Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

16.06.2015 до суду звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон. Позов мотивовано тим, що позивач розірвала із відповідачем шлюб 02.06.2014 року. Під час перебування в шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Син після розлучення проживає із позивачкою. Позивач зазначає, що має можливість возити сина на оздоровлення та відпочинок за кордон. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини на відпочинок за кордон, однак останній категорично відмовляється надати такий дозвіл, у зв'язку з чим позивач змушена звертатися в суд з даним позовом, у якому просить надати дозвіл на виїзд за кордон України неповнолітнього [PERSON], [INFO], разом із нею без згоди батька [PERSON] на період з 01.09.2015 року по 01.10.2015 рік до Республіки Італія. В судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат та про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник органу опіки та піклування подав заяву про розгляд справи без його участі просив позовні вимоги задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 129122 від 30.10.2012 року батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Деснянського районного суду від 02.06.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Із довідки КП «Деснянське»№ 3161 від 10.06.2015 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживає син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 151 СК батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Ст. 152 СК України передбачає гарантоване право дитини на належне батьківське виховання. Ст. 154 СК України встановлює право батьків звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків; за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 380 від 24.03.2004 року, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, а батько дитини проживає окремо. Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що існують підстави для надання дозволу на тимчасовий виїзд за державний кордон України у період з 01.09.2015 року по 01.10.2015 року до Республіки Італії, неповнолітнього [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON].

Outcome: approved