Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

16.03.2015 року до суду звернулася позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 23 вересня 2008 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого вона передала відповідачу грошову позику у розмірі 9150,00 грн. Строк повернення позики у розписці вказаний не був. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 23 вересня 2008 рок, що відповідає вимогам п.2 ст.1047 Цивільного кодексу України. Грошові кошти у розмірі 9150,00 грн. були передані 23 вересня 2008 року у м.Димитров за місцем роботи позивачки, у момент складання і підписання розписки. Позивачка зазначає, що 6 лютого 2015 року вона направила відповідачу поштою вимогу про повернення позики, але відповідач їй ніяких коштів не сплатила. За час, що сплив з моменту отримання відповідачем вимоги про повернення позики, відповідач їй ніяких коштів не сплатила. Таким чином, сума заборгованості за договором позики відповідача перед нею становить 9150,00 грн. За час з моменту укладення договору позики до моменту звернення до суду позивачка двічі укладала шлюб, в зв'язку з чим її прізвище з Лугінець змінилося на [PERSON]. На підставі вищевикладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь суму боргу у розмірі 9150,00 грн., судовий збір у сумі 243,60 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2800,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] надала аналогічні пояснення викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, від її імені за договором поруки на отримання правової допомоги діє адвокат [PERSON], яка в судовому засідання позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити у повному обсязі з підстав пропущення строку позовної давності. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до розписки від 23.09.2008 року, відповідач [PERSON] отримала від [PERSON], яка є позивачем по справі (а.с.15-19), грошові кошти у розмірі 9150,00 грн. та зобов'язалася їх повернути (а.с.4). Строк повернення боргу у розписці не зазначений. З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до відповідачки [PERSON] у письмовій формі з вимогою повернути їй борг у розмірі 9150,00 грн. не пізніше тридцяти днів з моменту отримання даної вимоги (а.с.5). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми, відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконала належним чином своє зобов'язання перед позивачкою [PERSON] та не повернула їй суму боргу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача в судовому порядку слід стягнути суму боргу в розмірі 9150,00 грн. Щодо клопотання представника відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що про порушення свого права позивачка [PERSON] могла дізнатися тільки після того, як не отримала відповідь на свою письмову вимогу щодо повернення суми позики, тобто у лютому 2015 року (а.с.5,6), в зв'язку з цим суд вважає, що строк позовної давності при подачі даного позову до суду, позивачем не порушено. Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача витрат за отримання правової допомоги у розмірі 2800,00 грн. суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати на правову допомогу - це витрати сторін, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, який бере участь у справі. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання авансу. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це оплату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат у судових засіданнях участі не брав. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та адвокатом [PERSON] 05.02.2015 року укладено договір щодо надання правової допомоги (а.с.11). Згідно акту виконаних робіт №04-ц/п-15 від 16.03.2015 року, [PERSON] сплатила 100,00 грн. за консультацію та вивчення документів, 200,00 грн. - за складання вимоги про повернення позики, 500,00 грн. - за складання позовної заяви, 2000,00 грн. - за участь адвоката в розгляді справи судом першої інстанції. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат за отримання правової допомоги у розмірі 2800.00 грн. підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved