Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

16 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що їй на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку сері [NUMBER] належить земельна ділянка площею 6,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пологівської сільської ради Охтирського району. Вказана земельна ділянка відповідно до договору оренди землі, укладеного в квітні 2010 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON], була передана відповідачу в оренду терміном на 10 років. 20.12.2012 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] за власним рішенням. Оскільки земельні ділянки надавалися фізичній особі підприємцю [PERSON] в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто для ведення підприємницької діяльності з метою отримання прибутку, то з припиненням державної реєстрації фізичної особи підприємця і договори оренди землі припинили свою чинність. Про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] не було повідомлено орендодавця, договір оренди землі за згодою сторін розірвано не було. Не зважаючи на взяті на себе зобов'язання згідно договору оренди землі, відповідач не виконала своїх обов'язків щодо раціонального використання земельної ділянки за цільовим призначенням, повністю ухилилася від обробітку переданої в оренду земельної ділянки у 2013-2015 роках та не виплатила орендодавцю орендну плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого утворилася заборгованість з виплати орендної плати. Систематична невиплата орендної плати відповідачем є також суттєвою підставою для розірвання договору оренди землі. Внаслідок протиправних дій з боку відповідача були порушенні законні права та інтереси позивача, її сподівання та розрахунки на отримання матеріальної винагороди за використання відповідачем орендованої земельної ділянки, що має негативний вплив на її матеріальний стан, перешкоджає реалізації нею права власності. Тому просить розірвати договір оренди землі, укладений між ним та ФОП [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явився, від представника позивача мається заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, вважається повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,10 га, з них: ріллі - 5,58 га, сіножаті -0,34 га, пасовища 0,18 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28.12.2001 року, виданого на підставі рішення 19-ї сесії 23-го скликання Пологівської сільської ради народних депутатів від 14.03.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] (а.с.6). Вищезазначена земельна ділянка передана в оренду відповідачу, що підтверджується договором оренди землі, укладеним в квітні місяці 2010 року між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON], строком на 10 років, зареєстрованим у Охтирському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України про що у Державному реєстрі земель по Пологівській сільській раді вчинено запис від 04.10.2010 року за № 041061501158 (а.с. 7-9). Відповідно до вимог ст. 792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, ліквідації юридичної особи - орендаря. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п. 37 договору оренди землі, укладеного у квітні 2010 року між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON], дія договору припиняється у разі, зокрема, ліквідації юридичної особи - орендаря (а.с.8). Згідно п. 38 договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Судом встановлено, що 20.12.2012 року фізичною особою підприємцем [PERSON] за власним рішенням було припинено підприємницьку діяльність. Згідно ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця є датою державної реєстрації фізичної особи. Відповідно до ч.3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. В зв'язку з тим, що діяльність фізичної особи - підприємця [PERSON] припинено, то з цієї підстави договір оренди землі загальною площею 6,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області, укладений у квітні 2010 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON], підлягає припиненню шляхом його розірвання. Щодо підстав розірвання договорів оренди землі в зв'язку з несплатою відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою за 2013-2015 роки, порушення умов використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, на які посилається [PERSON], як на підставу розірвання договору оренди, суд виходить з наступного. Вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України. Зокрема, п. «д» ст.141 Земельного кодексу України, передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. За відомостями з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків повідомляється, що [PERSON] за період з 01.01.2013 року по 31.03.2017 року доходи не отримувала (а.с.19). У постанові від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12 Верховним Судом України висловлена правова позиція про те, що договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Оскільки з боку орендаря допущена систематична несплата орендної плати починаючи з 01.01.2013 року, договір оренди підлягає розірванню також і з підстави, передбаченої договором - систематична несплата орендної плати. З огляду на підстави, викладені вище, вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved