Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

16 січня 2018 р. позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що влітку 2008 р. вона познайомилася з відповідачем [PERSON], стала з ним підтримувати відносини і зустрічатися, а потім з літа 2009 р. вони стали проживати разом однією сімєю без реєстрації шлюбу. 21 грудня 2011 р. [PERSON] та [PERSON] одружилися і прожили спільно до 26 березня 2017 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне сімейне життя з відповідачем [PERSON] не склалося з причини розбіжності характерів, сварок, які часто виникали між сторонами, та з причини застосування відповідачем фізичного насилля по відношенню до позивача, то з 26 березня 2017 р. шлюбні і сімейні відносини між сторонами припинені, вони стали проживати окремо, спільне господарство вести припинили. Подальше спільне життя та зберігання сімї неможливе. Позивач вказує, що примирення з відповідачем вона не бажає, тому зберігання шлюбу суперечить її інтересам. З питання про утримання і виховання дитини спору немає дитина залишається проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON] не надає і в добровільному порядку надавати відмовляється, тому у січні 2018 р. позивач звернулася до Борівського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Спір про поділ майна, що є спільною власністю сторін, буде вирішуватись окремо. В підготовче судове засідання позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що шлюб зареєстрований 21 грудня 2011 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 71, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). В період шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). З копії довідки Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області від 03.01.2018 р. вбачається, що [PERSON] дійсно перебуває на профілактичному обліку як «сімейний насильник» (а.с.11). На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач не бажає зберегти шлюб, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Питання щодо розподілу судових витрат необхідно вирішити в порядку ст.141 ЦПК України. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved