Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

16 січня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх доходів (видів заробітку), але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позов обґрунтований тим, що заочним рішенням суду від 29.10.2010 р. позивача визнано опікуном [PERSON], [INFO], який наразі є студентом 3 курсу денного відділення Харківського радіотехнічного технікуму. Однак, відповідач, яка є матір'ю [PERSON], у добровільному порядку коштів на утримання сина не надає та не приймає участі в його утриманні. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, визначено проводити розгляд справи без виклику осіб. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.10.2010 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], 1974 р.н., позбавлено батьківських прав у відношенні їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] Призначено [PERSON], 1953 р.н., опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданою бухгалтером Дільниці № 43 Новобаварського району (а.с. 10). Як вбачається з довідки, виданої адміністрацією Харківського радіотехнічного технікуму 15.01.2019 року № 2249, [PERSON] є студентом вказаного технікуму денного відділення 3 курсу (а.с. 8). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи надані позивачем докази, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на час навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи, що [PERSON] народився [INFO], юридично він вважається таким, що набув повноліття наступного дня, тобто [INFO], у зв'язку аліменти підлягають стягнення з [INFO]. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн у справі про стягнення аліментів. На підставі викладеного і

Outcome: approved