Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

16 листопада 2018 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис на строк 6 (шість) місяців стосовно [PERSON], яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати за адресою її проживання с. Григорівка, вул. Лугова, 3 Старокостянтинівського району Хмельницької області; усунути перешкоди у користуванні майном, а саме будинком у с. Григорівка по вул. Лугова, 3 Старокостянтинівського району Хмельницької області та будинком у м. Старокостянтинів по вул. Центральній, 7 Хмельницької області; заборонити наближатися на відстань до 800 м до місця її проживання с. Григорівка, вул. Лугова, 3 Старокостянтинівського району Хмельницької області та зареєстрованого місця проживання у м. Старокостянтинів по вул. Центральній, 7 Хмельницької області; заборонити наближатися на відстань до 800 м до місця навчання дітей [PERSON] та [PERSON] [PERSON] ступенів с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися зі нею та з дітьми [PERSON] та [PERSON]; заборонити вести листування, телефонні переговори з нею та дітьми [PERSON] та [PERSON] або контактувати з нею та дітьми [PERSON] та [PERSON] через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що вона з 2007 року перебуває у шлюбі із [PERSON] Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. На даний час в провадженні Старокостянтинівського районного суду знаходиться її позовна заява про розірвання шлюбу. Заявниця вказує, що \~ \~ \~ \~протягом останніх років її чоловік [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями, внаслідок чого їхні відносини погіршились. Він поводить себе агресивно по відношенню до неї та сина [PERSON], систематично вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство, принижує, залякує, переслідує її та ображає. Для того щоб уникнути страждань, вона з дітьми змушена була переїхати жити до батьків в с. Григорівка Старокостянтинівського району. Неодноразово вона скаржилася на дії кривдника до Старокостянтинівського ВП ГУНП, оскільки він переслідував її з дітьми і в батьківському будинку, вчиняв майнову шкоду, навішував замки на двері, внаслідок чого вони не могли потрапляти в будинок, всіляко знущався над ними. В кінці жовтня 2018 року кривдник знову вчинив фізичне насильство щодо неї, внаслідок чого вона змушена була звертатися в лікарню, правоохоронні органи, Старокостянтинівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги та в Старокостянтинівський міський кризовий центр. Зараз вона та її син [PERSON] є клієнтами Старокостянтинівського міського кризового центру, де на підставі угоди № 22 від 15.11.2018 року їм надають психологічні послуги в рамках програми для осіб, постраждалих від домашнього насильства. Вони перебувають на обліку Кризового центру та проходять корекційну програму для жертв домашнього насильства. У звязку із протиправними діями кривдника вона змушена була перевести дітей до навчального закладу в с. Григорівка Старокостянтинівського району, однак він навідується в школу до дітей та чинить над ними психологічне насильство у присутності інших дітей та вчителів, внаслідок чого діти пригнічені та знервовані, часто плачуть. 04 листопада 2018 року заявниця звернулася до Старокостянтинівського ВП ГУНП, внаслідок чого було складено протокол, в якому зазначено факт вчинення психологічного насильства стосовно неї з боку кривдника. Також заявниця вказала, що на момент подання нею до суду даної заяви [PERSON] перебуває на лікуванні у військовому шпиталі, про що їй повідомили зі Служби правопорядку. Заявниця [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задоволити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справу повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2007 року та мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх кількох років відносини між сторонами погіршилися, [PERSON] почав агресивно себе поводити та вчиняти відносно [PERSON] фізичне та психологічне насильство, принижувати, залякувати та ображати її, внаслідок таких протиправних дій страждають їхні неповнолітні діти. На даний час [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку Старокостянтинівського міського кризового центру та проходять корекційну програму для жертв домашнього насильства. Вказані обставини\~підтверджуються:\~свідоцтвом про\~шлюб між\~[PERSON]\~та [PERSON]\~від 18\~вересня 2007\~року,\~свідоцтвом про\~народження [PERSON],\~виданим повторно\~04\~грудня 2008\~року,\~свідоцтвом про\~народження [PERSON]\~від 08\~липня 2009\~року,\~протоколом слідчого\~СВ Старокостянтинівського\~ВП ГУНП\~в Хмельницькій\~області старшого\~лейтенанта поліції\~[PERSON]\~про прийняття\~заяви про\~вчинене кримінальне\~правопорушення або\~таке,\~що готується\~від 04\~листопада 2018\~року, актом отримання усної заяви та повідомлення про вчинення насильства в сімї або реальну загрозу його вчинення, складеним соціальним працівником Кризового центру [PERSON] 09 листопада 2018 року, угодою про надання послуг Кризовим центром № 22 від 15 листопада 2018 року та повідомленням директора Кризового центру від 15 листопада 2018 року № 147/01-12/18. Згідно вищевказаного повідомлення з [PERSON] не проведена робота, оскільки він проходить лікування у військовому шпиталі. Розділом IV глави 13\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст.\~350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошує п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст.\~1\~цього Закону домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. У частині 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6\~ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, та їхніх неповнолітніх дітей, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обовязків, зокрема, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved