Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

17.04.2015 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним правочину. Вимоги уточнені і доповнені заявою від 25 травня 2015 року. В своїх остаточних позовних вимогах позивач просить суд визнати недійсним іпотечний договір, посвідчений 17 грудня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 4315, укладений між [PERSON] та [PERSON]Є, а також просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку 11 по вул. Маяковського в смт. Високий Харківського району, Харківської області, укладений між [PERSON] та [PERSON] 22 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1931. В своєму позові позивач посилається на те, що оспорювані правочини не відповідають нормам закону, зокрема позивач посилається, що порушені вимоги закону про надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення, а предмет іпотеки проданий без повідомлення про це власника будинку, що є боржником і іпотекодавцем, не була надана можливість позивачу реалізувати переважне право купівлі предмету іпотеки і такі дії позивач вважає шахрайськими. Крім того, позивач посилається на те, що розмір заборгованості є не співмірним із вартістю предмета іпотеки, що свідчить про невідповідність такого правочину принципам справедливості, добросовісності та розумності. Позивач, також у своєму позові посилається на те, що у будинку, який розташований в Харківській області, Харківському районі, смт. Високий, вул. Маяковського, буд. 11 постійно проживає малолітня [PERSON], [INFO], права якої порушені при укладенні оспорюваних правочинів, оскільки і договір іпотеки і договір купівлі-продажу укладені без дозволу органів опіки і піклування. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. При цьому представник позивача пояснив, що позивач не був повідомлений відповідно до закону та умов договору про продаж предмету іпотеки, оскільки повідомлення направлено не поштою, а через нотаріуса. Отримувачем таких повідомлень була інша особа, що діяла на підставі довіреності від імені позивача, яка видавалась для виконання іншого доручення. Відповідачі, представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали посилаючись на відсутність порушень закону під час укладення оспорюваних правочинів та посилались на недоведеність фактів, які позивач вважає підставою для визнання правочинів недійсними, в звязку із чим просили суд повністю відмовити в задоволенні позову. Вислухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним повністю відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 17 грудня 2013 року позивач [PERSON] та [PERSON] уклали між собою іпотечний договір, відповідно до якого позивач, будучі боржником за договором позики, що посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий № 4313, в забезпечення зобовязань передав в іпотеку іпотекодержателю [PERSON] житловий будинок № 11 по вул. Маяковського в смт. Високий Харківського району Харківської області. Зазначений будинок належав іпотекодавцю на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 19 листопада 2007 року, а тому відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України предмет іпотеки є особистою приватною власністю позивача і тому прав власності інші члени сімї позивача, в тому числі малолітня [PERSON], [INFO], на це майно не мають. Такі обставини на час укладення іпотечного договору підтверджені витягом з державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 14805051 від 17.12.2013 року, отриманого нотаріусом на час укладання іпотечного договору. Щодо доводів позивача про постійне проживання на час укладення такого договору малолітньої [PERSON], [INFO], суд встановив наступне. Із копії свідоцтва про народження І-ВЛ № 216785 [PERSON] народилась 17 жовтня 2010 року в місті Харків. Із копії договору про розірвання раніше укладеного договору купівлі-продажу житлового будинку № 11 по вул. Маяковського в смт. Високий Харківського району Харківської області, посвідченого 17 грудня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] реєстрований № 4304, в період з 16 червня 2010 року і до 17 грудня 2013 року власником будинку був [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 16.06.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу реєстровий № 1907, який не надавав права іншим особам на проживання у будинку, а умовами іпотечного договору, укладеного у день розірвання зазначеного договору купівлі-продажу вселення інших осіб у будинок або надання таким особам прав на проживання в ньому не передбачалось. Крім того, довідкою виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 27.04.2015 року підтверджено, що згідно записів будинкової книги в будинку№ 11 по вул. Маяковського в смт. Високий Харківського району Харківської області ніхто не зареєстрований. Той факт, що ні малолітня [PERSON], [INFO], а ні її батьки не були зареєстровані в зазначеному будинку на час укладення іпотечного договору і до теперішнього часу, підтверджено копією будинкової книги. Отже, надані суду акти від 2.08.2013 року та 08.04.2015 року депутатів місцевої ради про проживання малолітньої [PERSON] [INFO] та її батьків, довідки з місцевої лікарні і дитячого садочка не можуть бути достовірними доказами того, що предмет іпотеки є постійним місцем проживання неповнолітньої особи на час укладення іпотечного договору. Ці докази не враховують даних про реєстрацію місця проживання батьків дитини, не надають відомості про наявність у батьків дитини на час укладення іпотечного договору іншого місця проживання та іншого нерухомого майна. Це свідчить про те, що позивачем не надано достовірних доказів про дійсне постійне місце проживання батьків малолітньої [PERSON] [INFO]. Необхідність доказування такого факту обумовлена положенням ст. ст. 160, 161 СК України, відповідно до яких місце проживання малолітньої дитини визначається за місцем проживання її батьків, або одного із батьків у разі окремого їх проживання. При цьому згідно зазначених норм закону місце проживання