Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

15.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вівсянської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за нею як спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 17.07.2016 року, право власності на житловий будинок загальною площею 74,6 кв.м. та жилою площею 45,8 кв.м., побудованого із цегли, сарай загальною площею 43,7 кв.м., побудований із каменя та опоки, сарай загальною площею 16,0 кв.м., побудований із цегли, навіс загальною площею 9,5 кв.м., побудований із дощок, літню кухню загальною площею 19,9 кв.м., побудовану із каменя та опоки, сарай загальною площею 36,9 кв.м., побудований із каменя та опоки, огорожу загальною площею 17,6 кв.м. із металевої сітки, ворота металеві загальною площею 3,3 кв.м., що знаходиться по вул. Колонія, 26 в с. Вівся Козівського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що разом із чоловіком [PERSON] побудували житловий будинок та господарські будівлі с. Вівся по вул. Колонія, 26 Козівського району, які належали до колгоспного двору, згідно виданого 04.11.1991 року свідоцтва про право власності на житловий будинок. 17.07.2016 року помер [PERSON] Після його смерті позивач звернулася для прийняття спадщини до нотаріуса. Однак останній було відмовлено в оформленні спадщини та розяснено, що колгоспний двір не визначений діючим законодавством і тому право власності на таке будинковолодіння можна визнати тільки в судовому порядку. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказаний будинок, тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку в с. Вівся по вул. Колонія, 26 Козівського району. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутності (а.с.29). Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення та просить справу слухати у його відсутності (а.с.28). Третя особа [PERSON] у судовому засіданні від своєї частки у майні колишнього колгоспного двору відмовилася на користь [PERSON] Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11\~та ст. 60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] як голові колгоспного двору 04.11.1991 року видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок по вул. Колонія, 26 в с. Вівся. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався із 3 (трьох) членів (а.с.10). Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, виданої Вівсянською сільською радою Козівського району Тернопільської області 04.11.2016 року №01-185/2-11, членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то кожному із них фактично належить 1/3 частина колгоспного двору. 17.07.2016 року помер [PERSON] у віці 78 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ИД №205463 від 19.07.2016 року (а.с.7). Згідно довідки Вівсянської сільської ради Козівського району Тернопільської області №589 від 04.11.2016 року [PERSON] спадкодавець, який помер 17.07.2016 року постійно проживав та був зареєстрований у спадковому будинку за адресою с. Вівся, вул. Колонія, 26 Козівський район Тернопільська область. На день його смерті постійно з ним у спадковому будинку проживала та була зареєстрована дружина [PERSON], [INFO] (а.с.13). 03.05.2017 року державний нотаріус Козівської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колгоспний двір), оскільки відповідно до ст.47 Закону України «Про нотаріат», для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства (а.с.20). Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.347 ЦПК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Враховуючи, що [PERSON] помер, а [PERSON] відмовилася від своєї частки у майні колишнього колгоспного двору, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок по Колонія 26 в с. Вівся Козівського району Тернопільської області.

Outcome: approved