Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернулась до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON], в якому, після зміни позовних вимог, просить, суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], 28.07.2011р.н. у розмірі 600грн. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем мають двох дітей, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка з дітьми проживають окремо, діти знаходиться повністю на утриманні матері, власних коштів для належного забезпечення дітей не вистачає, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що відповідач з серпня по грудень 2014року щомісячно надавав допомогу по 500,00грн. У 2015р. матеріальна допомога була надана у лютому місяці та у травні, тобто після звернення до суду. Проти вирішення справи в порядку заочного провадження не заперечувала. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на судове засідання не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів ( постановляє заочне рішення) (ч1 ст.224 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення позивачки, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], 28.07.2011р.н., що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с. 4-5) Встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 131 від 14.05.2015р. (а.с.6). Згідно ч.1 ст. 141, ст. 180 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Згідно п. 17 Постанови ПВС України № 3 від 15.05.2006 р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачкою та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину, матеріали справи не містять. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. З огляду на викладене, враховуючи потреби дітей,

Outcome: approved