Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

16 серпня 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 20 листопада 2004 року, а також стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, яка проживає з позивачкою. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Позивачка належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи (а.с. 40). Відповідачу судові повістки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також за адресою його фактичного місця проживання, але повертались з відміткою що він за вказаною адресою відсутній (а.с. 25, 26, 47, 50). Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК вважається, що він належним чином повідомлений про розгляд справи. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 53). Згідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 20 листопада 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 20 листопада 2004 року Успенівською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 8). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 9). Шлюбні відносини сторони не підтримують, з жовтня 2018 року мешкають окремо, за чей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень (а.с. 1).

Outcome: approved