Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

16.06.2021 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , за минулий час в розмірі за 2018 рік - 13638,00 грн., за 2019 рік -19818,00 грн., за 2020 рік - 54063,00 грн., та за 01.04.2021 р. по 11.05.2021 р. включно в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . 22.12.2015 р. рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони договір про сплату аліментів відповідно до статті 189 СК України не укладали, однак усно домовились, що відповідач у добровільному порядку буде сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів. Проте, позивачці стало відомо, що відповідач порушував домовленість щодо розміру аліментів на утримання дітей, надаючи аліменти в меншому від визначеного домовленістю розмірі. А тому позивачка вважає, що відповідач недоплатив аліментів за 2018 рік - 13638,00 грн., за 2019 рік - 19818,00 грн., за 2020 рік - 54063,00 грн. Позивачка вказує, що відповідачем на утримання двох дітей за січень - березень 2021 року було передано по 22000,00 грн. щомісячно. 01.04.2021 р. позивачка звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва зі заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів). 11.05.2021 р. позивачка отримала ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу. Оскільки відповідач зареєстрований та проживає у Вишгородському районі Київської області та є діючим суддею Вишгородського районного суду Київської області матеріали заяви про видачу судового наказу за заявою позивачка було передано до Київського апеляційного суду для визначення підсудності. Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.05.2021 р. підсудність заяви визначено Шевченківському районному суду м.Києва. Відповідач дізнавшись, що позивачкою подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів, з квітня 2021 р. перестав надавати аліменти на утримання дітей, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 25.08.2021 р. відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 01.10.2021 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд частково задовольнити позовні вимоги. 07.10.2021 р. на адресу суду надійшла відповідь позивачки на відзив відповідача, в якому остання просить задовольнити позовні вимоги. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 14.04.2007 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського управління юстиції в м.Києві, актовий запис № 259. Від даного шлюбу сторони мають дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 12.05.2007 р., серія [NUMBER] від 27.06.2021 р. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.12.2015 р., в справі № 761/33324/15-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що син - [PERSON] , та донька - [PERSON] , проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Позивачка, звертаючись з позовом до суду про стягнення аліментів за минулий час, а саме:за 2018 рік - 13638,00 грн., за 2019 рік -19818,00 грн., за 2020 рік - 54063,00 грн., та за 01.04.2021 р. по 11.05.2021 р. включно в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, посилається на те, що після розірвання шлюбу сторони усно домовились, що відповідач у добровільному порядку буде сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від всіх його видів доходів, проте позивачка зазначає, що згодом їй стало відомо, що відповідач порушував домовленість щодо розміру аліментів на утримання дітей, надаючи на її погляд аліменти в меншому від визначеного домовленістю розмірі. З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2021 р. позивачка звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 07.05.2021 р. у справі № 761/12100/21, відмовлено [PERSON] у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей, у зв`язку з порушенням заявницею правил підсудності. 12.05.2021 р. позивачка направила до Вишгородського районного суду Київської області заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей, оскільки боржник зареєстрований і проживає у Вишгородському районі Київської області та є діючим суддею Вишгородського районного суду Київської області, розпорядженням голови Вишгородського районного суду Київської області матеріали заяви було направлено до Київського апеляційного суду для визначення підсудності. Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.05.2021 р. підсудність заяви [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей визначено за Шевченківським районним судом м.Києва. 01.06.2021 р. Шевченківський районний суд м.Києва отримав від Київського апеляційного суду матеріали заяви [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей, які булу зареєстровані під єдиним унікальним номером справи № 761/20463/21 (провадження № 2-н/761/363/2021). Отже, з вищевикладеного слідує, що такими діями позивачка дійсно вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача за період з 01.04.2021 р.(дата подачі заяви про видачу судового наказу, справа № 761/12100/21) по 11.05.2021 р. (дата подачі заяви, справа № 761/20463/21) включно, проте відповідач у вказаний період аліменти не сплачував. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що діти проживають з позивачкою, остання здійснювала дії щодо одержання аліментів з відповідача, який не сплачував їх в період з 01.04.2021 р. по 11.05.2021 р., тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти за період з 01.04.2021 р. по 11.05.2021 р. включно на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні частини вимог про стягнення недоплачених, на думку позивачки, суми аліментів за період з 2018 р. по 2020 р., оскільки позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів, які б слугували підтвердженням того, що позивачка вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача та відсутності їх одержання у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів у зазначений період. Крім того, в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial