Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

15.06.2016 позивачі в інтересах [PERSON] звернулись до суду з позовом до Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14 грудня 2013 року померла їх мати [PERSON], постійна мешканка села Курячівка Марківського району Луганської області. Померла заповіла все майно, де б воно не було та з чого воно не складалося і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право. Заповіт посвідчено Бондарівською сільською радою Марківського району Луганської області 20.12.2002 року, зареєстровано в реєстрі за №221. Після її смерті відкрилась спадщина на: - житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці, яка буде визначена державним актом на право власності на земельну ділянку, який знаходиться за адресою: с.Курячівка Марківського району Луганської області, вул.Набережна, б.18, належний їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори 26.10.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №1370; - земельну частку (пай) розміром 1,34 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», с.Бондарівка Марківського району Луганської області, належну їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину АВІ 894273, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛГ №0023065; - земельну ділянку площею 4,7647 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну їй згідно Державного акта на право приватної власності на землю 111-ЛГ №097397, виданого Бондарівською сільською радою на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Бондарівської сільської ради від 02.03.2001 року; - грошовий вклад на рахунках №4544, №915511553, №91551316, який розміщений в територіальному відокремленому без балансовому відділенні №10012/0162 філії Луганського обласного управління Акціонерного Товариства «Ощадний банк України» МФО 304655, код банку 093044612, розташованому за адресою: 92400, Луганська область, Марківський район, смт Марківка, вул.Центральна,23, належний їй на підставі ощадної книжки. В державній нотаріальній конторі їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, в звязку з чим вони звернулися до суду для вирішення питання про визначення строку для прийняття спадщини. Позивачі в судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовіні вимоги визнав в повному обсязі, заперечень проти задоволення позовних вимог не надав. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 387334 виданого 16 грудня 2013 року виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області [PERSON] померла 14.12.2013, актовий запис №25 (а.с. 11). За час свого життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №221, все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що вона за законом має право і що буде належати їй на момент смерті заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. (а.с.12). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець [PERSON] померла 14 грудня 2013 року отже, граничний строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України сплинув. Позивачі в даний строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звернулися у звязку з тим, що у 2014 році вони проживали на непідконтрольній українській владі території, де проводилися бойові дії, вони не змогли в шести місячний строк подати заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Зазначені обставини підтверджуються відмітками у паспорті. Відповідно до відмітки в паспорті у графі місце проживання, [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO]. [PERSON] зареєстрована за адресою: м.Луганськ, кв.Ольховський, буд.12 «а», кв.16 (а.с.4-6). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 квітня 2016, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заяви про прийняття спадщини останні не подавали, разом з спадкодавцем на день смерті не проживали (а.с.10). Таким чином, судом встановлено, що у визначений законом шестимісячний строк позивачі не подали заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у зв'язку із чим не може оформити належним чином свої спадкові права. Заявляючи вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачі посилаються на те, що раніше не звернулися з заявою про прийняття спадщини через те, що у 2014 році проживали на непідконтрольній українській владі території, де проводилися бойові дії, в зв'язку з чим пропустили строк для прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зважаючи на те, що позивачі по справі є єдиними спадкоємцями за заповітом, завжди мали намір прийняти спадщину, але через те, що у 2014 році вони проживали на непідконтрольній українській владі території, де проводилися бойові дії, в зв'язку з чим пропустили строк для прийняття спадщини, на думку суду, можливо визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки\~\~в позасудовому порядку, будь-яким іншим способом, реалізувати своє право на зазначену спадщину не має.

Outcome: approved