Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

15 квітня 2019 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах ВО «Слов`янськтепломережа» звернулось до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] є абонентами ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в м. Слов`янськ та користуються послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачують вартість спожитих послуг з опалення, що порушує право позивача на отримання плати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання сплатити гроші за спожиту послугу, а у позивача - право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Заборгованість за особовим рахунком відповідача станом на 01 березня 2019 року, за період з 01 січня 2014 року по 01 березня 2019 року складає 14 878 грн. 19 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів, а також втрати від інфляційних процесів у розмірі 3637 грн. 42 коп., 3 % річних в сумі 798 грн. 11 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору у сум 1921 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутністю. У попередніх судових засіданням наполягав на задоволенні позовних вимогах посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та письмових поясненнях наданих до суду. Третя особа - [PERSON] будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання з проханням розгляд справи проводити за його відсутністю. Представник відповідача [PERSON] , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання з проханням розгляд справи проводити за його відсутністю. У попередніх судових засіданнях просив позов задовольнити частково посилаючись на відзив та письмові пояснення. Крім того ним було заявлено вимогу про застосування позовної давності. 07 жовтня 2019 року надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з позовними вимогами ОКП «Донецьктеплокомуненерго» погоджується частково з огляду на викладене. Власниками квартири [ADDRESS] , та особами якими безпосередньо користуються зазначеним житлом є [PERSON] та [PERSON] . Однак позивач свої позовні вимоги звертає лише до [PERSON] , не обґрунтовуючи в цій частині відсутність вимог до інших власників (користувачів) квартири. В своєму позові ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» безпідставно намагається стягнути з [PERSON] заборгованість за період з 01.01.2014 року, тобто за період який значно виходить за строки позовної давнини. Також відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані га постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Оскільки [PERSON] зареєстрований, постійно мешкає на території м. Слов`янська та Слов`янського району Донецької області, які відноситься до зони АТО на нього не можуть накладатися пеню, комісію та штрафи тому сторона відповідача вважає безпідставним та необґрунтованим вимоги позивача стосовно стягнення інфляційних виплат та річних. 24 жовтня 2019 року представником позивача було надано суду відповідь на відзив, в якому зазначено наступне. ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» зазначає, що на будинок [ADDRESS] . встановлений вузол обліку теплової енергії, нарахування за використану теплову енергію проводяться за показниками приладу обміну теплової енергії по фактичному споживанню тепла з урахуванням опалюваної площі усіх квартир будинку. Як вбачається з рішення Слов`янського міськрайонного суду від 12.12.2013 року Справа №243/10892/13-ц суд встановив, що на підставі договору міни від 16.11.2000 р. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , що складається з трьох житлових кімнат загальною площею 63.9 кв.м. у тому числі житловою площею 38.3 кв.м. На підставі зазначеного судового рішення суд вирішив визначити порядок користування спільною частковою власністю, квартирою [ADDRESS] , виділивши в користування: [PERSON] житлову кімнату площею - 10.0 кв.м.; [PERSON] житлову кімнату площею - 17.2 кв.м.: [PERSON] - житлову кімнату площею -11,1 кв.м., ванну кімнату та туалет залишити у спільному користуванні. Таким чином, судом було вирішено порядок користування вказаною квартирою, де відповідно [PERSON] суд надав право користування житловою кімнатою площею 11.1 кв.м. ванну кімнату та туалет залишити у спільному користуванні. На підставі вказаного судового рішення можна зробити висновок, що загальна площа, якою має право користуватися відповідач у зазначеній квартирі, включаючи житлову та нежитлову площу квартири складає 22,75 кв.м. 28.01.2014 року представником [PERSON] гр. [PERSON] , яка діяла відповідно довіреності, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Г.С. від 12.10.2012 р. зареєстровано в реєстрі №965. була подана заява на ім`я директора ВО «Слов`янськтепломережа» щодо розділу особистих рахунків між [PERSON] та [PERSON] , а також неповнолітнім [PERSON] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] . на підставі рішення суду від 12.12.2013 року Справа №243/10892/13-ц. ВО «Слов`янськтепломережа» на підставі вищезазначеної заяви гр. [PERSON] був складений акт №3 щодо розділу особового рахунку № [NUMBER] по кв. [ADDRESS] на 2 особистих рахунки: о/р [NUMBER] - [PERSON] опалювальна площа 22.75 кв.м. - 1 особа; о/р №044917 - [PERSON] .. опалювальна площа 38.85 кв.м. - 2 особи. Таким чином, вказані відповідачем у відзиві факти, стосовно відсутності в позовній заяві вимог до інших власників (користувачів) квартири є необгрунтованими, тому що позовна заява щодо зобов`язання сплати гроші за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води пред`явлені до володільця особистого рахунку № [NUMBER] , а саме до [PERSON] . Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 2 вересня 2014 року в зоні проведення АТО введено мораторій на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики, оскільки договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води не відноситься до кредитних договорів або договорів позики, а відноситься до договорів про надання житлово-комунальних послуг вважаємо, що посилання відповідача на ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є помилковими. Також зазначаємо, що пеня має іншу правову природу ніж інфляційні нарахування та три відсотки річних тому доводи відповідача вважаємо такими, які не заслуговують на увагу суду. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з цього слід підкреслити, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних: розмір процентів за порушення грошового зобов`язання є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів; входить до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника; не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2011 р. (п.8), аналіз ст.625 ЦК України указує, що наслідки простроченого грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають захистом майнового інтересу, який полягає в компенсації матеріальних расходів кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів і отримання компенсації від боржника за використання удержуваних ним грошових коштів, які підлягали до сплати кредитору. На підставі вищевикладеного, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 28 жовтня 2019 року представник відповідача надіслав на адресу суду пояснення до відзиву на позовну заяву в якому додатково до вказаного у відзиві зазначив, що в своєї позовної заяві позивач не зазначає, що власниками квартири [ADDRESS] , та особами якими безпосередньо користуються зазначеним житлом, є [PERSON] та [PERSON] . Однак позивача свої позовні вимоги звертає лише до [PERSON] , не обґрунтовуючи в цій частині відсутність вимог до інших власників (користувачів) квартири. З метою з`ясування усіх обставин справи сторона відповідача спрямувала до Обласного КП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» адвокатський запит про надання повної інформації стосовно визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] , розподілу житлової площі для нарахування оплати за користування житловою та спільної площею зазначеної квартири. У своєї відповіді від 22.10.2019 року № 011/39/57 Обласного КП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» зазначає відомості, які свідчать про неправильний розподіл спільної площі квартири [ADDRESS] та в зв`язку із чим позивачем неправильно здійснено нарахування оплати за користування комунальними послугами кожному із власників-користувачів, у тому числі за використання теплової енергії. Згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду від 12.12.2013 року (справа № 243/10892/13-ц, судом визначено порядок користування спільною частковою власністю - квартирою [ADDRESS] , виділивши в користування [PERSON] житлову кімнату площею 10.0 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 17.2 кв.м. Марахіну Альберту Володимировичу житлову кімнату площею 11.1 кв.м.; ванну кімната туалет залишено у спільному користуванні. В подальшому здійснюючи розподіл нежитлової площі квартири за користувачами, відповідач допустив помилки, здійснивши розподіл цієї площі, яка складає 23.3 кв.м. не за трьома користувачами, а за двома, здійснивши неправильно розрахунок 23.3 кв.м. : 2 = 11.65 кв.м, замість, правильного 23.3 кв.м. : 3 = 7.77 кв. м. В результаті неправильного розрахунку житлової площі загального користування [PERSON] була неправильно нарахована оплата за користування тепловою енергією, кожного місяця вона перевищувала 16.7 % за рахунок завищення площі користування. 15 листопада 2019 року представник позивача надіслав на адресу суду додаткове пояснення до відзиву. Відповідно до якого 28.01.2014 року представником [PERSON] гр. [PERSON] яка діяла відповідно довіреності, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т.С. від 12.10.2012 p., зареєстровано в реєстрі №965, була подана заява на ім`я директора ВО «Слов`янськтепломережа» щодо розділу особистих рахунків між [PERSON] та [PERSON] , а також неповнолітнім [PERSON] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] . на підставі рішення суду від 12.12.2013 р. Справа №243/10892/ 13-й. На час подачі вищезазначеної заяви гр. [PERSON] [PERSON] [INFO] , який приходиться відповідачу сином був неповнолітнім. Як вбачається зі ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.І ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Також ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від гою. чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де передбачено, що лише дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. В зв`язку з тим, що третій власник квартири, а саме [PERSON] на час подачі заяви про поділ особового рахунку за послуги з централізованого опалення між власниками квартири [ADDRESS] на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2013 р. Справа № 243/10892/13-ц був неповнолітнім ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» враховуючи вищезазначені норми законодавства вирішало поділити особовий рахунок за послуги з централізованого опалення між двома повнолітніми, дієздатними власниками квартири, поділивши при цьому у між ними порівну нежитлову опалювальну площу квартири, яка перебуває в загальному користуванні всіх власників. Також зазначили, що житлова опалювальна площа - 17,2 кв.м., яка за вищезазначеним рішенням суду була виділена [PERSON] зарахована до особового рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я його матері - [PERSON] . Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецькобленерго», в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за споживчі послуги з опалення підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним норми чинного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] мешкає за адресою - [ADDRESS] . За цією відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до якого ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» надавало відповідачу послуги з теплопостачання та постачання гарячої води. Відповідач протягом періоду з 01 січня 2014 року по 01 березня 2019 року не сплачував отримані послуги тепломережі, у зв`язку з чим заборгованість по сплаті за надані послуги по теплопостачанню стосовно квартири [ADDRESS] за вказаний період склала 14 878 грн. 19 коп. Щодо доводів відповідача з приводу того, що позивач допустив помилки, здійснивши розподіл житлової площі під час розподілу рахунків, в результаті неправильного розрахунку житлової площі загального користування [PERSON] була неправильно нарахована оплата за користування тепловою енергією, кожного місяця вона перевищувала 16.7 % за рахунок завищення площі користування, суд зазначає наступне. Станом на день розгляду справи у суді відповідач не намагався відновити свої порушені права,оскільки він не звертався до позивача з проханням здійснити перерахунок заборгованості, оскільки на його думку було не вірно розподілено житлову площу під час розподілення особистих рахунків. Також ним не спростовувався поділ рахунків між власниками у судовому порядку. Зустрічного позову з цього приводу заявлено не було. Таким чином суд вважає, що таким чином відповідач бажає уникнути відповідальності щодо простроченого ним зобов`язання. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо того, що позивачем подано позов тільки до нього, а не до усіх власників квартири, оскільки як встановлено у судовому засіданні відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду від 12.12.2013 року, суд встановив, що на підставі договору міни від 16.11.2000 р. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , що складається з трьох житлових кімнат загальною площею 63.9 кв.м. у тому числі житловою площею 38.3 кв.м. На підставі зазначеного судового рішення суд вирішив визначити порядок користування спільною частковою власністю, квартирою [ADDRESS] , виділивши в користування: [PERSON] житлову кімнату площею - 10.0 кв.м.; [PERSON] житлову кімнату площею - 17.2 кв.м.: [PERSON] - житлову кімнату площею -11,1 кв.м., ванну кімнату та туалет залишити у спільному користуванні. Таким чином, судом було вирішено порядок користування вказаною квартирою, де відповідно [PERSON] суд надав право користування житловою кімнатою площею 11.1 кв.м. ванну кімнату та туалет залишено у спільному користуванні. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, рішенням суду встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення позивачем було розподілено особовий рахунок № [NUMBER] на два особових рахунки: № [NUMBER] - [PERSON] та № [NUMBER] - [PERSON] . Таким чином, як вбачається із позовної заяви поданої до суду 15 квітня 2019 року позивач звертається до суду у зв`язку із виниклою заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , а оскільки вказаний рахунок відкрито на ім`я [PERSON] , то і відповідачем має бути тільки [PERSON] . На інших власників квартири відкрито свій особовий рахунок № [NUMBER] . Таким чином суд вважає такі доводи відповідача безпідставними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах. Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено поняття споживачі - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, виробник-суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За змістом статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим. Згідно із положенням ст.ст. 64,66-68,145,156 ЖК України, повнолітні члени сім`ї наймача, члена кооперативу, власник зобов`язані брати участь в оплаті витрат по утриманню житла і несуть разом з ним солідарну відповідальність. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно із ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Крім того, відповідно до ст. 64 ЖК України, повнолітні члени родини наймача несуть солідарну з наймачем відповідальність по зобов`язанням за надані комунальні послуги. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Так пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг встановлена у пункті 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та пункті 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (частина друга статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875 -1V ). Заперечень того, що позивачем надано не вірний розрахунок заборгованості відповідачем надано не було. Наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості відповідачем не спростовувався. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно частини третьої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Відповідно до частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи, зокрема, мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Згідно статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності, тому заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року № 6-2667цс16. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Інфляційні втрати та три відсотки річних за своєю правовою природою мають гарантувати право стягувача від знецінення невчасно одержаного ним виконання зобов`язання через прострочення боржника, і не є неустойкою (штрафом, пенею). Посилання відповідача на ст. 8 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є помилковим, оскільки відповідно до ст.8 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VIIвід 2вересня 2014року в зоні проведення АТО введено мораторій на нарахування пені за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги, але оскільки пеня має іншу правову природу ніж інфляційні нарахування та три відсотки річних доводи [PERSON] не приймаються до уваги. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з цього слід підкреслити, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних:розмір процентів за порушення грошового зобов`язання є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів; входить до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника; не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що позивачем доведено факт неналежного виконання зобов`язання відповідача щодо сплати коштів за отримані житлово-комунальні послуги, разом з тим до спірних правовідносин в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 січня 2014 року по 14 квітня 2016 року слід застосувати позовну давність, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 15 квітня 2019 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за період з 01 січня 2014 року по 01 березня 2019 року. Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] , заборгованість виникла у період з січня 2014 року по лютий 2019 року. У зазначений період відповідачем не було здійснено жодної виплати за споживчі послуги з опалення. Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати позовну даність, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 січня 2014 року по 14 квітня 2017 року задоволенню не підлягають у зв`язку з пропущенням строків позовної давності. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачу було завдано збитків, які складаються із заборгованості по сплаті за теплову енергію, та виражені у грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за теплову енергію, три відсотки річних та інфляційні збитки, відповідно до положень ст.625 ЦК України, за період з 15 квітня 2016 року по 01 березня 2019 року включно. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість за теплову енергію за період з 15 квітня 2016 року по 01 березня 2019 року включно, становить 10 829,76 грн. (10 864,71 грн.- (70,10 : 30 днів у квітні 2016 року) х 15 днів). За даними Державного комітету статистики України величини індексів інфляції становлять: - у 2016 році: квітень -103,5%; травень - 100,1%; червень -99,8%; липень- 99,9%; серпень - 99,7 %; вересень -101,8%; жовтень - 102,8%; листопад - 101,8%; грудень - 100,9% ; у 2017 році: січень - 101,1%; лютий - 101,0%; березень -101,8%, квітень -100,9%; травень - 101,3%; червень - 101,6%; липень- 100,2%; серпень -99,9 %; вересень -102,0%; жовтень - 101,2%; листопад - 100,9%; грудень - 101,0%; - у 2018 році: січень - 101,5%; лютий - 100,9%; березень -101,1%; квітень -100,8%; травень - 100,0%; червень - 100,0%; липень- 99,3%; серпень -100,0 %; вересень -101,9%; жовтень - 101,7%; листопад - 101,4%; грудень - 100,8%, у 2019 році: січень - 101,0 %, лютий - 100,5 %. З урахуванням індексів інфляції у вказаний період (з 15 квітня 2016 року по 01 березня 2019 року включно) та щомісячних сум заборгованості, які відповідачем, відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, повинні були сплачені не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), сума інфляційних збитків становить 2660,97 грн.(2728,75 грн. - (135,56 : 30 днів у квітні 2016 року) х 15 днів). Три відсотки річних за вказаний період становлять 707,19 грн. (711,89 грн. - (9,55 : 30 днів у квітні 2016 року) х 15 днів). Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах ВО «Слов`янськтепломережа» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з опалення за період з 15.04.2016 року по 01.03.2019 року у розмірі 10 829,76 грн., а також втрати від інфляційних процесів - 2660,97 грн., 3% річних - 707,19 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, судовий збір справляється фізичною особою в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позовні вимоги задоволені частково, на суму 14 197,92 грн. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн. З огляду на викладене, з відповідача на користь держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 1412,13 грн. (73,51% від 1921,00 грн.). Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: partial