Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

15 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер дід позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав декілька заповітів, відповідно до одного з них вказаний житловий будинок заповів позивачу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не прийняли спадщину. 21 вересня 2020 року позивач з відповідачем [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого спадковий будинок переходить у власність позивачу. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку подала заяву про прийняття спадщини після смерті діда, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена (а. с. 121), 6 квітня 2021 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без її участі (а. с. 107). Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені (а. с. 122-126), про причини неявки суд не повідомляли, відзив на позов не подавали. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 9 червня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексуУкраїни спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексуУкраїни до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 10) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги [ADDRESS] (а. с. 24). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а. с. 25). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 89.1 кв. м, житловою площею 51.5 кв. м, літня кухня «Б-1», сарай «В-1», вбиральня «Г», огорожа «1», хвіртка «2», ворота «3» (а. с. 20-23). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексуУкраїни). Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексуУкраїни у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною першою статті 1266 Цивільного кодексуУкраїни внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексуУкраїни). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексуУраїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 11 лютого 2015 року Купичівською сільською радою Турійського району Волинської області, згідно з яким житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] заповів своїй онуці - [PERSON] , [INFO] (а. с. 12). Позивач у справі народилася [INFO] (а. с. 9), є онукою спадкодавця, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та про шлюб (а. с.14, 15), і належить до спадкоємців за законом за правом представлення після смерті [PERSON] , який є батьком позивача і помер [INFO] (а. с. 13), тобто до відкриття спадщини після смерті [PERSON] . [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживав один у селі Купичів Турійського району Волинської області (а. с. 11). 3 грудня 2019 року позивач та відповідач [PERSON] подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 70 на звороті, 71), а 21 вересня 2020 року уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого належний спадкодавцю житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] перейшов у спадщину онуці спадкодавця - [PERSON] (а. с. 18). Відповідач [PERSON] 22 листопада 2019 року подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а. с. 60 на звороті). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталися. Постановою приватного нотаріуса від 21 вересня 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 19). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 179/2019 щодо майна померлого [PERSON] (а. с. 60-105). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті діда [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень - по 151 гривні 34 копійки з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270, 1273, 1275 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved