Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

15.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просила ухвалити рішення, яким здійснити виділ її частки із майна, що є в спільній частковій власності, а саме: виділити їй в натурі житлову кімнату площею 16,20 кв.м. в квартирі [ADDRESS]; житлові кімнати площею відповідно в 11,90 та 17,50 виділити відповідачці, зобов'язавши її зробити двері між виділеними їй кімнатами, всі інші приміщення квартири залишити в спільному користуванні. Також просила стягнути з відповідачки на її користь вартість 1/3 частини автомобіля [NUMBER] в сумі 29283 грн., визнавши за нею право власності на весь автомобіль. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] та 1/3 частки автомобіля марки ВАЗ-21214, державний реєстраційний номер [NUMBER], які належали її батькові [PERSON], який помер 23 січня 2011 року. Відповідачці з врахуванням інтересів неповнолітнього сина [PERSON] належить по 2/3 частки вищеназваної квартири та автомобіля. На протязі тривалого часу позивач намагалась вирішити питання про реальний розподіл майна з відповідачкою, однак вона не бажає зробити це в добровільному порядку. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, тому вона бажає виділити в натурі свою частку квартири із спільної часткової власності. Представник позивача в судове засідання надала уточнені позовні вимоги, змінила підставу позову відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, а саме просила припинити право [PERSON] на частку в спільному майні із сплатою їй грошової компенсації вартості 1/3 частки майна. Заявила клопотання про відмову від позову в частині виплати грошової компенсації, так як відповідачка передала їй кошти в сумі 3000 дол.США в рахунок вартості її частки у спільному майні, за спільною домовленістю сторін є достатньою компенсацією. В уточненій позовній заяві зазначила, що позивачка проживає за межами України, житлом забезпечена і не має наміру в майбутньому переїжджати до м. Первомайськ. Крім того, вони з відповідачем чужі один одному люди і спільне володіння і користування майном є неможливим, крім того, квартира малогабаритна і фактично неможливо виділити в користування належні їй приміщення. Відповідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке володіння не завдає істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Фактично наявні всі умови для припинення права на частку в спільному майні з виплатою позивачу грошової компенсації вартості її частки квартири в сумі 124400 грн. Що стосується розподілу автомобіля, то вона не заперечує, щоб і автомобіль залишився у власності у відповідачки, а відповідач сплатила вартість 1/3 частини його, що складає 29283,33 грн. з припиненням права на її частку. Вартість майна визначена звітами про оцінку майна, доданими до справи. Таким чином, позивач вважає, що є всі підстави для припинення її права на частку в спільному майні, стягнувши з відповідачки 1/3 частку їх вартості, що складає 153683 грн. Відповідач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали. Ухвалою суду від 05.06.2018 року провадження в частині стягнення грошової компенсації вартості 1/3 частини спірного майна, за заявою представника позивача про відмову від позовних вимог закрито, у звязку виплатою грошової компенсації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є власником 1/3 частки, а [PERSON] 2/3 частки квартири [ADDRESS] та в таких же частках автомобіля марки ВАЗ-21214, державний реєстраційний номер [NUMBER], які належали [PERSON], який помер 23 січня 2011 року. Зміст права власності, що полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке володіння не завдає істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Фактично сторони домовились, щодо поділу майна, що є спільній частковій власності, у спосіб визначений уточненою позовною заявою. Згідно ч.2 ст.364 ЦК України передбачає, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим, а також одноособовим користуванням відповідачем спірними обєктами, виплатою позивачці грошової вартості за її частку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved