Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

16 червня 1998 року в Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі між сторонами був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - домоволодіння по [ADDRESS], яке було придбане за 12110 гривень, що складається з: літ А1-жилий дім з шлакоблоку, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м., а - тамбура, Б - літньої кухні, Б-1 - сараю, п/д - підвалу, В - входу в підвал, Г - вбиральні. Даний договір зареєстрований в Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі 16 червня 1998 року, але не був сторонами по договору нотаріально посвідчений. Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу», договори, укладені на біржі, прирівнюються до нотаріально посвідчених. Тому позивачі просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на ? частину вказаного домоволодіння за кожним з них. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. Представник третьої особи про день слухання справи сповіщений, в судове засідання не з'явився. Оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги задоволені бути не можуть виходячи з наступного - згідно із ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і зворотної дії не мають, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують цивільну відповідальність. Тобто при вирішенні даного спору щодо угоди купівлі-продажу майна, вчиненої у червні 1998 року, мають бути застосовані положення Цивільного Кодексу України 1963 року. Згідно ст.227 ЦК України 1963 року договори купівлі-продажу житлового будинку мають бути нотаріально посвідчені, якщо хоча б однією із сторін договору є громадянин і недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. При укладенні 16 червня 1998 року в Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі договору купівлі-продажу домоволодіння, включаючого житловий будинок, сторони, які є громадянами, нотаріально цей договір не посвідчили. Посилання відповідача на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а також лист Міністра юстиції № 19-32/64 від 16 січня 2004 року, не можуть бути підставами для задоволення позову, оскільки ст.1, 2 ЦК України 1963 року встановлюють, що майнові відносини між громадянами регулюються Цивільним Кодексом України, тобто Цивільний Кодекс України є основним актом цивільного законодавства, а Закон України «Про товарну біржу» має відповідати йому, але змін до ст. 227 ЦК України 1963 року щодо можливості укладення в умовах товарної біржі угод купівлі-продажу житлових будинків без нотаріального посвідчення цих угод, як те передбачає ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», не внесено. А в листі Міністра юстиції України № 19-32/64 від 16 січня 2004 року вказано, що договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, в зв'язку з чим необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуждження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Таким чином, договори щодо придбання на біржевих торгах об'єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. Сторонами при укладенні в Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі 16 червня 1998 року договору купівлі-продажу домоволодіння по [ADDRESS] не були дотримані вимоги щодо обов'язковості нотаріального посвідчення договору, що за правилами ст. 227 ЦК України 1963 року тягне за собою недійсність договору, що і спричиняє відмову в задоволені позову та покладення на позивачів обов'язку по сплаті судових витрат, як те передбачено ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed