Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

16.06.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом. В обгрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила , що 02 червня 2016 року вона купила у [PERSON], яка діяла від себе та від імені [PERSON] та [PERSON] за довіреністю трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу квартири був посвідчений державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. 02 червня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 2-1118. Квартира має загальну площу 84,12 кв.м. та житлову площу 50,8 кв.м. після чого за нею було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, про що державним реєстратором Тімошиною О.В. здійснений запис про право власності за номером 14814844 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна : 516264712110. Відповідачка [PERSON] на момент укладання договору купівлі-продажу квартири залишалася бути зареєстрованою за адресою : [ADDRESS], та згідно п. 21 Договору купівлі-продажу зазначеної вище квартири від 02.06.2016 року продавці квартири зобов'язалися зняти її з реєстраційного обліку в строк до 05 червня 2016 року та сплатити всі належні комунальні та інші обов'язкові платежі за квартиру. Оскільки на час звернення до суду [PERSON] залишається бути формально зареєстрованою в квартирі яка належить [PERSON] , остання звернулась до суд із цим позовом та просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позивачка по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилась , її представник за довіреністю - [PERSON] до початку розгляду справи надала письмову заяву у якій підтримали заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка по справі [PERSON] в судове засідання не з*явилася , про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином у тому ж числі через обласну суспільно - політичну газету «Вісті Придніпров'я » № 77 (1776) від 11.10.2016 р. Дослідивши матеріали цієї цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». В судовому засіданні під час розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири від 02 червня 2016 року, який був посвідчений Державним нотаріусом другої Криворізького нотаріальної контори Тімошиною О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 2-1118 придбала у власність квартиру [ADDRESS] .В зазначеному договорі зазначено, що відповідачка [PERSON] разом з іншими особами має статус продавця від імені якої на час укладання договору купівлі - продажу квартири діяла [PERSON] на підставі довіреності . Згідно договору від 02.06.2016 року родавці - в тому числі й [PERSON] злбовязалися у строк до 05.06.2016 року знятися з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS], однак на момент звернення [PERSON] з позовом до суду , а саме станом на 16.06.2016 року [PERSON] залишається бути зареєстрованою за вказаною адресою. Право приватної власності [PERSON] на зазначену квартиру також підтверджено інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно, яка сформована нотаріусом 04.06.2016 року. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тобто позивачі вправі самостійно вирішувати питання взяття на реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб у житловому приміщенні, користуватися житлом, яке належить на праві приватної власності. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» передбачено , що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі зазначеного ,

Outcome: approved