Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

16.02.2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 2014 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.10.2020 року був розірваний. Від шлюбу вони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач проживає окремо та не надає допомоги на утримання дитини. Просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] позов визнали частково та не заперечували стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1500-2000 гривень на місяць. Зазначили, що відповідач періодично раз в місяць пересилав на дитину аліменти в розмірі близько 5000 гривень. Зазначив, що працює за кордоном і постійно матеріально забезпечує свою дитину. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. З копії рішення Луцького міськрайонного суду від 01.10.2020 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 01.10.2020 року. В шлюбі у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 3, 4). [PERSON] разом з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою (а.с. 5). Дитина перебуває на утриманні позивача. Разом з тим, дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради № 39866 (а.с. 6). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є особою працездатного віку, працює за кордоном. Відповідач стверджує, що він офіційно ніде не працює, і щомісяця він надавав по 5000 гривень на утримання дитини, а отже останній спроможний сплачувати такий розмір аліментів. Інших утриманців він не має. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Суд приходить до висновку також, що згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 908 грн. судового збору. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: partial