Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

16.02.2019 року [PERSON] звернулась із позовом, в якому просила стягнути на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками [PERSON] , 2007 року народження. Дитина постійно проживає із матір`ю, знаходиться на її утриманні. Позивач стверджувала, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв`язку із чим звернення до суду є єдиним способом захисту її прав. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, якою наполягала на задоволенні позову за її відсутності на підставі наявних доказів в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи в порядку Глави 7 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 13.03.2007 року. На час вирішення спору дитина постійно проживає із матір`ю, знаходяться на її утриманні. Зазначене відповідачем не спростовано. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дітей у зв`язку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби Ігор не має. Зазначені обставини надають позивачу право на стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 181Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Доказів майнового стану відповідача позивачем в процесі розгляду справи не надано. Виходячи з інтересів дітей зазначене не є підставою відмови у позові та при визначенні розміру аліментів суд виходить з наступного: За Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, працездатний вік кожного із батьків, розмір середньої заробітної плати в м.Одесі на час ухвалення рішення. Визначаючи в межах позовних вимог розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. Доказів, які перешкоджають відповідачу у виконанні свого обов`язку по утриманню дітей не надано. Враховуючи викладене, з метою забезпечення мінімально необхідного рівня життя дитини, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , в розмірі 2218 грн. щомісячно, що дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial