Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

17.10.2018 [PERSON] звернулася до суду із позовом до Тростянецької міської ради Сумської області про визнання права власності на житловий будинок та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, яка була передана в порядку приватизації [PERSON] рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 26.01.1994 № 45, але державний акт на яку не видавався. Він (позивач) є спадкоємцем зазначеного вище нерухомого майна після смерті [PERSON] 17.09.2018 року він звернувся до в.о. державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. з заявою про прийняття спадщини на зазначене нерухоме майно, однак нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно. Позивач у позові зазначив, що оформити спадщину на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами через нотаріальну контору і отримати свідоцтво про право на спадщину немає можливості у зв'язку з неможливістю отримати та надати державному нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа на нерухоме майно на ім'я спадкодавця, оскільки померлий [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] у м. Тростянець Сумської області, на своє ім'я. Свідоцтво про право особистої власності від 20 грудня 1961 року на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] завірене Тростянецьким відділом комунального господарства на ім'я померлого [PERSON], було втрачене, у зв'язку з чим було опубліковано оголошення в місцевій газеті. Також позивач зазначає, що за життя рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 26 січня 1994 року № 45 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилих будинків та господарчих будівель у розмірі 1000 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Однак правовстановлюючий документ (державний акт) на зазначену земельну ділянку [PERSON] за життя не отримав. У зв'язку із цим позивач просив суд: визнати за собою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO]; визнати за собою право на завершення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 1000 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою суду від 19.10.2018 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою від 31.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без участі представника Тростянецької міської ради, проти задоволення повних вимог не заперечував. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 65 роки у м.Тростянець Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с.10). Постановою приватного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори від 17.09.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у м.Тростянець Сумської області, оскільки відсутній оригінал документа посвідчуючого право власності на спадкове майно (а.с.11). Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] позивач обґрунтовано звернувся до суду. Часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] рік, місцем відкриття - м.Тростянець Сумської області. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини щодо спадкування спадщини після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР. За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 53835568 від 26.10.2018 року, № 53835663 від 26.10.2018 року наданих Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року заведена спадкова справа за № 526/2009 та 05.10.2009 року видано свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на ? частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Від імені [PERSON], заповіт не посвідчувався (а.с.37-39). Після смерті [PERSON] спадкоємцями стали його сини - позивач [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], а також дружина [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 54040735 від 12.11.2018 та №54040779 від 12.11.2018 наданих Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена, також від її імені на території Тростянецького району заповіт не посвідчувався. Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 54040818 від 12.11.2018 та № 54040841 від 12.11.2018 наданих Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №8/2014 та 21.05.2014 року видано свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] на ? частину житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Від його імені на території Тростянецького району заповіт не посвідчувався. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, заволодівши правовстановлюючими документами, а саме свідоцтвом про право власності, яке згодом було втрачено. Інших спадкоємців першої черги, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до свідоцтва про право власності на будинок від 20.12.1961 року, виданого Виконавчим комітетом Тростянецької міської ради депутатів трудящих будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] у м.Тростянець належав [PERSON] на праві власності. Вказане свідоцтво було втрачено позивачем, але його копія є в матеріалах інвентарної справи. Відповідно до технічного паспорту виготовленого КП «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» 22.02.2012 року за адресою: [ADDRESS], розташований одноповерховий житловий будинок «А1» з господарськими будівлями та спорудами: верандою «а», тамбуром «а1», сараєм «Б», погребом «б», літньою кухнею «В», прибудовами «в» та «в`», гаражем «Г», воротами «№1» та забором «№2», з загальною площею 60,6 кв. м., житловою - 33,7 кв.м. Згідно з даними КП «Охтирського міського бюро технічної інвентаризації» житловий будинок по [ADDRESS] в м. Тростянець Сумської області ні за ким не зареєстрований (а.с.18). Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. На час отримання [PERSON] свідоцтва про право власності на будинок від 20.12.1961 року, що знаходиться за адресою [ADDRESS] у м. Тростянець, державна реєстрація неруховомого майна не була необхідною умовою для набуття права власності на майно. З огляду на це, вимога позивача про визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] підлягає задоволенню. Розглядаючи вимогу позивача про визнання за ним права на завершення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючого документа на земельну ділянку передану у власність [PERSON] суд виходить із наступного. Згідно з рішенням Тростянецької міської №45 від 26.01.1994 року [PERSON] було виділено безкоштовно у власність земельну ділянку, площею 1000 метрів квадратних, що розташована за адресою:по [ADDRESS] (а.с.22) Державний акт на вказану земельну ділянку не видавався. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Суд при розгляді справи враховує роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/13 ( п. 3.5), згідно яких, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК). Згідно вказаного роз'яснення визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. За таких обставин, суд вважає, що позивач прийнявши спадщину після смерті [PERSON] набув право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останньому включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки. У зв'язку із цим, вимогу позивача про визнання за ним права на завершення приватизації земельної ділянки площею 1000 квадратних метрів, що розташована за адресою: м.[ADDRESS] в порядку спадкування, після смерті [PERSON] слід задовольнити, надавши йому право на отримання правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку на своє ім'я. На підставі викладеного,

Outcome: approved