Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

15 червня 2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] «МТМ» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач за\~період часу\~з січня\~2015\~року по\~березень 2018\~року включно\~надав[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]А, яким належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Проте останні не виконують своїх зобов'язань по оплаті наданих послуг, у звязку із чим утворилася заборгованість у сумі 14\~248, 20 грн. Просив суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води станом на 01 березня 2018 року за період з 01 січня 2015 року по 01 березня 2018 року у розмірі 14 248, 20 грн. та судовий збір у розмірі 1\~762 грн. Ухвалою суду від 25 червня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, одночасно направлено запит до Комунарського районного у м. Запоріжжя ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області з метою підтвердження або спростування факту смерті [PERSON] Ухвалою суду від 27 липня 2018 року провадження у справі в частині стягнення заборгованості з [PERSON] закрито, оскільки відповідач [PERSON] помер до періоду, за який позивачем нараховано заборгованість. Тобто спірні правовідносини не допускають правонаступництва. 14 серпня 2018 року до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON], в якому вказано, що позивачем у якості відповідачів не вказано [PERSON], яку отримала у спадок частину квартири [ADDRESS], що належало померлому 10 листопада 2012 року [PERSON], та не вказано [PERSON] іншого співвласника. Окрім цього, оскільки власність є частковою, стягнення заборгованості у солідарному порядку неможливо, застосуванню підлягають норми щодо стягнення заборгованості пропорційно належній у майні частки власності. Одночасно відповідачем [PERSON] надано заяву про застосування строків позовної давності. З наданої 02 жовтня 2018 року відповіді на відзив вбачається, що після смерті [PERSON] до спадкоємців перейшли права та обовязки щодо утримання квартири та сплати заборгованості, яка виникла до прийняття спадщини, а тому звернення до суду про стягнення заборгованості з відповідачів є законною, заборгованість повинна бути стягнута з відповідачів у солідарному порядку. У судовому засідання 02 жовтня 2018 року клопотання позивача про залучення співвідповідачів задоволено, в якості відповідачів залучено [PERSON], [PERSON] (в особі законного представника [PERSON]А). 03 грудня 2018 року до суду позивачем надано уточнену позовну заяву, в якій у якості відповідачів вказано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] Зазначено, що 28 листопада 2018 року [PERSON] було сплачено у якості заборгованості за надані послуги 10\~500 грн, у звязку із чим на теперішній час наявна заборгованість у розмірі 3\~604, 88 грн, тому просить згідно зі ст. 162 ЖК УРСР , ст. 322, 355, 360, 369, 598, 525, 526, 527 ЦК України, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 01 березня 2018 року за період з 01 жовтня 2017 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 3\~604, 88 грн., та судові витрати у розмірі 1\~762 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] «Міські теплові мережі» не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що вимоги підтримує, на фіксуванні судового процесу не наполягає. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], повідомлені належним чином, у судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вказали, що на фіксування судового процесу не наполягають. Оскільки сторони не зявилися у судове засідання, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та письмові докази суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~ \~ Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із п. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 26 квітня 2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99р від 08 квітня 2013 року, основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно зі ч. 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» позивач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 29241 від 03 жовтня 2008 року належить по 1/5 частки квартири, розташованій за адресою: [ADDRESS]. 10 листопада 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану. 28 жовтня 2017 року [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину майна померлого батька [PERSON] , а саме на 1/5 частину вказаної квартири. У свідоцтві про право на спадщину за законом після померлого 10 листопада 2012 року [PERSON] вказано, що [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/4 майна померлого, а [PERSON] 1/2 частину майна через відмову на її користь [PERSON] Таким чином, права власності на квартиру [ADDRESS] є частковим та складається з 1/5 + 1/10 частина квартири належить [PERSON]; 1/5 + 1/20 - [PERSON], 1/5 [PERSON], 1/5 частина [PERSON], 1/20 [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] є неповнолітнім (дата народження 04 липня 2005 року), у звязку із чим за зобовязання щодо утримання належного йому майна відповідає його мати. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно зі ст. 322 ЦК власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (ч. 1 ст. 355 ЦК) та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.2 ст.355 цього кодексу). При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 цього кодексу). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не належним чином виконували свої обов'язки щодо своєчасної оплати за комунальні послуги, у зв'язку з чим станом на 01 березня 2018 року сума заборгованості за період з 01 січня 2015 року по 01 березня 2018 року складає 14\~248, 20 грн., проте з урахуванням здійсненої [PERSON] оплати за надані послуги у розмірі 10\~500 грн., розмір заборгованості станом на 01 березня 2018 року за період з 01 жовтня 2017 року по 28 лютого 2018 року становить 3\~604, 88 грн., що підтверджується довідкою від 27 листопада 2018 року. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості є доведеним та обґрунтованим. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості та судового збору у солідарному порядку, то необхідно вказати наступне. Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК, які регулюють правовідносини з права власності. Положення ст.ст.160 та 162 ЖК УРСР поряд з положеннями гл.58 ЦК регулюють правовідносини з найму житлового приміщення, тобто речові права на чуже майно, а тому зазначені норми права не підлягають застосуванню до правовідносин з утримання власниками належного їм на праві приватної власності майна, зокрема щодо сплати комунальних послуг. Таким чином, установивши, що майно належить відповідачам на праві спільної власності, не підлягають застосуванню ст.ст. 160, 162 ЖК УРСР (вказана правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 4 листопада 2015 року №6-734цс15). Згідно зі ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Таким чином, наявна заборгованість підлягає стягненню з відповідачів відповідно до наявних у праві власності на квартиру часток. З урахуванням успадкованої 1/5 частини квартири, на момент розгляду справи право спільної часткової власності за відповідачами розподілено таким чином: 3/10 [PERSON], 1/4 - [PERSON], 1/20 [PERSON], 1/5 [PERSON] та 1/5 [PERSON] А,А, Судом встановлено, що розмір заборгованості за період з 01 жовтня 2017 року по 28 лютого 2018 року складає 3\~604, 88 грн., тому розмір заборгованості пропорційно до наявних у праві власності на квартиру часток відповідачів складає: по 720, 98 коп. за [PERSON] та [PERSON], 180, 24 грн. за [PERSON], 901, 22 грн. з [PERSON], 1\~081, 46 грн. з [PERSON] У звязку із задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial