Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

15.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа [PERSON] про визнання права власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, селище Великодолинське, вул. Станційна,77/1. Позов обґрунтовує тим, що за договором купівлі-продажу від 16 лютого 2004 року купила в [PERSON] нежитлову будівлю, що розташована по вул.Мізікевича в селищі Великодолинське, Овідіопольського району та, згідно чинного на той час технічного паспорту Овідіопольського РБТІ станом на 07.04.1999 року, складалася з приміщень: 1 магазин-бар , 29,6 кв.м; 2 підсобне, 2,5 кв.м; 3 кухня 8,7 кв.м. . Договір був виконаний в простій письмовій формі. З підписанням договору [PERSON] передала їй ключі від будівлі, а також технічний паспорт станом на 07.04.1999 року на імя попереднього користувача будівлі, рішення Великодолинської селищної ради №128 від 14.10.1999 року про надання приватному підприємцю [PERSON] земельної ділянки площею 110 кв. м по вул.Мізікевича, 57/13 для розміщення торгівельної точки строком на 10 років, лист голови Великодолинської селищної ради від 19.10.1999 року про погодження вибору земельної ділянки для розміщення торгівельної точки по вул.Мізікевича, а також погоджену відповідними органами дислокацію розміщення торгівельного закладу по вул.Мізікевича в смт.Великодолиське від 20.09.1999 року. За договором сплатила [PERSON] 125 000 грн. з наміром подальшого належного оформлення прав власності на будівлю. У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будівлю, у Великодолинської селищної ради, до комунальної власності якої належить земельна ділянка, на якій розміщена будівля, не має змоги надати земельну ділянку як власнику будівлі. Оскільки будівля перебуває на земельній ділянці територіальної громади смт.Великодолинське, то належить їй на праві власності. Добросовісно заволодівши будівлею з 16 лютого 2004 року, відкрито та безперервно володіє та продовжує володіти вказаною будівлею до теперішнього часу, здійснила значну реконструкцію будівлі, яка відповідає державним будівельним нормам, а відтак вважає, що набула прав власності за набувальною давністю. Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, учасники справи до суду не зявились. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позов задовольнити. Великодолинською селищною радою прийнято рішення №564-VII від 13.04.2018 року, яким сесія селищної ради погодилась з позовними вимогами гр. [PERSON] до Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області по справі №509/906/18 від 22.03.2018 року, копія якого надана суду. Третя особа [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовом погоджується. Ознайомившись з позовом, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, згідно письмового договору від 16 лютого 2004 року [PERSON] купила в [PERSON] за 125 тисяч гривен нежитлову будівлю площею 110 кв.м по вул.Мізікевича в смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області. Згідно технічного паспорту, виготовленого Овідіопольським РБТІ станом на 07.04.1999 року, нежитлова будівля по вул.Мізікевича в смт.Великодолинське складалася з приміщень: 1 магазин-бар , 29,6 кв.м; 2 підсобне, 2,5 кв.м; 3 кухня 8,7 кв.м. Рішення Великодолинської селищної ради № 128 від 14.10.1999 року надано приватному підприємцю [PERSON] земельну ділянку площею 110 кв. м по вул.Мізікевича, 57/13 для розміщення торгівельної точки строком на 10 років. Згідно листа голови Великодолинської селищної ради від 19.10.1999 року погоджено вибір земельної ділянки для розміщення торгівельної точки по вул.Мізікевича, а також погоджено відповідними органами дислокацію розміщення торгівельного закладу по вул.Мізікевича в смт.Великодолинське від 20.09.1999 року. Рішенням виконкому Великодолинської селищної ради № 79 від 18.04.2016 року вказаному нежитловому приміщенню присвоєно адресу: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Великодолинське, вул.Станційна,77/1. Виконкомом Великодолинської селищної ради погоджено викопіювання з ситуаційної схеми смт.Великодолинське місця розташування земельної ділянки для розташування та обслуговування будівлі магазину. Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 09 лютого 2018 року, будівля, що розташована за адресою вул.Станційна, 77/1 смт.Великодолинське Овідіопольського району, складається з літ. «а», приміщення № I - тераса, загальною площею 48,2 кв. м; літ. «А», приміщення №1 - приміщення, загальною площею 39,8 кв. м; літ. «а-1», приміщення №2 - підсобне, загальною площею 12,1 кв. м, приміщення №3 підсобне, загальною площею 11,0 кв. м, а всього загальна площа приміщень 111,1 кв.м. Згідно висновку №048/2018 судової будівельно-технічної експертизи від 26.03.2018 року нежитлова будівля, розташована за адресою Овідіопольський район, смт.Великодолинське, вул.Станційна, 77/1, відповідає будівельним, санітарним та пожежним нормам та правилам, в т.ч. ДБН, придатна для подальшої експлуатації, не перешкоджає в користуванні суміжним власникам обєктів нерухомості. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. Згідно розяснень, що містяться в п.п.11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи вищевказані розяснення суд доходить висновку, що відсутність реєстрації прав власності на спірну будівлю та її фактична безхазяйність не є перешкодою для вирішення справи по сутті, а належним відповідачем по справі є територіальна громада в особі Великодолинської селищної ради, яка фактично визнала позов. Визнання позову не суперечить закону та не порушує законні права та інтереси інших осіб. Оскільки по справі встановлено, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном в 2004 році і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше десяти років, то набула право власності на це майно за набувальною давністю у відповідності до ст.344 ЦК України.

Outcome: approved