Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

15 лютого 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття В обґрунтування позову вона зазначила, що з відповідачем зареєструвала шлюб 17 травня 2013 року. В шлюбі у них 19 серпня 2014 року народилась донька [PERSON]. 22 грудня 2017 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області їхній шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утримані, відповідач ніякої допомоги на утримання доньки не надає, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів, оскільки матеріальної допомоги він добровільно не надає. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 17 травня 2013 року зареєстрували шлюб. В зазначеному шлюбі народилась дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.7). 22 грудня 2017 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (арк.с.8) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розівання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою (арк.с.9) та повністю знаходиться на її утримані, добровільно допомоги на утримання доньки відповідач не надає. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Як слідує з положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. 08 липня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» за № 102 від 08 червня 2017 року, яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вищезазначеного мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, враховуючи рівний обов'язок обох батьків щодо утримання неповнолітньої доньки, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України та покладеному Законом обовязку на утримання дітей в рівній мірі на обох батьків. Крім того, позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial