Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

16.04.2021р. [PERSON] звернувся з позовною заявою до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. про зняття заборони відчуження нерухомого майна (а.с. 2 - 4). Ухвалою судді від 21.04.2021р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 23). В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 30.06.2005р. між [PERSON] і АКБ «Новий» укладено кредитний договір № 53254, на підставі якого позивачеві надано кредит у розмірі 620 000,00 доларів США зі строком користування з 30.06.2005р. по 30.06.2015р. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30.06.2005р. між [PERSON] і АКБ «Новий» укладено договір іпотеки № 53254-З-1, на підставі якого позивач передав в іпотеку банку майнові права і нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме: трикімнатна квартира, будівельний [ADDRESS], розташована в секції № 1 на 6-му поверсі 8-ми поверхового будинку « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , проектна загальна площа 92,34 кв.м. за укладеним із з ТОВ «Інвест-Технологія» договором пайової участі в будівництві «203/12/П від 30.06.2005р. На виконання умов договору іпотеки, 13.10.2005р. приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Ярмолюк М.М. внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2490409, підставою обтяження є договір іпотеки №53254-3-1 від 30.06.2005р., об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] . Будівництво об`єкта завершено і на підставі Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2010р. по справі № 2-2634/2010 за [PERSON] в тому числі визнано право власності на квартиру [ADDRESS] , що виникло на підставі договору пайової участі в будівництві «203/12/П від 30.06.2005р., укладеного з ТОВ «Інвест-Технологія». Право власності було зареєстроване за позивачем у встановленому порядку. Адреса нерухомого майна була змінена на підставі Розпорядження від 17.03.2008р. міського голови м. Дніпропетровська № 300р, відповідно до якого житловому комплексу по [ADDRESS] було присвоєно адресу - [ADDRESS] . Позивач належним чином виконував умови кредитного договору, повністю сплатив суму кредиту, на підтвердження чого АКБ «Новий» надано лист від 10.04.2014р.у №5/4-518, яким банк повідомив, що станом на 10.04.2014р. заборгованість по кредитному договору № 53254 від 30.06.2005р. [PERSON] погашена в повному обсязі. Заборгованість по процентам відсутня. Внаслідок виконання кредитний договір № 53254 від 30.06.2005р. припинив дію. Відповідно до умов п. 6.1. Договору іпотеки, договір вступає в силу з моменту його підписання (нотаріального посвідчення) і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, у зв`язку із виконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором, договір іпотеки також припинив свою дію. Лише зараз, у березні 2021 року позивач дізнався про те, що АКБ «Новий» не виконав свої зобов`язання щодо звернення до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження нерухомого майна, тому заборона є чинною, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.03.2021р. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження нерухомого майна, однак нотаріусом відмовлено, у зв`язку із тим, що позивач не надав повідомлення банка про безспірний доказ припинення іпотечного договору №53254-З-1 від 30.06.2005р., укладеного між АКБ «Новий», код СДК 19361982 і [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Коваленко Ю.С. від 30.06.2005р. за № 2316, предметом якого є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме: трикімнатної квартири будівельний [ADDRESS], розташовану в секції № 1 на 6-му поверсі 8-ми поверхового будинку « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , проектна загальна площа 92,34 кв.м. Позивач не може звернутися до АКБ «Новий» та отримати від нього такий «Безпірний доказ» та зобов`язати банк надати відповідне повідомлення нотаріусу для зняття заборони, оскільки ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» (ЄДРПОУ 19361982) припинено як юридичну особу 28.12.2020р. Рішенням правління Національного банку України від 13.07.2017р. № 441рш-БТ «Про віднесення ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» до категорії неплатоспроможних» та в подальшому ліквідовано. ПАТ АКБ «Новий» не має правонаступників, та права та обов`язки за кредитним договором і договором іпотеки не передавалися жодній іншій особі, оскільки на момент визнання банку неплатоспроможним і кредитний договір і договір іпотеки були припинені у зв`язку із їх повним виконанням. Таким чином, позивач не має іншої можливості захистити свої право та зняти заборону відчуження нерухомого майна, тому звернувся до суду із даним позовом. На підставі викладеного, просив зняти заборону відчуження нерухомого майна, яке належить [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 2490409, підстава обтяження - договір іпотеки №53254-3-1 від 30.06.2005 року, об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] , накладену Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. 13.10.2005р. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази, надали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 25, 31). З огляду на строки розгляду справи, належне повідомлення сторін та відсутність клопотань про перенесення судового засідання на іншу дату, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін (їх представників), за наявними в матеріалах справи доказами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 30.06.2005р. між [PERSON] і Акціонерним комерційним банком «Новий» укладено кредитний договір № 53254, на підставі якого позивачеві надано кредит у розмірі 620 000,00 доларів США зі строком користування з 30.06.2005р. по 30.06.2015р. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30.06.2005р. між [PERSON] і АКБ «Новий» укладено договір іпотеки №53254-З-1, на підставі якого позивач передав в іпотеку банку майнові права і нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме: трикімнатна квартира, будівельний [ADDRESS], розташована в секції № 1 на 6-му поверсі 8-ми поверхового будинку « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , проектна загальна площа 92,34 кв.м. за укладеним із з ТОВ «Інвест-Технологія» договором пайової участі в будівництві «203/12/П від 30.06.2005р. (а.с. 8 - 9). На виконання умов договору іпотеки, 13.10.2005р. приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Ярмолюк М.М. внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2490409, підставою обтяження є договір іпотеки №53254-3-1 від 30.06.2005р., об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-20). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2010р. по справі № 2-2634/2010 за [PERSON] в тому числі визнано право власності на квартиру [ADDRESS] , що виникло на підставі договору пайової участі в будівництві «203/12/П від 30.06.2005р., укладеного з ТОВ «Інвест-Технологія» (а.с. 11-14). Право власності зареєстроване за [PERSON] у встановленому порядку, на підтвердження чого наданий Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на 14.09.2010р. (а.с. 15). Адреса нерухомого майна змінена на підставі Розпорядження від 17.03.2008р. міського голови м. Дніпропетровська № 300р., яким житловому комплексу по [ADDRESS] присвоєно адресу: [ADDRESS] . Позивач виконав умови кредитного договору, повністю сплатив кредит, на підтвердження чого АКБ «Новий» надано лист від 10.04.2014р.у №5/4-518, яким банк повідомив [PERSON] про те, що станом на 10.04.2014р. заборгованість по кредитному договору № 53254 від 30.06.2005р. [PERSON] погашена в повному обсязі. Заборгованість по процентам відсутня (а.с. 10). Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відтак, внаслідок виконання кредитний договір № 53254 від 30.06.2005р., зобов`язання за кредитним договором припинилося. Відповідно до умов п. 6.1. договору іпотеки, договір вступає в силу з моменту його підписання (нотаріального посвідчення) і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Отже, у зв`язку із виконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором, договір іпотеки також припинив дію. Як вказує позивач, у березні 2021 року він дізнався про те, що АКБ «Новий» не виконав свої зобов`язання щодо звернення до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження нерухомого майна, тому заборона є чинною, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.03.2021р. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження нерухомого майна. Листом Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. від 05.04.2021р. за № 69/01-16 відмовлено, у зв`язку із тим, що позивач не надав повідомлення банка про безспірний доказ припинення іпотечного договору №53254-З-1 від 30.06.2005р., укладеного між АКБ «Новий», код СДК 19361982 і [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Коваленко Ю.С. від 30.06.2005р. за № 2316, предметом якого є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме: трикімнатної квартири будівельний [ADDRESS], розташовану в секції № 1 на 6-му поверсі 8-ми поверхового будинку « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , проектна загальна площа 92,34 кв.м. (а.с. 16-17). Позивач пояснив, що наразі не може звернутися до АКБ «Новий» і отримати «безпірний доказ» та зобов`язати банк надати повідомлення нотаріусу для зняття заборони, оскільки Публічне акціонерне товариство «Акціонерний Комерційний Банк «Новий» (ЄДРПОУ 19361982) припинено як юридичну особу, про що наявний відповідний запис від 28.12.2020р., номер 1002241110050006596 (а.с. 21). Позивач надав відповідь від НБУ від 06.05.2021р. № 20-0006/38940 на його запит, якою НБУ підтвердив відсутність правонаступника у Акціонерного комерційного банку «Новий» по кредитному договору №53254 від 30.06.2005р., за яким позивачеві наданий був кредит у розмірі 620 000,00 доларів США та договору іпотеки №53254-3-1 від 30.06.2005р. Також повідомлено, що в описах архівних справ Банку кредитна справа на ім`я [PERSON] не зазначена та на архівне зберігання до НБУ уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АКБ «Новий» не передавалася. Відповідно до Акта від 02.03.2021р. № 1 «Про вилучення для знищення документів АКБ «Новий» за 1996-2015 роки, не внесених до Національного архівного фонду, документи (акти, описи, оціночні висновки) про оформлення майна, що передається організації під заставу, були вилучені та знищені в установленому порядку, в зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, який становить 5 років. У Додатку до Звіту про виконання ліквідаційної процедури АКБ «Новий» (Кредитний портфель фізичних осіб АКБ «Новий») кредитний договір на ім`я [PERSON] не зазначений та інформація стосовно іпотечного договору, укладеного між Банком і [PERSON] , у цьому Звіті відсутня (а.с. 27 - 29). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. ст. 316, 317, 321 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 319 ЦК України визначає що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За приписами ч.ч. 1, 2, ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (що діяв на час винесення постанови про арешт майна позивача) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Разом з тим за вимогами ч. 2 ст. 50 даного Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець повинен був зазначити про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 59 чинного на сьогодні Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VШ, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту (правовий висновок Верховного Суду України від 15.03.2013р. у справі № 6-26цс13). Згідно із ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 5 ст. З Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Наведене узгоджується з положеннями самого договору іпотеки. Після повного виконання позивачем зобов`язань перед банком, припинення договору іпотеки повинно було відбутися без будь-яких додатковий дій з боку боржника, адже саме на вигодоотримувача після виконання боржником своїх зобов`язань покладається обов`язок припинити обтяження, накладені з метою виконання кредитного зобов`язання. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Безпосередньо порядок зняття заборон відчуження нерухомого майна регламентований пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок). Відповідно до п. 5.1. нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Згідно із п. 5.3. я к доказ зазначеного нотаріусу боржником подаються: копія зобов`язання, копія договору застави/іпотеки, квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів, які свідчили б про повне і безумовне виконання зобов`язання, копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит, копія заяви боржника, переданої нотаріусом кредиторові відповідно до вимог цього Порядку, щодо вчинення цим кредитором необхідних дій із зняття заборони відчуження тощо. При знятті заборони на примірнику правочину, що залишається у справах нотаріуса, проставляється відмітка про зняття заборони, проставляються дата, підпис нотаріуса та його печатка. У відповідності до п.п. 5.4., 5.5. про зняття заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора. Повідомлення судових або слідчих органів та органів державної виконавчої служби про зняття арешту після опрацювання повертається нотаріусом ініціаторам звернення. Копія такого повідомлення залишається у справах нотаріуса. Пунктом 6 глави 15 розділу II Порядку передбачена реєстрація зняття заборони відчуження та арешту майна. Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Зняття заборони є завершальною стадією вчинення нотаріальної дії, передбаченої ст. 73 Закону України «Про нотаріат», та здійснюється виключно нотаріусом. Як установлено судом, позивач повністю погасив заборгованість перед АКБ «Новий», проте банк не надіслав нотаріусу повідомлення про припинення іпотечного договору для зняття оборони відчуження майна, а на даний час ПАТ АКБ «Новий» ліквідовано, правонаступник відсутній, За таким обставин єдиним способом захисту порушеного права позивача є звернення до суду із даним позовом про зняття заборони відчуження з нерухомого майна. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки наявність обтяження у вигляді заборони позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, так як позивач позбавлений змоги реалізувати своє законне право на вільне володіння та розпорядження власністю, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття заборони відчуження майна. Позивач не наполягав на розподілі судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved