Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

16 квітня 2015 року до суду надійшов цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований 25.11.2011р. Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1703, між ним і [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спільне життя позивача та відповідача не склалося, у зв'язку з різними поглядами на ведення господарства. Фактично сімейні відносини припинено з 15.06.2013р. Сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Від шлюбу вони дітей не мають. Просить розірвати шлюб, так як подальше спільне проживання та збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Проте, пояснила суду, що заперечує проти обставин, викладених у позовній заяві, а саме, що від шлюбу вони із позивачем не мають дітей. Вона зазначила, що від шлюбу із позивачем має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Син проживає із нею. За рішенням суду на дитину та неї, до досягнення дитиною трьох років, стягнено аліменти із позивача (що підтверджується рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04 вересня 2014р.), від сплати яких він ухиляється. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 25 листопада 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між позивачем і відповідачем, актовий запис № 1703, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.30). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.36). Подружнє життя між сторонам не склалося, із червня 2013 року проживають окремо, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що визнано сторонами у судовому засіданні. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач є чоловіком відповідача тобто має право на звернення із позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, проживають вони окремо, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved