Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

15 серпня 2016 року представник Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та відповідачем був укладений Кредитний договір № R53113506027В від 23 грудня 2013 року, згідно якого позивач надав відповідачу на споживчі потреби кредит у розмірі 49500,00 гривень, строком повернення до 23 грудня 2016 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,5 % річних. При цьому відповідач у порушення умов кредитного договору зобов'язання перед банком не виконувала належним чином, на підставі чого у неї виникла заборгованість на загальну суму 126156,60 грн., яка складається з поточної заборгованості по кредиту - 7519,08 грн., заборгованості за простроченим кредитом - 36969,75 грн., інфляційних втрат - 7577,18 грн., 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків - 1139,19 грн., суми простроченої заборгованості за відсотками - 7486,47 коп., інфляційних втрат - 1695,90 грн., 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків. - 243,75 грн., суми заборгованості за нарахованими відсотками - 53,78 грн., суми простроченої заборгованості по комісії - 22586,85 грн., суми поточної заборгованості по комісії - 836,55 грн. та пені, нарахованої у зв'язку з несвоєчасністю сплатою комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення кредиту - 40048,10 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 126156,60 грн., та судові витрати по справі у розмірі 1892,35 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23 грудня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R53113506027В за яким Банк надав відповідачу кредит у сумі 49500,00 гривень з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,5 % річних або в іншому розмірі, передбаченому договором. Згідно п. 4.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення Кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (далі графік) комісійну винагороду за управління Кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту. Згідно п. 4.3 кредитного договору сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 14 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невід'ємною частиною цього договору та включає в себе суму щомісячних платежів по повернення кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Згідно п. 5.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день погашення. Якщо позичальник самостійно не сплатив на користь Банка пеню, яка передбачена цим пунктом, Банк проводить списання пені з рахунків, які відкриті (будуть відкриті) Позичальником у Банку. При цьому пеня, яка передбачена цим пунктом, сплачується виключно в національній валюті України. Згідно п.6.3 Кредитного договору, підписанням цього договору позичальник погодився із діючими умовами банківських та супутніх послуг, які сплачуються позичальником відповідно до графіку згідно з додатком, який є невід'ємною частиною цього договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до п.п. 3.2.2,3.3.5 Правил, Банк має право вимагати від Позичальника здійснити дострокове повернення Кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення Позичальнику відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами Договору, а Позичальник зобов'язаний на письмову вимогу Банку здійснити дострокове повернення Кредиту, сплату Процентів та всіх інших можливих платежів: у випадках, передбачених п. 3.2.1 цих Правил, протягом 30 календарних днів з дати відправлення Банком відповідної вимоги. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № R53113506027В від 23 грудня 2013 року вбачається, що у відповідача станом на 27 липня 2016 року мається перед банком борг на загальну суму 126156,60 грн., який складається з: 7519,08 грн. - поточна заборгованості за кредитом; 36969,75 грн. - заборгованості за простроченим кредитом; 7577,18 грн. - інфляційних втрат (кредит); 1139,19 грн. - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 7489,47 грн. - суми простроченої заборгованості за відсотками; 1695,90 грн. - інфляційних втрат (відсотки); 243,75 грн. - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків; 53,78 грн. - суми заборгованості за нарахованими відсотками; 22586,85 грн. - суми простроченої заборгованості по комісії; 836,55 грн. - суми поточної заборгованості по комісії; 40048,10 грн. - пені, нарахованої у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу. У зв'язку з порушенням умов Кредитного договору на адресу відповідача листом 6493/1-2.37 від 19.05.2016 року направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ «ВТБ Банк» за невиконане зобов'язання по кредитному договору. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню поточна заборгованість по кредиту - 7519,08 грн., заборгованість за простроченим кредитом - 36969,75 грн., інфляційні втрати - 7577,18 грн., 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків - 1139,19 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 7486,47 коп., інфляційні втрати - 1695,90 грн., 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків. - 243,75 грн., сума заборгованості за нарахованими відсотками - 53,78 грн. та сума простроченої заборгованості по комісії - 22586,85 грн. та сума поточної заборгованості по комісії - 836,55 грн. Щодо позовних вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в статті 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Маріуполь Маріупольської міської ради. Згідно довідки Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 29.08.2016 року за № 02-1528-02 відповідачка [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS]. Доказів того, що відповідачка [PERSON] проживає поза межами м.Маріуполя суду ПАТ «ВТБ Банк» не надано. До того ж, суд враховує, що ПАТ «ВТБ Банк», звертаючись до суду з позовом до [PERSON], зазначив містом її проживання м.Маріуполь, а тому на неї розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, які досі є чинними та діючими. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] щодо стягнення пені в розмірі 40048,10 грн., яка була нарахована після 14 квітня 2014 року, є необгрутнованими та задоволенню не підлягають, оскільки зазначені вимоги банку суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», бо зазначені суми неустойки були нараховані банком вже після 14 квітня 2014 року боржнику, а після набрання чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не були скасовані, чого вимагав даний закон. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1892,35 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 86108,50 грн. *100% / 126156,60 грн. ціни позову = 68,26 %), тобто 68,26 % від суми сплаченого судового збору (68,26% * 1892,35 грн./100% = 1291,85 гривень) складає 1291,85 грн. На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610, 1054 ЦК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ППВСС України №10 від 17 жовтня 2014 року,

Outcome: partial