Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

17.08.2021 року позивач [PERSON] звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колбі Терм» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 52139,47 грн., середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові сум при звільненні у сумі 58771,69 грн., відшкодування моральної шкоди у сумі 25 000 гривень, індексацію заробітної плати у сумі 4861, 47 грн., всього 140772 ,59 грн. У своїй позовній заяві зазначила, що у період з 19.10.2018 року по 30.04.2020 року перебувала у трудових відносинах з ПП «Колбі Терм», працювала на посаді економіста. Їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 52139,47 грн. 30.04.2020 року позивач була звільнена з посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Внаслідок неотримання доходу у вигляді заробітної плати позивач зазнала незручностей та змін у звичному укладі життя, адже не отримуючи заробітної плати вимушена була шукати інші джерела доходів для оплати комунальних послуг, придбання продуктів харчування та речей першої необхідності, що створило для неї труднощі, поставивши на межу виживання. Тому свої моральні страждання, які виражаються у переживаннях, змінах у звичному укладі життя та пов`язаних із ними негативних емоціях, оцінила у розмірі 25 000 грн. Крім того, просила стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати належних працівникові сум при звільненні у сумі 58771, 69 грн., а також розмір індексації заробітної плати в період затримки її виплати становить 4861,47 грн., згідно наданих нею розрахунків. На даний час приватне підприємство «Колбі Терм» змінило організаційно-правову форму та є товариством з обмеженою відповідальністю. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Савченко Л.І. від 18.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 05.10.2021 року проведено повторний авторозподіл зазначеної справи у зв`язку з перебуванням судді Савченко Л.І. з 23.09.2021 року у відпустці по вагітності та пологах. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. від 13.10.2021 року вказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду свого представника не направив з невідомих причини, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не надавав, про причини неявки не інформував, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. За таких обставин судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до такого висновку. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частина 1 ст. 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 19.10.2018 року по 30.04.2020 року перебувала у трудових відносинах з ПП «Колбі Терм», працювала на посаді економіста, про що були внесені відповідні записи до трудової книжки (а.с.4). 30.04.2020 року позивач [PERSON] була звільнена із займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП. В день звільнення позивача з нею не було проведено остаточний розрахунок та не було виплачена заборгованість по заробітній платі. Як вбачається з довідки, виданої засновником ПП «Колбі Терм», на час звільнення [PERSON] станом на 30.04.2020 року ПП ««Колбі Терм» має заборгованість по заробітній платі в розмірі 52139,47 грн., з них заробітна плата за березень-грудень 2019 року - 33810 грн., заробітна плата за січень-квітень 2020 року - 15456 грн., компенсація за використану відпустку - 2873,47 грн. Як вбачається ПП «Колбі Терм» змінило організаційно-правову форму та на даний час є Товариством з обмеженою відповідальністю «Колбі Терм». Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить 52139,47 грн. з урахуванням податків та обов`язкових платежів, сума індексації заробітної плати - 4861, 47 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати належних працівникові сум при звільненні у сумі 58771, 69 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів заборгованості по заробітній платі, суми індексації заробітної плати. Згідно з частинами першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Отже, судом встановлено, що позивач звільнена 30.04.2020 року, а звернулася про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні до суду 17.08.2021 року, тобто позивач пропустила тримісячний строк, встановлений статтею 233 КЗпП України, для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. При цьому поновити строк звернення до суду позивач не просила, відповідного клопотання не заявляла. Таким чином, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, оскільки позивач звернулася до суду за захистом своїх трудових прав поза межами строку, встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Суд при вирішення питання про відшкодування моральної шкоди виходить з того, що ТОВ «Колбі Терм» було порушено трудові права позивача у зв`язку з невиплатою усіх належних їй сум при звільненні, що змусило позивача докладати додаткових зусиль для відновлення порушених прав, внаслідок чого в її житті відбулися вимушені зміни негативного характеру, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди. З огляду на характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих відносинах позивача, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав про часткове задоволення позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial