Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

17.04.2014 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття та кошти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх його доходів щомісячно до досягнення їхньою дочкою [PERSON] трирічного віку. Вимоги обгрунтовані тим, що 11.08.2004 року був укладений шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Вказує, що останній працевлаштований, має постійну заробітну плату близько 6500,00 грн. щомісячно, тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Позивач у судове засідання на з'явилася, подала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судові засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 3). Від подружнього життя в останніх є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 4-5). Кошти на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів на її утримання, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Ураховуючи, що дочка сторін - [PERSON], [INFO], проживає з позивачем, беручи до уваги доводи позивача про можливість відповідача надавати їй матеріальну допомогу, оскільки згідно з її поясненнями відповідач працює, має стабільний дохід, суд дійшов висновку про можливість останнього надавати позивачеві матеріальну допомогу до досягнення їхньою дочкою [PERSON] трирічного віку у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу). Отже, позов задовольняється.

Outcome: approved