Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

16.07.2019 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . Відповідачі за зареєстрованою адресою не проживають, комунальні платежі не сплачують, участі в утриманні будинку не беруть, особистих речей в будинку не має. Наявність реєстрації відповідачів у будинку, порушує право приватної власності позивача та перешкоджає вільно розпоряджатись, володіти та користуватись житлом. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач у поданій заяві підтримала позов та просила ухвалити заочне рішення. Розгляд справи просила провести без її участі, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] повторно у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128, частини 4 статті 129 Цивільного процесуального кодексу України. Причин неявки суду відповідачі не повідомили, відзиву на позов не подали. Як вбачається з довідки Шелудьківського сільського голови № 02-29/18 від 23.07.2019, адресою зареєстрованого місця проживання відповідачів є адреса: [ADDRESS] (а. с. 21, 22). Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оголошення про виклик відповідачів розміщено з додержанням вимог, передбачених частиною 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно частини 1 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі частини 4 статті 223, пункту 4 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.10.2019 було постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, дійшов до наступного висновку. Згідно копії технічного паспорту КП «Зміївське БТІ» Зміївської районної ради, житловий будинок [ADDRESS] в цілому зареєстрований за [PERSON] (а. с. 11 - 14). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2019 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний № витягу 152615744), [PERSON] є власницею житлового будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] (а. с. 9, 10). Із довідки Шелудьківського сільського голови № 739 від 08.07.2019 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована позивач [PERSON] . Крім того, за зазначеною адресою зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] ; невістка [PERSON] , [INFO] ; онука [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , [INFO] ; онука [PERSON] , [INFO] ; правнука [PERSON] , [INFO] ; правнук [PERSON] , [INFO] (а. с. 16). Актом обстеження від 09.07.2019, складеним депутатом Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області Чернобай Л.І. в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , підтверджується, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі: [PERSON] та [PERSON] , які не проживають за адресою місця своєї реєстрації на протязі більш ніж 10 років. За вказаний період, відповідачі до місця реєстрації не з`являлись (а. с. 15). Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв`язку з тим, що в будинку [PERSON] зареєстровані відповідачі, які фактично там не проживають, позивач, як власниця будинку, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною 1 статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно з частиною 2 статті 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до статті 402 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є власницею будинку, відповідачі більше одного року не проживають без поважної причини за місцем своєї реєстрації, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування цим приміщенням. Крім того, у зв`язку із реєстрацією відповідача у будинку, позивач несе витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З урахуванням позиції позивача, яка просила залишити судові витрати за нею, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, питання про розподіл судових витрат при ухваленні судового рішення не вирішувалось. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved