Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

15 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача [PERSON], третя особа Департамент адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2018 року позов залишено без руху, а позивачеві запропоновано усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 2, 4, 5 ч. 3 ст. 175, ч. 1, 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 20 грудня 2018 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року позо прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона та її син відповідач зареєстровані у кімнаті № 2 у будинку № 1-А (гуртожиток) по вул. Каховка у м. Дніпро. З травня 2015 року відповідач у спірній кімнаті не мешкає, перешкод йому у проживанні позивач не чинить, місце його проживання на теперішній час не відоме, житловим приміщенням він не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, з власної ініціативи відповідач з реєстраційного обліку зніматися не бажає. Позивач у своїх вимогах просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою № 2 у будинку № 1-А по вул. Каховка у м. Дніпрі. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Третій особі у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк третьою особою пояснення щодо позову подано не було, будь-які інші документи до суду не направлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до ордеру на житлову площу № 1313 від 14 червня 2012 року, який було видано ВАТ «Дніпропетровський трубний завод», відповідальним квартиронаймачем кімнати № 2 у будинку № 1-А по вул. Каховка у м. Дніпрі (колишня назва: м. Дніпропетровськ) є [PERSON], сімя якої складається 2 осіб (а.с. 23). Відповідно до довідки № б/н від 15 листопада 2018 року, виданої завідувачем гуртожитку ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», у спірній кімнаті зареєстровано позивача [PERSON] та її сина відповідача [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. На підставі ч. 4 ст.\~9\~ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до акту, складеного 17 травня 2018 року, відповідач не проживає у спірній кімнаті на протязі трьох років (а.с. 4). Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ч. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням того, що відповідач у спірній кімнаті не проживає з 2015 року, його речей в ній немає, комунальні послуги він не сплачує, інші витрати, повязані з утриманням квартири, не несе, позивач перешкоди у користуванні житловим приміщенням йому не чинить, суд вважає позовні вимоги такими, що знайшли своє підтвердження, а тому їх слід задовольнити. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп., який з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved