Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

15.02.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.05.2011 Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис за №\~150. Позивач посилається на такі обставини. 14.05.2011 вона та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Як одна сімя сторони фактично не проживають з травня 2016 року, відносини між сторонами мають формальних характер. Причинами розпаду сімї стало те, що відповідач перестав піклуватися про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про домашній затишок в сімї, перестав проявляти повагу до позивача та до їх сімейних стосунків, почав вести себе по відношенню до неї зверхньо, агресивно, затівав безпричинні сварки та скандали, які негативно позначились і на вихованні їх малолітнього сина [PERSON]. На цей час кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, виховання дітей, спілкування з родичами, друзями та знайомими, фактично сторони проживають окремо та шлюб між ними існує формально. Збереження шлюбу і примирення вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подавши до його початку заяву, в якій просить справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглядати в її відсутність, наполягає на розірванні шлюбу, просить не надавати строку на примирення. При цьому вказує, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу змінювати прізвище не бажає. Відповідач [PERSON], повідомлений про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову суду не подав. У зв'язку з вказаними обставинами, враховуючи письмову згоду позивача, суд ухвалив: вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів ухвалити заочне рішення у справі відповідно до положень статей\~224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі Свідоцтвом (повторним) про шлюб серії І-СР № 134637 від 27.01.2017 [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 14.05.2011 в Уманському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що зроблений відповідний актовий запис за №\~150. Прізвища чоловіка і дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], відповідно. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, різні погляди на життя, сім'ю, сімейні цінності та обов'язки. Позивач відновлювати подружні відносини не бажає та вважає, що примирення сторін і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, суперечить її інтересам. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З норм статей 55, 56 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері, а дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька, при цьому дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Конституцією України у ч. 1 статті 51 закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. З наведеної норми вбачається, що шлюб не може ґрунтуватися та існувати на примусі однієї із сторін, за відсутності наміру і волі одного з подружжя проживати в шлюбі з другим з подружжя. На підставі наведеного вище, суд вважає, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved