Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

15.01.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON], 03.03.2018 року отримана адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача фізичної оосби. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному судовому засіданні з викликом сторін на 19 квітня 2018 року. 31 січня 2018 року позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог 19 квітня 2018 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, в зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, який належним чином повідомлений та про причини неявки суду не повідомив. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 19 квітня 2018 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно поданої позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку прибутку. Але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину., щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з відповідачем позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2013 року. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року шлюб між ним та відповідачкою розірваний В період шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Діти після розірвання шлюбу проживають разом з ним. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дітей не надає,він намагався в добровільному порядку вирішити дане питання з відповідачкою, але позитивних наслідків це не мало, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повному обсязі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. При цьому пояснив, що діти більше року проживають разом з ним. Відповідачка залишила йому дітей та проживає окремо. Веде аморальний спосіб життя. До дітей інколи відповідачка приїжджає, але не часто . будь-якої матеріальної допомоги відповідачка дітям не надає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов не надала. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2013 року. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року шлюб між ним та відповідачкою розірваний, що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]., що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких матір'ю дітей записана відповідачка. Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дітей. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно до способу захисту порушених прав, обраному позивачем та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився відомостей про наявні прибутки, наявність роботи, постійного заробітку, інших утриманців, стану здоров'я та інших обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів суду не надала. Проте враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, за поясненнями позивача періодично працює, суд вважає, що відповідач має можливість працювати, отримувати прибуток та надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох малолітніх дітей в єдиному розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину . Дана сума з урахування обов'язку батька матеріально утримувати дітей на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дітей даного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 15.01.2018 року. Тому аліменти на утримання дітей суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання дітей за попередній період. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704 грн., 80 коп., так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір» На основі ст. 180, 181, 182, 183 СК України.

Outcome: approved