Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

15 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньок [PERSON], [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що з 27 жовтня 2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, сторони мають від шлюбу трьох дітей: доньок [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, [PERSON], маючи нерегулярний, мінливий дохід, не бажає добровільно брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, позивач вважає що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Позивач та її представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позов в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.10.2003 року, про що виконавчим комітетом Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області зроблено відповідний актовий запис №5 від 27.10.2003 року та видано свідоцтво про шлюб (повторно) серії 1-ЖД №268463 (а.с.3). З матеріалів справи також слідує, що батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копії свідоцтв про народження серії 1-ЖД №503426 виданого повторно 03.02.2017 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серії 1-ЖД №112280 від 11.12.2007 року та серії 1-ЖД №150550 від 17.06.2009 року, виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області (а.с.а.с.4-6). Зі змісту довідки виконкому Татарбунарської міської ради Одеської області від 06.02.2017року №290 вбачається, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.7). Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі відповідно до ч.1 ст.183 СК України. Відповідно до ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі призначається якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням того, що на утриманні позивача перебувають малолітні доньки та син, які потребують витрат на харчування, навчання та повноцінний розвиток, [PERSON] є батьком цих дітей та повинен брати участь в їх утриманні, беручи до уваги відсутність доказів в матеріалах справи на підтвердження наявності у [PERSON] офіційного працевлаштування та стабільного регулярного доходу, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 800 грн. щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial