Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

17.04.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зобов`язання внести запис про звільнення до трудової книжки. В обґрунтування позову зазначено, що з 02.01.2015 року позивач перебувала в трудових відносинах із відповідачем. Відповідно до повідомлення про наступне звільнення від 18.05.2015 року, виданого попереднім ліквідатором ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» [PERSON] , позивача звільнено з даного підприємства 27.07.2015 року. Однак трудову книжку позивачу видано без внесення запису про звільнення. Звернення до відповідача з приводу врегулювання даного питання не дало жодних результатів. У зв`язку із зазначеним, позивач просить суд зобов`язати відповідача внести до трудової книжки позивача відомості про звільнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор» з 27.07.2015 року на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпПУ у зв`язку із ліквідацією ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор». Ухвалою суду від 22.04.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки 25.06.2019 року. Відзив на позов не надано. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з трудової книжки позивача, [PERSON] 02.01.2015 року була прийнята на посаду головного касира в ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» (запис № 10 від 02.01.2015 року). Відповідно до повідомлення про наступне звільнення від 18.05.2015 року, виданого попереднім ліквідатором ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» [PERSON] , позивача звільнено з даного підприємства 27.07.2015 року у зв`язку із ліквідацією. Однак трудову книжку позивачу видано без внесення запису про звільнення. Відповідно до ст. 48 КЗпП України, основним документом про трудову діяльність працівника є його трудова книжка, а ст. 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Згідно з п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою 29.07.1993 року № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Пунктом 4 Постанови КМУ від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Таким чином, судом встановлено, що трудові правовідносини між сторонами припинилися, однак трудова книжка, яка була повернута позивачеві, не містить запису про її звільнення, тобто є неналежним чином оформленою трудовою книжкою, тому суд вважає позовні вимоги законними та правомірними, у зв`язку із чим приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved