Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

15 серпня 2014 року до суду надійшла позовна заява, в заяві вказано, що прокуратурою Приморського району м. Маріуполя за участю спеціалістів Управління земельних відносин Маріупольської міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України в Приморському районі м. Маріуполя. В ході якої встановлено, що [PERSON] самовільного зайняла та використовує земельну ділянки із земель житлової та громадської забудови під розміщення прибудови до будинку в Приморському районі м. Маріуполя загальною площею 0,0006636 га за адресою: [ADDRESS] без правовстановлюючих документів. Просив зобов'язати [PERSON] звільнити вищевказану земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан. Прокурор прокуратури Приморського району м. Маріуполя Разборська А.І. в судове засідання не з'явилася, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник Маріупольської міської ради до суду не з'явився хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У зв'язку з чим, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.02.2014 року із схемою розташування самовільно зайнятої земельної ділянки, вказівкою (попередженням) № 13/2014 від 14.02.2014 року про усунення виявлених порушень, актом перевірки дотримань вимог земельного законодавства від 18.03.2014 року не виконано, самовільно зайняту земельну ділянку не звільнено. У відповідності до вимог ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності, постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Як було встановлено перевіркою, станом на сьогодення земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів, та, відповідно у встановленому законом порядку зазначену земельну ділянку в користування відповідачу передано не було. Визначення терміну «самовільно зайняття земельних ділянок» наведене в ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель». За приписами цієї статті, самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутність відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Таким чином, відповідач правовстановлюючих документів на земельну ділянку 0,0006636 га під розміщення споруди за адресою [ADDRESS] не одержувала, порушує право Маріупольської міської ради щодо розпорядження самовільно зайнятою земельною ділянкою, зобов'язання, які були покладені на відповідача не виконані до теперішнього часу. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 116, 125,126, 211, 212 ЗК України,

Outcome: approved