Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

16.01.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із вищезазначеним позовом до Кредитної Спілки «Глобинська», треті особи: Козельщинський районний відділ ДВС Головного Територіального управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] про скасування постанови серія ВП №31555220 від 06.03.2012 року про відкриття виконавчого провадження і накладення арешту, виданої відділом ДВС Козельщинського РУЮ у Полтавській області на все майно, яке належить померлому [INFO] [PERSON], посилаючись на те, що за життя її померлий батько за кредитним договором отримав кошти у позику в Кредитній Спілці «Глобинська». Після смерті батька залишилося спадкове майно у виді житлових будинків. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину є вона та третя особа [PERSON] Звернувшись до Козельщинської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав на спадкове майно спадкодавця батька [PERSON] дізналася, що постановою державного виконавця Козельщинського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області серія ВП № 31555220 від 06.03.2012 року за заявою стягувача Кредитної Спілки «Глобинська»про стягнення заборгованості за кредитним договором відкрито виконавче провадження з накладенням арешту на все майно батька. Далі, позивач зазначила, що звернувшись до Козельщинського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області отримала відповідь про те, що виконавче провадження передано в архів, а з часом знищено по спливу строку зберігання, у зв'язку з чим, їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про зняття арешту з майна. Згідно ухвали суду від 22 січня 2018 року, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач до суду не направив клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує та прохає задовольнити. В разі неявки відповідача винести заочне рішення. Відповідач до суду відзив на позовну заяву позивача та заяву про заперечення щодо розгляду справи в спрощеному позовному порядку не направив. Третя особа [PERSON] пояснення щодо позову позивача до суду не направив. Третя особа Козельщинський районний відділ ДВС Головного Територіального управління юстиції у Полтавській області до суду направив пояснення, згідно яких вбачається, що на виконанні у Козельщинському ВДВС ГТУЮ у Полтавській області знаходилося виконавче провадження №31555220 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-123 від 24.02.2012 року виданого Козельщинським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь КС «Глобинська» суми боргу в розмірі 180 674,31 грн. 06.03.2012 року державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 03.06.2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 03.06.2013 рік борги по виконавчому документу, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не були сплачені, а тому підстав для зняття арешту з майна боржника не було. Отже, з врахуванням вищевикладеного, рішення за вищезазначеним позовом винести на розсуд суду. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач не подав відзив. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов позивача підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є донькою та сином спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 6). Реалізовуючи свої спадкові права позивач та третя особа [PERSON] звернулись до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлого батька [PERSON] (а.с. 16). Ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що права та обов'язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 та 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором Як було встановлено, позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], а тому позивач, як майбутня власниця спадкового майна, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування розпорядження майном, яке фактично її належить. Далі, судом встановлено, що на виконанні у Козельщинському РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області знаходилося виконавче провадження № 31555220 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-123 від 24.02.2012 року виданого Козельщинським районним судом Полтавської області про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача КС «Глобинська» суми боргу в розмірі 180 674,31 грн. 06.03.2012 року державним виконавцем відділу Шматко В. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 03.06.2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 18). Згідно ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 18.01.2013 року) вбачається, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. П. 3 ч. 1 ст. 49 (вищезазначеним Законом) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Ч.1 та 2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 18.01.2013 року) передбачено особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час розгляду справи) вбачається, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що на даний час, виконавчі провадження та будь-які дії відносно спадкового майна відсутні. Згідно квитанцій та довідок вбачається, що 29.01.2010 року, 25.06.2013 року, 25.06.2017 року 27.06.2013 року на користь кредитної спілки сплачено грошові кошти на загальну суму 258 732,63 грн. заборгованість позивача та третьої особи [PERSON] відсутня (а.с.21,24-25). Отже, арешт, який накладений державним виконавцем на все майно спадкодавця порушує право власності позивача [PERSON], яка є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом скасування арешту на все майно, яке належало померлому [INFO] [PERSON], накладений постановою про відкриття провадження серії ВП № 31555220 від 06.03.2012 року державним виконавцем Козельщинського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Шматко Василем Миколайовичем. Вимога позивача про скасування постанови серія ВП №31555220 від 06.03.2012 року про відкриття виконавчого провадження не підлягає задоволенню, оскільки постанова про відкриття провадження винесена державним виконавцем відповідно до вимог ст. 19 ЗУ «Про відкриття виконавчого провадження( в редакції від 01.01.2012 року) де зазначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках. На підставі викладеного,

Outcome: partial