Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 147,6 % прожиткового мінімуму на дитину віком до 6-ти років, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», та 118,4 % прожиткового мінімуму на дитину віком після 6-ти років, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що шлюбно-сімейні відносини між нею і відповідачем припинені з серпня 2016 року та подальше спільне проживання і збереження шлюбу з відповідачем неможливі, але між ними не досягнуто згоди щодо участі відповідача у утриманні їхньої дитини. Позивач веде дану справу в суді через свого представника адвоката [PERSON], який просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача і задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої казав, що проти задоволення позову позивача не заперечує. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 07 березня 2008 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області 07.03.2008 р., актовий запис № 187; у сторін це перший шлюб; від цього шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, з серпня 2016 року між нею і відповідачем припинені шлюбно-сімейні відносини та подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливі. В своїй адресованій суду письмовій заяві від 29.11.2016 року відповідач підтвердив вказані обставини. Крім того, у вказаній заяві відповідач вказав, що строки для примирення з позивачем не потрібні, а також, що після розірвання шлюбу їхня малолітня дочка [PERSON] залишатиметься проживати з матірю позивачем [PERSON] Більш того, сторони надали суду копію укладеного між ними договору про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні, посвідченого 11 листопада 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 919, на підтвердження того, що між ними врегульовані усі питання щодо місця проживання їхньої дитини та участі кожного з них у вихованні їхньої дитини. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. Таким чином, суд доходить висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати дитині таку допомогу. Разом з тим, сторони не надали суду доказів щодо своїх заробітків (доходів), а так само не надали доказів стосовно того чи мають вони інших неповнолітніх дітей та/або непрацездатних утриманців, чи мають вони будь-які фінансові зобовязання та/або чи проводяться з них будь-які стягнення за виконавчими документами. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 551,20 грн., повязані із сплатою судового збору, а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved