Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

16.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Березівський районний сектор Головного управління міграційної служби України в Одеській області про усунення перешкод в користування майном шляхом примусового виселення та вселення до житлового будинку. 23.04.2015 року нею була подана уточнена позовна заява, у якій були виключені з числа відповідачів [PERSON] та [PERSON].. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 19 травня 2015 року позовна заява [PERSON] була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків(а.с.102-103). 25.05.2015 року позивачем були виконані умови ухвали та подано уточнену позовну заяву до [PERSON], та її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом примусового виселення та вселення до житлового будинку та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням(а.с.107-110). Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 03.07.2015 року позовна заява [PERSON] залишена без розгляду(а.с.132-133) . Ухвалою судової колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року ухвала Березівського районного суду Одеської області від 03.07.2015 року скасована та справа направлена на новий розгляд(а.с.175-176). 14 грудня 2015 року справа призначена до розгляду(а.с.210). У судові засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності(а.с.38). Представник позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на те, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] у користування житловим будинком [ADDRESS], який належить їй на праві власності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, у житловому будинку [ADDRESS] вона проживає за домовленістю з її попереднім власником, [PERSON], яка отримала у неї 2 000 доларів США та дозволила проживати 10 років, до 14 листопада 2016 року. Також пояснила, що вона не перешкоджала [PERSON] у користуванні будинком, так як вона жодного разу до житлового будинку не приходила та не намагалась ним користуватися чи володіти ним. Починаючи з листопада 2006 року вона відкрито та безперервно проживає у будинку, зі згоди [PERSON] зареєстрована у ньому. [PERSON] також пояснила, що вона не набула право на вказаний будинок, але у зв'язку з тим, що у неї немає іншого житла, щоби проживати зі своїми дітьми, вона проживає у вказаному будинку. Крім того, у неї не було спору з власником будинку, [PERSON], яка не пропонувала їй виселитися з будинку. Представник відповідача позовні вимоги не визнав і пояснив, що [PERSON] разом з малолітніми дітьми не перешкоджає позивачу користуватися житловим приміщенням і підстав для задоволення позову немає. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 24 квітня 2012 року [PERSON] є власником ? частини житлового будинку під [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до договору купівлі-продажу від 03 вересня 2014 року вона є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] ( а.с.27). Таким чином [PERSON] повністю належить житловий будинок під [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку зареєстрована та проживає з листопада 2006 року [PERSON] та її малолітні діти( а.с.67). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, понятим 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отримавши 24 квітня 2012 року у спадщину ? частину житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] набула право на володіння, користування, розпорядження вказаним майном. Достовірно знаючи про те, що у житловому будинку [ADDRESS] проживає та зареєстрована [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON] 03 вересня 2014 року придбала у [PERSON] ? частину вказаного житлового будинку, наражаючи себе на певні ризики. Після оформлення договору купівлі-продажу [PERSON] 16 березня 2015 року звернулась до суду з вказаним позовом . Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин [PERSON], як власник житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права на користування та розпорядження своїм майном. Домовленість на проживання [PERSON] зі своїми малолітніми дітьми у будинку [ADDRESS] існувала з попереднім власником будинку, [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, а новий власник житла -[PERSON] отримала право на користування на володіння своєю власністю. За таких обставин [PERSON] та її малолітні діти втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] так як новий власник не бажає укладати з ними будь-яку угоду відносно вказаного будинку. Посилання відповідача на домовленість з попереднім власним на проживання до 14.11.2016 року є безпідставною, так як усі домовленості припинили свою дію після смерті [PERSON], а власник будинку, [PERSON] має право на розпорядження ним на власний розсуд. Крім того, наданий [PERSON] договір оренди від 14 листопада 2016 року не відповідає вимогам закону. Цивільним законодавством України не передбачене право користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселились , але на час розгляду справи не мають на те законних підстав. За таких обставин власник житла має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності. Проте суд, захищаючи право власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Заявляючи позов про виселення [PERSON] разом з малолітніми дітьми із будинку [ADDRESS]. позивач посилається на ст.71,72,116 ЖК України, які регулюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів Згідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Outcome: partial