Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

16.05.2019 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] ; третя особа [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог директор Департаменту зазначив, що Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, позбавлена батьківського піклування. Відповідно до актового запису № 425 від 20.08.2003, виконаного Відділом реєстрації актів громадянського стану Гірницького районного управління юстиції м. Макіївки Донецької області, про народження [PERSON] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Батько неповнолітнього, [PERSON] , помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 31.07.2015). Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16.05.2016 (справа № 234/5549/16-ц. провадження № 2/234/2757/16) [PERSON] відібраний від матері, [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. [PERSON] , [INFO] , проживав разом із сестрою, [PERSON] , [INFO] та матір`ю, [PERSON] , [INFO] , у [ADDRESS] . З початком проведення антитерористичної операції в Донецькій області [PERSON] та [PERSON] у серпні 2014 року прибули до міста Харкова та стали проживати з батьком, [PERSON] , [INFO] , та бабусею, [PERSON] . Дітей до міста Харкова привезла їх тітка, мати з дітьми не приїхала. З 01.09.2014 діти почали навчатись в Харківській загальноосвітній школі № 148. 29 липня 2015 року батько дітей, [PERSON] помер (актовий запис №11654 від 31.07.2015, виконаний відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). Фактично, на території міста Харкова [PERSON] та [PERSON] залишились без батьківського піклування. Мати дітей приїздила на похорони чоловіка, після чого повернулася в місто Макіївку не вирішивши питання про подальшу долю дітей, їх матеріальне забезпечення, не оформивши пенсію за втратою годувальника, тощо. За час перебування [PERSON] та [PERSON] у м. Харкові їх відвідували тітка та бабуся, яка допомогли купити теплий одяг та взуття. У телефонній бесіді з [PERSON] було з`ясовано, що вона не вважає себе винною, посилаючись на складні життєві обставини, в яких опинилась. [PERSON] пояснила, що не працює, дітям допомагає як може, спілкується з ними тільки по телефону. До міста Харкова приїхати не може, оскільки не має закордонного паспорту, не має посвідчення на тимчасове проживання в Україні. Забрати дітей, та проживати з ними в Краснодарському краї, за місцем своєї реєстрації, мати також не виявила бажання. Таким чином, доля дітей, [PERSON] та [PERSON] , їх матеріальне становище, їх життя та розвиток [PERSON] не турбував. У разі виникнення екстреної ситуації, позв`язаної із необхідністю вирішення негайних потреб дитини, мати, яка на той час була єдиним їх законним представником, зробити для них нічого не зможе. Викладені вище обставини свідчать про ухилення [PERSON] від виконання нею батьківських обов`язків. Враховуючи зазначене, просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 24.06.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. У судове засіданні представник позивача [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Виходячи з положень ст.280 ЦПК та зі згоди позивача, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача з винесенням по справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , матір`ю дитини є [PERSON] , батьком - [PERSON] . [INFO] року батько дітей, [PERSON] помер (актовий запис №11654 від 31.07.2015, виконаний відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16.05.2016 (справа № 234/5549/16-ц. провадження № 2/234/2757/16) [PERSON] відібраний від матері, [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.07.2016 № 481 [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.07.2016 №480 над малолітнім [PERSON] встановлено опіку, опікуном дитини призначено бабусю, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . За інформацією, наданою адміністрацією Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради №119/0/549-19 від 12.03.2019 року, [PERSON] перебуває під медичним наглядом в МДП № 14 з серпня 2014 року. Доглядом та лікуванням дитини займається піклувальник [PERSON] , рекомендації лікарів виконуються в повному обсязі. Мати [PERSON] , [PERSON] до дільничного лікаря та адміністрації закладу з питань розвитку та стану здоров`я сина не зверталась. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданою адміністрацією Харківської загальноосвітньої ніколи № 148, дитина навчається у даному закладі з 01.09.2014 року. [PERSON] проявляє знання на середньому рівні, домашні завдання виконує, регулярно відвідує школу, зовнішній вигляд охайний. У [PERSON] є все необхідне для навчання: шкільне приладдя, книжки, спортивна форма, взуття. [PERSON] підтримує дружні стосунки з однокласниками, старанно виконує громадську роботу, захоплюється спортом, бере активну участь у житті класу й школи. Про виховання [PERSON] дбає його піклувальник [PERSON] , яка не тільки сприяє формуванню й підтримці теплих довірливих стосунків у сім`ї, а й співпрацює з класним керівником, з вчителями школи. За період навчання у ХЗОШ № 148 мати [PERSON] жодного разу не зверталась щодо питання навчання та виховання сина ані до класного керівника ані до адміністрації школи. [PERSON] в своєму поясненні від 18.03.2019 року Вх.№Д-1-38/10-38/19 повідомив, що не бачив своєї патері з 2015 року. Під час співбесіди [PERSON] розповів, що мати ніколи не дзвонить йому, не цікавиться його життям, не вітає з Днем народження, іншими святами. Його вихованням повністю займається бабуся, [PERSON] . Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 16.10.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано три особи - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001р. встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., малолітня дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Після набуття законної сили рішення суду про відібрання [PERSON] від матері без позбавлення її батьківських прав [PERSON] не виправила ситуацію, з сином не спілкується, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, його вихованням, не надає ніякої матеріальної підтримки. З пояснення піклувальника дитини, [PERSON] , вбачається, що [PERSON] приїздила на похорон чоловіка, [PERSON] , в липні 2015 року. З того часу вона жодного разу не приїздила до м. Харкова, не дзвонила. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватися про дитину та наявність вини батьків, що належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Отже, зазначені вище фактори поведінки, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме систематичне ухилення від виховання дитини та нехтування своїми батьківськими обов`язками відповідачкою, що свідчить про її винну поведінку щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15,16 постанови №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги відносно позбавлення батьківських прав відповідачки позивачем доведені і підлягають задоволенню. На час розгляду справи діти мешкає окремо від відповідачки, яка на утримання дитини матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. (ст. 193 СК України) З урахуванням наведених норм закону та всіх обставин справи суд вважає необхідним стягнути з відповідачки щомісячно на користь [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від дня пред`явлення позову до його повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 193 СК за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Й суд вважає, що саме такий механізм буде найбільш оптимальним з точки зору забезпечення інтересів дитини та належного використання стягнутих аліментів. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК Укpаїни суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved