Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що він з 13 січня 2007 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], який згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 22.12.2015 року проживає разом із ним, та [PERSON], [INFO], яка згідно вказаного рішення суду проживає разом із матірю. На підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 10.03.2016 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У свою чергу відповідачка в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка в добровільному порядку не надає йому матеріальної допомоги на утримання сина. Її участь в утриманні дитини обмежується окремими дарунками. Вважає, що участь відповідачки в утриманні дитини в такій формі не задовольняє потреб дитини, тому просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечуючи при цьому проти зменшення частки аліментів, які належить стягнути з відповідачки.. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала у повному обсязі, пояснивши, що на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трирічного віку і отримує тільки соціальну допомогу. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно ч.2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який було розірвано рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року. Рішення суду набрало чинності 02 лютого 2016 року (а.с. 8). У цьому шлюбі народилося двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 22.12.2015 року у цивільній справі №233/4176/15-ц про визначення місця проживання дітей, яке набуло чинності 05.01.2016 року, син [PERSON] Філіпп проживає разом із позивачем, а донька [PERSON], згідно вказаного рішення суду проживає разом із відповідачкою (а.с.10-11). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.03.2016 року з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2015 року до повноліття дитини (а.с. 38). Розглядаючи вимоги [PERSON] про стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] Філіппа, судом\~ встановлено, що дитина проживає з батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні (а.с. 14). Відповідачка приймає участь в утриманні дитини, але ця участь носить не постійний, а періодичний характер. Зазначені обставини у судовому засіданні визнані сторонами у повному обсязі, а тому у відповідності до ч.1\~ст. 61 ЦПК України\~доказуванню не підлягають. За таких обставин, суд вважає, що форма участі відповідачки в утриманні малолітнього [PERSON] Філіппа не забезпечує задоволення потреб дитини, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина підлягають задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідачки проти позову в частині того, що в неї відсутні джерела доходів, окрім соціальної допомоги, яку вона отримує, позивач чинить їй перешкоди у спілкуванні із сином, оскільки конституційний обовязок батька та матері утримувати дитину не залежать від здійснення ними немайнових прав та обовязків по відношенню до дитини, а дійсний майновий стан враховується судом при визначенні розміру аліментів, які слід стягнути. Крім того, у відповідності до\~ст. 186 СК України\~цільове витрачання аліментів може бути перевірено за заявою платника аліментів органом опіки та піклування. При цьому, у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне положення відповідачки, яка є працездатною, офіційно працевлаштована, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має на утриманні малолітню доньку [PERSON], та вважає можливим у відповідності до\~ст. 183 СК України\~визначити аліменти на утримання малолітнього [PERSON] Філіппа у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до повноліття сина, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: partial