Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

16.07.2015 року [PERSON] звернувся до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя , де зазначив, що 08.09.2001 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №333. В період шлюбу , у 2009 році, ними було нажито спільне майно у вигляді житлового будинку №64 по вул. Братській в м. Маріуполі, на підставі договору купівлі-продажу . Він багаторазово звертався до відповідачки з проханням мирно врегулювати питання про розділ майна, шляхом укладення відповідного договору нотаріально .. Однак, [PERSON] ігнорує його звертання. Оскільки добровільно домовитися про розділ майна зазначеного майна вони не можуть, у нього виникла необхідність звернутись до Іллічівського районного суду для вирішення спору та захисту його законних прав та інтересів. У звязку з вищевикладеним просив визнати житловий будинок №64 по вул. Братській в м. Маріуполі обєктом спільної сумісної власності, визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку №64 по вул. Братській в м. Маріуполі за [PERSON] та виділити в натурі 1/2 частку житлового будинку №64 по вул. Братській в м. Маріуполі. До судового засідання позивач не зявився, надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити,не заперечував проти винесення заочного рішення, вимоги щодо виділення в натурі 1/2 частки житлового будинку №64 по вул. Братській в м. Маріуполі просив залишити без розгляду. Ухвалою суду від 25 грудня 2015 року позовні вимоги в частині виділення в натурі 1/2 частки житлового будинку №64 по вул. Братській в м. Маріуполі залишені без розгляду. Відповідачка до судового засідання не зявислась про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2001 року у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 333. (а.с. 8). Під час шлюбу, а саме 28 травня 2009 року, на підставі Акту про проведення прилюдних торгів відповідачка стала власником житлового будинку за адресою : м. Маріуполь, вул.. Братська буд. 64, про що було видано свідоцтво про право власності . Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 18.12.2012 року за [PERSON] визнано право власності на самочинно збудовані нежилу прибудову літ. А1-1 площею 43,2 м.кв., гараж літ.Д-1, сарай літ. Е-1, а також перебудований жилий будинок літ.А-1 загальною площею 53,5 м.кв., житловою площею 28,3 м.кв., включивши їх до складу домоволодіння №64, що розташоване по вулиці Братській в Іллічівському . (а.с. 31,34) . Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що спірний житловий будинок є обєктом спільної сумісної власності подружжя та позивач має право на 1/2 частку житлового будинку № 64 по вул. Братській в м. Маріуполі , в звязку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1250 грн. 00 коп., та це документально підтверджено, його позов задоволено в повному обсязі, тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 1250 грн.

Outcome: approved