Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

16.02.2018 року до суду з позовом, звернувся позивач, в якому просить суд, визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після померлої 06.04.2017 року матері [PERSON], а саме на житловий будинок, що розташований по вул.Лісова, 4 в с.Пояски Олевського району Житомирської області, як спадкоємцю першої черги за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що мати [PERSON], мала у власності зазначений житловий будинок, однак позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Представник позивача [PERSON], - адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ЖТ № 38854 від 05.01.2018 року, заявлені позовні вимоги позивача підтримав із підстав, які наведено у позовній заяві та просить суд задовольнити позов [PERSON], повністю, подавши до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності. Представник відповідача - Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області в судове засідання явки свого представника не забезпечив, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи про, що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Відзиву на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, які підтверджують його відзив не надав. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заявлений позов [PERSON], до Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області підлягає задоволенню з наступних підстав. Так відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 070933 від 25.12.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області на підставі рішення № 8 від 20.12.2012 року та копії витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» № 36953452 від 25.12.2012 року, реєстраційний № 38802884 серії СЕВ № 828963, слідує, що власником будинку № 4 по вул.Щорса в с.Пояски Олевського району Житомирської області з надвірними будівлями та спорудами, є [PERSON], [INFO], який згідно технічного паспорта на житловий будинок був побудований і зданий в експлуатацію в 1971 році, (а.с.10-14). Рішенням № 1 ХІ сесії VІІ скликання Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області від 09.09.2016 року «Про перейменування вулиць та провулків в с.Радовель, с.Пояски та с.Рудня Радовельська», вулицю Щорса в с.Пояски Олевського району Житомирської області було перейменовано на вулицю Лісова, (а.с.20-21). Згідно до повідомлення, поданого позивачем та опублікованого в місцевій газаті «Зорі над Убортю» № 41 (10562) від 13.10.2017 року, колонка «Втрачені документи» - втрачене свідоцтво про право власності на нерухоме майно (житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами) серії САЕ № 070933, виданого Виконавчим комітетом Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області 25.12.2012 року на імя [PERSON] та витяг про державну реєстрацію прав, виданий на імя [PERSON], КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» № 36953452 від 25.12.2012 року, реєстраційний № 38802884 серії СЕВ № 828963, вважається недійсним, оскільки орігінали вказаних документів були втрачені за невідомих позивачу обставин, (а.с.16). На запит приватного нотаріуса [PERSON], № 333/02-14/43/2017 від 25.10.2017 року, щодо надання дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно житловий будинок № 4 по вул.Лісовій (колишня Щорса) в с.Пояски Олевського району, що належав [PERSON], сільським головою Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області було надано відповідь за № 168 від 07.11.2017 року про неможливість надання такого у звязку з відсутністю даного свідоцтва в архіві виконкому, (а.с.17). Таким чином, позивач не має можливості в установленому законом порядку прийняти спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачені, а отримання їх дублікатів не можливе за відсутності їх оригіналів в архіві Виконавчого комітету Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 06 квітня 2017 року (а.с.9). Позивач є сином померлої [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження позивача, (а.с.15). Крім позивача [PERSON], спадкоємці першої черги на спадщину в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON], відсутні. Позивач у встановлений законом строк подав до приватного нотаріуса Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON], заяву щодо прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], (а.с.18). При зверненні до приватного нотаріуса Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON], щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємця першої черги, після смерті [PERSON], позивачу було відмовлено в оформленні спадщини за законом із-за відсутності правовстановлюючих документів, які б доводили належність майна померлому спадкодавцю, що стверджується відповідною постановою приватного нотаріуса [PERSON], від 06.12.2017 року.(а.с.18). Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.25,346,328,331 ЦК України, з яких слідує, що у випадку смерті фізичної особи її цивільна правоздатність та право власності припиняється. Первинна державна реєстрація права власності на нерухоме майно щодо якого реєстрація не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, за особою яка померла не можлива. Питання визначення належності цього майна власнику вирішується у судовому порядку. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту створення майна. Крім того, у статтях 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України зазначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом та фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, а саме будинком № 4 по вул.Лісова в с.Пояски Олевського району Житомирської області, а право власності на спадкове майно належне померлій [PERSON] повністю підтверджене, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного вище спадкового майна померлій [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як під час судового розгляду справи було встановлено, що позивач є сином померлої [PERSON], яка своє майно не заповідала і у звязку з чим позивач має право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, оскільки інші спадкоємці відсутні. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України крім того покладено обовязок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного та

Outcome: approved