Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

16 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 25 листопада 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного життя вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з середини серпня 2015 року через те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати сина а відповідач матеріально допомоги на утримання дитини не надає, а тому, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їхнього сина у розмірі 1/4 частини усіх заробітків (доходів) щомісячно, та розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена\~\~належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності наполягала на задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Кирсанова» Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, погодився розірвати шлюб з позивачем. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явилися до суду. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 листопада 2005 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від спільного життя сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.10). Шлюбні відносини фактично припинені з середини серпня 2015 року через те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. \~ Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги і вимоги ст.ст. 182, 199, 200 СК України та дійсні обставини справи, зокрема: - матеріальне становище та стан здоровя позивача; - матеріальне становище відповідача, який працює менеджером зі збуту в ТОВ «Свіп-Дніпро» та отримує стабільно заробітну плату; - потребу дитини у харчуванні, забезпеченні її одягом. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд враховує ту обставину, що обовязок утримання сина покладається в рівній мірі на обох батьків, однак враховуючи середній щомісячний дохід батька та прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби сина і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Приймаючи до уваги визнання позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог\~\~частини 8\~статті 235 Цивільного процесуального кодексу України\~позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу -\~\~«Кирсанова». В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved