Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

15.03.2016 року позивачем подано до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова відповідний позов. В обґрунтування позову зазначено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та іншого житла вона немає. Як зазначає позивач, 03.03.2016 року вона отримала лист від [PERSON], в якому було зазначено, що 18.02.2016 року він купив квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON]. Реалізація даної квартири відбулась на підставі договорів позики та іпотеки укладених 15.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчених приватним нотаріусом ХМНО [PERSON]. Одночасно в цьому листі містилась вимога до позивача про добровільне звільнення вказаного житлового приміщення та зняття з реєстрації місця проживання. Після цього, як вказує позивач, нею була отримана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно купив квартиру за адресою: [ADDRESS]. Одночасно в даній довідці міститься інформація про те, що на вказану квартиру накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна і тому, на думку позивача, будь-яке відчуження даного майна є неправомірним, тобто приватний нотаріус не мала права оформляти договір купівлі-продажу квартири. У зв'язку з цим, нотаріус, як вважає позивач, своїми діями грубо порушила вимоги «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, ЗУ «Про іпотеку». Також в обґрунтування позовних вимог вказано, що15.07.2014 року позивач уклала з [PERSON] договір позики грошей на суму 79 200,00 грн на строк до 15.07.2017, під час укладення даного договору [PERSON] повідомив про необхідність укладення договору іпотеки, тому цього ж дня йому було передано правовстановлюючі документи на належну позивачу квартиру та укладено договір іпотеки. Як зазначає позивач, вказані договори були укладені нею під впливом тяжких життєвих обставин, які стосувалися як матеріальних так і моральних аспектів життя, та на вкрай невигідних для неї умовах. 08.07.2015 року у зв'язку із необхідністю позивач отримала у борг від [PERSON] гроші у сумі 9 500 доларів США, про що було складено боргову розписку, проте через скрутне матеріальне становище [PERSON] суму боргу не повернула. 03.11.2015 року [PERSON] подала до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова позовну заяву про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики та одночасно подала до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.11.2015 року було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить позивачу, в тому числі і на квартиру [ADDRESS]. 14.11.2015 року на підставі вищевказаної ухвали суду до Державного реєстру прав на нерухоме майно було внесено відомості про арешт даної квартири. Як зауважує позивач, під час телефонної розмови з представником [PERSON], йому було повідомлено про накладення арешту. На даний час ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.11.2015 року про накладення арешту на нерухоме майно [PERSON] в тому числі на квартиру [ADDRESS] не скасовано, а тому і накладення арешту на вказану квартиру не скасовано, хоча [PERSON] 29.02.2016 р. звертався до суду з відповідною заявою, проте суд відмовив йому в задоволенні вказаної заяви. Посилаючись на вимоги «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, позивач зазначає, що при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проте приватний нотаріус ХМНО [PERSON]., грубо порушуючи чинне законодавство України, посвідчила договір купівлі-продажу квартири, на яку було накладено арешт, та яка, як вважає позивач, не могла бути відчужена до моменту зняття даного арешту і тому просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 18.02.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON]. за реєстровим номером 181 недійсним. Також позивач просить визнати незаконними та протиправними дії приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] в частині посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 18.02.2016 року, скасувати рішення про реєстрацію речових прав на нерухоме майно в частині посвідчення договору купівлі-продажу вказаної квартири та стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 551,21 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали, просили позов задовольнити. При цьому позивач не заперечувала, що дійсно отримала у борг у відповідача [PERSON] грошові кошти та на забезпечення виконання зобов'язань був укладений іпотечний договір, предметом якого виступила квартира. Зобов'язання щодо повернення боргу нею не було виконано, вона дійсно отримувала від [PERSON] повідомлення про погашення заборгованості та про його намір погасити борг за рахунок коштів отриманих від продажу квартири. Вона мала намір продати квартиру та повернути кошти, але у неї був покупець на квартиру. [PERSON] та його представники проігнорували її листи. Окрім того, її представники спілкувались по телефону із представниками [PERSON] та пропонували вирішити питання миром. Наполягали на тому, що реєстрація договору купівлі-продажу відбулась із чисельними порушеннями. Нотаріусом не було враховано наявність заборони на підставі ухвали суду, не була належним чином повідомлена [PERSON] про відчуження квартири. Просили вимоги позову задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, надала суду заперечення проти позову, посилалась на те, що станом на 30.06.2016 року [PERSON] систематично порушувались умови договору позики, [PERSON] спробував достроково витребувати неповернуту суму позики, про що позивачці була направлена відповідна вимога. Позивачка жодним чином не прореагувала на дане повідомлення. У зв'язку з цим ним було прийнято рішення про реалізацію предмета іпотеки. Дотримавшись вимог, передбачених ст. 38 Закону України «Про іпотеку», щодо повідомлення осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки про намір укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки, [PERSON] 16.02.2016 року звернувся до приватного нотаріуса [PERSON], яка посвідчила між ним та [PERSON] договір купівлі-продажу спірної квартири. Посилалась на те, що позивачка мала право звертатися до суду з вимогою про визнання договору купівлі-продажу недійсним, лише в якості заінтересованої особи, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, оскільки вона не є стороною даного правочину, як це передбачено ст. 215 ЦК України та роз'ясненннями Пленуму Верховного Суду України, які містяться в абз. 5 п.5 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». В даному випадку, [PERSON] взагалі не було порушено жодних прав позивачки, а відтак посилання на це в позові є лише її припущенням. Також пояснила, що грошові кошти за договором [PERSON] отримав, після розгляду даної справи він має намір повернути залишок від суми продажу [PERSON] за вирахуванням суми боргу. Представник відповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, підтримав доводи викладені письмових запереченнях, посилався на те, що 15.07.2014 року приватним нотаріусом дійсно посвідчено договір позики грошей, укладений між [PERSON] та [PERSON] за реєстровим номером 1294, нотаріусом сторонам було роз'яснено правові наслідки укладання даного договору. Позивач особисто отримала позичені гроші від [PERSON], підтвердивши цей факт підписанням договору позики. Одночасно 15.07.2014 року в забезпечення договору позики було посвідчено договір іпотеки на квартиру [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] - іпотекодавець, [PERSON] - іпотекодержатель. 30.06.2016 року до приватного нотаріуса звернувся [PERSON] і повідомив про те, що [PERSON] має заборгованість за договором позики та він направляє їй лист-вимогу про порушення зобов'язання та вимогу в 30-ти денний строк усунути порушення договору, в разі не виконання даної вимоги він сповіщає про те, що змушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки. На підтвердження зазначених обставин [PERSON] надав нотаріусу відповідні докази, а саме копії листа, опису вкладення, квитанції про сплату поштового відправлення датовану 30.06.2015 р. Проте будь-яких заяв, листів або повідомлень від [PERSON] на ім'я приватного нотаріуса [PERSON] та на ім'я іпотекодержателя [PERSON] не надходило. У зв'язку із порушенням прав [PERSON] як іпотекодержателя, та умов договорів позики та іпотеки, 16.09.2015 року він шляхом передачі заяви через нотаріуса повідомив позивачку про те, що оскільки нею в установлений строк сума боргу погашена не була, на підставі п. 13 Договору іпотеки (який містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя) та ст. 37,38 ЗУ «Про іпотеку» прийняв рішення реалізувати предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], в забезпечення її боргу за договором позики. При цьому, позивачці було роз'яснено, що протягом 30-ти денного терміну з дня отримання даного повідомлення вона має письмово повідомити іпотекодержателю про свій намір купити предмет іпотеки, якщо цього не відбудеться іпотекодержатель має право продати квартиру будь-якій особі на власний розсуд. [PERSON] у відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» через нотаріуса повідомив [PERSON] та Орджонікідзевський відділ ДВС ХМУЮ. Після спливу передбаченого законом терміну ні на ім'я нотаріуса, ні на ім'я [PERSON] будь-яких заяв, листів або повідомлень від вищевказаних осіб не надходило. У зв'язку з цим, 18.02.2016 року до приватного нотаріуса звернувся [PERSON] з наміром здійснити продаж предмету іпотеку,

Outcome: dismissed