Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

16 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування індивідуального житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказав, що 14 травня 2002 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за №5349, а саме житлового будинку [ADDRESS] . Правочин між сторонами вчинений в письмовій формі та зареєстрований Товарною біржою «Нерухомість-Південь» та визнано дійсним відповідно до рішення Третейського суду, створеного на підставі третейського запису від 14 травня 2002 року, справа №3-5349. Також зазначив, що договір виконаний в повному обсязі, а саме виплачена грошова сума, нерухоме майно прийнято в користування та право власності на житловий будинок зареєстровано у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації від 22 травня 2002 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим №275. Обґрунтовуючи вимогу про визнання права власності на земельну ділянку позивач вказав, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення. Однак, при укладенні договору купівлі-продажу не було вирішено питання щодо земельної ділянки на якій розташований житловий будинок та договір не був посвідчений нотаріально, що позбавляє можливості позивача розпорядитися своїм майном, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 04 січня 2019 року у відкритті провадження в частині позовних вимог до [PERSON] відмовлено, у зв`язку з її смертю до часу звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 04 січня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року в справі замінено первісного відповідача - Пересадівську сільську раду Вітовського району Миколаївської області на належного відповідача - Воскресенську селищну раду Вітовського району Миколаївської області, виключено з числа співвідповідачів відділ у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, а також витребувано з Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області належно завірену фотокопію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] . У судове засідання 22 жовтня 2019 року позивач [PERSON] не з`явився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області у судове засідання свого представника не направила, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просили справу розглянути за відсутності представника. Співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більше як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частин рішення. Складання повного рішення судом відкладено до 01 листопада 2019 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. 14 травня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] (а.с.5). Вказаний договір у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) зареєстрований 14 травня 2002 року за №5349 на Товарній біржі «Нерухомість-Південь». Зі змісту договору вбачається, що відчужуваний житловий будинок належав попередньому власнику - [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого виконкомом Пересадівської сільської ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області від 01 квітня 1989 року, на яке видано дублікат 22 грудня 2000 року та зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації від 22 грудня 2000 року. Зазначений договір відповідно до вимог, установленими статтею 15 Закону України Про товарну біржу», зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» у «Журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю» від 14 травня 2002 року за №5349 (а.с.5 зворотна сторона, 6). Рішенням Третейського суду, створеного на підставі третейського запису від 14 травня 2002 року визнано дійсним зазначений вище договір від 14 травня 2002 року та за [PERSON] визнано право власності на вище зазначений будинок (а.с.7). Згідно реєстраційного напису на правовстановлюючому документі від 22 травня 2002 року, за реєстровим номером №275 в реєстровій книзі за №1, Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації житловий будинок [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с.6 зворотна сторона). Сторона по договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14 травня 2002 рок - [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується Повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 22 грудня 2018 року за №00021751107 (а.с.53). З матеріалів спадкової справи №61/2003 до майна померлої [INFO] [PERSON] убачається, що до державного нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини 26 січня 2003 року звернулась [PERSON] , яка 28 липня 2003 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай), із земель які перебувають у колективній власності Акціонерного товариства закритого типу «Родіна» в с. Пересадівка Жовтневого району Миколаївської області, розміром 4,13 га в умовних кадастрових гектарах та 16 (шістнадцять) простих іменних акцій Акціонерного товариства закритого типу «Родіна» Жовтневого району Миколаївської області (а.с.100, 111). Спадкоємець [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області від 08 листопада 2016 року (а.с.164). Зі змісту спадкової справи №2/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини 15 березня 2017 року звернулась [PERSON] , яка 06 вересня 2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8965 га в межах території Пересадівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.158, 218). Судом установлено, що на спірну земельну ділянку, площею 0,25 га, для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в [ADDRESS] свідоцтв про право на спадщину за законом чи за заповітом спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не отримували. Житловий будинок, який був об`єктом договору купівлі-продажу від 14 травня 2002 року, розташований на земельній ділянці, площею 0,25 га для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель, в [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі державного акту на приватної власності на землю від 27 червня 1995 року серії МК №10716 (а.с.8). Відповідно до рішення Пересадівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 08 липня 2016 року за №5 «Про перейменування вулиць в селі Пересадівка» вулицю [ADDRESS] перейменовано на вулицю [ADDRESS] (а.с.30). Згідно виписки з погосподарської книги №4 Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 16 жовтня 2018 року на спірній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, власником якого є позивач [PERSON] (а.с.28). Відповідно до довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 11 жовтня 2018 року №1133 позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] ) з 2002 року по теперішній час, заборгованості по сплаті земельного податку не має (а.с.29). Згідно статті 30 ЗК України 1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Судом установлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку від 14 травня 2002 року не містить жодних застережень щодо земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок. Вартість спірної земельної ділянки, згідно звіту про оціночну вартість земельної ділянки, площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] , становить 39100,00 грн (а.с.12-27/1). Частиною 3 статті 152 ЗК України, передбачений один зі способів захисту прав громадян на земельну ділянку - визнання права. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (стаття 126 ЗК України). За період з часу укладення спірного договору та до 1 січня 2013 року позивач не отримав на своє ім`я правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, в свою чергу через зміну законодавства, видача державних актів на землю з 1 січня 2013 року не передбачена. Згідно зі статтею 126 ЗК України ( в редакції від 1 січня 2013 року) право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В пункті 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» зазначено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Пунктом 27 цього Порядку, встановлено, що документами, які підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на земельну ділянку, що набута у власність до 01 січня 2013 року, можуть бути лише державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою або рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (підпунктів 9, 10). На підставі викладеного, оцінивши в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Outcome: approved