Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

15.08.2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява АТ «ОТП Банк» про виселення [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], із зняттям з реєстраційного обліку з житлового будинку(домоволодіння), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення, а також стягнення з відповідачів судового збору в розмірі 1762 грн.( а.с.1-6). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 14 червня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк» та третьою особою [PERSON], був укладений Кредитний договір №МL- 003/216/2006, згідно з яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 150 000,00 Доларів США строком до 14 червня 2018 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Кредитному договорі. У забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором був укладений договір іпотеки № РСL-003/216/2006 від 14 червня 2006 року, відповідно до умов якого, для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань [PERSON] передала в іпотеку Іпотекодержателю - нерухоме майно: домоволодіння під [ADDRESS] (житловий будинок «А-ІІ», вбиральня - «Б», басейн - «В», каналізаційна яма - «М», каналізаційна яма - «Л», огорожа «И», замощення - «N-1», загальною площею 291,4 кв. м,, житловою площею 168.2 кв. м), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та яке належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. за реєстровим № 3994, який зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 14.06.2006 р., реєстраційний № 1369307. У зв'язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору, Банк звернувся до суду. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2012 року, яке набрало законної сили 21.05.2012 року, з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість у загальному розмірі 1 137 598,63 грн., та 30.05.2012 р. видано виконавчий лист. 07.09.2017 р. Бориспільським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Київській області було відкрите виконавче провадження № 54645321. Зазначили, що поскільки АТ «ОТП Банк» має першочергове право на задоволення своїх вимог від реалізації вищезазначеного іпотечного майна, було прийнято рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації його на прилюдних торгах через органи Державної виконавчої служби. Тому, на виконання вказаного рішення Іпотекодержателя, 06.11.2017 року Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області було проведено опис та арешт вказаного іпотечного майна [PERSON] в рамках виконавчого провадження №53739779. Також зазначають, що всупереч умов та вимог Договору іпотеки, без згоди Іпотекодержателя після укладання Договору іпотеки, [PERSON] зареєструвала за місцезнаходженням предмету іпотеки місце проживання відповідачів, реєстрацію яких, у тому числі неповнолітніх дітей, було вчинено без згоди Іпотекодержателя після укладання Договору іпотеки. У зв'язку з чим вважають, що наявність осіб, зареєстрованих у домоволодінні, на яке звертається стягнення, негативно відображається на його вартості, а також робить неможливим примусову реалізацію предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «ОТП Банк», а також унеможливлює реальне виконання рішення про стягнення заборгованості. Тому вважають, що згідно ч.2 ст. 109 ЖК УРСР виселення відповідачів з іпотечного житлового будинку, придбаного за рахунок наданого кредиту, має відбуватися без надання їм іншого жилого приміщення. Позивач також вказує, що на виконання вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», що 19.06.2018 року на адресу відповідачів було направлено письмові вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку, однак станом на день подачі позову вказані вимоги залишені без задоволення. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідач та законний представник малолітніх відповідачів [PERSON] позов не визнала та заперечувала щодо його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, заяви щодо розгляду справи за його відсутністю та відзиву на позов суду не направив. Представник третьої особи -Служби у справах дітей Бориспільської райдержадміністрації частково заперечували щодо задоволення позову щодо виселення неповнолітніх дітей. Треті особи: [PERSON] та Бориспільський МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області, у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заперечень щодо позову не надали. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк» та третьою особою [PERSON], був укладений Кредитний договір №МL- 003/216/2006( а.с.9-13). Відповідно до п.п. 1,3 п.1 частини 1 Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір кредиту- 150 000 доларів США, цільове призначення-купівля нерухомого майна, річна база нарахування процентів-360 днів у році, дата остаточного повернення кредиту-14 червня 2018 р. Для розрахунку процентів використовується фіксована процентна ставка 11,00% річних.( а.с.9). Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, 14 червня 2006 року між АКБ «Райффайзен\~Банк Україна»» та [PERSON] було укладено договір іпотеки РСL-003/216/2006, відповідно до п.1.1 якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань, передано в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності нерухоме майно: домоволодіння [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний предмет іпотеки включає: житловий будинок «А-ІІ», вбиральня - «Б», басейн - «В», каналізаційна яма - «М», каналізаційна яма - «Л», огорожа «N», замощення - «N-1», загальною площею 291,4 кв. м,, житловою площею 168.2 кв. м.( а.с. 14-16). Згідно п.5.1.h)і) Договору іпотеки визначено, обтяження предмета Іпотеки іпотекою не буде порушувати прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних дітей та інших осіб, яких Іпотекодавець зобов'язаний утримувати за законом чи договором. Іпотекодавець стверджує, що за адресою місцезнаходження Предмета іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати Іпотекодавець, а також відсутні та/чи неповнолітні діти, що мають право користування Предметом Іпотеки. Відповідно п. 5.2. h) Договору іпотеки, протягом всього терміну дії цього Договору Іпотекодавець зобов'язаний не прописувати (не реєструвати) право проживання будь-яких третіх осіб на території (площі) предмета іпотеки, без попередньо отриманої на те згоди Іпотекодержателя. Згідно п. п. 5.3 Договору іпотеки, Іпотекодавець може вчиняти будь-які юридичні дії щодо Предмета іпотеки виключно на підставі попередньо отриманої письмової згоди Іпотекодержателя. Встановлено, що у зв'язку з невиконанням позичальником [PERSON] умов Кредитного договору, позивач АТ ОТП Банк звернувся до суду. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2012 року у справі № 2-412/2012, позов ПАТ « ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк»-134 623,54 долари США, що за курсом НБУ, станом на 23.11.2011 р. складає 1075372,83 грн. заборгованості та 62225,80грн. пені., а також стягнуто 2 823 грн. судових витрат(а.с.17). На підставі даного рішення Бориспільським міськрайонним судом Київської області 30 травня 2012 року було видано виконавчий лист та пред'явлено до виконання Бориспільському міськрайонному відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с. 18) та копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 54645321 від 07.09.2017(а. с. 20). 03.11.2017 р. постановою Бориспільського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області виконавче провадження № 54645321 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 53739779( а.с.21). У судовому засіданні встановлено, що АТ «ОТП Банк», який має першочергове право на задоволення своїх вимог від реалізації іпотечного майна, прийняло рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки-майно позичальника [PERSON] :домоволодіння під [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом реалізації його на прилюдних торгах через органи Державної виконавчої служби. Постановою головного державного виконавця Бориспільського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Швед Р.М. від 06.11.2017 р. у рамках виконання ВП № 53739779, було проведено опис та накладення арешту на майно, у тому числі і на домоволодіння [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]( а.с.22-24). Встановлено, що в порушення вимог п.п. 5.1,5.2,5.3 Договору іпотеки, без згоди Іпотекодержателя після укладання Договору іпотеки, [PERSON] зареєструвала за місцезнаходженням предмету іпотеки місце проживання третіх осіб. Так, згідно довідки Виконкому Гірської сільради Бориспільського району Київської області від 30.11.2017 року № 2096-02-28-17, в житловому будинку, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] (донька Іпотекодавця), [INFO]- у 2016 році; [PERSON] (онук Іпотекодавця), [INFO],- у 2016 році, [PERSON] (онук Іпотекодавця), [INFO],-у 2016 році, [PERSON] (онука Іпотекодавця), [INFO] -у 2011 році, [PERSON] (брат Іпотекодавця), [INFO]-у 2011 році (а.с.25). Зазначене також підтверджується наданою на запит суду інформацією Гірської сільради № 2688-02-19-18 від 12.11.2018 р.(а.с.88). Таким чином, встановлено, що реєстрація вказаних вище осіб, у т.ч. малолітніх дітей, була вчинена без згоди Іпотекодержателя- АТ «ОТП Банк», та після укладання Договору іпотеки. Суд також враховує, що наявність осіб, зареєстрованих у домоволодінні, на яке звертається стягнення, унеможливлює реальне виконання рішення суду від 23.03.2012 року про стягнення заборгованості. Будь-яких доказів на спростування вищенаведеного, відповідачами суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Згідно ч. 3 ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідні положення містяться також і в Законі України «Про іпотеку», так згідно ч.1 ст.40 Закону стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч. 2 вказаної статті після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На виконання зазначених вимог законодавства позивачем на адресу відповідачів було направлено вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку, що підтверджується копіями листів: №12-4-10/2751 від 19.06.2018 року, №12-4-10/2748 від 19.06.2018 року, №12-4-10/2747 від 19.06.2018 року, №12-4-10/2749 від 19.06.2018 року, №І2-4-10/2750 від 19.06.2018 року, які були отримані 22.06.2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а. с. 26-45). Однак, як встановлено, зазначена вимога відповідачами в добровільному порядку виконана не була. Суд також враховує, що загальна площа будинку становить 291,4 кв.м, а отже відповідно до вимог п. 1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на вказане нерухоме майно не поширюється встановлений законом мораторій на примусове стягнення (відчуження без згоди власника). Крім того, зі змісту кредитного договору та Договору іпотеки (а.с.9-13,14-16) вбачається, що іпотечне майно було придбано в день укладення зазначених договорів та за рахунок кредиту, цільове призначення якого - придбання нерухомого майна. Дана обставина відповідачами та третьою особою не оспорюється, належними і допустимими доказами не спростована. За змістом ч.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. За змістом ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.1 ст.8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Так, за змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд також враховує, що відповідно до ст.10 Закону Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 2 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зважаючи на викладене, у результаті повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог щодо виселення відповідачів із зняттям з реєстраційного обліку з житлового будинку(домоволодіння) [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення, у зв'язку з чим вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1762,00 гривень (а.с.7), підлягають стягненню на його користь з повнолітніх відповідачів у рівних частках - по 881 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved