с.14-16). Факт проживання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] - позивачем по справі, стверджується довідкою про склад сім`ї № 430 виданою 23.04.2019 року Парищенською сільською радою, Надвірнянського району, Івано-Франківської області та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеним депутатом Парищенської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області ( а.с.8-9). Дохід позивача свідчить про те, що вона не взмозі належним чином надавати матеріальну допомогу дитині, яка навчається і її доходів є недостатньо для самостійного утримання сина. Вона працює на посаді завідувача бібліотекою відділу освіти Надвірнянської РДА, де отримує невисоку заробітну плату. Вказаний факт стверджується довідкою про доходи №398 від 19.04.2019 року, виданою відділом освіти Надвірнянської РДА ( а.с.10). Інших доходів у неї немає. Також позивач знаходиться на диспансерному обліку у лікаря -ендрокринолога Надвірнянської ЦРЛ ( а.с.11). Представник позивача в судовому засіданні ствердив, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги позивачу, а тому останній важко матеріально утримувати повнолітнього сина, який навчається. В судовому засіданні також перевірено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області і отримує пенсію за вислугу років в розмірі 2740, 93 грн. щомісячно, що стверджується протоколом про призначення та довідкою про розмір пенсії № 51 від 24.06.2019 року ( а.с.56-57). З документів долучених відповідачем [PERSON] до матеріалів справи також вбачається, що він дійсно проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] та має на утриманні неповнолітню дочку та сина дружини від першого шлюбу ( а.с. 35-38). Однак, в судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи відповідача [PERSON] про те, що він у зв`язку зі станом здоров`я не працює в Республіці Польща, оскільки Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав на виконання вимог ухвали суду інформацію щодо перетинання державного кордону України у період з 01.01.2017 року по 22.07.2019 рік останнім (а.с.49). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України (статті 198 - 201). Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України. А тому, оцінюючи всі наявні докази, долучені сторонами до матеріалів справи, матеріальний стан дитини та платника аліментів, а також вік та стан здоров`я останнього, суд вважає, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на час його навчання, починаючи з 30.05.2019 року по 30.06.2021 рік у частці від заробітку (доходу), однак в меншому розмірі, ніж просить позивач [PERSON] , а саме в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 12 601,50 грн. додаткових витрат на повнолітнього сина, пов`язаних з наданням позивачу інформаційно-консультаційних послуг з питань, пов`язаних з навчанням за кордоном, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз положень ст.185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Проаналізувавши норми СК України, що регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що понесені позивачем витрати, пов`язані з навчанням повнолітньої дитини за кордоном, є додатковими витратами; ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання). Наявність додаткових витрат позивачем доведена. Надані позивачем докази відповідачем не спростовані. З огляду на положення ст.ст.180 та 185 СК України, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків (ст.141 СК). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Проте, після досягнення повноліття дитиною такі витрати мають входити до розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, що навчається. Враховуючи вищезазначені обставини та норми законодавства, яке регулює спірне питання, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині понесених позивачем додаткових витрат в розмірі 12 601, 50 грн. задоволити. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно наданих стороною позивача попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, та квитанцій № 0799 від 10.05.2019 року, №012/2019 від 30.10.2019 року, витрати на правничу допомогу склали 1600 грн. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у даній справі, звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 1536 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.141, 180, 181, 184, 185, 199, 200 СК України,

Outcome: approved