Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

16 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просив на підставі ст. ст. 1212, 1213 ЦК України примусити [PERSON] виконати зобовязання, передбачені розпискою від 18 грудня 2016 року, а саме повернути золоті ланцюжок та хрестик загальною вагою 28,5 грама, вартістю 35000 гривень. У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що [PERSON] у нього були дружні стосунки. У 2016 році [PERSON] звернувся до нього з проханням позичити грошові кошти, оскільки на той час у нього не було грошових коштів, він надав [PERSON], належні йому золоті ланцюжок та хрестик для можливості закладення їх в ломбард, та між ними була досягнута домовленість щодо повернення даних виробів за першою вимогою, дані обставини підтверджуються розпискою складеною [PERSON] 18 грудня 2014 року. 16 лютого 2017 року [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] направив вимогу щодо повернення боргу (золотих виробів), яка до дня звернення до суду не виконана, що вимусило його звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Відповідач позов не визнав, у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] винен був йому грошові кошти у розмірі 10000 гривень, у звязку з неможливості повернути борг, [PERSON] передав йому золоті ланцюжок та хрест, які в подальшому були передані в ломбард, частину отриманих від даної дії грошових коштів він віддав [PERSON], частину залишив собі в якості повернення боргу. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що у грудні 2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням позичити грошові кошти, у звязку з відсутності певної кількості грошових коштів та дружніми стосунками [PERSON] передав [PERSON] золоті вироби: ланцюжок та хрест приблизною вагою 26 грам, що підтверджується розпискою складеною 18 грудня 2016 року [PERSON] Згодом [PERSON] здав зі згоди та відома [PERSON] до ломбарду, що також підтверджується розпискою від 18 грудня 2016 року. 16 лютого 2017 року [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] направив вимогу щодо повернення боргу (золотих виробів), яка до моменту розгляду справи по суті не виконана. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави. Загальні умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобовязальних (договірних) відносинах, адже отримання однією із сторін у зобовязанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією із сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони у порядку виконання договірного зобовязання не є безпідставним. Тобто у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому законом порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або коли ж набуття відбулось у звязку з договором, але не на виконання договірних умов. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У судовому засіданні безперечно встановлено, що також й не заперечувалося позивачем, відповідачем та свідками, що золоті вироби були передані [PERSON] в борг, а тому не можуть бути визнані судом, як безпідставно отримані, й відповідно не може бути задоволений позов [PERSON] з підстав, заявлених в позовній заяві.

Outcome: dismissed