Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

16.09.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов [PERSON], яким вона просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача - [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки доходів що місяця, до досягнення дитиною 23 років. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач і відповідач мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час продовжує навчання у Вищому професійному училищі №21 міста Миколаєві, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку мати самостійно здійснювати не спроможна. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, якою повідомив про неможливість участі у судовому розгляді, у зв'язку із знаходженням на амбулаторному лікуванні, просив розглянути справу у його відсутність. Повідомив суду про наявність у нього іншої сім'ї, в тому числі дружини - інваліда третьої групи та доньки - інваліда дитинства. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 30.03.1996 по 13.07.2010 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народилась дитина - [PERSON], про що Відділом запису актів про народження Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в книзі записів актів громадянського стану про народження 1996 року жовтня місяця 09 числа зроблено відповідний актовий запис за №2635. На даний момент дитина досягла повноліття, проте продовжує навчання у Вищому професійному училищі №21 міста Миколаєва на денній формі навчання. Утримання дитини потребує значних фінансових затрат, які позивач самостійно здійснити не спроможна, забезпечення відсутнє. Згідно положень статті 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до частин 1, 2 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідач, констатувавши факт наявності у нього нової сім'ї, в порушення вимог частини 1 статті 60 ЦПК України не надав належних і допустимих доказів факту неспроможності надання дитині допомоги. Згідно статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З урахуванням обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду, тобто з 16.09.2014 до закінчення дитиною навчання, факт якого є підставою вважати, що дитина потребує матеріальної допомоги. Підстав вважати, що дитина потребуватиме матеріальної допомоги після закінчення навчання і до досягнення нею 23 років суду не надано. Відповідно до статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial