Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

15 липня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 27 червня 2016 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, за яким вона надала останній у борг грошові кошти у сумі 1000 доларів США під зобовязання повернути кошти до 01.07.2016 року. Вказане підтверджено борговою розпискою, яка була написана власноруч [PERSON] В обумовлений строк [PERSON] борг не повернула, усіляко уникає від зустрічей з нею та на її вимоги повернути кошти не реагує. За таких обставин, посилаючись на положення ст.ст. 625, 1048 ЦК України, просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики у сумі 24\~852,09 гривні з урахуванням 3% річних за період з 01.07.2016 по 13.07.2016 рік у сумі 26,55 гривень, а також нараховані відсотки за користування кредитними коштами за період 17 днів у розмірі 208,35 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв про перенесення розгляду справи, з вказівкою на причини неможливості з'явитися в судове засідання суду не надала. За таких обставин, суд, у відповідності до положень ст.224 ЦПК України, зі згоди позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, судом встановлене наступне. З матеріалів справи встановлено, 27 червня 2016 року [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 1000 доларів США, які зобовязалася повернути до 01 липня 2016 року. Вказане підтверджено наданою суду розпискою [PERSON] від 27.06.2016 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, суд виходить з того, що між сторонами була дотримана форма договору позики та представленою розпискою посвідчено передання позивачем відповідачеві 27 червня 2016 року у борг 1 000 доларів США. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до представленої боргової розписки [PERSON] зобовязався перед [PERSON] повернути останній борг до 01.07.2016 року. Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Як встановлено в судовому засіданні у позивача на теперішній час знаходиться оригінал виданої [PERSON] боргової розписки від 27.06.2016 року, що свідчить про те, що остання не виконала свої зобовязання та не повернула позичальнику борг. За таких обставин, вимоги позивача з приводу повернення суми позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Сума боргу за договором позики від 27.06.2016 року становить 1000 доларів США. Відповідно до положень ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Як встановлено, між сторонами був укладений договір позики на суму 1 000 доларів США яка перевищує п'ятидесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. При цьому сторонами не визначено розмір процентів за користування грошима. За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відсотків за користування грошима на рівні облікової ставки НБУ є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір відсотків за користування грошима за договором позики від 27.06.2016 року у межах заявлених позовних вимог: за 17 днів користування коштами (з 27.062016 року по 13.07.2016 рік включно), із розрахунку за формулою: сума позики * облікову ставку НБУ *кількість днів користування коштами/ 100% * 365 днів) становить: за період з 27.06.2016 року по 13 липня 2016 рік : (1000*16,5*17) / (100 *365) =7,68 доларів США; Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочила виконання боргового зобовязання з останньої на користь позивача слід стягнути суму боргу з урахуванням 3% річних за весь час прострочення виконання зобовязання в межах заявлених позовних вимог (за період з 01.07.2016 по 13.07.2016 рік). Сума 3% річних за вказаний період прострочення виконання зобовязання становить: 1000 доларів США * 3% річних *13 днів прострочення/ 100% * 365 днів = 1,07 доларів США. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 26.06.2016 року у національній валюті України (гривні) станом на день постановлення рішення суду у розмірі, еквівалентному 1008,75 доларів США. Таким чином сума заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 26.06.2016 року становить 25884,52 гривень (1008,75 доларів США * 25,66 гривень (вартість 1 долара США за офіційним курсом НБУ станом на 25.10.2016 рік )). Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь заборгованість за договором позики у загальній сумі 25\~086,99 гривень, суд вважає за можливе задовольнити вказаний позов у межах заявлених позовних вимог. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved