Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

16.04.2019 року до суду звернувся позивач з даним позовом в якому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що за життя його батькові [PERSON] належав, окрім іншого спадкового майна, і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Будинок побудовано на місці старого в 1991 році на підставі рішення виконавчого комітету Золочівської селищної ради №183 від 09.10.1990 року, на земельній ділянці, яка була виділена батьку у безстрокове користування. Право власності на вказаний будинок спадкодавець не встиг зареєструвати за собою, так як помер. Після смерті батька відкрилася спадщину, яку позивач прийняв та навіть вже отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки ВАЗ 21011, номерний знак [NUMBER] . Окрім позивача спадкоємцями першої черги є син та дружина спадкодавця. Син спадкодавця- [PERSON] спадщину не прийняв, зі спадкодавцем не був зареєстрований та не проживав за однією адресою, дружина спадкодавця [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про те, що спадщину вона не приймає. Позивач по справі до нотаріальної контори після смерті батька не звертався, так як був зареєстрований та проживав з ним за однією адресою, а тому спадщину прийняв, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном. Звернувшись у лютому 2019 року до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з мотивів відсутності у спадкоємця документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок. В даний час позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від уповноваженого за посадою представника відповідача - Золочівської селищної ради Харківської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, рішення по справі покладають на розсуд суду. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про згоду з позовними вимогами, та розгляд справи за його відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Житловий будинок «А-1» 1991 року будівництва, житловою площею 52,8 кв.м, загальною площею 94,3 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] складається з приміщень: житлових кімнат площею 14,0, 11,0, 19,8 та 8,0 квадратних метри, кухні площею 18,8 квадратних метри, топочної площею 7,2 квадратних метри, санвузла площею 5,7 квадратних метри та коридору площею 9,8 квадратних метри; господарських будівель та споруд сараю Б, поргібу В, літ. душ Г, вбиральні Д та огорожі №1-2, що вбачається із наданої суду належним чином завіреної копії технічного паспорта (інвентаризаційна справа №1552). Згідно інформації КП «АІБ Золочівської селищної ради» від 18.01.2019 року за №19 вбачається, що 14.01.2019 року проведено поточна інвентаризацію житлового будинку «А-1» (1991 року будівництва) житловою площею 52,8 кв.м, загальною площею 94,3 кв.м, по [ADDRESS] . Даний будинок побудований [PERSON] (померлим [INFO] ) на підставі рішення виконавчого комітету Золочівської селищної ради №183 від 09.10.1990 року. Відповідно до інструкції «Про порядок технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (в редакції від 29.01.2013 року)» житлові будинки та господарські будівлі побудовані до 1992 року в експлуатацію не вводяться та не вважаються самовільно збудованими. Станом на 31.12.2012 року по КП «АІБ Золочівської селищної ради» право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстровано. З наданого суду рішення №183 від 09.10.1990 року виконавчого комітету Золочівської селищної ради Харківської області вбачається, що [PERSON] дозволено замість старого побудувати новий індивідуальний житловий будинок по проекту №184-19-4 та господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , на виділеній [PERSON] в безстрокове користування земельній ділянці, на якій знаходиться старий житловий будинок. [INFO] в родині [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] (російською мовою) народився син- [PERSON] (російською мовою), що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Золочівською селищною радою. [INFO] у віці 69 років в смт. Золочів помер [PERSON] , про шо в книзі реєстрації смертей 01.05.1997 року зроблено відповідний актовий запис №80 та 05.02.2011 року видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Факт того, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою - батьком [PERSON] , підтверджується наступними наданими та дослідженими судом доказами, а саме: належним чином завіреною копією заяви про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року на ім`я [PERSON] (заяву складено російською мовою) форми 1, [INFO] , уродженця с. Красний Кут Борисівського району Бєлгородської області, одруженого з [PERSON] ; належним чином завіреною копією Актового запису про народження [PERSON] (російською мовою) №13 від 16.01.1954 року, з якого вбачається, що батьками останнього є [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] (російською мовою) Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком [ADDRESS] на праві власності. Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне йому майно. На день відкриття спадщини, та протягом шести місяців після відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] , та проживали [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - онук, що вбачається із наданої суду довідки Золочівської селищної ради №02-19/3479 від 11.05.2019 року. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру наданої Золочівською ДНК Харківської області від 11.05.2019 року №56114094 спадкова справа після [PERSON] відсутня. Спадкова справа №227/98 після [PERSON] , який помер [INFO] заведена Золочівською ДНК Харківської області згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ за 1998 рік. 04.08.1998 року до нотаріальної контори звернувся син спадкодавця, [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 04.08.1998 року до нотаріальної контори звернулася дружина спадкодавця, [PERSON] з заявою про неприйняття спадщини та відмову від отримання свідоцтва про право власності в загальному майні подружжя. 04.08.1998 року за реєстровим номером 849 на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки ВАЗ 21011, номерний знак [NUMBER] . Інші свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися, заповіти від імені [PERSON] Золочівською ДНК Харківської області не посвідчувалися, що також вбачається з довідок із Спадкового реєстру №56114094 від 11.05.2019 року, №56114097 від 11.05.2019 року. Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] , вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, а тому спадщина належить останньому. 20.02.2019 року постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, в порядку виконання обов`язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Козелько Т.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно. У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України (що набрав чинності 01.01.2004 року) цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин, що виникли необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяло на момент смерті [PERSON] . Згідно із положеннями ст.ст. 524, 525, 526 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно із положеннями ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У п. 1 ч. 1 ст. 549 ч.1 ЦК УРСР закріплено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 Глави 10, Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право власності на будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] . Проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини.

Outcome: approved