Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

17.10.2014 року представник позивача подав до суду позовну заяву в якій просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 03.05.2013 року в розмірі 19764,80 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 03.05.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є Публічний акціонерний банк «Дельта Банк» та відповідач уклали кредитний договір. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачеві кредитні кошти. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору, який зобов'язався здійснювати оплату послуг позивача згідно встановлених тарифів у строки, передбачені умовами даного договору та здійснювати погашення обов'язкових платежів за відповідачем перед позивачем виникла заборгованість по оплаті передбачених кредитним договором платежів. Відповідач не здійснює жодних дій для погашення заборгованості. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, погоджувався на заочний розгляд справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, 03.05.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» правонаступником якого є Публічний акціонерний банк «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 договору позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно п. 2.3 частини 3 договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 15000 грн. Пунктом 1 частини 3 договору передбачено, що обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Згідно з п. 2.1. частини 3 договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4. частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. частини 3 договору відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 15000 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але зобов'язання за договором не виконує належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком. Станом на 06.08.2014 року за відповідачем по укладеному з банком договором наявна заборгованість на суму 19764,80 грн., яка складається з: тіла кредиту: 12482,39 грн.; простроченого тіла кредиту: 2441,75 грн.; заборгованість за відсотками: 4840,66 грн. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми заборгованості за кредитним договором. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує відповідача на користь позивача судові витрати понесені останнім при подачі позову в суд і, які документально підтверджені, а саме: сплачений судовий збір, відповідно платіжного доручення від 08.09.2014 року в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved