overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

16 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2009 році, мають одного малолітнього сина [PERSON], [INFO], який живе з позивачкою. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони в березні 2013 року припинили шлюбні стосунки. Просить шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище. Позивачка в суді свої вимоги підтримує, просить строк для примирення не надавати. Відповідач, двічі повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибув, заяви про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання з березня 2013 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Ці обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження сина. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

16 червня 2015 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи її тим, що 30.08.1981 року в Мачухівській сільській раді Полтавського району вона зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище з «Мала» на «Жалинську». Однак при видачі їй паспорту громадянина України їй було присвоєно прізвище «Жалінська». На даний час у звязку з оформленням пенсії виникла необхідність встановити факт належності їй довідок ПАТ «Крісталіст» від 16.09.2014 року №87 та КП «Каса і мода» від 02.04.2015 року №12, що видана на ім'я [PERSON]. В судове засідання [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Зацікавлена особа УПФУ Київського району м.Полтави свого представника в судове засідання не направила, попередньо надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. За наявності по справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд заяви за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.1981 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Жалинська», про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 30.08.1981 року, актовий запис №38 (а.с.10). Згідно паспорта громадянина України заявниця є [PERSON], [INFO] (а.с.4-6). Відповідно до довідки №87 від 16.09.2014 року, виданої ПАТ «Крісталіст» [PERSON] дійсно працювала на Полтавському заводі штучних алмазів та алмазного інструменту імені 50-річчя СРСР з 14.10.1977 року по 03.09.1982 року (а.с.8). Згідно довідки, виданої КП «Каса і мода» 02.04.2015 року №12 [PERSON] дійсно працювала в Полтавському міськпобуткомбінаті з 02.09.1974 року по 11.10.1977 року (а.с.9). Встановлення факту належності заявниці вищевказаних довідок, виникло у звязку з зверненням до УПФУ Київського району м.Полтави для призначення пенсії за віком. Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

16 червня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 21.02.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №001-15215-210212. Відповідно до умов договору банк надав кредит у сумі 6199 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 08.05.2015 року 5156,49 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту 5156,30 грн; 0,19 грн. заборгованість за відсотками. З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 21.02.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №001-15215-210212. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 6199 грн. В звязку з тим що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 08.05.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 5156,30 грн; 0,19 грн. заборгованість за відсотками. Загальна сума заборгованості складає 5156,49 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

16 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 08 січня 2005 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем подружнє життя не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, сімя фактично розпалась, відновити її не можливо. Не мешкають разом з жовтня 2013 року. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі. Спірних питань про розподіл майна, та виховання дітей між сторонами не виникало. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, просить справу розглянути в його відсутність, вважає час припинення подружніх стосунків с червня 2014 року. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 08 січня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом зясовано, що сторони припинили шлюбні відносини і мешкають окремо, втратили почуття любові та поваги один до одного, майнового спору не мають, спірних питань щодо виховання та утримання дитини не мають. В звязку з тим, що сторонами вказаний різний час припинення шлюбних відносин, тому суд приймає до уваги припинення шлюбних відносин, які вказані в особистій заяві відповідача, а саме - червень 2014 року. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

16 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06 листопада 1970 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають повнолітню доньку, яка має свою родину і мешкає окремо. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя. Шлюб носить формальний характер та суперечить їх інтересам. З 2005 року шлюбні стосунки припинено, спільне господарство не ведуть. Спору про майно немає. Спільне майно автомобіль та гараж відповідач продав. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.1-2). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та просила задовольнити позов. Зазначила, що сторони не мешкають разом 10 років. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши доводи та пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 06 листопада 1970 року позивач [PERSON] (до шлюбу Чупрун) О.М. зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії ІІ-ЯК № 0421466 від 06 листопада 1970 року, актовий запис 2193 (а.с.6). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

16 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14.12.2013 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає щодо розірвання шлюбу не заперечує (а.с.18). За наявності у справі достатніх доказів суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14 грудня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ №115097 від 12.10.2014 року, актовий запис №1837 (а.с.3). Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1\~ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

16 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 вересня 2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 760. Від даного шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на оплату судового збору. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати, просила залишити після розлучення прізвище «Ансімова», а відповідач визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу. На примирення сторони не згодні. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-КИ № 018742 (а.с. 4). Сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). З пояснення сторін та матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з червня 2014 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

16 червня 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебуває з відповідачкою у шлюбі. Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що син проживає з ним та фактично перебуває на його утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки щомісячно отримує пенсію. Просив стягувати з відповідача в його користь аліменти в розмірі 1/3 частини її доходу на утримання сина, до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач не зявилась, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про одруження (а.с.3), копії свідоцтва про народження (а.с.4) вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який, як було встановлено судом, було розірвано рішенням Любомльського районного суду Волинської області 12 червня 2015 року, від якого народилася одна дитина: син [PERSON] [INFO]. Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, а неповнолітня дитина проживає з батьком [PERSON] та фактично перебуває на його утриманні. Згідно із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з довідки від 12.06.2015 року №2246/02-33 виданої УПФ у Любомльському районі Волинської області, [PERSON], [INFO], станом на 11.06.2015 року, одержує пенсію за вислугу років в розмірі 1049, 00 гривень (а.с.9). Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3\~частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоровя та матеріальне становище неповнолітньої дитини; стан здоровя та матеріальне становище стягувача та платника аліментів, а також те, що у відповідача інших неповнолітніх дітей, батьків на утриманні немає. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання. З відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

16 червня 2015 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сімї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за нею. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище «Мілєшко». У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Судом встановлено, що сторони 21 лютого 2014 року у Корюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Корюківського району, Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕЛ №022815, виданим Корюківським відділом реєстрації актів цивільного стану, Чернігівської області 21 лютого 2014 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Подружжя неодноразово намагались налагодити нормальне сімейне життя, домовлялись не сваритись, знаходити компроміси по спірним питанням, поступатись один одному під час зясування стосунків, але це давало результат тільки на незначний час. На даний час вони проживають за різними адресами, сімейних стосунків не підтримують. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сімї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, слід залишити за нею, оскільки вона в заяві вказує про залишення його за нею.

Outcome: approved