overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

16 жовтня 2020 року ТОВ «Хмельницькгаз збут» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу в розмірі 6 373,87 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач не регулярно сплачував за надані послуги з постачання природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] . Договір постачання природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність повного погашення заборгованості, відповідач систематично недоплачує за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 6 373,87 грн. 20.11.2018 року відповідачу припинено газопостачання. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості та іншими доказами, що знаходяться в матеріалах справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому з відповідача на користь ТОВ «Хмельницькгаз збут» підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 6 373,87 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 2 102 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

16 жовтня року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 квітня 2014 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, проте відповідачка відмовляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Шлюбні стосунки припинено у січні 2015 року, спільне господарство не ведеться, з відповідачкою мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №315145 (а.с.5). Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у січні 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

16 квітня 2003 року в с. Романівка, Миколаївського району, Одеської області померла мама позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ЖД № 335814. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку ( пай ), відповідно до сертифікату серії ОД № 038618 виданого 28.03.1996 року Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області. Відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 720/95 від 08.08.1995 року право на земельну частку ( пай ) може бути об'єктом успадкування. Для отримання спадщини позивач не зміг вчасно звернутись із заявою у нотаріальну контору, так як не знав про наявність у мами права на земельну частку ( пай ), тому що сертифікат серії ОД № 038618 виданий 28.03.1996 року Миколаївською районною державною адміністрацією було мамою втрачено, а іншого майна в неї не було. Нещодавно позивачу стало відомо про наявність сертифікату і він звернувся в нотаріальну контору з проханням роз'яснити йому порядок отримання спадщини. Там же йому повідомили, що він пропустив термін на подачу заяви про прийняття спадщини та було рекомендовано звернутись в суд. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю один місяць, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що залишилась після смерті мами [PERSON], яка померла 16 квітня 2003 року в с. Романівка, Миколаївського району, Одеської області, оскільки він його пропустив з поважної причини, тому що сертифікат серії ОД № 038618 виданий 28.03.1996 року Миколаївською районною державною адміністрацією було мамою втрачено, а іншого майна в неї не було. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією паспорта [PERSON] ( а.с. 4 ), копією газети «Миколаївський вісник», в якій оголошено, про втрачений сертифікат на ім'я [PERSON] ( а.с. 5 ), свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 6 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 6 ), копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 7 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

16 квітня 2005 року між сторонами зареєстровано шлюб у Макіївському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 402, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 514 від 06.09.2005 року, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 226 від 06.04.2012 року. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з травня 2016 року, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

16 квітня 2007 року між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 8300 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору [PERSON]. свої зобов'язання не виконав. Станом на 30.04.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитом становить 19650.10 грн.. На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору від 16.04.2007 року на загальну суму 19650.10 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але ним подано заяву в якій він вказує, що він позов підтримує, просить справу розглядати в його відсутності і проти розгляду справи в відсутності відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся в встановленому законом порядку, через органи місцевого самоврядування і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Із кредитного договору про надання кредиту в сумі 8300 грн. вбачається, що Кредитор - Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» надав Позичальнику - [PERSON]. кредит, який відповідач зобов'язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором від 16.04.2007 року станом на 30.04.2014 року позичальник не виконав повністю умов кредитного договору, а саме не сплатив кредит та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами. Станом на 30.04.2014 року розмір заборгованості становить 19650.10 грн. яка складається з: заборгованість по кредиту - 4899.65 грн.; відсотки за користування коштами - 8614.29 грн.; заборгованість по комісії 4724.25 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф(фіксована частина) - 500.00 грн; штраф(процентна складова) - 911.91 грн.. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав в строки взяті на себе зобов'язання, щодо умов кредитного договору, що привело до значної заборгованості то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

16 квітня 2012 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін народилась дитина: син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою [PERSON]. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачкою не склалось, основна причина - цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, різні погляди на сімейне життя. На цьому грунті між ними часто виникали сварки, суперечки з різних дріб'язкових причин. Позивач [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім`я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім `ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

16 квітня 2014 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03.07.2008 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-14975-030708, за яким боржнику надано кредит для придбання певного майна у сумі 3 000 грн. Вказали, що боржник порушила свої зобов'язання по договору і станом на 24 лютого 2014 р. існує заборгованість в сумі 2 809,15 грн, яку просили стягнути, а також судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з'явилася, але у резолютивній частині позовної заяви (п. 4), просила позов задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти постановлення судом рішення в заочному порядку. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації, у судове засідання без поважних причин двічі, 05.05.2014 р. і 27.05.2014 р. не з'явилася. Про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 03 липня 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-14975-030708, за яким боржнику надано кредит для придбання майна в сумі 3 000 грн, з процентною ставкою 0,01 % на рік, а також за ведення справи в розмірі 3,5 % в місяць, строком на 24 місяці, тобто з кінцевим терміном повернення не пізніше 2 липня 2010 року. Судом з'ясовано, що відповідач отримала грошові кошти і користувалася ними, але в повному обсязі свої зобов'язання щодо укладеного договору по поверненню боргу не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 24 лютого 2014 р. складає - 2 809,15 грн, що складається з: тіла кредиту в сумі - 604,15 грн; заборгованості за комісіями - 2 205 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явилася до судового засідання, а отже ухилилася від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

16 квітня 2014 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 17.03.2008 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-14959-170308, за яким боржнику відкрито кредитну лінію, ліміт якої розраховується Банком самостійно. Вказали, що боржник порушила свої зобов'язання по договору і станом на 25 грудня 2012 р. існує заборгованість в сумі 7 030,43 грн, яку просили стягнути, а також судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з'явилася, але у резолютивній частині позовної заяви (п. 4), просила позов задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій вказала, що вимоги Банку визнає, однак зазначила, що не має змоги сплатити борг у зв'язку з відсутністю роботи і тяжким матеріальним становищем. Справу просила розглянути за її відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-14959-170308, за яким боржнику відкрито кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн і встановлено її ліміт в розмірі 3 000 грн, з процентною ставкою за користування кредитом відповідно до Правил та тарифів Банку. Судом з'ясовано, що відповідач користувалася наданою їй Банком кредитною лінією, тобто знімала з карткового рахунку гроші, але здійснювала його погашення частково. Отже, свої зобов'язання щодо укладеного договору по поверненню боргу не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 25 грудня 2012 р. складає - 7 030,43 грн, що складається з: тіла кредиту - 2 526,30 грн; заборгованості за відсотками - 1 860,23 грн; заборгованості за комісією - 2 643,90 грн. За такого, ураховуючи те, що відповідач не оспорює нараховану Банком суму боргу, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення у безспірному порядку з неї вказаної заборгованості. В силу ст. 88 ЦПК з відповідача слід стягнути на користь Банку судовий збір сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

16 квітня 2014 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Він обґрунтовує свою заяву тим, що працював укладальником-пакувальником на Костянтинівському вогнетривкому заводі «Червоний Жовтень». В теперішній час ним оформлюється пенсія і працівниками управляння пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі була встановлена неточність в написанні його прізвища, ім'я та по батькові у архівній довідці №87/41 від 22 січня 2014 року. В цьому документі про заробітну плату на вказаному підприємстві з травня 1980 року по липень 1985 року його прізвище, ім'я та по батькові вказано як [PERSON] Таким чином, у цьому документі його прізвище, ім'я та по батькові вказано невірно у зв'язку з допущеними помилками робітників бухгалтерії підприємства, які складали відомості на нарахування заробітної плати, оскільки відповідно до свідоцтва про народження та паспорту правильним його прізвищем, ім'ям та по батькові є [PERSON]. Цю помилку в теперішній час виправити неможливо, а встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу необхідно йому для оформлення та отримання пенсії за віком. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву, посилаючись на ті ж обставини, що й у заяві. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області, в судове засідання не явився, про причину своєї неявки суд не повідомив. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідно до паспорту серії [NUMBER], виданому 30 березня 1999 року Костянтинівським МВ ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] в м.Костянтинівка Донецької області (а.с.3-4), тобто його по батькові є [PERSON]. Заявник працював укладальником-пакувальником на Костянтинівському вогнетривкому заводі «Червоний Жовтень», у тому числі і у травні 1980 року по липень 1985 року, про що свідчить архівна довідка архівного відділу Костянтинівської міської ради №87/41 від 22 січня 2014 року (а.с.3), в якій помилково вказано його прізвище, ім'я та по батькові, як [PERSON] Враховуючи, що у вказаному документі відомості про роботу відповідають записами у трудовій книжці (а.с.4), суд вважає встановленим, що архівна довідка архівного відділу Костянтинівської міської ради №87/41 від 22 січня 2014 року, в якій вказані відомості про заробітну плату під час роботи на Костянтинівському вогнетривкому заводі «Червоний Жовтень» [PERSON], належить [PERSON]. Оскільки виправити допущену помилку в даний час не представляється можливим і вона є перешкодою в здійсненні права [PERSON] на нарахування та отримання пенсії за віком, необхідно встановити факт належності заявнику зазначеного правовстановлюючого документу.

Outcome: approved