Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

16.05.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що у зв'язку з неналежним виконанням обовязку по сплаті спожитих послуг з теплопостачання, за особовим рахунком відповідача №4454 за період з 01.12.2013 по 31.12.2016 роки утворилась заборгованість в сумі 18989,49 грн. Позивач звертався до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з відповідача боргу в розмірі 24984,96 грн. та 23.03.2017 року ухвалою Волноваського районного суду було скасовано виданий 07.02.2017 року судом судовий наказ. Заборгованість відповідачами не погашена і добровільно її погашати відповідачі відмовляються, тому просив стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за послуги теплопостачання квартири [ADDRESS] в сумі 18989,49 грн., суму збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5372,78грн., 3% річних у розмірі 622,69 грн., судовий збір у розмірі 1600 грн. Представник позивача за дорученням [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав та суду пояснив, що позивач надає неякісні та дорогі послуги, тому у вересні 2010 року він відключився від централізованої системи опалення. 24.01.2011 року рішенням Волноваського районного суду Донецької області його зобовязали відновити опалювання та підключити квартиру до централізованої системи теплопостачання. Однак він не бажає користуватися їх неякісними послугами тому не укладав договір про надання послуги з теплопостачання до його квартири, відповідно і сплачувати їх послуги відмовляється. У задоволені позову просив відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в установленому законом порядку повідомлені про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явились і повідомлень про причини неявки від них не надійшло. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальніпослуги», ст.ст. 67-68 Житлового Кодексу України плата за комунальніпослуги є обов'язковою та повинна проводитись своєчасно. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 11.09.2006 року квартира [ADDRESS] належить відповідачам на праві спільної часткової власності. Як встановлено судом, позивач надає послуги з теплопостачання згідно ЗаконуУкраїни «Про житлово - комунальніпослуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», що повністю підтверджено актами про сезоні включення до централізованої системи опалення та відключення від 07.10.2013 року, 10.04.2014 року за №33В, 24.10.2014 року № 70В, 14.04.2015 року за № 171 В(а.с.9-13) та особовим рахунком № 4454, складеним на відповідача [PERSON] на адресу квартири [ADDRESS] (а.с.6-8). Підключення теплопостачання до квартири відповідачів та відкриття на імя відповідача [PERSON] особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах передбачених законодавством, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення тощо, тому доводи відповідача про те що він не укладав письмового договору про надання послуг з теплопостачання до його квартири, суд не бере до уваги. З розрахунку заборгованості по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що відповідачами не проводилась оплата за надані позивачем послуги, що свідчить про невиконання відповідачами своїх обовязків (а.с. 3-5) внаслідок чого за період з 01.12.2013 по 31.12.2016 роки утворилась заборгованість в сумі18989,49 грн. Крім того, відповіднодост. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, отже, з відповідачів також підлягає стягненню 3% річних в розмірі 622,69 грн. та 5372,78 грн. суму збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції. Відповіднодост. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповіднодост. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не заявляв клопотання про застосування строку позовної давності, а відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявились, своїх заперечень та заяви про застосування позовної давності не надали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути всю суму заборгованості. Позивач 01.02.2017 року звертався до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення боргу у розмірі 24984,96 з відповідачів. Ухвалою суду від 23.03.2017 року по справі №221/406/17, 2-с/221/4/2017 було скасовано виданий 07.02.2017 р. судом судовий наказ. За поданням заяви про видачу судового наказу позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 800,00 грн. Згідно ч.2 ст.99 ЦПУ України , ця сума зараховується до суми судового збору встановленої за подання позовної завяи. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1600 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved