Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

17.03.2020 року [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , звернулася з позовом до Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться по вул. Т.Шевченка, 43, в м. Овруч Житомирської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,4690 га, кадастровий номер 1824281300:03:000:0025, що належала померлій [PERSON] , які знаходяться на території Великочернігівської сільської ради Овруцького району Житомирської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №041181, виданого 18.04.2003 року Овруцьким районним відділом земельних ресурсів, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1181 загальною вартістю 1826,84 грн. та земельну ділянку площею 1,8999 га, кадастровий номер 1824281300:04:000:0024, що належала померлій [PERSON] , які знаходяться на території Великочернігівської сільської ради Овруцького району Житомирської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №041182, виданого 18.04.2003року Овруцьким районним відділом земельних ресурсів, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1182 загальною вартістю 28297,26 грн.. Мотивує це тим, що є спадкоємцем померлої, при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв`язку з тим, що державні акти на земельні ділянки виданий не за життя, а після смерті спадкодавця. Позивач в позовній заяві справу просить розглядати без її участі. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, щодо задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 лютого 2003 року (а.с.5). З довідок виданих Великочернігівським старостинським округом №4 від 20.02.2020 року №124 та №125, [PERSON] по день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в селі Камінь, Овруцького району Житомирської області. [PERSON] фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме у квітні, травні 2003 року робила поточний ремонт будинку, білила, красила, обробляла земельну ділянку (а.с.6,7). На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,4690 га, кадастровий номер 1824281300:03:000:0025 та 1,8999 га, кадастровий номер 1824281300:04:000:0024 що належали померлій, які знаходяться на території Великочернігівської сільської ради Овруцького району Житомирської області на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №041181 та серії ЖТ №041182, виданих 18.04.2003 року Овруцьким районним відділом земельних ресурсів, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №№1181, 1182. Позивач є дочкою та спадкоємцем [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 квітня 1970 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08 серпня 1988 року та постановою Овруцької державної нотаріальної контори від 24.02.2020 року №382/02-31 (а.с. 5-8). Постановою нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори №382/02-31 від 24.02.2020 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки виданий не за життя, а після смерті спадкодавця (а.с.10-11). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до інформаційних довідок №202295932 та №202294676 від 28.02.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо земельних ділянок кадастрові номери 1824281300:03:000:0025, 1824281300:04:000:0024 відсутні. З повідомлення нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори від 26.03.2020 року №581/01-16, видно, що після померлої [INFO] [PERSON] , спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини не зверталися. Відповідно до ст.12 на (підставі діючої на момент прийняття спадщини) Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельна ділянка), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року.

Outcome: approved