Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

16 лютого 2018 року до суду звернулась позивачка з вищевказаною позовною заявою до відповідачки, яка проживає на території Овідіопольського району Одеської області. виклад позиція сторін В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивачка зазначила, що 01 березня 2006 року позивачка передала відповідачці грошові кошти в розмірі 100\~000 доларів США, які відповідачка не повернула та безпідставно їх тримає по місцю свого проживання, а тому позивачка просить стягнути з відповідачки безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 100\~000 дол. США та моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн. та судові витрати(а.с.2). В ході судового розгляду позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідачка та її представник в ході судового розгляду позов не визнали та направили до суду відзив, в якому зазначили, що позов є необґрунтований (а.с.39). рух справи 23 лютого 2018 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. 04 квітня 2018 року цивільна справа була прийнята до свого провадження. 11лютого 2019 року судом першої інстанції було відмовлено в проведенні врегулювання спору за участю судді. 19 серпня 2019 року судом першої інстанції було відмовлено у зупиненні цивільного провадження. 30 серпня 2019 року в роз`ясненні ухвали суду від 19.08.2019 р. було відмовлено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1212 ч.1 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. обставини, які встановлені судом 01березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, реєстр № 771(а.с.13). 01березня 2006 року відповідачка [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ) набула від позивачки [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ) грошові кошти в розмірі 100\~000 доларів США, які перебувають у відповідачки (а.с.22). 12 травня 2011 року Овідіопольським райсудом Одеської області було прийнято рішення, згідно якого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку між [PERSON] та [PERSON] , реєстр № 771 був визнаний недійсним(а.с.17). Рішення суду першої інстанції є чинним. 14 квітня 2017 року позивачка звернулась до відповідачки з вимогою про повернення грошей в розмірі 100\~000 доларів США., яка належним чином була направлена до адресата (а.с.31). Відповідачка заперечуючи проти позову посилається на те, що між сторонами виникли правовідносини, які виникли від договору купівлі-продажу від 01.03.2006 року, однак суд вважає, що дані заперечення з боку відповідача є помилковими та суд до уваги не приймає. Крім того, відповідачка заперечуючи проти позову посилається на те, що розписка від 01.03.2006 року є недопустимим доказом. В ході судового розгляду було з`ясовано, що оригінал розписки від 01.03.2006 року перебуває у позивачки та була предметом дослідження судового експерта в рамках іншого провадження, виходячи з обставин які встановлені судом, суд вважає, що вищевказана розписка, відповідно до ст. 77 ЦПК України є допустимим доказом. Крім того відповідачка зазначила, що з боку позивачки не було доведено, що з її боку були виконані умови досудового врегулювання спору, в ході судового розгляду було з`ясовано, що між сторонами існують спірні відносини, щодо нерухомого майна та грошей тривалий час, а тому суд вважає, що посилання відповідачки на не вжиття заходів досудового врегулювання спору є безпідставними. Позивачка просить стягнути з відповідачки безпідставно набуті гроші в розмірі 100\~000 дол. США, що по курсу НБУ 1 долар США = 27.7091 грн. на час постановлення процесуального рішення складає 2\~770 910 грн. (100 000 Х 27.7091=2\~770 910). З урахуванням того, що нотаріально посвідчений договір від 01.03.2006 року був визнаний не дійсним, відповідно до рішення суду першої інстанції, який є чинним та у зв`язку з тим, що вартість нерухомого майна була визначена в розмірі 92\~000 грн. Суд приходить до висновку, що стягнення 92\~000 грн., які визначені в договорі, підлягають судовому захисту в іншому порядку, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивачки безпідставно набуте майно(гроші) в розмірі 2\~678\~910 грн. (2\~770 910- 92\~000=2\~678\~910). Позивачка просить стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини в рамках набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, таким чином суд приходить до висновку, що між набуттям грошей та моральною шкодою відсутній прямий причинний зв`язок, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідачка звернулась з заявою про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що з 04 вересня 2014 року позивачка неодноразово зверталась до суду з різними позовними вимогами, щодо захисту своїх майнових прав. Між сторонами існує тривалий час спірні правовідносини, щодо повернення грошей та нерухомого майна, дані обставини суд вважає поважними, а тому відповідно до ст. 267 ЦК України суд вважає не застосовувати строк позовної давності. судові витрати Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір у сумі 8810.00 грн., суд прийшов до висновку, що позовні вимоги частково знайшли своє обґрунтування, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в повному обсягу.

Outcome: partial