Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

17.09.2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з подальшим уточненням позовних вимог до відповідача Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України про поновлення на роботі і стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та просив суд постановити рішення, яким визнати незаконним і скасувати наказ Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України № 47-вк від 29.05.2019 про оголошення [PERSON] догани; визнати незаконним і скасувати наказ Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України № 57-вк від 20.06.2019 про оголошення [PERSON] догани; визнати незаконним і скасувати наказ Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України № 58-вк від 21.06.2019 про звільнення [PERSON] з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України; поновити його на роботі на посаді провідного наукового співробітника відділу 26, який працює за контрактом (робота основна) строком дії по 10.06.2021 року; скасувати запис у трудовій книжці «Звільнений за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудових договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення» та стягнути з Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 червня 2019 р по 20 грудня 2019 року, що становить 61 381 грн. 64 коп. В обгрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з травня 2011 року він перебував у трудових відносинах з Інститутом металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України та з 09.06.2018 року згідно з наказу № 64-к від 17.05.2018 року обіймав посаду провідного наукового співробітника відділу 26 за контрактом (робота основна) строком дії по 10.06.2021 року. 24 травня 2019 року за місцем роботи позивача відбувся конфлікт між ним та співробітниками лабораторії евтектичних перетворень [PERSON] і [PERSON] . Цього ж дня відповідач видав наказ № 46-вк, згідно якого його було відсторонено від виконання службових обов`язків до повного з`ясування обставин та прийняття рішення компетентними органами. З даним наказом позивач не був ознайомлений особисто ні 24.05.2019 року і наступного робочого дня 27.05.2019 року, коли він прийшов на роботу. З моменту видачі відповідачем наказу про відсторонення позивача від роботи охорона інституту не пропускала позивача на територію інституту та на його робочого місця. 2 липня 2019 року позивачу стало відомо, що: 29.05.2019 року відповідачем було видано наказ № 47-вк, згідно якого йому оголошено догану за порушення вимог п. 3 наказу по адміністративно-господарській діяльності Інституту від 29.12.2019 року № 61-адм.госп. «Про порядок дій в умовах надзвичайних ситуацій, терористичних актів, диверсій, мінування, інших небезпек», а саме: за пронесення та зберігання на території Інституту газової зброї. 20.06.2019 року відповідачем було видано наказ № 57-вк, згідно якого позивачу оголошено догану за порушення вимог п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Інституту на 2017-2021 рр. (недопущення порушень прав і свобод людини і громадянина; дотримання вимог етичного, доброзичливого, ввічливого ставлення до співробітників додержання правил поведінки в колективі). 21.06.2019 р. відповідач видав наказ № 58-вк, згідно якого позивача на підставі наказів по особовому складу № 47-вк від 29.05.2019 р. та № 57-вк від 20.06.2019 р. про застосування доган звільнено з посади провідного наукового співробітника відділу 26, який працює за контрактом (робота основна) за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Усі вище наведені накази позивач вважає незаконними, такими, що порушують його конституційне право на працю, оскільки при їх прийнятті відповідачем порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення, встановленого ст. 149 КЗпП України. Крім того, виходячи з обставин, що мали місце у період з 24.05.2019 року по 21.06.2019 року позивач не міг допустити в своїх діях систематичне невиконання без поважних причин службових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, в тому числі порушувати трудову дисципліну, оскільки був відсторонений від роботи і не територію Інституту не допускався. А отже, звільнення його з роботи згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України є незаконним. Вважаючи своє звільнення необгрунтованим та незаконним позивач звернувся до суду з позовом та посилаючись на ст. 124 Конституції України, ст.ст. 40 (п. 3), 149, 232, 233, 235 КЗпП України просив заявлені позовні вимои задовольнити. Відповідно до ухвали судді Святошинського районого суду м.Києва від 23 липня 2019 р. відкрито провадження у даній справі. 21.08.2019 р. представником Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України подано відзив з приводу заявлених позовних вимог, в якому відповідач просить суд в задоволенні заявлених вимог відмовити. Відповідно до ухвали від 21 листопада 2019 р. закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача, проти позову заперечив, з підстав, зазначених у відзиві на позов, просив суд позов залишити без задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, заслухавши в судовому засіданні пояснення свідків [PERSON] і [PERSON] , розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] з 09.06.2018 року працював на посаді провідного наукового співробітника відділу 26 Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України за контрактом (робота основна) строком дії по 10.06.2021 року. Судом встановлено, що в першій половині дня 24 травня 2019 року в Інституті металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України у відділі кристалізації стався конфлікт між співробітниками відділу провідним науковим спеціалістом [PERSON] з одного боку та старшими науковим співробітниками (далі - с.н.с.) [PERSON] і [PERSON] з другого боку. Враховуючи обставини конфлікту, згідно до наказу № 46-вк від 24.05.2019 р. позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків до повного з`ясування обставин та прийняття рішення компетентними органами. Згідно показів свідка [PERSON] , особисто він не був учасником конфлікту. Про конфлікт йому стало відомо від с.н.с. відділу кристалізації Інституту [PERSON] , який зателефонував йому і повідомив, що позивач на робочому місці погрожує йому та с.н.с. [PERSON] пістолетом. Свідок [PERSON] пояснив, що він запропонував [PERSON] викликати поліцію. Коли він прибув до Інституту, працівниками поліції було затримано [PERSON] , який повідомив останнім, що має зареєстровану зброю і пред`явив її разом з дозволом на носіння зброї для огляду. Перевіривши документи, поліція відпустила [PERSON] . Свідок [PERSON] також зазначив, що в той же день ним в усному порядку було повідомлено позивачу, що його відсторонено від виконання роботи до з`ясування усіх обставин конфлікту. Про те чи було позивачу запропоновано надати письмові пояснення та чи було його ознайомлено з наказом № 46-вк від 24.05.2019 р. про відсторонення від роботи під розписку, [PERSON] повідомив суду, що позивач відмовився надати пояснення та ознайомлюватись з даним наказом. А також зазначив, що акт про відмову позивача надати пояснення та відмову ознайомитись з наказом про відсторонення від роботи відповідачем не складався. Фактично наказ про відсторонення позивача від роботи був розміщений на прохідній Інституту. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що особисто не був учасником конфлікту, який мав місце 24.05.2019 року між співробітниками відділу кристалізації Інституту і позивачем. Про конфлікт йому стало відомо, коли йому зателефонував с.н.с. [PERSON] . Свідок [PERSON] також зазначив, що позивач є конфліктною особою, але претензій до його роботи немає. Щодо ознайомлення позивача з наказом № 46-вк від 24.05.2019 р. про відсторонення останнього від роботи, свідок [PERSON] пояснив, що позивач відмовився надати пояснення та ознайомлюватись з цим наказом. Також відзначив, що акт про відмову позивача надати пояснення та відмову ознайомитись з наказом про відсторонення від роботи відповідачем не складався. Судом встановлено, що з наказом № 46-вк від 24.05.2019 р. позивач не був ознайомлений у спосіб, встановлений діючим законодавством України. В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач пропонував позивачу надати пояснення щодо конфлікту та ознайомитись з наказом про його відсторонення від роботи під розписку. Крім того, з наданих суду учасниками справи пояснень, а також наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що з 24.05.2019 року у зв`язку з прийняттям наказу про відсторонення позивача від роботи останній тимчасово був увільнений від виконання своїх трудових обов`язків і обмежений в допуску на територію Інституту. З матеріалів справи також вбачається, що 29.05.2019 року відповідач видав наказ № 47-вк, згідно якого позивачу оголошено догану за порушення вимог п. 3 наказу по адміністративно-господарській діяльності Інституту від 29.12.2019 року № 61-адм.госп. «Про порядок дій в умовах надзвичайних ситуацій, терористичних актів, диверсій, мінування, інших небезпек», а саме: за пронесення та зберігання на території Інституту газової зброї. Відповідно до ст.ст. 147, 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення як догана або звільнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Застосовуючи до позивача дисциплінарні стягнення у вигляді оголошення йому доган відповідач, в порушення вимог, встановлених ст. 149 КЗпП України, не зажадав від позивача письмових пояснень щодо причин порушення трудової дисципліни, а також не повідомив особисто позивача під розписку про застосовування до нього відповідного дисциплінарного стягнення. Крім того, відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що позивач належним чином був ознайомлений з наказом по адміністративно-господарській діяльності Інституту від 29.12.2019 року № 61-адм.госп. «Про порядок дій в умовах надзвичайних ситуацій, терористичних актів, диверсій, мінування, інших небезпек», за порушення якого йому оголошено догану. 20.06.2019 року відповідачем видано наказ № 57-вк, згідно якого позивачу оголошено догану за порушення вимог п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Інституту на 2017-2021 рр. (недопущення порушень прав і свобод людини і громадянина; дотримання вимог етичного, доброзичливого, ввічливого ставлення до співробітників додержання правил поведінки в колективі). Під час розгляду справи в суді, відповідач не надав суду доказів та не довів суду ту обставину, що застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення йому догани, позивачу було запропоновано надати письмові пояснення щодо причин порушення трудової дисципліни, а також не повідомив особисто позивача під розписку про застосовування до нього відповідного дисциплінарного стягнення. В той же час судом встановлено, що застосування відповідачем дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення позивачу другої догани відбулося у той час, коли позивач був відсторонений від роботи і не допускався на територію Інституту та до свого робочого місця. За таких обставин суд приходить до висновку, що наказ № 47-вк від 29.05.2019 р., а також наказ № 57-вк від 20.06.2019 року про оголошення [PERSON] доган є незаконними та відповідно підлягають скасуванню. З матеріалів справи ткож вбачається, що 21.06.2019 р. відповідач видав наказ № 58-вк, згідно якого позивача на підставі наказів по особовому складу № 47-вк від 29.05.2019 р. та № 57-вк від 20.06.2019 р. звільнено з посади провідного наукового співробітника відділу 26, який працює за контрактом (робота основна) за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, надає роботодавцю право розірвати трудовий договір за умови, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно керівних роз`яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, судам слід враховувати лише ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або внаслідок дострокового зняття (ст. 151 КЗпП України), а також ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладання яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Окрім викладеного, для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: - порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; - невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; - невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; - враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; - з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця. Отже, зі змісту п. 3 ст. 40 КЗпП України убачається необхідність наявності факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Тобто, працівник і раніше порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обов`язків, у результаті чого до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. З матеріалів справи вбачається, що з 24.05.2019 року позивач був відсторонений від виконання обов`язків і з цього часу не допускався як на територію самого Інституту, так і до свого робочого місця, а тому не міг в цей час допустити винне невиконання чи неналежне виконання своїх трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, в тому числі порушувати трудову дисципліну. Тобто, для настання правової підстави для звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України [PERSON] мав допустити в своїх діях порушення трудових обов`язків після застосування першого дисциплінарного стягнення. Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що після відсторонення позивача від роботи з 24.05.2019 року і оголошення 29.05.2019 року догани, останній був допущений до виконання своїх трудових обов`язків та порушував трудову дисципліну. За таких обставин суд приходить до висновку, що для звільнення [PERSON] у відповідності до п. 3 ст. 40 КЗпП України у відповідача не було достатніх правових підстав, а тому припинення з ним трудових відносин відбулося незаконно. Щодо стягнення среднього заробітку за час вимушеного прогулу слід зазначити настуне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений 21.06.2019 р. Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає тру довий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), пунктом 2 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. № 100, а також довідки про середньоденну заробітну плату позивача від 20.09.2019 року № 61-455, середньоденна заробітна плата позивача складає 483,32 грн. без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів. Середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 22 червня 2019 року по день ухвалення судового рішення - 21 грудня 2019 року, становить 128 робочих днів (483,32 грн. * 128 днів) 61 864 грн. 96 коп. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно із п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ч. 5 ст. 235 КЗпП України суд допускає до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі позивача та виплати йому заробітної плати за один місяць (без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на коисть держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved