Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

17.06.2016 року позивачка звернулася до суду в захист прав своєї повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка навчається на 1 курсі денного відділення за держзамовленням Чорноморського Державного університету ім. Петра Могили, що знаходиться в м. Миколаїв. Донька потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням від свого батька, який може таку допомогу надавати. Вона просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред»явлення позову до досягнення донькою 23-х років, якщо вона буде продовжувати навчання. Також вона просила стягувати з відповідача разово у відповідності до ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину у розмірі 50 % цих витрат, які можуть змінюватись. Просила застосувати негайне виконання платежу за один місяць та всі судові витрати покласти на відповідача. До судового розгляду позивачка звернулась до суду з письмовою заявою про уточнення позовних вимог у порядку ст. 31 ЦПК України та просила стягнути з відповідача аліменти на навчання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн., на які у своїх запереченнях погодився відповідач. Також просила суд розгляд справи проводити у її відсутність. Третя особа до суду не з»явилась, що не перешкоджає розгляду справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з»явився та надіслав до суду письмові заперечення в яких просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги не визнав та послався на ті обставини, що він ніде не працює, постійного заробітку немає, здійснює догляд за учасником війни та особою похилого віку, через що отримує допомогу у розмірі 145 грн. На даний час склад його сім»ї становить 5 чоловік, з яких троє неповнолітніх дітей. З огляду на відсутність постійного доходу та скрутного матеріального становища у його сім»ї, він просив стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно до закінчення донькою навчання. У решті вимог просив відмовити через їх безпідставність, так як додаткові витрати можуть бути стягненні за рішенням суду на підставі ст. 185 СК України лише на утримання неповнолітньої дитини. Суд, з врахуванням заяв сторін, дослідив письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову частково, так як є законні підстави для цього. Так , судом встановлено, що: -позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який у 2000 році розірвано; -від спільного шлюбу є дитина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач; - у відповідача [PERSON] є ще на утриманні двоє неповнолітніх дітей [PERSON], 28.05.2004 р. н. та [PERSON], 22.06.2010 р. н. До складу сім»ї відповідача входить 5 чоловік, що підтверджується довідкою про склад сім»ї Ширяївської сільської ради №2433 від 16.08.2016 року; -до складу сім»ї позивачки входить неповнолітня дитина [PERSON], 2011 р. н. -[PERSON] з 01.09.2015 року є студенткою Чорноморського державного університету ім. Петра Могили, денна форма навчання за держзамовленням, строк закінчення навчання за програмою бакалавра 30.06.2019 року ( довідка Чорноморського державного університету ім.. [PERSON] №2/2 10/3160 від 02.06.2016 року) -відповідач ніде не працює, на обліку в районному центрі зайнятості не перебуває, з 10.06.2015 року доглядає за учасником війни та особою похилого віку, через що перебуває на обліку в районному управлінні праці та соціального захисту населення, де отримує компенсацію за догляд у розмірі 145 грн., що вбачається з довідки №95 від 15.08.2016 року. Встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини щодо утримання батьками своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON] не взмозі самостійно утримувати доньку, яка продовжує навчання. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є нижче від доходів її батьків та прожиткового мінімуму на 2016 рік. З огляду на встановлені обставини та враховуючи ту обставину, що донька навчається , батько дитини має на утриманні інших утриманців, має нерегулярний дохід, суд вважає, що у даному випадку аліменти необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі на який погодились сторони. При прийнятті рішення суд керується ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов»язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми. За вимогами ст. 51 Конституції України кожен з подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відтак аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням зазначених обставин, а також враховуючи те, що мати також повинна нести витрати по утриманню своєї дитини, позов підлягає задоволенню та з відповідача необхідно стягнути 200 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача разово у відповідності до ст. 185 СК України додаткових витрат на дитину у розмірі 50 % цих витрат, які можуть змінюватись, то у задоволенні цих вимог необхідно відмовити з огляду на їх безпідставність. Так, відповідно до ст. 185 СК України, участь батьків у додаткових витратах передбачена лише до досягнення дітьми повноліття. Ст. 185 СК України передбачена у розділі стягнень аліментів на неповнолітніх дітей. За вимогами ст. 201 СК України, до відносин між батьками та повнолітніми дітьми, застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Таким чином, положення ст. 185 СК України до доньки позивачки, яка є вже повнолітньою, застосувати неможливо. Згідно\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial