Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

15.07.2015 року [PERSON] звернулась до суд з позовом до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ КБ «Правекс-Банк», про стягнення страхового відшкодування, у якому з врахуванням уточнення позовних вимог просив суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 79424,24 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 921,19 грн., а також витрати понесені нею на відновлення порушеного права на загальну суму 2765,47 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 25.02.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 074632, при цьому вигодонабувачем за договором є ПАТ КБ «Правекс-Банк». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка відбулась 18.01.2015 року, було пошкоджено належний їй на праві власності транспортний засіб. Згідно умов вищезазначеного договору, позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. При цьому, згідно з умовами договору страхування страхова сума становить 285500,00 грн. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 114/15, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу складає 317255,71 грн., а ринкова вартість транспортного засобу на момент настання страхового випадку складає 381300,00 грн. Сума страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту пропорційності та франшизи, яка була розрахована відповідачем відповідно до вказаного звіту становить 100865,00 грн., яку позивачці було виплачено в повному обсязі. Разом з тим, не погоджуючись із розміром страхового відшкодування позивачка особисто звернулась до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з метою проведення експертизи свого транспортного засобу та встановлення дійсної вартості матеріального збитку. Відповідно до висновку комісійного експертного автотоварознавчого дослідження № 3123/15-54 від 17.03.2015 року, ринкова вартість транспортного засобу становить 409141,67 грн., а вартість відновлюваного ремонту становить 271739,99 грн. 29.04.2015 року позивачка звернулась до відповідача з претензією щодо неповноти страхового відшкодування та просила відповідача здійснити страхову виплату в повному обсязі на підставі вказаного висновку, а саме доплатити 89353,00 грн. Оскільки позивачці виплата страхового відшкодування в повному обсязі не здійснена, остання вважає, що з відповідача на її користь з урахуванням зменшення позовних вимог підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 79424,24 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 921,19 грн., а також витрати понесені нею на відновлення порушеного права на загальну суму 2765,47 грн., тому звернулась до суду з даним позовом. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст. 509 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 25.02.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 074632, за яким з врахуванням додаткових угод до нього, об'єктом страхування є транспортний засіб Alfa Romeo Giulietta, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вигодонабувачем є ПАТ КБ «Правекс-Банк», строк дії якого становить з 25.02.2014 року по 24.02.2021 року, і за яким страховим випадком є страхова подія, що відбулася в період дії договору, та з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику (вигодонабувачу, застрахованим особам) на умовах цього договору, зокрема дорожньо-транспортна подія, незаконне заволодіння та інші випадкові події. Згідно вищезазначеного договору безумовна франшиза становить 5 % від страхової суми, яка за період страхування з 25.02.2014 року по 24.02.2015 року складає 285500,00 грн. З матеріалів справи, а саме зі звіту про результати огляду місця ДТП від 18.01.2015 року (заяви про настання страхового випадку № 1) та додатку до даного звіту (схеми ДТП), вбачається, що 18.01.2015 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний позивачці на праві власності транспортний засіб Alfa Romeo Giulietta, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов'язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦПК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст. 1192 ЦК України). Судом встановлено, що вищезазначена подія мала місце під час дії договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, а тому з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подія, яка сталась 18.01.2015 року є страховим випадком відповідно до вищезазначеного договору. 18.01.2015 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується страховим актом. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 114/15, складеного ТОВ «СОС Сервіс Україна» за замовленням відповідача, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу складає 317255,71 грн., а ринкова вартість транспортного засобу на момент настання страхового випадку складає 381300,00 грн. На підставі вказаного звіту відповідачем визнано застрахований транспортний засіб конструктивно або фактично загиблим (повна загибель), оскільки відповідно до п.2.1.18 загальних умов страхування Договору страхування, яким передбачено, що якщо вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 70% і більше ринкової вартості транспортного засобу, визначеної на момент настання страхового випадку, транспортний засіб вважається конструктивно або фактично загиблим (повна загибель). При цьому, в подальшому за замовленням відповідача ТОВ «Сател Груп» було проведено оцінку ринкової вартості залишків пошкодженого транспортного засобу, відповідно до якої ринкова вартість його залишків становить 227780,00 грн., що підтверджується звітом про оцінку транспортного засобу № 4398/02/15. Відповідно до п.2.1.18 загальних умов страхування Договору страхування при повній загибелі (конструктивній або фактичній) страхове відшкодування виплачується як різниця ринкової вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку та ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу. Тобто, різниця між ринковою вартістю та залишковою вартістю транспортного засобу складає 153520,00 грн. (381300,00 грн. - 227780,00 грн.) Відповідно до п.10.5.4 загальних умов страхування Договору страхування, при розрахунку суми страхового відшкодування відповідачем було застосовано коефіцієнт пропорційності, який розраховується пропорційно відношенню страхової суми до ринкової вартості застрахованого транспортного засобу в момент настання ДТП (страхового випадку), саме: 285500,00 грн. / 381300,00 грн. = 0,75. Також, відповідачем при розрахунку застосовано франшизу в розмірі 5% від страхової суми, яка складає 14275,00 грн. Таким чином, сума страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту пропорційності та франшизи складає 153520,00 грн. 0,75 - 14275,00 грн. = 100865,00 грн., що підтверджується страховим актом № UA2015011800001/L01/03 від 15.04.2015 року. Разом з тим, суд не приймає вказані звіти до уваги, оскільки як вбачається з листів Фонду державного майна України від 08.08.2016 року № 10-36-15092 та № 10-36-15096, що під час розгляду питання щодо професійної оціночної діяльності оцінювачів [PERSON] при складанні звіту про оцінку транспортного засобу та [PERSON] при складанні звіту про визначення вартості матеріального збитку, встановлено, що вказаним оцінювачам необхідно позачергово пройти навчання за програмою підвищення кваліфікації. При цьому, під час розгляду справи було встановлено та не оспорювалось сторонами, що страхова сума зазначена у страховому акті в розмірі 100865,00 грн. позивачці була виплачена в повному обсязі. Не погоджуючись з розрахунком та розміром страхового відшкодування, зазначеними у звіті про визначення вартості матеріального збитку № 114/15, на підставі якого був здійснений розрахунок вказаний у страховому акті та складений страховий акт, позивачка особисто звернулась до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з метою проведення експерти свого транспортного засобу та встановлення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП. Відповідно до висновку комісійного експертного автотоварознавчого дослідження № 3123/15-54 від 17.03.2015 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Alfa Romeo Giulietta, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, станом на момент ДТП, а саме 18.01.2015 року становить 295570,85 грн. Також, відповідно до зазначеного висновку ринкова вартість досліджуваного автомобіля становить 409141,67 грн., а вартість відновлювального ремонту 271739,99 грн. Отже, зважаючи на висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та враховуючи методики розрахунків, що визначені положеннями Договору страхування застрахований транспортний засіб не є повністю загиблим, оскільки: 271739,99 грн. / 409141,67 грн. 100 = 66,42%, тобто вартість ремонту становить менше ніж 70% вартості транспортного засобу. Відповідно до п.10.5.4 Загальних правил страхування з врахуванням розрахунків, викладених у висновку комісійного експертного автотоварознавчого дослідження № 3123/15-54 від 17.03.2015 року, коефіцієнт пропорційності складає 0,7 (285500,00 грн. / 409141,67 грн.). Тому, враховуючи викладене позивачка вважає, що сума страхового відшкодування повинна складати 190218,00 грн. (271739,99 грн. (вартість відновлювального ремонту) 0,7 (коефіцієнт пропорційності)). Разом з тим, суд не приймає до уваги висновок комісійного експертного автотоварознавчого дослідження № 3123/15-54 від 17.03.2015 року, у зв'язку з тим, що згідно з листами Директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 25.05.2015 року, 13.10.2015 року та 27.10.2015 року у вказаному висновку при складанні були допущені технічні помилки, що стало підставою для його доопрацювання. Враховуючи те, що відповідачем позивачці була виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 100865,00 грн., тому на думку позивачки сума недоплати страховою відшкодування становить 89353,00 грн. (190218,00 грн. - 100865,00 грн.). 29.04.2015 року позивачкою на адресу відповідача була надіслана письмова претензія з вимогою допалити їй страхову суму в розмірі 89353,00 грн., однак доплата відповідачем до теперішнього часу здійснена не була. Разом з тим, за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 01.02.2016 року було призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, при цьому, з висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 19/12-3/20 від 19.07.2016 року за результатами проведення даної експертизи, вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу станом на 18.01.2015 року складає 281701,94 грн., ринкова вартість транспортного засобу станом на 18.01.2015 року до ДТП складає 443397,34 грн., а ринкова вартість транспортного засобу станом на 18.01.2015 року після ДТП складає 138129,67 грн. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що вказаним висновком спростувався звіт ТОВ «СОС Сервіс Україна» про визначення вартості матеріального збитку № 114/15, звіт ТОВ «Сател Груп» про оцінку транспортного засобу № 4389/02/15, а також висновок комісійного експертного автотоварознавчого дослідження № 3123/15-54 від 17.03.2015 року. Отже, зважаючи вказаний висновок експерта та враховуючи методики розрахунків, що визначені положеннями Договору страхування, застрахований транспортний засіб не є повністю загиблим, оскільки вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 63,53% (281701,94 грн. / 443397,34 грн. 100) ринкової вартості транспортного засобу, тобто менше ніж 70%. Відповідно до п.10.5.4. Загальних правил страхування з врахуванням розрахунків, викладених у висновку експерта № 19/12-3/20 від 19.07.2016 року, коефіцієнт пропорційності складає 0,64 (285500,00 грн. / 443397,34 грн.). Тому, враховуючи викладене судом встановлено, що сума страхового відшкодування складає 180289,24 грн. (281701,94 грн. (вартість відновлювального ремонту) 0,64 (коефіцієнт пропорційності)). Враховуючи, що відповідачем було виплачено позивачці суму страхового відшкодування в розмірі 100865,00 гр., сума недоплати страхового відшкодування становить 79424,24 грн. (180289,24 грн. - 100865,00 грн.), а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки 79424,24 грн. Разом з тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат, понесених на відновлення порушеного права в розмірі 2765,47 грн., з яких: стоянка транспортного засобу - 850,00 грн.; вартість проведення експертизи - 1658,88 грн.; комісія банку - 16,59 грн.; вартість телеграми - 240,00 грн. Так, позивачкою не доведено, що матеріальна шкода у вигляді витрат в розмірі 850,00 грн. за стоянку її транспортного засобу протягом 17 днів, була завдана саме неправомірними діями відповідача. Водночас, оскільки при визначенні розміру страхового відшкодування суд приймає до уваги висновок експерта № 19/12-3/20 від 19.07.2016 року за результатами проведення призначеної судом у справі судової автотоварознавчої експертизи, а не комісійного експертного автотоварознавчого дослідження № 3123/15-54 від 17.03.2015 року, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат за проведення даної експертизи в розмірі 1658,88 грн. відсутні. Також, враховуючи, що понесені позивачкою витрати на оплату поштових відправлень в сумі 16,59 грн. у розумінні ст. 79 ЦПК України не відносяться до судових витрат, суд не вбачає правових підстав для їх стягнення з відповідача на користь позивачки. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 794,24 грн., а всього з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 80218,48 грн. (79424,24 грн. + 794,24 грн.).

Outcome: partial