Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

15.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що 29.04.2016 року за договором дарування безоплатно передала у власність відповідачів ? частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Подільська, буд. № 11. Позивач стверджувала, що оспорюваний договір був укладений нею під впливом насильства психічного тиску з метою спонукання до здійснення правочину з боку [PERSON], який надавав їй протягом тривалого часу юридичні послуги, представляв її інтереси в суді з питання визнання за нею права власності на дане спірне майно. Так, після отримання судового рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 31.03.2016 року, яким за [PERSON] визнано право власності на ? частку спірного житлового будинку [PERSON] спонукав її до укладення договору дарування на його близьку знайому [PERSON], погрожуючи, що у разі не переоформлення нею спірної частини будинку він, як її представник, скасує заочне рішення суду від 31.03.2016 року, знищить правовстановлюючі документи на спірну частину будинку, чим позбавить її права власності на житло і виселить з нього. Позивач стверджувала, що щоб заспокоїти її частина власності мала бути оформлена на її невістку [PERSON] [PERSON], будучі особою похилого віку, юридично не грамотною сприйняла такі погрози реально, під тиском погодившись на укладення договору дарування. Після нотаріального оформлення договору, позивач залишилась проживати у спірному будинку, звернувшись за юридичною допомогою до адвоката та 15.08.2016 року за захистом порушеного права до суду із даним позовом. Окрім того, позивач стверджувала, що приватний нотаріус [PERSON] грубо порушила порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, допустивши [PERSON] до укладання угоди, що також вона сприйняла як психічний тиск, погодившись на підписання угоди. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просила визнати договір дарування ? частки житлового будинку №11 по вул. Подільській у м. Одесі, посвідчений приватним нотаріусом 29.04.2016 року, зареєстрований в реєстрі за №1114 недійсним, усунути перешкоду у здійсненні права власності шляхом скасування запису в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію прав на зазначену частку житлового будинку за [PERSON] та [PERSON] Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, підтвердивши обставини укладання оспорюваного правочину під впливом на [PERSON] психічного тиску, такий тиск був використаний [PERSON] у своїх інтересах оформлення частини майна на відповідача [PERSON], з якою він перебуває у близьких стосунках, фактично проживає із нею. Таке визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та було прийнято судом в порядку ст.174 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не зявилась, повідомлена про розгляд справи належним чином (розписка учасників процесу), про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. В процесі розгляду справи [PERSON] позов не визнала, фактично відмовившись від надання жодних пояснень особисто. Її представник за довіреністю [PERSON] позов не визнав, не заперечуючи, що дійсно як представник [PERSON] надавав їй юридичну допомогу при розгляді цивільної справи про визнанні за нею рішенням Малиновського районного суду м.Одеси права власності на спірне майно. [PERSON] стверджував, що позивач мала оплатити надані ним послуги в розмірі 5000 долларів США, поряд із тим, за відсутності таких коштів, погодилась в рахунок свого боргу переоформити спірне майно на його знайому [PERSON] та невістку [PERSON] Вказані обставини він не вважав психічним тиском на позивача. Представник третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] в судовому засіданні вважав, що позов не підлягає задоволенню, жодних порушень закону нотаріусом при посвідченні угоди допущено не було. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31.03.2016 року за [PERSON] визнано право власності на ? частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Подільська, буд. № 11 та складається в цілому з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 71,8 кв.м., в тому числі житловою площею 35,2 кв.м., надвірних споруд: літня кухня літ. «Б», погріб з шійкою літ. «В», сарай літ. «Г,Д,Ж,И», убиральня літ. «Е» навіс літ. «З», огорожа № 1-5, цистерна - 1, мостіння II, III. Сторонами не оспорюється, що інтереси [PERSON] за довіреністю при розгляді даної цивільної справи судом представляв [PERSON] В подальшому право власності на спірне майно було зареєстровано за позивачем, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.04.2016 року за №58473205. 29.04.2016 року за договором дарування позивач безоплатно передала у власність відповідачів [PERSON] та [PERSON] спірне майно. Договір у встановленому законом порядку нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1114. З показань допитаних в суді свідків[PERSON], [PERSON], [PERSON]Є та відповідача [PERSON], допитаною в порядку статей 180, 184 ЦПК України судом встановлено, що сторони повязують тривалі стосунки, [PERSON] надавав позивачу юридичні послуги, [PERSON] є її невісткою, [PERSON] має близькі стосунки із [PERSON] При укладенні оспорюваного правочину воля позивача формувалась невільно, погрози [PERSON] про можливість позбавлення позивача права власності на спірне домоволодіння, знищення правовстановлюючих документів у разі не переоформлення права власності на відповідачів позивач як особа похилого віку, юридично неграмотна, не маючи іншого житла, сприйняла реально, що є психічним тиском на її особистість з метою спонукання до здійснення правочину. Відповідачі були обізнані про таке насильство з боку колишнього представника позивача та використали цю обставину у своїх інтересах, уклавши договір, що оспорюється. Наміру невигідно для себе, подарувати стороннім особам все своє майно, позбавивши себе житла позивач не мала. Суд критично оцінює показання допитаних в суді свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки по обставинах укладеного правочину, мотивах останнього вони обізнані не були. Статтею 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника будь-якого правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.231 ЦК України, правочин, вчинений особою внаслідок застосування до неї психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. При вирішенні спору суд враховує положення п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за якою при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства, судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі. Так, встановивши взаємовідносини сторін, їх відносини із [PERSON], волевиявлення та дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, розуміння сторонами значення, умов та правових наслідків оспорюваного правочину, суд погоджується із доводами позивача про вчинення нею правочину внаслідок застосування до неї психічного тиску з боку іншої особи, що тягне визнання правочину недійсним. Через умисні дії [PERSON] [PERSON] залишилась без самого необхідного свого житла, іншого житла не має. При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5 нотаріуси зобовязані належним чином, зокрема, установити волевиявлення та дійсні наміри нотаріальної дії. Звертаючись із даним позовом, позивач однак, визнала в судовому засіданні, що не повідомила нотаріуса про здійснений на неї психічний тиск з боку [PERSON] та відповідачів, розгубившись, приховала це від нотаріуса, зі страху підписала правочин. При таких обставинах, підстави для постановлення судом в порядку ст.211 ЦПК України окремої ухвали у відношенні нотаріуса відсутні. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок\~ його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вноситься до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Виходячи з обовязковості та забезпечення фактичного виконання судового рішення, суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення суду, за яким рішення суду є підставою для органів реєстрації для виключення записів №14399593, №14399611 з єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності [PERSON], [PERSON], внесених на підставі договору дарування, реєстровий №1114 від 29.04.2016 року.

Outcome: approved