Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

17.02.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 08.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 382777048, згідно умов котрого остання отримала кредит у розмірі 6140,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,82% від суми кредиту за кожний день користування грошовими коштами на строк 30 днів. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передав за плату ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги, зокрема за кредитним договором № 382777048, укладеним 08.09.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 03.01.2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передав за плату ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги, зокрема за кредитним договором № 382777048, укладеним 08.09.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 9059,82 грн., що складається з: 6139,80 грн. - заборгованості за кредитом; 2920,02 грн. - заборгованості за процентами. Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 9059,82 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій на адресу суду заяві просив розглядати справу без його участі. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів (а.с. 30). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив відзив на позовну заяву. Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки відповідно до довідки Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відповідач зареєстрованою не значиться (а.с. 28,35,37). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 382777048, згідно умов котрого остання отримала кредит у розмірі 6140,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,82% від суми кредиту за кожний день користування грошовими коштами на строк 30 днів (а.с. 7-8). 06.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 382777048 від 08.09.2018 року, відповідно до умов якої сторони погодили продовжити строк, на який був наданий кредит позичальникові, на 28 днів та проценту ставку за користування кредитом у розмірі 1,64% на день від суми кредиту з 08.10.2018 року (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Звернувшись до суду з цим позовом до відповідача, позивач посилається на те, що він набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс». ТОВ «Таліон Плюс», як зазначено позивачем, набуло право вимоги до [PERSON] на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Натомість, позивачем не надано належних та допустимих, в розумінні статей 77,78 ЦПК України, доказів на підтвердження вказаних обставин та наявності у нього права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 382777048 від 08.09.2018 року, укладеним між останньою та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Так, позивачем на підтвердження укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року надано копію вказаного договору факторингу, а саме лише першу та останню його сторінки (а.с. 10). Відповідно до пункту 2.1. вказаного Договору його сторони ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» погодили, що клієнт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити фактору ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Однак позивачем не додано до позовної заяви ані копії відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням боржників та кредитних договорів, за якими передається право вимоги, ані копій документів на підтвердження оплати фактором грошових коштів за договором клієнтові. Таким чином, відсутні правові підстави вважати, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 382777048, укладеним 08.09.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Оскільки суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів заміни кредитора у зобов`язанні [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на ТОВ «Таліон Плюс», отже відсутні правові підстави вважати, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув право вимоги до відповідача. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього права вимоги до відповідача за кредитним договором № 382777048 від 08.09.2018 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про відмову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову. Оскільки суд дійшов висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати останньому не відшкодовуються.

Outcome: dismissed