Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

15 січня 2014 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з уточненою в ході судового розгляду позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] кредитного договору №201741-cred від 16.01.2008р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 000 доларів США на термін до 15.01.2010р. та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Проте [PERSON] належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 01.12.2013 року у сумі 6662,06 доларів США, що складається з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6315,02 доларів США, штрафу (фіксована частина) у сумі 31,29 доларів США, штрафу (процентна складова) в сумі 315,75 доларів США. Зобов'язання за договором забезпечено договором поруки, укладеним з поручителем - [PERSON] Вимога, пред'явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом та судові витрати. Представник позивача, Юклевський Д.С., який діє на підставі довіреності №2210-О від 31.07.2013р., в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Приписами частини 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №201741-cred від 16.01.2008р. (а.с.9-12), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 000 доларів США на термін до 15.01.2010р. Зазначений кредитний договір укладений в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою ПриватБанку та особисто [PERSON] Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, тому на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, що підтверджено документально і не заперечується відповідачами. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, згідно Розрахунку заборгованість за договором №201741-cred від 16.01.2008р. станом на 01.12.2013 року становить 6662,06 доларів США, що складається з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6315,02 доларів США, штрафу (фіксована частина) у сумі 31,29 доларів США, штрафу (процентна складова) в сумі 315,75 доларів США. Стороною відповідача не надано суду об'єктивних доказів щодо неправильності розрахунку розміру заборгованості за договором кредиту. Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок суми і періоду заборгованості [PERSON] за кредитним договором №201741-cred від 16.01.2008р. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору з своєчасного повернення суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворилась заборгованість. Позичальник не довів, що порушення ним умов договору сталося внаслідок випадку або не переробної сили (стаття 617 ЦК). Як роз'яснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 05 березня 2014 року курс долару США до української гривні становить 9,724 грн., таким чином загальна сума заборгованості за кредитним договором №201741-cred від 16.01.2008 року з урахуванням вищевикладеного буде складати 64 781,87 грн. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором №201741-cred від 16.01.2008р. з [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6315,02 доларів США, штрафу (фіксована частина) у сумі 31,29 доларів США, штрафу (процентна складова) в сумі 315,75 доларів США, суд вважає, що в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Так, зобов'язання [PERSON] за кредитним договором №201741-cred від 16.01.2008р. було забезпечено договорами поруки від 16.01.2008 року, укладеним з [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України). Отже, умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З кредитного договору, укладеного 16.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] вбачається, що кредитні кошти надавалися позичальнику на строк до 15.01.2010р. Пункт 11 договору поруки, укладеного 16.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], яким встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, не може розглядатися як установлення строку дії договору поруки. Таким чином, строк встановлений кредитним договором 15.01.2010 року розповсюджується і на договір поруки. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя 15.01.2014 року, тобто після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання в порушення ч.4 ст.559 ЦК України. Крім того, п.5 договору поруки передбачено, що у разі невиконання позичальником своїх обов'язків, кредитор направляє поручителю письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов'язку і відповідно до п.6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати обов'язок зазначений у письмовій вимозі кредитора впродовж 5 днів. Однак, доказів того, що така вимога направлялася поручителю в період дії договору поруки суду не надано. У доданій до матеріалів справи вимозі ПАТ КБ «ПриватБанк», яка направлялася на адресу поручителя [PERSON] зазначена дата 04.12.2013 року, тому така вимога не є належним доказом (а.с.6). Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст.4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2014 року складала 1 218,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 829,78 грн. (а.с.1). Судом задоволено позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 64 781,87 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 647,81 грн. (64 781,87 х 1% = 647,81 грн.), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial