Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

17.03.2015 року представник позивач [PERSON], який діє на підставі довіреності звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 29804 грн. та судові витрати у розмірі 298 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернулася з позовною заявою до відповідача про стягнення з неї грошових коштів з урахуванням 3-х відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення строку повернення грошей в сумі 73080 грн., а також судових витрат у сумі 730,80 грн. Ухвалою від 16.05.2013 року по справі №1519/22605/2012 Малиновським районним судом м. Одеси визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON], за якою сторони домовились між собою, що [PERSON] відшкодовує [PERSON] кошти в розмірі 36000 грн. Строк відшкодування встановлюється в 30 календарних днів, перебіг якого починається 17 травня 2013 року. У визначений зазначеною мировою угодою 30 денний строк відшкодування зобов'язання зі сплати 36000 грн. виконано не було, у зв'язку з чим позивач вирішив звернутися до суду за захистом свого порушеного права та цивільного інтересу. У зв'язку з тим, що відповідач не виконав зобов'язання, у нього виник обов'язок зі сплати на користь позивача суми інфляційних збитків за весь час прострочення у розмірі 12947 грн. та суми трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 1875 грн. Крім того, [PERSON] звернулась до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики в сумі 36268,50 грн., а також судових витрат. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.07.2013 року по справі №521/4668/13ц позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь позивача грошові кошти у розмірі 36268,50 грн., а також судові витрати на користь [PERSON] у сумі 363 грн. Починаючи з дати прийняття заочного рішення по справі № 521/4668/13-ц та по сьогоднішній день рішення виконано не було, відповідачкою не було сплачено на користь позивачки жодної суми грошових коштів у рахунок виконання судового рішення. Таким чином, у відповідача виникає обов'язок зі сплати на користь позивача суми інфляційних збитків за весь час прострочення у розмірі 13224 грн. та суми трьох відсотків від простроченої суми у розмірі 1758 грн. Просить суд стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 29804 грн. та судові витрати у розмірі 298 грн. Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явилися, але надали суду заяву (вх.14551 від 08.04.2015) з проханням справу розглянути в їх відсутність, на позовних вимогах наполягали, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що ухвалою від 16.05.2013 року по справі №151519/22605/2012 Малиновським районним судом м. Одеси визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON], за якою сторони домовились між собою, що [PERSON] відшкодовує [PERSON] кошти в розмірі 36000 грн. Строк відшкодування встановлюється в 30 календарних днів, перебіг якого починається 17 травня 2013 року. Ухвала набрала законної сили 22.05.2013 року (а.с.10-11). Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.07.2013 року по справі №521/4668/13ц позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь позивача грошові кошти у розмірі 36268,50 грн., а також судові витрати на користь [PERSON] у сумі 363 грн. Рішення набуло законної сили 05.08.2013 року (а.с. 12-13). Частиною 1 ст. 14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. До теперішнього часу відповідачем рішення суду не виконані. Проаналізувавши зміст зазначених вище статей можна дійти висновку, що у відповідача[PERSON] виникло зобов'язання зі сплати на користь позивача [PERSON] грошових коштів за договірними зобов'язаннями згідно судового рішення - від 16.05.2013 р. у розмірі 36000 гривень і судового рішення - від 25.07.2013 року у розмірі 36268 гривень 50 коп. та зобов'язання з відшкодування судових витрат згідно судового рішення - від 25.07.2013 року у розмірі 363 гривень. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. При розрахунку суми індексу інфляції та трьох відсотків річних суд виходив з наступного - нарахування індексу інфляції за період з 05.08.2013 року (вступ рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.07.2013 року у законну силу) по 11.03.2015 року, сума, на яку нараховуються індекс інфляції та три відсотки річних 36268 грн. (борг за договором позики). Відшкодування судових витрат у розмірі 363 гривень, стягнуті з відповідача на корись позивача за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.07.2013 року, до розрахунку не приймаються, оскільки вони відносяться до процесуальних витрат, а не до договірних зобов'язань. Крім того, при розрахунку суми індексу інфляції та трьох відсотків річних суд виходив з наступного - нарахування індексу інфляції за період з 16.06.2013 року (дата визначена позивачем у розрахунку) по 11.03.2015 року, сума, на яку нараховуються індекс інфляції та три відсотки річних 36 000 грн.(борг за мировою угодою). Таким чином, згідно вимог статті 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню індекс інфляції у розмірі 26040 гривень та три відсотки річних 3616,81 гривень. На підставі наведеного суд вважає можливим позов [PERSON] - задовольнити частково, стягнути з відповідачки на її користь заборгованість у розмірі: 29656 гривень 81 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 296 гривень.

Outcome: partial