overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

15.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона з відповідачем з 16.10.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.10.2014 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Оскільки дитина проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, просила стягнути на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом про розгляд справи була повідомлена належним чином, суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.10.2014 року ( а.с. 2 ) Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, в якому батьком дитини вказаний відповідач - [PERSON] (а.с. 3 ). Неповнолітня дитина - [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] Миколаївської області, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 15.09.2015 року (а.с.4). Відповідно до ст. 180, ч 3 ст. 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та кошти на їх утримання присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON], який є батьком неповнолітньої дитини зобов'язаний до її утримання, тому вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з положень ст. 79 СК України час з якого слід присудити аліменти визначається з дня пред'явлення позову, тобто з 15.09.2015 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 80, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

15.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем по справі з 10.11.2012 року знаходиться у шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до її повноліття, оскільки вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 10.11.2012 року знаходяться у шлюбі (а.с.3), від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає позивачу, хоча відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 487,20 грн., згідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

15.09.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що згідно укладеного між банком та відповідачем [PERSON]В договору № б/н від 07.12.2011 року, останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.07.2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 24015, 83 грн., яку сплатити у добровільному порядку відмовився, просить суд стягнути з нього заборгованість примусово. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час слухання справи, що підтверджується розпискою про вручення йому судової повістки, заперечень проти позову не надав, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідача. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обовязки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 07.12.2011 року між банком та відповідачем [PERSON]В укладено договір № б/н від 07.12.2011, згідно якого останній отримав кредит розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.07.2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 24015, 83 грн., яку необхідно стягнути з останнього на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1218, 00 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

15.09. 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що згідно укладеного між банком та відповідачкою [PERSON]М кредитного договору № ABH0RX118290319 від 10.10.2013 року, остання отримала кредит у розмірі 5683, 07 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка порушила умови кредитного договору та станом на 20.08.2015 року має заборгованість у розмірі 11606, 20 грн, яку сплатити у добровільному порядку відмовилась, просить суд стягнути з неї заборгованість примусово. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилась, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обовязки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 10.10.2013 року між банком та відповідачкою [PERSON]М укладено кредитний договір № ABH0RX118290319 від 10.10.2013 року, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 5683, 07 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка порушила умови кредитного договору та станом на 20.08.2015 року має заборгованість у розмірі 11606, 20 грн, яку необхідно стягнути з останньої на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1218, 00 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

15.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 25.11.2005 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим. Сторони в судове засідання не зявились, до його початку надійшли заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 25.11.2005 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

15.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позивач навчається і потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає на сина після настання повноліття, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до закінчення навчання, тобто до 30.06.2016 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивач позов підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві та надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, та надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до свідоцтва про народження І-ТП № 069316 [PERSON] є сином [PERSON]. Відповідно до довідки №429 від 02.09.2015 року за підписом в.о. ректора ПВНЗ ТСОУ «Коростенський технічний коледж», [PERSON] в 2012 році вступив на навчання до цього закладу і в даний час навчається на 4-му курсі денної форми навчання за професією «Обслуговування та ремонт автомобілів та двигунів», термін закінчення 30.06.2016 року. Встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківського обовязку по утриманню дитини, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, хоча має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Разом з тим статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати повнолітнього сина до завершення ним навчання, чим ставить його у складне матеріальне становище та порушує його право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання повнолітнього сина повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

15.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 18.08.2012 року. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обовязки. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач до суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судову повістку отримав особисто 29.10.2015 року, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2012 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання спільного сина сторін [PERSON] суд визначає з матірю, оскільки спору про це у них не виникло. Важливо зазначити, що визначення місцем проживання дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

15.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб між ними зареєстрований 27.03.2012 року, Виконавчим комітетом Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області по актовому запису № 04. Позивач до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши заяву позивача., відповідача та матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі,оскільки він визнаний відповідачем,це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому, що: Подружжя тривалий час як сім*я стосунків не підтримують, мешкають окремо, спору між ними щодо спільного майна не має, примирення між ними не відбулося, що має суттєве значення і збереження шлюбу протиріче інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

15.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач до судового засідання не з*явилась але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб тому що: Відповідач по справі є батьком своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.10), дитина знаходився на утриманні матері - позивача [PERSON]В.(а.с.12), відповідач допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я ( а.с.13-17), суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 487,20 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

15.09.2015 року позивач звернулася до Деснянський районний суд м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя. Позивач у поданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач у поданій до суду заяві просила розглядати справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2010 року, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів, взаємне непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю, спільного господарства не ведуть. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

15.09.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 08.08.2008 року у Бричківською сільській раді Полтавського району Полтавської області, актовий запис №02. У позовній заяві позивач посилається на те, що 08.08.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Софію, [INFO]. Сторони продовжують проживати разом, проте подружні стосунки припинено. Подальше спільне життя подружжя та збереження сімї, позивач вважає не можливим. В судове засідання позивач не зявилася, надавши суду заяву, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов, а також просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі і зазначає, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також обставини, визнані судом загальновідомими. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-КЕ №046442 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 08.08.2008 року. (а.с. 8) До матеріалів справи також долучено свідоцтва про народження доньки сторін. (а.с. 9) Разом з тим, визнаючи позов відповідач не заперечував зазначені у ньому обставини, а саме, що подальше збереження сімї не можливе і подружнє життя сторін припинено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сімї суперечитиме інтересам кожного з подружжя, а бажання розірвати шлюб є виваженим та свідомим. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами 08.08.2008 року можливо розірвати.

Outcome: approved