Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

15 листопада 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору, укладеного 11 вересня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 3 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2016 року у неї утворилася заборгованість в сумі 36 612 грн. 84 коп., яка складається з наступного: 3 544 грн. 80 коп. заборгованість за кредитом, 27 648 грн. 40 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 199 грн. 98 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, зокрема, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 719 грн. 66 коп. штраф (процентна складова). У звязку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів, комісії та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу. Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 121). У судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] позов не визнали. Суду зазначили, що кредитний договір між сторонами в справі не укладався, а тому відповідачка не є позичальником і не може відповідати за зобовязаннями, які виникли внаслідок невиконання кредитного договору від 11 вересня 2013 року. Так як [PERSON] не отримувала і не користувалася кредитними коштами, вона не повинна сплачувати і відсотки. Фактично відповідачка є володільцем банківської картки №5168755310358805, яка була викрадена у жовтні 2013 року [PERSON] Остання злочинним шляхом також заволоділа коштами банку, за що її було засуджено вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2016 року. Після порушення кримінального провадження відповідачка повідомляла позивача про викрадення кредитної картки, а тому банк не повинен був нараховувати відсотки та штрафні санкції (а. с. 130-133). Заслухавши відповідачку [PERSON] та її представника [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали даної справи, а також матеріали кримінального провадження №1-кп/592/121/16 (справа №592/10870/15-к), оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. В силу ст. 10, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11 серпня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» видав [PERSON] банківську картку №5168 7553 1035 8805 зі строком дії до травня 2017 року та відкрив кредитну лінію із встановленням кредитного ліміту на платіжну кредитну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду». Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що [PERSON] під розпис погодилася, що дана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі по тексту Умови та Правила), а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомилася з договором до його укладення та погодилася з його умовами. Примірник вказаного договору погодилася отримати шляхом роздрукування на сайті ПриватБанку, а також зобовязалася виконувати вимоги Умов та Правил і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. Крім того, з метою посилення заходів безпеки при здійсненні банківських операцій надала банку згоду на встановлення геопозиціювання по номеру телефону верифікованому банком як належний їй, в тому числі використовувати отриману інформацію у відповідності з Умовами та Правилами надання банківських послуг за мобільним номером телефону +380969742424 (а. с. 5). Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 статті 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Подавши заяву від 11 вересня 2013 року, відповідачка підтвердила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку і що разом із заявою це свідчить про укладення нею договору про надання банківських послуг (а. с.5-6). Вказані дії не суперечать положенням наведених вище норм матеріального права. У судовому засіданні сторона відповідача не надала доказів того, що не була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг та з Тарифами. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір, а тому заперечення відповідачки та її представника про протилежне суд вважає безпідставними. Судом також встановлено, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2016 року, який був змінений ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 липня 2016 року в частині призначеного покарання, [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі. (а. с. 71-74). Вказаним вироком встановлено, що в середині жовтня 2013 року [PERSON] незаконно заволоділа банківською карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» №5168 7553 1035 8805, яка належить [PERSON] Пін-код вказаної картки дізналася випадково у ході бесіди з останньою. В період часу з 31 грудня 2013 року по 31 січня 2014 року [PERSON] П викрала з картки ПАТ КБ «ПриватБанк» №5168 7553 1035 8805, яка належить [PERSON], кошти в сумі 3 395 гривень 04 копійки, а саме: -31 грудня 2013 року в банківському модулі в м. Суми, вул. Баумана, 40, знято грошові кошти в сумі 450 грн.; -03 січня 2014 року у відділенні банку в с. Жовтневе, вул. Леніна, 4б, знято грошові кошти в сумі 500 грн.; -05 січня 2014 року в банкоматі в м. Суми, вул. Курська, 119, знято грошові кошти в сумі 500 грн.; -11 січня 2014 року в м. Суми, вул. Жовтнева, 22, здійснено покупку товару на суму 28 грн. 50 коп.; -12 січня 2014 року в м. Суми, вул. Набережна р. Стрілки, 8, оплачено послуги в сумі 35 грн.; - 12 січня 2014 року в магазині «Продукти 541» в м. Суми, вул. Іллінська, 51/1, оплачено товар на суму 152 грн. 15 коп.; -12 січня 2014 року в супермаркеті «EKO» в м. Суми, оплачено товар на суму 05 грн. 79 коп.; -16 січня 2014 року в магазині «Центральний» в м. Білопілля, вул. Ситника, 1, оплачено товар на суму 25 грн. 20 коп.; -17 січня 2014 року в банкоматі відділення банку в м. Суми, вул. Металургів, 13, знято грошові кошти в сумі 1 600 грн.; -28 січня 2014 року в банкоматі відділення банку в м. Білопілля, вул. Макаренко, 7, знято грошові кошти в сумі 50 грн.; -31 січня 2014 року в банкоматі відділення банку в м. Суми, вул. Набережна р. Стрілки, 10, знято грошові кошти в сумі 50 грн. Встановлені вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2016 року обставини, щодо зняття коштів з кредитної картки [PERSON] узгоджуються з наданою позивачем випискою по картковому рахунку останньої. Зі змісту вказаного вироку також вбачається, що [PERSON] погодилася з тим, що зняті з картки потерпілої особи грошові кошти були кредитним лімітом за використання якого, потерпіла особа повинна була сплати банку відповідні відсотки та штрафні санкції за несвоєчасне повернення кредитних коштів. На підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь відповідачки в рахунок відшкодування матеріальних збитків у виді заборгованості останньої перед банком за кредитним договором у сумі 16 477 грн. 77 коп., моральної шкоди - в сумі 5 000 грн. та відшкодування витрат на правову допомогу - в сумі 1 973 грн. 45 коп., а всього 23 451 грн. 22 коп. (а. с. 71-74). За нормами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до заяви [PERSON], а також Умов та Правил надання банківських послуг, банком встановлено кредитний ліміт на кредитну карту та перераховано кошти. Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування - це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. Отже, кошти, переказані позивачем відповідачці, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останньої, яка має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунку клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Таким чином, доводи відповідачки [PERSON] та її представника [PERSON] про те, що власником коштів є не відповідачка а банківська установа. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до п.2.1.1.7.3. Умов та Правил у випадку, якщо утримувач дає згоду на проведення операцій з картами чи нанесеними на них даними поза колом його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання в подальшому. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНу чи нанесеними на карті даними. Згідно з п. 2.1.1.7.4. Умов та Правил утримувач несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви утримувача про блокування коштів на картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення утримувача карти до банку та заяви про блокування коштів на картрахунку та за всі операції, що не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ Платіжної системи. Пунктом 6 розділу VI Положення № 705 «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» визначено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити Банк про складену ситуацію. До моменту повідомлення користувачем Банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки зняття коштів відбулося внаслідок неналежного виконання умов та правил користування карткою позичальником, письмові повідомлення про блокування рахунку під час здійснення вказаних операцій до банку від [PERSON] не надходили, а з усним повідомлення про викрадення картки до банку остання звернулася лише 03 липня 2014 року, тобто, вже після викрадення коштів [PERSON], а тому саме відповідачка несе відповідальність за вказані операції. 22 лютого 2016 року відповідачка повідомляла банк, що внаслідок шахрайських дії з її кредитної картки були вкрадені кошти та просила перевести заборгованість за кредитом на третю особу. Проте, кошти на рахунку позичальника, відповідно до чинного законодавства, являлись власністю самого позичальника, а не кредитора. Після викрадення коштів з кредитного рахунку [PERSON] не проводила обслуговування кредиту та не повернула тіло кредиту. Згідно з п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний: погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором. У випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку. У відповідності з п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил при порушенні клієнтом строків платежів за будь яким із грошових зобовязань, передбачених діючим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу. Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та Правил визначено, що за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а. с.8-31). Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка на місяць нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році, і становить 2,5%. Розмір щомісячних платежів, враховуючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді, становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Комісія за зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки ПриватБанку становить 3% від суми операції; в банкоматах інших банків України 3% + 5 грн./1$; в зарубіжних банкоматах 3%+15 грн./3$. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується наступним чином: пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується один раз на місяць, при наявності прострочки за кредитом або відсотками на пять і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. Штраф при порушені строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, нараховується: 500 грн. + 5% від суми позову. Комісія за моніторинг неактивної карти в розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 грн. (або еквівалент за курсом НБУ) на місяць (а. с. 6). З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 11 вересня 2013 року вбачається, що станом на 31 жовтня 2016 року заборгованість [PERSON] по кредиту становить 3 544 грн. 80 коп. За користування кредитними коштами відповідачці нараховувались відсотки у загальній сумі 27 648 грн. 40 коп., а також 3 199 грн. 98 коп. пені та штрафи в загальній сумі 2 219 грн. 66 коп. (а. с. 4-5, 100-108). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та не сплатила своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, а також випискою по картковому рахунку У судовому засіданні відповідачка не оспорювала розмір нарахованих відсотків, пені та штрафів, погоджувалася з процентною ставкою, не заявляла клопотань про застосування строків позовної давності до заявлених вимог. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки зобов'язання за кредитним договором відповідачкою належним чином не виконано, тому позивач має право на задоволення своїх вимог шляхом стягнення заборгованості, яка станом на 31 жовтня 2016 року становить 36 612 грн. 84 коп. та складається з наступного: 3 544 грн. 80 коп. заборгованість за кредитом, 27 648 грн. 40 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 199 грн. 98 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи в загальній сумі 2 219 грн. 66 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору в розмірі 1 378 грн. та витрат на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідачки в судове засідання у сумі 247 грн., а всього 1 625 грн. (а. с. 1, 50). Всього стягненню із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають кошти в сумі 38 237 грн. 84 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved