Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

15 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 23 лютого 2001 року він з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. 09 березня 2006 року їх шлюб розірвано, після розірвання шлюбу їх неповнолітня донька залишилася проживати з ним. 11.06.2008 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області місцем проживання його їх малолітньої доньки визначено за місцем проживання батька. Неповнолітня донька перебуває на його матеріальному забезпеченні, а відповідачка матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що ставить його та донку у скрутне матеріальне становище. У судове засідання позивач не з'явився, але надав через апарат суду заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями (а.с. 21,25,29). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Із матеріалів справи вбачається, що сторони розірвали шлюб 09 березня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом №42 (а.с. 6). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом №194 (а.с.7). Дослідивши матеріали справи, суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Конвенцією «Про права дитини» (ч. 1 ст. 3), ратифікованою постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню iнтересiв дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180,181,183,191 СК України та

Outcome: approved