Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розгля даються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 27.05.2005 року позивач зареєструвала шлюб із відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що складено відповідний актовий запис № 410. [INFO] в сторін народилася дитина [PERSON], про що 19.06.2009 року зроблений відповідний актовий запис № 1879 та видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER]. 12.05.2016 року шлюб було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі № 759/2883/16-ц. 24.02.2016 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі № 759/18988/15-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду відповідач не виконує, що підтверджується довідкою від 14.04.2017 року, виданою відділом Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Заборгованість по аліментам становить 16 000 (шістнадцять тисяч) грн., що підтверджується розрахунком заборгованості від 19.04.2017 року. Жодного матеріального утримання дитині відповідач багато років не надає, що змусило Позивача звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів. Позивач зазначила, що з 2012 року відповідач не проживає разом із дитиною та не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться її життям, що підтверджується актом від 24.04.2017 року. Раз на декілька місяців відповідач приходить до квартири, в якій проживає позивач з дитиною, але не з метою спілкування з дочкою, а для того щоб винести з квартири якесь майно, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями. Кожен візит відповідача супроводжується моральним га фізичним насильством щодо позивача та дочки. Відповідач принижує позивача, нецензурно висловлюється на адресу позивача, а також застосовує фізичну силу. У зв'язку із цим позивач була змушена багато разів звертатися до правоохоронних органів за захистом своїх прав та прав дитини. Позивач зазначив, що в 2012 році постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2012 року № 2608/7373/12 відповідача було визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та стягнуто штраф у розмірі 51 грн. Ірпіньским міським судом Київської області в лютому 2015 року також слухалися справи № 367/914/15-п та № 367/917/15-п про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї. Позивач зазначив, що Відповідач ніколи не відвідує дитину в навчальному закладі, навіть не знає де вона навчається, не цікавиться її здібностями, що підтверджується характеристикою зі школи. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідач, дитина знаходиться на повному її утриманні. Для розвитку дитини позивач прикладаю всі свої зусилля та можливості. Відповідач ніколи не проявляв заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавився її успіхами, станом здоров'я, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надавав дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяв засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляв інтересу до її внутрішнього світу; не створював умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків та є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 12.06.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 14.09.2017 року прийнято до провадження справу. Ухвалою суду від 18.01.2018 позов залишено без руху. Ухвалою суду від 06.02.2018 року продовжено розгляд справи. Ухвалою суду від 14.03.2018 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено. В судовому засіданні позивач підтримав позов з мотивів викладених у позовній заяві. В судове засідання відповідач не з»явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа: представник Служби у справах дітей Святошинської районної в м .Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явились. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, з'ясувавши обставини справи встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.8). Судом встановлено, що з 2012 року відповідач не проживає разом із дитиною та не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться її життям, що підтверджується актом від 24.04.2017 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідно висновку органу опіки та піклування Святошинської районної державної адміністрації в Києві від 12.09.2017 року №107-40/6634, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої [PERSON], [INFO]. (а.с.54-56). Відповідно до ст. 164 СК України, підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник,особа в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Виходячи із встановлених у судовому засіданні обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, доказів в обґрунтування заперечень проти позову не надав, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 164, 165 СК України,

Outcome: approved