Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-11 00:00:00

16 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON]був укладений договір купівлі-продажу 2/3 частини квартири [ADDRESS], на підставі якого [PERSON] купила, а [PERSON] продали належні їм 2/3 частини зазначеної вище квартири. Згідно умов укладеного договору продавці зобов»язались виписатись і звільнити відчужувану квартиру до 28 січня 2015 року, а продавець [PERSON] знятися з реєстраційного обліку місця проживання з відчужуваної квартири до 15 червня 2015 року. [PERSON] та [PERSON] виконали умови договору, а [PERSON] залишився прописаним в проданій ним квартирі. В жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що після продажу належної йому частини квартири відповідач забрав всі свої речі, залишив квартиру, в ній з тих пір не проживає, комунальні послуги не платить, однак залишається прописаним в квартирі, чим створює позивачці перешкоди у повноцінному володінні та користуванні майном. Судом до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог, залучена [PERSON]А, яка є співвласником зазначеної квартири. В суді позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлена належним чином, до початку судового розгляду подала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, щодо задоволення заявлених позивачем вимог не заперечила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Заслухав пояснення позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 2/3 частини квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належали [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. В січні 2015 року [PERSON] продали належні їм 2/3 частини квартири [PERSON], при цьому [PERSON]залишився ній прописаний. Це в суді пояснила позивачка, свідки [PERSON], [PERSON], це стверджується матеріалами справи. Судом також встановлено, що після укладення договору купівлі-продажу квартири відповідач її звільнив, в ній не проживає, квартирою не користується, квартплату не платить. Це також в суді пояснила позивачка, підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], це стверджується даними акту відповідної житлово-експлуатаційної контори по місцю реєстрації відповідача. Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Статтями 150, 158, 163 ЖК України передбачено право громадянина, який має у приватній власності будинок, частину будинку, квартиру, користуватися ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, в тому числі, укладати договір найму на належне житло та ставити питання про втрату права користування житлом на підставі ст. 163, 71 ЖК України. Як встановлено судом, відповідач є бувшим власником частини належної позивачці квартири, після припинення права власності з ним договір найма не укладався, в квартирі не проживає, тому його слід визнати таким, що втратив право користування квартирою. На підставі наведеного,

Outcome: approved