Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

16 вересня 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на початку грудня 2011 року до нього звернувся близький знайомий [PERSON], який запропонував придбати транспортний засіб ВАЗ по досить вигідній ціні, посилаючись на те, що продавцю [PERSON] вкрай необхідні були терміново кошти для власних потреб, попередньо переконавши в тому, що продавець є надійною та порядною людиною, а автомобіль зареєстрований в установленому законом порядку в органах державної автомобільної інспекції. В звязку з цим, на початку грудня 2011 року, він в присутності [PERSON] та [PERSON] зустрівся з [PERSON] з приводу домовленості щодо продажу транспортного засобу ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, р.н. [NUMBER], обговоривши всі основні умови відчуження та передання автомобіля, мені, ціну та терміни укладання правочину. Під час вказаної вище зустрічі, між ним та відповідачем було досягнуто згоди щодо відчуження транспортного засобу шляхом видання відповідачем довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, так як відповідачу терміново потрібні були кошти, а часу для зняття автомобіля з обліку в органах державної автомобільної інспекції в останньої не було, про те відповідач запевнив, що після видання відповідної довіреності, позивач матиме всі повноваження власника транспортного засобу, матиме можливість вільно ним розпоряджатись, відчужувати його на користь третіх осіб, знімати та ставити автомобіль на облік в органах державної автомобільної інспекції. Між ним та відповідачем було досягнуто домовленість щодо ціни транспортного засобу, яка складає 30 000 грн., а також порядок розрахунку за відчуження автомобіля та порядок передання автомобіля мені. 26 грудня 2011 року [PERSON] видала на його імя довіреність щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Сумському ОРЕВ 05 серпня 2006 року та належний [PERSON] на праві власності на підстав свідоцтва про реєстрацію РСА № 447343, яка була посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, [PERSON]Строк дії довіреності був встановлений до 26 грудня 2021 року. Крім того на підставі вказаної вище довіреності йому були надані повноваження знімати транспортний засіб з обліку в органах державної автомобільної інспекції, продавати, міняти, здавати в оренду з правом отримання грошей, проводити заміну вузлів, агрегатів, кольору в автомобілі та ряд інших повноважень, які властиві та притаманні власнику транспортного засобу, що зазначені в довіреності. Вказана вище довіреність була посвідчена приватним нотаріусом в присутності мене та відповідача, а також [PERSON] та [PERSON], які були близькими знайомими як мої так так і відповідача. Одразу після посвідчення довіреності, він передав [PERSON] кошти в сумі 30 000 тис. грн. в присутності [PERSON] та [PERSON], [PERSON] в свою чергу передала позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], та розписку про те, що отримала кошти в розмірі 30 000 тис. грн. за проданий транспортний засіб. В подальшому позивач вільно та безперешкодно володів транспортним засобом в своїх особистих потребах, але не перереєстровував його в органах ДАІ в установленим законом порядку, тому що не мав, на це фінансової можливості, так як всі кошти які він мав, спрямовував на утримання своєї сімї а саме: дружини [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], 23.02.2009 р.н, та своєї матері пенсіонерки (Паламаренко) [PERSON]. Не зважаючи, на те, що між ним та відповідачем було вчинено прихований правочин купівлі продажу, в середині серпня 2016 року, йому зателефонувала [PERSON], та вимагала повернути їй транспортний засіб ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в звязку, з тим, що начебто ним за т/з було сплачено не всі кошти. Також остання повідомила, що вразі не повернення їй транспортного засобу, вона звернення з відповідною заявою в правоохоронні органи. Приблизно в 15 числах серпня 2016 року, позивач повернув, [PERSON], транспортний засіб ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію РСА № 447343, та ключі від транспортного засобу, та повідомив, що для захисту своїх прав буде змушений звернутися до суду. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати односторонній правочин, яким є Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 1820, видана [PERSON] на імя [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним засобом ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] удаваним правочином, вчиненого з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу транспортного засобу ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 22 березня 2017 року позивач уточнив свої вимоги, та мотивував їх наступним чином. [PERSON], незважаючи на те, що нею 26 грудня 2011 року, фактично було продано [PERSON] транспортний засобу ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], про що свідчить надана суду розписка про отримання відповідачем коштів в розмірі 30\~000 (тридцять тисяч гривень), за транспортний засіб ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], договір купівля продажу від 26.12.2011 щодо вищевказаного транспортного засобу, та зокрема довіреність, видана [PERSON] на імя [PERSON], щодо прав які притаманні власнику, зокрема знімати транспортний засіб з обліку в органах державної автомобільної інспекції, продавати, міняти, здавати в оренду з правом отримання грошей, проводити заміну вузлів, агрегатів, кольору в автомобілі тобто вільно володіти, користуватись та розпоряджатись транспортним засобом ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], на власний розсуд, що в сукупності є підставою вважати, що між [PERSON], та [PERSON], було укладено договір купівлі - продажу, після чого право власності на згаданий автомобіль фактично перейшло до [PERSON] В даний час [PERSON] дізнавшись проте, що [PERSON], із за нестачі коштів своєчасно не зареєстрував транспортний засіб на своє імя, намагається маніпулювати, цими обставинами та своєю необґрунтованою поведінкою та діями ставить під сумнів той факт, що транспортний засіб ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], є власністю [PERSON], а відтак позивач змушений звернутися за захистом свої прав, зокрема права на власність до суду, з метою відновлення порушених прав, та виключення в подальшому фактів маніпулювання [PERSON], правами позивача. Посилаючись на зазначене, просить суд визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить справу слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON]М. уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі, просить суд позов задоволити у повному обсязі та розглянути справу без її участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, вважає уточнений позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2011 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі \~30 000 грн. за проданий автомобіль марки \~ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, сріблястого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.41). При цьому між сторонами укладався договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля ( а.с.42-43). 26 грудня 2011 року, [PERSON] видала на моє [PERSON] довіреність щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Сумському ОРЕВ 05 серпня 2006 року та належний [PERSON] на праві власності на підстав свідоцтва про реєстрацію РСА № 447343, яка була посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, [PERSON] Строк дії довіреності був встановлений до 26 грудня 2021 року. На підставі вказаної вище довіреності позивачу були надані повноваження знімати транспортний засіб з обліку в органах державної автомобільної інспекції, продавати, міняти, здавати в оренду з правом отримання грошей, проводити заміну вузлів, агрегатів, кольору в автомобілі та ряд інших повноважень ( а.с.8). Згідно зі ст.ст. 11,\~ 60 ЦПК України\~ \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, судом встановлено, що сторони домовилися про всі суттєві умови договору купівлі-продажу майна та відбулося повне його виконання, що підтверджується об'єктивною сукупністю матеріалів справи. Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, що визнається сторонами, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно до п. 25 Пленуму Верховного Суду України постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК ) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 Цивільного Кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Суд, враховуючи обставини справи, які визнані сторонами, вважає, що правочин укладений між [PERSON] та [PERSON] 26 грудня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області [PERSON] слід визнати удаваним, оскільки зазначена довіреність видавалась з метою приховати договору купівлі-продажу вказаного автомобілю, який насправді вчинили [PERSON] та [PERSON] Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved