Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

15.04.2019 року позивач, яка проживає по [ADDRESS] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 25 січня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за №12 та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000,00 грн., щомісячно до її повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. На даний час подружні стосунки з відповідачем припинилися, з його вини сім`я розпалась. Позивач зрозуміла, що у них різні погляди на життя, внаслідок чого в сім`ї виникають сварки та скандали. Повага до відповідача у неї втрачена авторитетом він не користується. Спільне проживання з відповідачем для неї та дитини є тяжким. Захист її здоров`я, честі і гідності вимагає негайного розірвання шлюбу. Дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, так як працює не по трудовому договору має мінливий дохід. Позивач надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не погоджується. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, про що свідчить повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.01.2014 року серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10 квітня 2014 року серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Доводи позивача відповідачем не спростовані. Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, заперечень, щодо вказаних обставин від відповідача не надійшло. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину передбачені статтею 181 СК України, а саме: ч. 3 ст. 181 цього Кодексу визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Норма ч.1 ст. 183 СК України вказує на те, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини до 6 років складає 1779,00 грн.. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII внесено зміни до норм СК України (далі - Закон № 2037). Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 4000,00 грн., оскільки відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу у вказаному розмірі. Однак, на підтвердження вказаних обставин, позивачем не надано допустимих доказів, які містять підтвердження вказаних обставин, а саме середнього місячного доходу відповідача. У зв`язку із об`єктивною потребою неповнолітньої дочки сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Від сплати судового збору, в частині вимог про стягнення аліментів, позивачка звільнена згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 384,20 грн..

Outcome: partial