Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

16 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] - на час відкриття спадщини [INFO] за адресою по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку - площею 5,51 га, кадастровий номер 6520955700:06:014:0009, що розташована на території Калинівської (колишня Калінінська) селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області та належала їй на праві власності на земельну ділянку згідно з державним актом серії ЯГ № 496284 від 04 грудня 2006 року, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1АА002142-010671600019 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власника - [PERSON] , яка померла [INFO] за законом. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після якого відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 5.51 га, кадастровий номер 6520955700:06:014:0009, що розташована на території Калинівської (колишня Калінінська) селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області та належала їй на праві власності земельну ділянку згідно з державним актом серії ЯГ № 496284 від 04 грудня 2006 року, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1АА002142-010671600019 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку позивач прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. На судове засідання [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, надали заяви в яких справу просили розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнали. На судове засідання [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до частини третьої статті 200 ЦПК України, зважаючи на визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 39 зробленого Калінінською селищною радою Великоолександрівського району Херсонської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Факт родинних відносин підтверджується актовим записом № 72 від 17 грудня 1981 року (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), де померла [PERSON] вказана матір`ю позивача [PERSON] . Відповідно до копії Державного акту на право на земельну ділянку серія ЯГ № 496284 від 04 грудня 2006 року вказаний державний акт був виданий [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до листа державного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Карастан О.І. від 22 вересня 2020 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину та заповіти / спадкові договори) від 22 вересня 2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до паспорту серії [NUMBER] в графі місце проживання зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: по [ADDRESS] . Відповідно до паспорту серії [NUMBER] в графі місце проживання зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: по [ADDRESS] . Відповідно до довідки Калинівської селищної ради від 09 жовтня 2020 року [PERSON] , [INFO] , проживала по день смерті [INFO] зі своєю матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Відповідно до заяви зареєстрованої в реєстрі за № 22 та засвідченої секретарем комітету селищної ради [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно заяви зареєстрованої в реєстрі за № 21 та засвідченої секретарем селищної ради [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно заяви зареєстрованої в реєстрі за № 44 та засвідченої секретарем селищної ради [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкових прав позивача на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, що врегульовані нижченаведеними нормами ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлої, якій на момент смерті належало майно у виді вказаної земельної ділянки, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про перехід прав належних спадкодавцю до нього у порядку спадкування. Факт прийняття спадщини у встановлені строки підтверджується фактом постійного проживання позивача з померлою на момент смерті останньої. Оскільки позивач прийняв спадщину після матері у встановленому порядку слід констатувати прийняття ним у спадщину вказаного права власності, яке належало померлій у відповідності до вищевказаних обставин та не припинилося у зв`язку зі смертю. Отже, позивач як такий, що прийняв спадщину має право вимагати визнання за ним права на спадщину, при тому, що здійснення останнього не обмежено будь-якими строками. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який прийняв спадщину у виді права, що належало його матері, так і відповідачів, які не набули таке право на спірне майно у порядку встановленому законом. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивач будучи спадкоємцем першої черги за законом прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті матері, у виді вказаного права власності, яке належало останній на момент смерті. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та участь останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved