Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

17.10.2018 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, вказуючи, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг 22.02.2011 року підписав заяву , згідно якої отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладені договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах кредитного ліміту. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконав і станом на 01.10.2018 р. має заборгованість у розмірі 45284,45 грн., яка складається з наступного: - заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 31502,07 грн.; - заборгованість за пенею в розмірі 23598,08 грн; - штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2132,59 грн. (процентна складова). Посилаючись на положення ст.ст.509, 526, 527, 530, 549, 610, 617, 1050, 1054 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також відшкодувати судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував. При цьому пояснив суду, що за інформацією з додатку «Приват 24» станом на 01.10.2018 р. залишок на його рахунку (заборгованість) становив мінус 17751,86 грн. ; станом на 01.03.2019 р. залишок на його рахунку (заборгованість) складає 10524,85 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, та не зважаючи на визнання його явки обов'язковою, просив про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви [PERSON] від 22.02.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку між сторонами був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого 22.02.2011 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно розрахунку позивача, станом на 01.10.2018 р. відповідач має заборгованість за період з 01.06.2015 р. по 30.09.2018 р. у розмірі 45284,45 грн., яка складається з наступного: - заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 31502,07 грн.; - заборгованість за пенею в розмірі 23598,08 грн; - штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2132,59 грн. (процентна складова). Згідно ст.ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, на думку суду, не є належним і достовірним доказом, оскільки сума чисел 31502,07 (заборгованість по процентам за користування кредитом), 23598,08 (заборгованість за пенею), 500 (фіксована частина штрафу) та 2132,59 (процентна складова штрафу) не становить 45284,45 (загальний розмір заборгованості). Таким чином, суду не зрозуміло - чи позивач помилився при визначенні загальної суми складових чи помилково визначив розмір окремої складової. Крім того, згідно розрахунку відповідача, підтвердженого витягом з його карткового рахунку у додатку «Приват 24», станом на 01.10.2018 р. залишок на його рахунку (заборгованість) становив мінус 17751,86 грн., що суперечить розрахунку позивача. Не маючи спеціальних знань в галузі економіки чи бухгалтерії, за відсутності представника позивача та його додаткових пояснень, суд позбавлений можливості самостійно перевірити правильність розрахунку позивача, у зв'язку з чим дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю. Питання щодо розподілу судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а саме судові витрати, понесені позивачем, якому відмовлено в позові, покладаються на нього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed