Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

15 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що з 2011 року до 2018 року позивач проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми. Зважаючи на те, що відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає і надавати у добровільному порядку відмовляється, постійного заробітку не має, просить суд постановити рішення, котрим стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згоден брати участь в утриманні дітей, однак просить врахувати, що в даний час він не може працювати внаслідок перенесення хірургічної операції. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є сторони по справі [PERSON] та [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 5, 6) та свідоцтвом про одруження позивача, яким підтверджується факт зміни останньою свого прізвища (а.с. 28). Діти перебувають на повному утриманні матері, що встановлено з пояснень сторін, наданих ними в судовому засіданні, зокрема відповідач визнав, що діти проживають з позивачкою, а він дітей не відвідує. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобовязаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей наряду з позивачем. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, враховуючи обраний позивачем спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ч. 1 ст. 184 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України враховуючи стан здоровя відповідача, його матеріальне становище, відсутність у нього інших утриманців, беручи до уваги те, що він ніде не працює, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», визначає аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved