Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

15.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила поновити її на посаді заступника директора з навчально - виховної роботи Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. Григора Орлика Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.2021 року до дня поновлення на роботі. Свої вимоги мотивувала тим, що за безстроковим договором працювала на посаді заступника директора з навчально - виховної роботи Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. Григора Орлика Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області. 18.03.2020 року набрав чинності Закон України від 16.01.2020 року за № 463-ІХ «Про повну загальну середню освіту», відповідно до ч.2 ст. 22 та п. 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» якого, в зв`язку з досягненням пенсійого віку та отриманням пенсії, її 27.04.2021 року було попереджено про перехід на строковий трудовий договір строком на один рік, з 15.06.2020 року припинено безстроковий трудовий договір та укладедно строковий трудовий договір на один рік з 16.06.2020 року до 15.06.2021 року. В подальшому продовжено термін дії строкового договору на період щорічної відпустки до 15.08.2021 року, та з 15.08.2021 року звільнено відповідно до п.2 ст. 36 КЗпП України в зв`язку закінченням строку трудового договору. Вважає звільнення незаконним в зв`язку з порушенням відповідчем строку попередження про істотну зміну умов праці, в результаті чого трудовий договір з нею так і не набув статусу строкового на момент прийняття наказу про звільнення. Крім того, з урахуванням положень ч.2 ст. 39-1 та ч.2 ст. 23 КЗпП України, вважає, що переукладення трудового договору наказом від 04.06.2021 року за № 73-к, є підставою для перекваліфікації строкового трудового договору у безстроковий. Зазначає, що переведення на строковий договір та подальше звільнення суперечить нормам ст. 24 Конституції України в частині обмеження педагогічних працівників, які досягли пенсійного віку та отримують пенсію за віком, так як вказана норма прямо забороняє дикримінацію у трудових відносинах за ознакою віку. 03.08.2021 року відповідачем подано відзив на позов в якому він просив відмовити в задоволенні позову, так як вважає, що викладені в даній заяві обставини, на які посилається позивачка, є необґрунтованими та безпідставними. Зазначає, що позивачка, на виконання вимог ст. 32 КЗпП України, за два місяці, 13.04.2020 року була попереджена про істотні зміни умов праці. Також вказує про виконання умов ст. 23 КЗпП України про продовження терміну строкового договору без перетворення у строковий у зв`язку з задоволенням інтересів працівника в частині отримання права на щорічну відпустку та виплат. Посилається на підписання позивачкою згоди працювати з строковим договором на один рік, як на виконання положень ст. 32 КЗпП України. 23.09.2021 року представником позивачки подано відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що 13.04.2021 року позивачка не перебувала на робочому місці взагалі на виконання абз. 4 п.4 постанови Кабінету Міністрів від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіратороної хвороби CОVІD-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2», яким передбачено обов`язок для осіб, які досягли 60-річного віку дотримуватися режиму самоізоляції (на той час позивачці було 65 повних років). Остання працювала дистанційно. На його думку підписи працівників відділу освіти Батуринської міської ради [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були сфальшованими. Вважає твердження відповідача з приводу переукладення трудового договору та кваліфікації його як безстрокового, безпідставним та таким, якому надано невірне тлумачення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позові і просили суд задовольнити їх, так як вважають незаконним звільнення позивачки з роботи. Представник відповідача - директор Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. Григора Орлика Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог і просила відмовити в їх задоволенні за безпідставністю з урахуванням наданих у відзиві пояснень. Зазначила, що з іншими педагогічними працівниками, які досягли пенсійного віку та отримують пенсію, переукладено строкові договори і вони продовжують працювати. [PERSON] не зверталася з заявою про переукладення такого договору зі згодою роботи на посаді вчителя математики. Переукласти строковий трудовий договір з відповідачкою, як заступником директора з навчально-виховної роботи, не було можливості в зв`язку з реорганізацією шкіл територіальної громади та працевлаштуванням їх працівників. Допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є працівниками відділу освіти Батуринської міської ради, в судовому засіданні показали, що тимчасово деякий час працювали в кабінеті директора школи. 13.04.2021 року вони перебували на робочому місці з 8.00 години. Біля 9.00 години на роботу прийшла директор [PERSON] , яка відразу пішла в учительську з метою ознайомити педагогічних працівників, які досягли пенсійного віку та отримують пенсію, зі змінами в законадавстві щодо їх подальшої роботи за строковим договором. Через деякий час вона повернулася і повідомила, що буде всіх по черзі запрошувати до свого кабінету для роз`яснення особисто та оголошення письмового повідомлення. Також вона попросила допомоги з цього приводу і в них, як працівників відділу освіти. Першою була запрошена працівник [PERSON] , яка після оголошення та роз`яснення їй повідомлення, підписала його. Інші три працівники, в тому числі і [PERSON] , відмовилися від підпису, що було зафіксовано в повідомленнях за їх особистими підписами. [PERSON] мотивувавала свою відмову необхідністю проконсультуватися. Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні позивачка, починаючи з 1982 року, працювала у відповідача на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи за безстроковим трудовим договором, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 43-48). [PERSON] , [INFO] , досягла пенсійного віку та отримує пенсію за віком (а.с. 68). За приписами ч.ч. 3,4 ст 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Відповідно до п.п. 2 п. 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 16.01.2020 року «Про повну загальну середню освіту» (надалі Закон), який набрав чинності 18.03.2020 року, набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. До 1 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачується пенсія за віком, звільняються згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 цього Закону. 13.04.2021 року відповідач повідомив позивачку про зміни в законодавстві шляхом припинення до 01.07.2020 року безстрокового договору та укладення трудового договору строком на один рік за її згодою (а.с. 24), від підпису про отримання якого вона відмовилася, що підтверджується копією повідомлення та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.24, 49 зворот). Вказане повідомлення отримано позивачкою 27.04.2021 року (а.с. 8). Як зазначила в судовому засіданні представник відповідача нею додатково було вручено дане повідомлення [PERSON] з метою дотримання положень п.п. 2 п. 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 16.01.2020 року «Про повну загальну середню освіту» та укладення строкового договору з нею. Факт перебування на робочому місці [PERSON] 13.04.2020 року підтверджується також табелем обліку робочого часу (а.с. 37). У письмовій заяві від 16.06.2020 року позивачка висловила свою згоду працювати за строковим трудовим договором строком на один рік, з 16.06.2020 року (а.с. 25). Наказом відповідача від 15.06.2020 року за № 42-к припинено 15.06.2020 року безстроковий трудовий договір із заступником директора школи [PERSON] та укладено строковий договір строком на один рік з 16.06.2020 року по 15.06.2021 рік на підставі заяви останньої від 15.06.2020 року № 359 (а.с. 9, 25). Наказом відповідача від 04.06.2021 року за № 73-к [PERSON] , заступнику директора з навчально-виховної роботи, надано щорічну основну відпустку тривалістю 56 календарних днів з 16.06.2021 року по 12.08.2021 року та додаткову відпустку на 3 календарні дні згідно Колективного договору з 13.08.2021 року по 15.08.2021 року з подальшим звільненням на підставі її заяви від 02.06.2021 року за № 513. Продовжено термін дії строкового трудового договору на період щорічної основної відпустки до 15.08.2021 року (а.с. 10). Наказом відповідача від 10.06.2021 року за № 75-к [PERSON] , заступника директора з навчально-виховної роботи звільнено 15.08.2021 року в зв`язку із закінченням строку трудового договору (а.с. 11). Відповідно абз. 3 ч.2 ст. 22 Закону педагогічні працівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років. Згідно ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. За приписами ч.2 ст. 39-2 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем при звільненні позивачки було дотримано вимог трудового законодавства та положень п.п. 2 п. 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 16.01.2020 року «Про повну загальну середню освіту», тому підстави для поновлення її на роботі на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. Крім того, укладення наступного строкового трудового договору з позивачкою відповідно до п.п. 2 п. 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону та абзацу третього частини другої статті 22 цього Закону є правом, а не обов`язком відповідача. Посилання сторони позивача на ту обставину, що трудовий строковий договір, який було продовжено наказом від 04.06.2021 року за № 73-к, набув статусу безстрокового у відповідності до положень ч.2 ст. 39-1 КЗпП України, не заслуговує на увагу, оскільки, як вбачається зі змісту наказу, термін його дії було продовжено лише на період щорічної відпустки до 15.08.2021 року, з подальшим звільненням [PERSON] . Також суд відхиляє доводи сторони позивача з приводу порушення норм ст. 24 Конституції України в частині обмеження педагогічних працівників, які досягли пенсійного віку та отримують пенсію за віком, оскільки Закон «Про повну загальну середню освіту» від 16.01.2020 року за № 463-ІХ є чинним, не визнаний неконституційним, а тому підлягає застосуванню щодо осіб, на яких він поширюється. Підлягає стягненню з позивачки на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який не було нею сплачено при подачі позову до суду, оскільки пільги, передбачені п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на заявлені позивачкою вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не поширюються. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 30 січня 2019 року у справі 9104518/16: нарахування середнього заробітку не входить до структури заробітної плати.

Outcome: approved