Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

15 травня 2015 року, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, посилаючись на злісне невиконання відповідачем рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 01.10.2012 р. про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання їхніх спільних малолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача по аліментам, зробленого державним виконавцем, просила суд, стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 98059,21 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, особисто під розписку, причини неявки не повідомила, однак надіслала до суду свою заяву, в якій, з посиланням на ч. 2 ст. 158 ЦПК України підтримала позов та просила суд, слухати справу у її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення (а.с. 17,18). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - рекомендованим листом з повісткою, за останньою відомою судові адресу свого проживання у відповідності до ст.ст. 74,76,77 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою листоноші «адресат вибув», і повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за вказаною адресою більше не проживає або не знаходиться, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 14-16). Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, або якщо причини неявки відповідача на думку суду є неповажними, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до приписів ст. 196 СК України - при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд встановив, що сторони по справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 19.12.2008 р. (а.с. 10). Також, рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 01.10.2012 р., яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання їхніх спільних малолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2012 р. і до повноліття дітей з негайним стягненням аліментів в частині стягнення за один місяць (а.с. 6,8,9). Суд з`ясував, що заява про примусове виконання вищевказаного рішення та виконавчого листа по стягненню аліментів була подана позивачкою за місцем проживання відповідача - до ВДВС Саратського РУЮ в Одеській області, яким 12.11.2012 р. було відкрито виконавче провадження. Враховуючи приписи ст. 367 ЦПК України, сплата аліментів повинна була відбутися не пізніше 01.12.2012 р., з якого починається вимога про сплату пені за прострочення сплати аліментів на утримання двох малолітніх дітей сторін. Розрахунком заборгованості по аліментам, зробленого державним виконавцем ДВС Саратського РУЮ і затвердженого в.о. начальника ВДВС Саратського РУЮ 24.04.2015 р. підтверджується сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів, яка станом на 31.03.2015 р. складає - 21833,79 грн. (а.с. 7). Згідно розрахунку, викладеного у позові, розмір пені у зв'язку з виникненням заборгованості по сплаті аліментів відповідачем [PERSON] складає - 81817,76 грн. (а.с. 4). Також, за 3 місяці 2012 р. (серпень, вересень, жовтень) мається заборгованість 1913,01 грн., 1% від якої складає 19,13 грн. та за 849 днів пеня становить 16241,45 грн. Таким чином, розмір пені нарахованої пені за кожен із прострочених платежів складає 81817,76 грн. з грудня 2012 р. і борг за вказані вище місяці, які передували пред'явленню виконавчого листа в сумі 16241,45 грн., а отже загальна сума заборгованості по сплаті пені складає 98059,21 грн. (81817,76 грн. + 16241,45 грн.), які належить стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved