overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

15.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 04.06.2013 в сумі 41899 грн 73 коп., що складається із суми позики в розмірі 20000 грн, нарахованих процентів в розмірі 6329 грн 86 коп., пені в розмірі 7362 грн 31 коп., інфляційних в розмірі 7566 грн 14 коп. та трьох процентів річних в розмірі 641 грн 42 коп. Позов мотивовано невиконанням відповідачем умов договору позики, в частині дотримання строку повернення суми позики та сплати процентів. Сторони в судове засідання не зявилися, при цьому позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою також повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про причини неявки не повідомив, у звязку з чим, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 04.06.2013 року сторони уклали договір позики на підставі якого позивач надав відповідачу позику в сумі 20000 грн, зі сплатою за користування грошовими коштами 32% річних, строком до 04.06.2014 року включно (далі Договір). Пунктом 7 Договору встановлено, що в разі порушення відповідачем зобовязань з погашення позики більше ніж на 10 днів, він повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу положень статті 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається з матеріалів справи, після закінчення строку дії Договору відповідач суму позики не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.05.2015 року становить 41899 грн 73 коп., зокрема: заборгованість з повернення суми позики 20000 грн, проценти 6329 грн 86 коп., пеня 7362 грн 31 коп., інфляційні 7566 грн 14 коп., три проценти річних 641 грн 42 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, який наведено в позові (а. с. 5) і не спростований відповідачем, а тому підлягає стягненню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

15.05.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 53102,10 грн. за кредитним договором № 05005821876 від 02.06.2008 року та судових витрат. Підставою позову явилось те, що 02.06.2008 року ТОВ «ПростоФінанс» та відповідач уклали кредитний договір № 05005821876 згідно якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 15072 грн. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязується повертати кредит, виплачувати проценти за користування, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені як кредитним договором так і додатком №1 до нього - графіком платежів. 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (договір відступлення) відповідно до якого, останнє зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», яке зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами перелік яких міститься в додатку №1 до договору відступлення. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 05005821876 від 02.06.2008 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до вказаного договору сторони свої зобовязання виконали повністю. Відповідач свої зобовязання не виконував і на 10.04.2015 року має заборгованість у сумі 53102,10 грн., яка складається: 14700,18 грн. заборгованість за кредитом, 5162,32грн. заборгованість по відсоткам, 27975,36 грн. заборгованість за комісією, а також 5264,24 грн. штраф. Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України враховуючи відсутність заперечень та відповідних доказів відповідача, суд знаходить, що копіями кредитного договору № 05005821876 від 02.06.2008 року (а.с.5-7), графіків платежів (а.с.8,9) та анкети позичальника (а.с.10) підтверджено отримання відповідачем кредиту у ТОВ «ПростоФінанс». Копіями договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року (а.с.13-17) та витягу з додатку №1 (а.с.25) підтверджено відступлення вимоги по вказаному кредиту від ТОВ «ПростоФінанс» до ТОВ «Кредитні ініціативи», а розрахунком заборгованості (а.с.26) підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

15.05.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 березня 2009 року в Закутнівській сільській раді Первомайського району Харківської області, за актовим записом № 1, мотивуючи свій позов тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями, застосовує фізичне насильство, ображає та принижує її. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач до суду не зявилася, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши письмову згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

15.05.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєст-ровано 18.03.1999 року виконкомом Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №4. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що у шлюбі прожили 16 років. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинили з березня 2015 року, а з початку травня проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб розпався тому, що чоловік пішов до іншої жінки, тому строк на примирення просить не надавати, оскільки збереження шлюбу вже не можливо. Але до органів РАЦС для розірвання шлюбу відповідач з'являтися не бажає. Враховуючи, що їх шлюб носить формальний характер, а не бажання відповідача розірвати його у встановленому законом порядку суперечить її інтересам, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Спору про поділ майна між ними не має. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 18.03.1999 року виконкомом Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], актовий запис за №4. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.4/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встанов-лено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з пояснень позивача, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки це суперечить інтересам обох подружжя. Враховуючи, що шлюбні відносини сторонами припиненні з березня 2015 року, відповідач на теперішній час має іншу сім'ю, тому підстав для надання подружжям строку на примирення не вбачається. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

15.05.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей. Згідно позову, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 7 вересня 2002 р., від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: Елеонору, [INFO] та Анастасію, [INFO]. З 2013 року позивач припинив спільне сімейне життя з відповідачем. Діти знаходяться у її на утриманні, мешкають з нею. Відповідач на утримання дітей матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є працездатним. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій причині, хоча про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

15.05.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 04 вересня 1998 року, вона з відповідачем уклала шлюб. Від спільного шлюбу є неповнолітня дитина : донька [PERSON]-[INFO] народження, яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає ніякої допомоги на її утримання. Сімейні відносини з відповідачем припинили 11 років тому. Причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач зловживав спиртними напоями, а потім він скоїв злочин та сім років відбував покарання в місцях позбавлення волі. Після його повернення після відбуття покарання, не відновлювали стосунків, так як за цей час вони стали чужими один одному. За весь час, що вони не підтримують стосунків, не намагалися їх відновити, що означає, що їх сім'я розпалася, тому просить терміну для примирення не надавати. На даний час у кожного своє життя, тому шлюб існує формально та перешкоджає інтересам позивачки. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 вересня 1998 року, [PERSON] та позивачка уклали шлюб, який зареєстровано в виконкомі Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровській області, актовий запис № 25, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.1998 року. На теперішній час сторони сімейні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що відповідач зловживав спиртними напоями, а потім він скоїв злочин та сім років відбував покарання в місцях позбавлення волі. Стаття 24 СК України визначає добровільність шлюбу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому, суд приходить до висновку, що відновлення сімейних стосунків неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 51. 54, 55, ч. 3 ст. 56, ст. 112 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

15.05.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 09.07.2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2013 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 422, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] ( а.с.3 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

15.05.2015 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 86. Від шлюбу дітей немають. Вказує на те, що подружні відносини між ними не склалися через різні погляди на сімейне життя та постійні сварки. Вважає, що подальше сумісне життя суперечить її інтересам, оскільки вона має намір укласти інший шлюб. Зазначає в позові, що спільного господарства не ведуть та спільно не проживають з листопада 2016 року, тому просить шлюб між ними розірвати та термін на примирення не надавати. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомленний у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, з огляду на таке. Як встановлено в судовому засіданні, 15.05.2015 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 86. Від шлюбу останні дітей не мають. В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд, виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, вважає, що останній в розмірі 640 гривень підлягає стягненню з відповідача на її користь, оскільки позивачка його сплатила при зверненні до суду, що підтверджується відповідним документом. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 88, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

15.05.2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 07.10.2005 року Комсомольським відділом РАЦС Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 277, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки у них різні характери, різні погляди на життя, в зв»язку з чим виникають сварки, між ними втрачені почуття любові та поваги, шлюбні відносини були припинені, просила шлюб розірвати. Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утриманні неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, оскільки дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що ставить її в важке матеріальне становище. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з»явився, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони шлюбні стосунки припинили остаточно, їх шлюб носить формальний характер, при викладених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення. Крім того відповідно до ст. 180 СК України батьки забовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою м. Херсон, вул. Ломоносова, 60 та знаходиться на її утриманні. Таким чином, відповідач, який є батьком [PERSON], забовязаний утримувати останню до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного та

Outcome: approved