Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

17.09.2014 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 07.02.2008 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 3500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 26.08.2014 року заборгованість по кредиту становить 25069,13 грн., яка складається із наступного: 3500 грн. - сума заборгованості за кредитом; 18007,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3562,07 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; Зазначають, що від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 5459,04 грн., яка була задоволена наказом Городоцького районного суду Львівської області від 17.02.2009 р., з відповідача [PERSON], в користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» різниця становить - 19610,09 грн. Відповідно до п.8.6. умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять 500 - штраф (фіксована частина) 980, 50 грн., - штраф (процентна складова). Таким чином заборгованість [PERSON], становить - 21090,59 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість розміром 21090,59 грн, за кредитним договором б/н від 07.02.2008 р., та судовий збір. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.85). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, покликаючись на те, що заборгованість за кредитним договором погашена, оскільки вона виплатила її за судовим наказом від 17.02.2009 р., виконавче провадження вказаного судового наказу №2-н/12/2009 р, від 05.02.2009 р., виданого Городоцьким районним судом Львівської області закінчено про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження №27699752 від 26.03.2012 р., крім того просить застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин, оскільки такий сплив 07.02.2012 року. У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» просить відмовити. Дослідивши докази, суд встановив правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правової норми, яка регулює ці правовідносини, прийшов до наступного. Згідно заяви-анкети позичальника [PERSON], отримала 07.02.2008 р., кредит сумою 3500 грн., базова процентна ставка за кредитом 2%, на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія - 3,5% з умовами та правилами надання банківських послуг ознайомилась (а.с.11-17). Як свідчить копія розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.7-10), заборгованість складає - 21090, 59 грн. Судом встановлено, що спір витікає з цивільних правовідносин які регулюються виконанням зобов'язань. Неналежне виконання позичальником обов'язків перед Банком порушує право останнього, тобто те, на що він розраховував при укладенні договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням відсотків, розмір яких встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом (ч.2 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600,601,604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.(ст.599 ЦК України) Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов`язань чинне законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч.3 ст.549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст.625 ЦК України). Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи вищенаведене, постанова про закінчення виконавчогго провадження не є закінченням кредитних правовідносин між сторонами, таким чином вони не припинилися, стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла є погашенням заборгованості за кредитним договором станом на 07.02.2009 р., а не припиненням кредитного договору б/н від 07.02.2008 р. Так, відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням дій особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебігу строку позовної давності починається заново. З доказів видно, що останнє погашення заборгованості було 16.03.2012 р., таким чином строк позовної давності спливає 16.03.2015 р., а позивач звернувся із вищевказаним позовом 10.09.2014 р. отже строк позовної давності не сплив. У мотивувальній частині позову, позивач зазначає заборгованість з пені та комісії - 3562,07 грн. за який період нарахована пеня належним доказом не підтверджено, а в суді такого не добуто. Також не є мотивованою на які рахунки віднесено сплачені [PERSON] 5459,04 грн. отже за наведеного суд вважає, що мотивування позовної заяви в частині пені, не знайшло свого підтвердження. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях у зв'язку з чим суд не знаходить підстав для наявності пені, яка могла мати місце про що йдеться у позові. Суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача 3562,07 грн., заборгованості з пені, оскільки згідно ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). В додатках до позовної заяви не розшифровано за який період позивач просить про стягнення пені, розрахунок пені повинен бути розшифрованим, оскільки суд зобов'язував представника позивача з'явитись в судове засідання для дачі пояснень, а такий не явився, суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved