Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

15 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] з вимогою про про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , які були визначені рішенням Ладижинського міського суду від 14.07.2005 у цивільній справі №2-586/2005 в розмірі 200 грн. Просила збільшити розмір аліментів та стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування позову посилалась на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними було розірвано рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 24.03.2005. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.07.2005 з відповідача [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. Діти підростають, а тому з метою достатнього фізичного та культурного розвитку потребують матеріальних витрат. Відповідач [PERSON] аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього нікому не проводиться. Він є працездатною особою, яка працює та отримує достатній дохід. Однак, відповідач постійно змінює роботу, та виконавча служба не встигає відслідкувати його доходи, тому станом на 01.02.2019 сума заборгованості складає 26600 грн. Позивачка вважає, що визначений раніше розмір аліментів занадто малий для утримання дітей, тому враховуючи зміни що відбулися в законодавстві та в її матеріальному стані існує необхідність в їх збільшенні шляхом визначення у відсотковому співвідношенні до доходу відповідача [PERSON] Тому просить стягувати з відповідача [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON] , аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява, у якій просить перенести судове засідання призначене на 11 год 00 хв 31 травня 2019 року у зв`язку з сімейними обставинами. Разом з тим, відповідачем неодноразово направлялися заяви про відкладення судового засідання у зв`язку з сімейними обставинами, однак вказані обставини не підтверджені жодними доказами поважності причин, а тому суд розцінює це як затягування розгляду даної справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання та про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, слід провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 липня 2001 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] (а. с. 6). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 січня 2004 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.07.2005 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа від 14.07.2005 по справі № 2 - 586/2005 (а.с.11). Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками №495 від 12.02.2018 та №1298 від 26.04.2018 про реєстрацію місця проживання особи, виданих відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади (а.с.8,9). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 24.03.2005 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). З копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданої Ладижинським міським відділом Державної виконавчої служби, вбачається, що станом на 01.02.2019 заборгованість по сплаті аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , складає 26600 грн. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України). За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертав увагу судів, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягають не тільки положення статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на 2019 рік для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 грн на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи вимоги СК України, Закон України «Про державний бюджет України на 2019 рік», станом на час ухвалення рішення мінімальний розмір аліментів на дитину цього віку не може бути меншим ніж 1013 грн 50 коп. (2027 грн * 50%), хоча відповідач сплачує за рішенням суду 200 грн. Оскільки позивач просить присудити до стягнення замість 200 грн п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що згідно із законом не може бути меншою ніж 1013 грн 50 коп., тому суд дійшов до висновку, що предметом позовних вимог є збільшення розміру аліментів. Таким чином суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що діти проживають разом з матір`ю, і обов`язок по утриманню дітей переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей є обов`язком двох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання, їхнє дозвілля і т.д.). Розмір стягуваних з відповідача аліментів по 200 гривень на утримання дітей є нижчим, ніж встановлений законом мінімум, а тому суд вважає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання своїх дітей, не є достатнім для повноцінного забезпечення належного рівня розвитку та життя дітей. Також враховуючи перш за все інтереси дітей, їх право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності; а також те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 200 грн відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років як зазначалося вище змінився та з 01 січня 2019 року складає 2027 грн; враховуючи матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів відповідача, те, що він є особою працездатного віку, відсутні відомості щодо його незадовільного стану здоров`я, а також наявності інших утриманців, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню і визнає його у розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, який буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved