Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

15.06.2015 року до суду надійшов вищевказаний позов, вимоги якого збільшувались у процесі розгляду справи і в якому, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття і на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від її та дитини утримання. У судовому засіданні позивачка зі своїм представником, позов підтримали і просили про його задоволення. Представник відповідача позовні вимоги визнав лише у частині стягнення з відповідача на утримання дитини, аліментів у сумі: 300 грн., а в іншій частині позов не визнав, пояснивши в останньому судовому засіданні, що відповідач є студентом, доходу не має і має на своєму утриманні своїх батьків та бабусю. Вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 10.04.2014 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), а не в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), про який просить позивачка. Згідно з ч. 2 - ч. 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). Відповідач зі своїм представником не надали суду конкретних правових доказів того, що він не може сплачувати аліменти у вище визначеному розмірі. Не надано суду і конкретних правових доказів, які б давали правові підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки в останньому судовому засіданні, представник відповідача в своїх усних поясненнях зазначив, що відповідач взагалі не має ніякого доходу. Також суду не надано суду і конкретних правових доказів, які б свідчили, що саме на утриманні відповідача перебувають його батьки та бабуся. Наявність права бути на утриманні, не свідчить про саме перебування на утриманні. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів частково задовольняються, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial