Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

15.02.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ», в якому просить стягнути з відповідача на її користь 7 308,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного із завданням моральної шкоди; 14 616,00 грн. страхового відшкодуванням пов`язаного із моральною шкодою; 6 145,93 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування; 522,57 грн. трьох відсотків річних за прострочення виплати страхового відшкодування; 1 136,18 грн. інфляційних витрат за прострочення виплати страхового відшкодування; 10 400,00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 25.08.2015, близько о 04.00, [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по автодорозі «Київ - Харків - Довжанський» зі сторони м. Києва в напрямку м. Харкова зі швидкістю приблизно 90 км/год. Рухаючись в районі 453 км + 900 м вказаної автодороги, яка була суха, на території Харківського району Харківської області на його автомобілі було включене ближнє світло фар. В цей час йому в зустрічному напрямку по своїй смузі руху, ближче до центру дороги, рухався вантажний автомобіль по типу «фура», з включеним ближнім світлом фар, а за ним також в попутному напрямку рухався легковий автомобіль, який не встановлено, з включеним ближнім світлом фар. При зближенні вказаний невстановлений легковий автомобіль раптово став виконувати маневр обгону вказаного вантажного автомобілю, при цьому виїхав на смугу руху автомобіля «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , перетнувши суцільну смугу дорожньої розмітки, яка розмежовувала зустрічні напрямки руху, [PERSON] через такі неправомірні дії невстановленого водія, перебуваючи в стані аварійної обстановки, намагаючись уникнути зіткнення з цим автомобілем, застосував маневр вправо, але сталося контактування автомобіля «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , з металевою дорожньою огорожею, яка розташовувалась повздовж правої межі проїзної частини. Внаслідок вказаної ДТП пасажир автомобіля «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] був травмований та доставлений до ОКЛ м. Харкова, де від отриманих тілесних ушкоджень помер. За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження №1201522043003315 від 28.08.2015 року та розпочате досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою про закриття кримінального провадження від 30.09.2016 старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції Мережко О.О., кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю у діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, матері загиблого [PERSON] - позивачу було завдано шкоди. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7076480, що підтверджується витягом з Централізованої бази МТСБУ. 28.03.2018 року представник позивача повідомив Страховика про настання страхового випадку та звернувся в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004, в редакції яка діяла на час ДТП, із заявою про виплату страхового відшкодування. Вказані документи відповідач отримав 19.04.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника - 21080,35 грн., відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою, - 7308 грн. 27.04.2018 Страховиком було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що згідно постанови про закриття кримінального провадження вина водія автомобіля марки «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] у вчиненні ДТП відсутня, а тому цивільно-правова відповідальність Страхувальника за Полісом №АІ/7076480 від 08.04.2015 року не настала. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, як визначено у ч. 5 ст. 1187 ЦК України. Таким чином, саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду, завдану ними в розумінні ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди. До настання дорожньо-транспортної пригоди, сім`я загиблого [PERSON] складалась лише з матері [PERSON] та батька [PERSON] . Дружини та дітей у загиблого не було. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», мінімальна заробітна плата з 01.01.2015 по 31.08.2015 становить 1218 грн. на місяць. Отже, розмір моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , його матері становить 7308 грн., який визначається шляхом поділу загального розміру такого відшкодування на кількість осіб, які мають право на його отримання, тобто 14616/2=7308,00 грн. У КП «Ритуал» позивач придбала товари ритуального походження та організацію поховання загиблого на загальну суму 950,35 грн. За виготовлення та встановлення пам`ятника, огорожі та фотографії позивач сплатила ФОП [PERSON] 16330 грн. Отже, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на день ДТП та ліміту страхового відшкодування по витратах на поховання і на спорудження надгробного пам`ятника, встановленого Законом, розмір страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання та встановлення надгробного пам`ятника, становить 14616 грн. Розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 21924 грн. за період з 28.04.2018 по 11.02.2019, становить 6145,93 грн. Сума відсотків за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 21924 грн. за період з 28.04.2018 по 11.02.2019 складає 522,57 грн. Інфляційні втрати за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 21924 грн. за період з 28.04.2018 по 11.02.2019 становлять 1136,18 грн. Оскільки позивач не є фахівцем в галузі права, то для захисту своїх прав вона змушена була звернутися до осіб, що надають послуги в галузі права - ТОВ «Компанія «АВТОПОМІЧ». Внаслідок чого, 04.02.2019 між позивачем та ТОВ «Компанія «АВТОПОМІЧ» укладено Договір про надання правничої допомоги, предметом якого сторони зазначили, що Виконавець бере на себе зобов`язання надавати Замовнику правничу допомогу по стягненню з АТ «СК «АХА Страхування» грошових коштів (в тому числі, пені, 3% річних та інфляційних втрат), пов`язаних з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце [INFO] , в результаті якої від тілесних ушкоджень помер [PERSON] . За надану правничу допомогу позивач сплатила 10400 грн. (а.с.1-6). Ухвалою суду від 20.02.2019 відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 26.04.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимоги до відповідача Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ», в якій просила вважати вірним прохання позивача про стягнення з відповідача 14616 грн. страхового відшкодування в рахунок відшкодування витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника. Просила стягнути з відповідача на її користь 7308 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із відшкодуванням моральної шкоди; 14616 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання та встановлення надгробного пам`ятника; 6145,93 грн. - пеню за прострочення виплати страхового відшкодування; 522,57 грн. - трьох відсотків річних за прострочення виплати страхового відшкодування; 1136,18 грн. інфляційні втрати за прострочення виплати страхового відшкодування; 10400 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги (а.с.87). Ухвалою суду від 18.08.2020 замінено відповідача Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» на правонаступника - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - адвоката Деревецького В.В. про передачу справи для розгляду по підсудності у Подільський районний суд м. Києва. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Лабик Р.Р. підтримали позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Крім того, позивач зазначила, що з чоловіком [PERSON] - батьком загиблого [PERSON] , мешкають однією сім`єю та мають спільний бюджет. Представник відповідача - адвокат Деревецький В.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в позові в повному обсязі. Надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що у випадку заподіяння шкоди невстановленим транспортним засобом відповідна шкода відшкодовується за рахунок коштів фонду захисту Моторного (транспортного) страхового бюро України. Оскільки позовні вимоги, пред`явлені [PERSON] , стосуються шкоди, яка виникла внаслідок дій водія невстановленого транспортного засобу, відповідно до положень Закону України у АТ «СК «АХА Страхування» відсутні правові підстави для відшкодування заявленої шкоди. До наведених у позовній заяві обставин не можуть бути застосовані норми ч.2 ст. 1187, ч.2 ст. 1188 ЦК України, а застосовуються положення п.«Б» ч.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Наведені позивачем розрахунки шкоди є необгрунтованими. Замовником робіт за рахунками-замовленнями КП «Ритуал» від 27.08.2015 та від 28.08.2015 є не позивач, а інша особа - [PERSON] . Крім того, із фіскального чеку на суму 950,35 грн. неможливо встановити, що наведені витрати були понесені позивачем. Крім того, надані документи не підтверджують заявлені витрати на правничу допомогу. Судові витрати у розмірі 10400 грн. не є співмірними із складністю справи та об`ємом виконаних робіт. Крім того, просили застосувати до вимог позивача щодо стягнення із АТ «СК «АХА Страхування» 29728,68 грн. строк позовної давності, який становить три роки (щодо страхового відшкодування, пов`язаного із завданням моральної шкоди, страхового відшкодування витрат на поховання, інфляційних втрат та трьох відсотків річних) та один рік (щодо вимог пені) з моменту, коли позивач довідався про порушення свого права. Відмовити [PERSON] у задоволенні вимог до АТ «СК «АХА Страхування» щодо стягнення 29728,68 грн., у зв`язку із спливом строку позовної давності (а.с.47-51, 59-60, 123-126). Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 25.08.2015, близько о 04.00, [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по автодорозі «Київ - Харків - Довжанський» зі сторони м. Києва в напрямку м. Харкова зі швидкістю приблизно 90 км/год. Рухаючись в районі 453 км + 900 м вказаної автодороги, яка була суха, на території Харківського району Харківської області на його автомобілі було включене ближнє світло фар. В цей час йому в зустрічному напрямку по своїй смузі руху, ближче до центру дороги, рухався вантажний автомобіль по типу «фура», з включеним ближнім світлом фар, а за ним також в попутному напрямку рухався легковий автомобіль, який не встановлено, з включеним ближнім світлом фар. При зближенні вказаний невстановлений легковий автомобіль раптово став виконувати маневр обгону вказаного вантажного автомобілю, при цьому виїхав на смугу руху автомобіля «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , перетнувши суцільну смугу дорожньої розмітки, яка розмежовувала зустрічні напрямки руху, [PERSON] через такі неправомірні дії невстановленого водія, перебуваючи в стані аварійної обстановки, намагаючись уникнути зіткнення з цим автомобілем, застосував маневр вправо, але сталося контактування автомобіля «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , з металевою дорожньою огорожею, яка розташовувалась повздовж правої межі проїзної частини. Внаслідок вказаної ДТП пасажир автомобіля «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] був травмований та доставлений до ОКЛ м. Харкова, де від отриманих тілесних ушкоджень помер. За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження №1201522043003315 від 28.08.2015 року та розпочате досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою про закриття кримінального провадження від 30.09.2016 старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції Мережко О.О., кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю у діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення (а.с.7,8). ДТП, яка мала місце 25.08.2015, сталася у зв`язку з порушенням невстановленим водієм невстановленого автомобіля правил дорожнього руху. На час ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у відповідача - Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ», відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7076480, що підтверджується витягом з Централізованої бази МТСБУ (а.с. 23). Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з яким, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини. Частиною першою статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. В разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується (стаття 1201 ЦК України). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Закон № 1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 6 Закону № 1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-ІV порядку. Згідно зі статтею 27 Закону №1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. За змістом пункту 36.3 статті 36 Закону №1961-ІV у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Згідно з підпунктом «б» пункту 41.1 статті 41 Закону №1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зазначена позиція Верховного Суду викладена у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 199/1100/19, провадження № 61-20924св19. До настання дорожньо-транспортної пригоди, сім`я загиблого [PERSON] складалась лише з матері [PERSON] та батька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Згідно з довідкою 1012 від 09.02.2017 про склад сім`ї та прописку, виданою дільницею № 37 КП «Жилкомсервіс», копія якої знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] проживає і прописана за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані: [PERSON] - син, знятий з реєстрації 26.08.2015, [PERSON] - син, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка (а.с.11). 28.03.2018 року представник позивача повідомив Страховика про настання страхового випадку та звернувся в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004, в редакції яка діяла на час ДТП, із заявою про виплату страхового відшкодування. Вказані документи відповідач отримав 19.04.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.27). 27.04.2018 Страховиком було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що згідно з постановою про закриття кримінального провадження вина водія автомобіля марки «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] у вчиненні ДТП відсутня, а тому цивільно-правова відповідальність Страхувальника за Полісом №АІ/7076480 від 08.04.2015 року не настала (а.с. 28). Згідно з п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлений законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Так, загальний розмір такого страхового відшкодування становить 14616 гривень 00 копійок: 1218 x 12 : 2 = 7308, де 1218,00 грн. - мінімальна заробітна плата у місячному розмірі, встановлена ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» на день настання страхового випадку. Згідно з п.27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. З рахунку-фактури №001037 від 26.08.2015 року, рахунку-фактури №001569 від 27.08.2015 та квитанції №033543920353 від 27.08.2015 року вбачається, що сім`єю позивача придбано у КП «РИТУАЛ» товари ритуального походження та організацію поховання загиблого на загальну суму 950,35 грн. (а.с. 15-18). За виготовлення та встановлення пам`ятника, огорожі та фотографії, позивач сплатила ФОП [PERSON] 16330 грн., що підтверджується Договором про виготовлення виробу № б/н від 12.04.2016, накладною від 01.06.2016 року та товарним чеком № б/н від 21.06.2016 р. (а.с. 19-22, 96). Отже, з урахуванням мінімальної заробітної плати на день ДТП та ліміту страхового відшкодування по витратах на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, встановленого Законом, розмір зазначеного страхового відшкодування становить 14616 грн. Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Аналіз норм ст.ст. 266, 258 ч.2 ЦК України дає підстави для висновку, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Період стягнення пені позивачем зазначений з 28.04.2018, тобто з наступного дня після прийняття Страховиком рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, по 11.02.2019, тобто дня звернення до суду. Загальна кількість днів прострочення виконання зобов`язання відповідачем в межах строку позовної давності на стягнення неустойки становить 290 днів. Загальна сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті на користь позивача становить 21924 грн. (14616,00 грн. + 7308,00 грн.). Розрахунок пені: З 28.04.2018 по 23.05.2018 (днів: 26, подвійна облікова ставка НБУ: 34), пеня: 530,98 грн. З 24.05.2018 по 12.07.2018 (днів: 50, подвійна облікова ставка НБУ: 34), пеня: 1021,12 грн. З 13.07.2018 по 06.09.2018 (днів: 56, подвійна облікова ставка НБУ: 35), пеня: 1177,29 грн. З 07.09.2018 по 24.10.2018 (днів: 48, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 1037,94 грн. З 25.10.2018 по 12.12.2018 (днів: 49, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 1059,56 грн. З 13.12.2018 по 31.12.2018 (днів: 19, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 410,85 грн. З 01.01.2019 по 31.01.2019 (днів: 31, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 670,33 грн. З 01.02.2019 по 11.02.2019 (днів: 11, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 237,86 грн. Таким чином, розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 21924 грн. за період з 28.04.2018 по 11.02.2019, становить 6145,93 грн. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, в редакції, яка діяла на час ДТП, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною другою пунктом три статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення зобов`язання встановлює завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 21924 грн. х 3% : 100% : 365 днів х 290 днів = 522 грн. 57 коп., де 21924 грн. - сума простроченого боргу, 290 днів - різниця між датою розрахунку та датою виникнення простроченого зобов`язання з 28.04.2018 по 11.02.2019. Інфляційні нарахування з 28.04.2018. по 08.02.2019. складають 1136,18 грн. Індекс інфляції за весь період дорівнює 1.0518235 (травень 2018 р. - 100%, червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99,3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101,9%, жовтень 2018 р. - 101,7%, листопад 2018 р. - 101,4%, грудень 2018 р. - 100,8%, січень 2019 р. - не встановлено). Втрати від інфляції: 21924,00 грн. х 1.0518235 : 100% - 21924,00 грн. = 1136 грн. 18 коп. за період з 28.04.2018 по 11.02.2019. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-4 с. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, відповідно до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача подано до суду Договір про надання правничої допомоги від 04 лютого 2019 року, укладений між ТОВ «КОМПАНІЯ «АВТОПОМІЧ» та [PERSON] (а.с. 29), рахунок-фактуру на суму 10400 грн. від 11 лютого 2019 року (а.с. 32), детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 31); Договір про надання професійної правничої допомоги № 0240-ц від 14 липня 2020 року, укладений між ТОВ «КОМПАНІЯ «АВТОПОМІЧ» та [PERSON] , акт виконаних робіт від 08 квітня 2019 року (а.с. 86); квитанції від 14 лютого 2019 р. та від 04 квітня 2019 р. про сплату відповідно 5400 грн. та 5000 грн. за надання правової допомоги (а.с. 82, 84). Згідно з п. 3.2 Договору про надання правничої допомоги від 04 лютого 2019 року, вартість однієї години по наданню правничої допомоги становить 1300 грн. (а.с. 29 зв.). Відповідно до Акту виконаних робіт від 08 квітня 2019 року, складеного між виконавцем ТОВ «Компанія «Автопоміч», в особі директора Лабика Р.Р., та замовником [PERSON] , обсяг наданих послуг становить: консультація клієнта щодо порядку та строків надання правничої допомоги адвокатом про стягнення грошових коштів з відповідача - 1 година, вартість 1300 грн.; визначення правовідносин, які випливають із встановлених обставин, - 3 години, вартість 3900 грн.; написання позовної заяви з обгрунтуванням позовних вимог та доказів, що їх підтверджують - 4 години, вартість 5200 грн. Загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги замовнику становить 8 годин, відповідно вартість наданих послуг, при вартості послуг за одну годину 1300 грн., становить 10400 грн. (а.с. 86). Позивач [PERSON] здійснила оплату за правничу допомогу на зазначену вище суму, що підтверджується зазначеними вище квитанціями. Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З огляду на відмову страховика виплатити страхове відшкодування, позивачка звернулася до суду з позовом до страховика у межах позовної давності, оскільки набула реальну можливість захистити своє право в судовому порядку після відмови страховика здійснити таку виплату, коли її очікуване право на задоволення своїх вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, було порушене. Зазначена правова позиція викладена в висновку Верховного Суду України у справі № 6-192цс16 від 29.06.2016 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача суд стягує на користь держави судовий збір в сумі 1132 грн. 21 коп. та на користь позивача [PERSON] з урахуванням ст. 137, ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати професійну правничу допомогу в сумі 10400 грн.

Outcome: approved