Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

15 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів за минулий час. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки із дотриманням вимог п. 5 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 25 жовтня 2019 року позивачем подано виправлений позов та документ про сплату судового збору. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2003 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2012 року шлюб було розірвано. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. 09 серпня 2012 року між сторонами було укладено договір про утримання дитини у розмірі 500 гривень. З часу припинення сімейних відносин, відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини участі не приймає, умови договору не виконує. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання доньки, але відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ј частки від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а у разі навчання до закінчення навчання, та стягнути заборгованість за договором про утримання дитини у розмірі 18\~000 гривень. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 2003 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 11), який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2012 року було розірвано (а.с. 15). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). 09 серпня 2012 року [PERSON] і [PERSON] уклали у простій письмовій формі договір про утримання доньки (а.с. 14). Відповідач від матеріального забезпечення дитини ухиляється. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Донька сторін [PERSON] неповнолітня, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами ч. 1 ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому ст. 199 СК України визначений обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати та відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні син або донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Наразі донька сторін не досягла повноліття, чи буде продовжувати навчання після досягнення повноліття, зараз невідомо, тому умови, що передують виникненню обов`язки утримувати повнолітню доньку у відповідача не виникли, тому і порушення прав позивача також відсутнє. Таким чином, після порушення своїх прав позивач має право звернутися до суду за їх захистом з самостійним позовом, а наразі заявлені вимоги в цій частині є передчасними, тому суд приходить до висновку, що у їх задоволенні слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 18\~000 гривень за договором про утримання дитини від 09 серпня 2012 року суд зазначає наступне. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Сторони при укладанні договору від 09 серпня 2019 року не дотрималися вимог щодо нотаріального посвідчення договору, які визначені абз. 2 ч. 1 ст. 189 СК України, а тому, суд приходить до висновку, що такий договір є нікчемний в силу вимог ч. 1 ст. 220 ЦК України, де вказано, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Тому у задоволення позовних вимог у цій частині позивачеві також слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини з дня подання позову до суду, тобто з 15 жовтня 2019 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] при зверненні до суду за позовну вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 18\~000 гривень було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. (а.с. 19), який з урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині, відшкодуванню не підлягає. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial