Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

15 серпня 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території. Зазначив, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], який народився [INFO] у м. Симферопіль, Автономної Республіки Крим, Україна. Фактом підтвердження родинного зв'язку є свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], видане відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського управління юстиції, Автономної республіки Крим, Україна 17.11.2007 року, та зареєстрованого в Книзі реєстрації шлюбів 17.11.2007 р. (актовий запис № 1939). Факт народження [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.05.2014 р. виданого відділом державної реєстрації актів про народження реєстраційної служби Симферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим. Заявник 14.08.2018 р. звернувся до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для державної реєстрації народження [PERSON], [INFO] Цього ж числа, останньому було відмовлено у проведенні державної реєстрації, оскільки було пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. № 1150/13024 та документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. До початку судового засідання заявник надав заяву про розгляд заяви про встановлення факту народження за його відсутності, заяву підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлялась. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Як вбачається з матеріалів справи дитина заявника [PERSON] - [PERSON], [INFO], народився в м. Симферопіль, Автономна республіка Крим, на тимчасово окупованій території, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.05.2014 р. виданого відділом державної реєстрації актів про народження реєстраційної служби Симферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 1888. 14.08.2018 р. Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України було відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації народження - [PERSON], [INFO], оскільки заявником для підтвердження факту народження пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ) є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження її дитини. Відповідно дост.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтва про народження його дитини, виданого державним органом України. Відповідно до ст. 317 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження. Оскільки, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав в судовому порядку встановити факт народження [PERSON], [INFO], батьками якого є: мати - [PERSON], [INFO] та батько - [PERSON], [INFO], у м. Симферопіль, Автономна Республіка Крим, Україна. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved