Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

16 жовтня 2014 року позивач звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу на підставі того, що сімейні відносини між сторонами не склалися, сім'я носить формальний характер. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт, що сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися складні відносини, численні спроби взаєморозуміння виявилися марними. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство. Шлюб перший. Від шлюбу є малолітній син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Позивач у судовому засіданні вимоги позову щодо розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти задоволення поданої заяви. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2011 між [PERSON] та [PERSON], укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №382 (Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]), зареєстрований Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин. Шлюб перший. Від шлюбу є малолітній син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Майнового спору та шлюбу щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Оскільки при реєстрації шлюбу із [PERSON] як вбачається із свідоцтва про шлюб від 25 червня 2011 року серії [NUMBER], позивач своє дівоче прізвище «[PERSON]» змінила на «[PERSON]», отже, після розірвання шлюбу висловлює бажання залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу суд вважає за необхідне покласти на відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви сторін про розірвання шлюбу.

Outcome: approved