Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

17.03.2020 до суду звернувся представник ТОВ «ВЕЛЛФІН» з позовом про стягнення заборгованості за Договором позики. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 19.02.2017 між позивачем та [PERSON] укладено Договір позики № 141073 в електронній формі, за умовами якого остання отримала кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача в розмірі 1000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності строком на 21 день зі сплатою відсотків. В порушення умов договору відповідачка свої зобов`язання не виконала, в зв`язку з чим станом на 12.03.2020 заборгованість за кредитним договором складає 42 802,50 грн., з них: 1000 грн - основний борг; 10 616,50 грн. - заборгованість по відсоткам; 31 186 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. 23.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Ухвалою суду від 05.05.2020 призначено судове засідання на 09.06.2020. Відповідачка правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Приймаючи до уваги згоду представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг № 2606 від 27.10.2015 року, зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225 (а.с.7). Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015 року, які розміщені на офіційному веб-сайті позивача. У встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил порядку [PERSON] оформила Заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів Заявки. Згідно з п. 4.8 Правил підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Відповідно до п. 4.10 Правил відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики. На підставі заповненої відповідачкою заявки 19.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено Договір позики № 141073, за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику через двадцять один день та сплатити проценти. Відповідно до п. 6.10-6.12 Правил Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в Заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше одного робочого дня з дати підписання Договору позики сторонами. Датою укладення договору позики між Товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. На виконання умов укладеного між сторонами договору позики, позивачем в порядку встановленому п. 1.4 Договору позики через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY на картковий рахунок відповідачки була перерахована зазначена в договорі сума позики, що підтверджується повідомленням від 31.01.2020 ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-екваер здійснює зарахування коштів, згідно з Договором про організацію переказу грошових коштів № ВП 180516-3, укладеним 18.05.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та товариством з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (а.с.25). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів та підтвердження позивачем заявки на отримання позики, у передбачений Правилами спосіб, свідчать про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з п.1.5 Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0,95 % від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн. за перший день користування позикою; 0,95% від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього Договру; 2,85% додатково до основних процентів від суми позики за кожен день прострочення. Відповідно до графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики від 19.02.2017, датою погашення заборгованості є 12.03.2017 року у розмірі 1000 грн сума по договору, 220 грн сума процентів, всього - 1220 грн (а.с.23). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 12.03.2020 заборгованість за кредитним договором [PERSON] складає 42802,50 грн., з них: 1000,00 грн - основний борг; 10616,50 грн. - заборгованість по відсоткам; 31186,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості в судовому порядку (а.с.24). Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитуванн, відповідно до п. 7.2 Договору позики відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позичальника. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за договором припиняється після спливу визначеного договором строку надання позики. В даному випадку, після спливу визначеного договором строку повернення позики, права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів, нарахованих після 12.03.2017 (термін сплати позики) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому в цій частині задоволенню не підлягають. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином. Зважаючи, що відповідач зобов`язання належним чином не виконав, наявні підставви для часткового задоволення позовних вимог у сумі 1220 грн, а саме: 1000 грн. сума позики, 220 грн. проценти за користування коштами за період з 19.02.2017 по 12.03.2017. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вимоги про стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України позивачем не заявлялося, а суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із відповідача на користь позивача 60 грн. (2,85%) пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial