Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

15 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що з 17 лютого 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює в ТОВ «ТПО «Нова цегла» та має постійний дохід. А тому, просить суд стягувати із [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, посилаючись на те, що не має на утриманні інших осіб, не заперечив проти сплати аліментів в розмірі Ѕ частини його заробітку. З`ясувавши думки сторін, викладені в письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на наступне. За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1-3 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в суді, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2012 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 лютого 2012 року Чотирбоківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого 30 березня 2017 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Відповідно до довідки №698 від 13 листопада 2019 року, виданої Ленковецькою сільською радою Шепетівського району, неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем [PERSON] по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] хоча і зареєстрований із ними за вказаною адресою в с. Чотирбоки, однак фактично проживає в с. Вербівці Шепетівського району Хмельницької області. Отже, проживає окремо від дитини. [PERSON] працює слюсарем-ремонтником у товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгово промислове об`єднання «Нова цегла», загальна сума його доходу за період з 18 вересня 2019 року по 31 жовтня 2019 року становить 6000 грн., що підтверджується довідкою про його доходи від 14 листопада 2019 року. Вказані обставини також визнані учасниками справи, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідач є працездатною особою, працює та має постійний дохід, разом з дитиною не проживає та не допомагає позивачу її утримувати, інших осіб на утриманні не має, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з нього аліментів в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки сторони, які є батьками дитини в рівній мірі несуть обов`язки щодо її виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved