Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

15 січня 2020 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . У цьому ж будинку зареєстровано відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які у вказаному будинку не мешкають. Реєстрація відповідачів порушує права позивача як власника будинку, в зв`язку з чим він просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 27 січня 2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, про винесення рішення на розсуд суду. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в засідання, призначені на 10 березня 2020 р., 7 квітня 2020 р. не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України проводить заочний розгляд справи, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими позивачем документами встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 серпня 2016 р., що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. (а.с.12-11) У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано також відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які у спірному будинку не проживають. Згідно акту про не проживання особи у житловому приміщенні відповідачі у зазначеному будинку не мешкають. (а.с. 23-25) Відповідно до ст. 405 ч. 1 ЦК України право на користування житлом відповідно до закону мають члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї власника будинку, тому не мають права користуватися житловим приміщенням. Суд вважає, що реєстрація відповідачів у будинку, який належить позивачеві, порушує права останнього, оскільки перешкоджає здійсненню ним права користування та розпорядження своїм майном як складовими частинами права власності. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved