Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

16.07.2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог послається на те, що вона є власником 33/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , які складаються з квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі також зареєстровані вона як власник, її чоловік [PERSON] , її син [PERSON] , син [PERSON] , її батько [PERSON] , її мати [PERSON] та відповідач - її брат [PERSON] . З 1990 року відповідач виїхав з квартири та з цього часу мешкає зі своєю дружиною за адресою: [ADDRESS] . Відповідач на час подачі позову в квартирі не мешкає, сплату комунальних послуг не здійснює, витрат по утриманню квартири не несе. Оскільки відповідач в квартирі не проживає, обов`язки з утримання майна та оплати комунальних послуг не виконує, тому позивач, посилаючись на ч.2 ст. 405, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2019 року позовна заява була залишена без руху та після усунення недоліків ухвалою від 17.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 28.02.2020 року за № 87 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020 року, справу передано для розгляду судді [PERSON] . У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 20.01.2021 року за № 14 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2021 року, справу передано для розгляду судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді Кудрявцевої Т.О. від 21.01.2021 року прийнята до свого провадження вищезазначена цивільна справа, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надала заяву про розгляд справу без її участі, в якій позов просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1\~\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту\~ст. 391 ЦК України\~вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до\~ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 Житлового Кодексу України\~визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до\~\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Судом встановлено, що 33/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , що складається з квартири [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 22.02.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Кокосадзе Л.В., за реєстровим номером 3-1070. За даними домової книги про зареєстрованих в будинку [ADDRESS] зареєстровано сім осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] , що повністю узгоджується з відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 14 серпня 2019 року про місце реєстрації відповідача. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не мешкає з 1990 року, тобто більше року до дня звернення з позовною заявою, про що свідчить акт про не проживання, складений сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та засвідчений головою квартального комітету №2 Казаковою Т.В. Оскільки іншого відповідачем не доведено, то відповідно до встановлених судом обставин підстави для користування спірною квартирою, згідно із ч. 3 ст. 810 ЦК України і ст. 158 ЖК УРСР, на умовах договору у відповідача відсутні, а тому належить визнати, що мало місце користування житлом на праві особистого сервітуту відповідно до ст. 405 ЦК України з наслідками, передбаченими ч. 4 ст. 156, ст. 162 ЖК УРСР. Відтак, оскільки відповідач відсутній у спірній квартирі більше одного року і не користується нею, тому суд дійшов висновку, що сервітут ним не використовується без поважних причин більше встановленого законом строку, тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України сервітут відповідача припинився, а відповідача належить визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача

Outcome: approved