малолітньої дитини не визначається з місцем проживання інших родичів. Слід також до цього додати, що в даному випадку всі ці надані сторонами докази щодо місця проживання малолітньої [PERSON] [INFO] не мають суттєвого значення для вирішення спору по суті, оскільки згідно вимог ст. 15 ЦК України позивач має право звертатися до суду за захистом своїх прав та обовязків і за законом, зокрема відповідно до вимог ст. 154 СК України позивачу права на захист інтересів малолітньої [PERSON] [INFO] не надано і за його позовом суд не вправі вирішувати питання про захист прав малолірньої особи і визнавати оспорюваний іпотечний договір недійсним з підстав, передбачених ст. 224 СК України як вчинений без дозволу органів опіки і піклування. Права ж самого позивача в такому випадку ніяким чином не порушуються. Ніяких інших порушень закону при укладенні оспорюваного іпотечного договору судом не встановлено. Враховуючи наведене, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимоги про визнання недійсним іпотечного договору, посвідченого 17 грудня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 4315, укладений між [PERSON] та [PERSON] Щодо іншої частини позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки судом встановлено наступне. Договір купівлі-продажу будинку № 11 по вул. Маяковського в смт. Високий Харківського району, укладений між [PERSON] та [PERSON] 22 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1931. Право відповідача [PERSON] на продаж предмету іпотеки підтверджена відсутністю факту своєчасного повернення богу за договором позики, який забезпечений іпотекою, положенням іпотечного договору, посвідченого 17 грудня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 4315, зокрема пунктами 6,9,10,11. Факт направлення відповідачем [PERSON] вимоги позивачу щодо виконання обовязків за договором позики та про намір продажу предмета іпотеки у спосіб передбачений законом та договором підтверджені заявою від 1 вересня 2014 року, підпис на якій посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] із зазначенням про виконання нотаріальної дії по врученню такої заяви, реєстровий № 1589, відомостями розносної книги нотаріуса № 01-28, квитанціями поштових відправлень з описом вкладень, направлених на імя позивача. Відповідно до вимоги ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Надані суду докази свідчать про дотримання відповідачем [PERSON] положень зазначеної норми закону. Це підтверджено і письмовою розпискою самого позивача від 04.02.2015 року, зміст якої не спростований позивачем ніякими обєктивними доказами, сам факт написання такої розписки та її справжності не оспорюється позивачем. Важливим є і той факт, що недотримання вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» в частині надання іпотекодавцю переважного права на купівлю предмету іпотеки не може бути підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним, оскільки відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про іпотеку» встановлена спеціальна цивільно-правова відповідальність у вигляді обовязку відшкодування завданих збитків в разі порушення цієї норми. Посилання позивача на недобросовісну поведінку інших осіб, що не притягнуті до участі у справі, зокрема [PERSON], з яким 19 березня 2010 року укладались договір позики та договір іпотеки, предметом якого був той самий будинок № 11 по вул. Маяковського в смт. Високий, не мають значення для справи, оскільки в цих правовідносинах зобовязання припинені виконанням. Посилання позивача на те, що особи, які не були притягнуті до участі у справі, а саме [PERSON] та [PERSON] діяли за злонавмисною домовленістю із відповідачами [PERSON] та [PERSON], використовуючи довіреність, видану позивачем на імя [PERSON] 19 березня 2010 року терміном на пять років з правом передоручення, який в свою чергу в порядку передоручення видав довіреність на імя [PERSON] з правом представляти інтереси позивача, ґрунтуються на припущеннях, не підтверджені обєктивними доказами, а зазначені особи не були учасниками оспорюваних правочинів. Крім того, зміст письмових заяв [PERSON] та [PERSON], підписи на яких посвідчені нотаріально, в тій частині, що зазначені особи виконували свої обвязки повірених, в тому числі представляючи інтереси позивача в іншій судовій справі не спростовані позивачем і суду не надано доказів того, що позивач, у встановленому статтею 241 ЦК України порядку відмовився прийняти дії, вчинені такими особами за довіреністю. Повноваження зазначених представників за такими довіреностями не скасовані. Доводи позивача про те, що при вчинені оспорюваного договору купівлі-продажу із порушенням прав малолітньої [PERSON] [INFO] суд вважає безпідставними з підстав, наведених в цьому рішенні щодо відсутності підстав для визнання недійсним оспорюваного іпотечного договору за відсутності доказів наявності у малолітньої особи майнових та інших прав щодо предмету іпотеки та відсутності у позивача прав на захист інтересів зазначеної особи. З огляду на наведене, всі інші докази, надані в справі сторонами не мають суттєвого значення для справи, в тому числі судом відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідків з причин відсутності у позивача права на захист інтересів малолітньої особи. Доводи про неспівмірність суми боргу та вартості відчуженого будинку не доведені належними доказами, крім того вартість предмету іпотеки визначена сторонами при підписанні такого договору в сумі 128205 гривень. З огляду на наведене суд вважає недоведеним невідповідність оспорюваного договору купівлі-продажу вимогам закону щодо дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, оскільки задоволення вимог кредитора за рахунок майна вартістю 128205 гривень в погашення боргу в сумі 66400 гривень за відсутності іншого забезпечення зобовязань за договором позики суд визнає співмірним та розумним. Підсумовуючи наведене суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимоги та на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed