Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

15.03.2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 02.06.2010 року банк надав [PERSON] кредит у розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 31.01.2019 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 115966,20 грн. з яких заборгованість за кредитом 3902,08 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 101665,73 грн., заборгованість за пенею та комісією 4400,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 5498,39 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. Заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 27.06.2019 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 23.04.2013 року Волноваським РВ ГУ ДМС України в Донецькій області, РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, код ЄДРПОУ 14360570, р/р № [NUMBER] , МФО 305299) заборгованість за Договором № б/н від 02.06.2011 року в загальному розмірі 115966,20 грн. з яких заборгованість за кредитом 3902,08 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 101665,73 грн., заборгованість за пенею та комісією 4400,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 5498,39 грн. - штраф (процентна складова) та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. 15.08.2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 27.06.2019 року. У заяві зазначила, що у заяві-анкеті на видачу кредиту не міститься положення про розмір пені, комісії та штрафів. Процентна складова змінилася без повідомлення відповідача. Умови надання банківських послуг не підписувала та з такими не ознайомлювалася. Також, на період проведення антитерористичної операції заборонялося нарахування пені та/чи штрафів на головний розмір заборгованості за кредитом з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та мешкають у населених пунктах, визначених та затверджених у переліку КМУ, про що свідчить ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Місто Волноваха входить до вказаного переліку населених пунктів. Окрім того, зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Ухвалою суду від 07.10.2019 року скасовано вищевказане заочне рішення та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату слухання справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048\~ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч.1\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст.634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~ст.1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 02.06.2010 року\~між ПАТ КБ «ПриватБанк»\~та\~відповідачем\~укладено кредитний договір без номера, який складається з\~Анкети-заяви останньої, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифами банку. [PERSON] в анкеті-заяви підтвердила, що ознайомилась та згодна з наданими їй\~в письмовому вигляді Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. На підставі даного договору, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 4200.00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30.00\~%\~на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг\~випливає, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг,\~платіжна карта дійсна до останнього календарного дня місяця, вказаного на лицьовій стороні картки включно. Банк не несе відповідальності за несвоєчасне отримання держателем картки, яка випущена на новий строк.\~Забороняється використання картки зі строком, який сплинув. Після закінчення строку дії, відповідна картка продовжується банком на новий строк ( шляхом надання клієнту картки з новим строком дії). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~ч.1 ст.258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до п.1 ч.2\~ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення. (стаття 267 ЦК України). Так, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що [PERSON] видавалася платіжна картка, відсутні дані про строк її дії. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 02.06.2010 року вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості відповідачем зроблено 30.06.2015 року. Позов АТ КБ «ПриватБанк» подано до суду лише 15.03.2019 року, тобто зі спливом 3 років 8 місяців 12 днів. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо) (ст. 266 ЦК України). З огляду на вищевикладене та враховуючи заперечення відповідача, а також те, що між сторонами не було домовленості щодо збільшення позовної давності у відповідності ч.1 ст.259 ЦК України, такий строк позивачем пропущено, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд вважає за необхідне судовий збір залишити за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed