Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

16 червня 2015 року позивач звернулася до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Азовчайка», третя особа: Реєстраційна служба Маріупольського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування , де зазначив, що 10 січня 2015 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на кооперативну квартиру [ADDRESS]. Ця квартира була кооперативною , за життя мати сплатила її вартість та отримала відповідну довідку , на підставі якої їй було видано реєстраційне свідоцтво № 35365 від 24.07.1994 року. Інших спадкоємців, окрім нього , немає . Він звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, між тим йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. У звязку з вищевикладеним він звернувся до суду. Просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті його матері [PERSON]. ( а.с.5-6). До судового засідання позивач не зявився, надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги , просив їх задовольнити , розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Азовчайка», до суду не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, якою позов визнав у повному обсязі, просив розглянути справу у їх відсутності.( а.с.33). Представник третьої особи - обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Азовчайка» до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, вирішення справи покладав на розсуд суду.( а.с. 31). У звязку з неявкою сторін та у відповідності до ст.. 197 ЦПК України , фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 січня 2015 року померла [PERSON] , яка є матірю позивача. На день її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно . Заповіт померлою не залишався. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач. Після смерті матері , позивач звертався до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], яка розяснила,що видача свідоцтва про право на спадщину неможливо в звязку з відсутністю документів, оформлених відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві та запропонувала звернутися до суду з відповідним позовом . З звязку з вищезазначеним позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірну квартиру в порядку спадкування. Ст.1218 ЦК України встановлено,що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі , на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року( надалі Інструкція від 31.01.1966 р.) , яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачено обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. Судом встановлено,що на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів від 10 лютого 1988 року за № : на імя [PERSON] було видано ордер на право зайняття кооперативної квартири [ADDRESS] (Маріуполі) . За час проживання [PERSON] було сплачено вартість кооперативної квартири , про що ЖБК було видано довідку, на підставі якої у БТІ м. Маріуполя було зареєстровано право власності [PERSON] на спірну квартиру та видано реєстраційне посвідчення № 35365 від 24 червня 1994 року.( 19,20). Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі, на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При цьому суд зазначає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості позову має застосовуватися законодавство,що діяло на час отримання спадкодавцем [PERSON] правовстановлюючих документів на квартиру Відповідно до п 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 7.02.1991 року № 697-ХП ( надалі Закон від 7.02.1991 р. № 697-ХП) , в редакції, що діяла на час отримання документів спадкодавцем [PERSON], громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Ст. 15 Закон від 7.02.1991 р. № 697-ХП ,в редакції, що діяла на час отримання документів спадкодавцем [PERSON] ,було зазначено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно та закріплене право особи, яка отримала у власність квартиру та інше майно, розпоряджатися ним на свій розсуд. Ст. 49 Закон від 7.02.1991 р. № 697-ХП ,в редакції, що діяла на час отримання документів спадкодавцем [PERSON] , була закріплена правомірність володіння майном, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Таким чином, судом встановлено,що право власності [PERSON] за її життя було визнане державним органом та зареєстровано у відповідності до вимог законодавства,що діяло на час отримання права власності, тобто у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] та це право, у відповідності до положень ст.. 1218 ЦК України має перейти до його спадкоємців. Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області , актовий запис № 49 , [PERSON] померла 10 січня 2015 року.(а.с.12). Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що інших спадкоємців, окрім позивача, не має, що вбачається з листа Третьої Маріупольської Державної нотаріальної контори « щодо кола спадкоємців» . ( а.с.11,26,29-30). Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON]А було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. Звертаючись до суду, позивач просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. ( а.с.21). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та за ним слід визнати право власності в порядку спадкування на квартиру ,що розташована за адресою: [ADDRESS] , також судом встановлено, що права інших осіб при цьому не порушуються.

Outcome: approved