Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

15 квітня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов зазначений позов про розірвання шлюбу. Позивачка мотивує вимоги тим, що з початку 2013 року їх шлюбні стосунки погіршились та повністю припинились. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що при вирішені сімейних проблем вони не приходили до згоди, на цій підставі виникли непорозуміння та сварки. В даний час вони не спілкуються один з одним. Шлюб носить формальний характер, шлюб фактично припинений, адже як одна сім`я не проживають втратили повагу один до одного і сімейну близькість, спільне господарство не ведуть. Їх відносини перестали мати ознаки сім`ї, визначені законодавством. Оскільки шлюбні відносини не підтримують, вважають продовження шлюбу не доцільним. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю на даний час не мають. Отже, оскільки вони не ведуть спільне господарство, їх сім`ю неможливо зберігати, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому вважає, що укладений між ними шлюб підлягає розірванню. Просить розірвати шлюб та звільнити від сплати судового збору як інвалід 2 групи. Провадження у справі відкрито 24 квітня 2019 року, призначений розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Учасники справи в судове засідання не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами, в яких просять розглянути справу за їх відсутністю. Так, 24 квітня 2020 року надійшла заява відповідача в якій він зазначив, що просить заяву про розірвання шлюбу задовольнити в зв`язку з тим що з позивачкою не перебуває в шлюбі більше шести років. Позивачка 30 червня 2020 року надала письмову заяву де зазначила, що з початку 2013 року по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, загальне господарство не ведуть, тому надає згоду на розірвання шлюбу та просить залишити прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 1995 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморської районної ради народних депутатів м.Одеси, актовий запис № 13 (свідоцтво про шлюб ? Серія [NUMBER] ). Подружжя мають повнолітніх дітей. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи сторони більше шести років не підтримують спільні стосунки, шлюб носить формальний характер. На теперішній час не існує будь-якої можливості зберегти шлюб та сім`ю. Сторони згодні на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. При цьому, в порядку п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним покласти судові витрати на відповідача.

Outcome: approved