Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

15 вересня 2014 року [PERSON] уклав у відділенні № 21 філії Полтавське РУ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір банківського строкового вкладу № 331832/179727/3-14, згідно з яким банк прийняв від нього вклад в сумі 3450 доларів США під 10,5% річних строком по 15 грудня 2014 року. 28 листопада 2014 року [PERSON] уклав в цьому ж відділенні договір банківського строкового вкладу № 331832/260194/3-14, згідно з яким банк прийняв від нього вклад в сумі 205 доларів США під 10% річних строком по 28 лютого 2015 року. Оскільки по закінченню строку дії договорів банк не повернув йому вклади в повному розмірі, [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з банку 726,98 доларів США за договором від 15 вересня 2014 року і 209,19 доларів США за договором від 28 листопада 2014 року. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, хоча відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з пунктами 1.1, 1.2 договору № 331832/179727/3-14 від 15 вересня 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 міс. в іноземній валюті, відповідач прийняв від [PERSON]. 3450 доларів США під 10,5% річних строком по 15 грудня 2014 року. У відповідності з пунктами 1.1, 1.2 договору № 331832/260194/3-14 від 28 листопада 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в іноземній валюті, відповідач прийняв від [PERSON] 205 доларів США під 10% річних строком по 28 лютого 2015 року. У відповідності з п. 4.1 договорів після закінчення наведеного строку банк повинен повернути [PERSON] вклади за його вимогою. Заяву про повернення вкладів позивач подав до банку 10 березня 2015 року. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Частина 4 ст. 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. На підставі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місцезнаходження майна. У відповідності з вимогами ст. 1058, ч. 2 ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, однак за ч.ч. 1, 4 ст. 1060 ЦК України повинен повернути вклад зі спливом встановленого договором строку. На підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Згідно з ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути обмежена у здійснені права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Банк впродовж майже року користується грошовими коштами позивача без будь-яких правових підстав, порушуючи конституційні гарантії його права власності. Враховуючи суми коштів, покладених на депозит, тривалість порушення прав позивача, приймаючи до уваги, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди належить задоволити частково. З урахуванням характеру порушення прав позивача, глибини його душевних страждань, майнового стану сторін по справі, приймаючи до уваги вимоги розумності та справедливості, з відповідача належить стягнути 2000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Outcome: approved