Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

15 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду від 28 жовтня 2013 року з відповідача стягуються аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 08 листопада 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальне становище позивача погіршилося, розмір її доходу недостатній аби самостійно утримувати дитину, син подорослішав, що потребує додаткових витрат, збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, підвищились ціни на товари, у зв'язку з чим присуджений розмір аліментів не забезпечує мінімальних потреб дитини. Посилаючись на вказані вище обставини, просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] та стягувати їх в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в заяві про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2013 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 08 листопада 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З дослідженої в судовому засіданні довідки управління соціального захисту населення Камінь-Каширської райдержадміністрації від 13.03.2018 року (а.с. 30) встановлено, що позивач не перебуває на обліку згаданого управління як одержувач соціальної допомоги. Враховуючи відсутність даних про отримуваний дохід позивача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає, що позивач об'єктивно не в змозі самостійно утримувати дитину та забезпечити їй належний рівень матеріального забезпечення. Наведені вище обставини, що свідчать про погіршення матеріального стану позивача, виникли та продовжують існувати після присудження аліментів згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду від 28 жовтня 2013 року, що є беззаперечною підставою для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Разом з тим, судом установлено, що відповідач є інвалідом 3 групи в зв'язку із захворюванням на туберкульоз, отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1452 грн. щомісячно, інших утриманців не має. Таким чином, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує майновий стан позивача та відповідача, відсутність в останнього постійної роботи, стан його здоров'я та з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», визначає аліменти в сумі 1000 грн. щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial