Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

15 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просила стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитини, оскільки відповідач [PERSON] , який є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, тому що має задовільний стан здоров`я, є працездатним, працює, інших утриманців не має. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07.05.2021 справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз?яснено право та порядок такого подання. 18 травня 2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, зазначав, що не заперечує надавати матеріальну допомогу дитині. Вказував, що позивач не надала суду жодних доказів, що син в даний час проживає разом із нею, а також не надала підтвердження здійснення його самостійного повного утримання та в чому воно полягає, а також не надала доказів самоусунення його від обов`язку здійснювати утримання дитини, про що вказувала в позовній заяві. Враховуючи те, що він бажає утримувати сина, готовий брати участь не лише в утриманні, але й у вихованні дитини, вважає подання позову позивачем передчасним та таким, що не відповідає дійсним фактам та ставленню відповідача до виконання обов`язків з утримання неповнолітньої дитини. Акцентував увагу суду на тому, що він на даний час офіційно не працевлаштований і має лише нерегулярний, мінливий дохід, розмір якого не може бути визначений постійною твердою грошовою сумою. Твердження позивача про те, що він має якісь прибутки ґрунтується на припущеннях, що відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може вважатися судом як законною підставою для вимог позивача. Його матеріальне становище коливається в залежності від сезону, адже той мінливий дохід, який він має, залежить від пори року, і саме тому він здебільшого здатний нести обов`язки з утримання дитини як в натуральній формі, так і в грошовій поперемінно. Просив враховувати достатність його заробітку (доходу) та те, що він має бажання й надалі допомагати синові, усвідомлюю необхідність утримання дитини, але в змозі це робити в межах і у спосіб, які доступні для нього і які будуть оптимально прийнятними та корисними для сина. Вважав , що сума, сплачена позивачем за правничу допомогу, надто велика і не потребує відшкодування ним, адже зміст позовної заяви про стягнення аліментів не містить глибокого, складного аналізу правових норм та чинного законодавства загалом, і зразок якої легко знайти на одному з низки Інтернет ресурсів безкоштовно. Просив вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково, стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відмовити позивачу у стягненні з нього витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою по складанню позову в сумі 500,00 грн. 24 травня 2021 року [PERSON] подала відповідь на відзив, де вказувала, що вона дійсно працювала у ФОП [PERSON] з 03.07.2018 по 28.02.2020 на посаді бухгалтера із графіком роботи 5 днів (40 годин) на тиждень. Спільний син дійсно деякий час проживав в м. Лубни, до закінчення школи в 2020 році. На даний час дитина проживає з нею та відвідує Миргородську спеціалізовану школу І-ІІІ ступенів в м. Миргороді та Дитячо - юнацьку школу спортивну школу. За весь час перебування спільної дитини в м. Миргороді вона дійсно підтверджує, що з 13.08.2020 року по 20.05.2021 року відповідач дав кошти в сумі 320 грн. синові, який на зимових канікулах знаходився в м. Лубни та матір відповідача перерахувала кошти в сумі 500 грн. на її картковий рахунок. Всі ці кошти були витрачені на групу продовженого дня. На день народження сина, відповідач придбав декілька речей, іграшок та матір`ю відповідача було передано 3 рази продукти харчування, поповнювався рахунок на мобільний телефон. Більше жодних коштів відповідачем на утримання спільної дитини не передавалося. На перше вересня вона сама збирала дитину до школи, Відповідач участі не приймав: одяг, канцелярські товари до школи не купляв, на підручники та спеціальні зошити кошти не давав, що підтвердила копіями чеків. У вересні 2020 року коли син захворів, відповідач е допомагав. Вона жодного разу не перешкоджала та не відмовляла відповідачу у зустрічах з дітьми, а тим паче цікавитися їхнім навчанням, успіхами, досягненнями. Просила позовні вимоги задовільнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що з серпня 2020 року син [PERSON] проживає з нею. Вона працює. Відповідач з 31.01.2021 року не працює, однак щомісяця має дохід в розмірі 20000 грн., тому має змогу надавати матеріальну допомогу. Відповідач в судовому засіданні підтримав поданий ним відзив, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 жовтня 2013 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі ДРАЦС по місту Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 360 (а.с. 3). Від цього шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.10.2013 (а.с. 4). Дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ОСББ «Курортний 139» від 14.08.2020 (а.с. 35). [PERSON] відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 19.05.2021 працювала у ФОП [PERSON] з 03.07.2018 по 28.02.2020 на посаді бухгалтера із графіком роботи 5 днів (40 годин) на тиждень (а.с.32). Дитина [PERSON] навчається в Миргородській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №5 та відвідує Дитячо - юнацьку спортивну школу (а.с. 37,39). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, доказів стану здоров`я та матеріального становища відповідача по справі [PERSON] , як платника аліментів, та позивача по справі [PERSON] , як стягувача, а також доказів перебування на утриманні у відповідача непрацездатних осіб та інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів - сторони суду не надали та не повідомили. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відповідач не заперечував факту отримання доходу щомісячно, лише вказував, що розмір доходу є мінливим, тому суд вважає, що вимога про стягнення аліментів у часті від доходу відповідача є обгрунтованою. Більше того, розмір частки є незначним Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають стягненню із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 15 квітня 2021 року, до досягнення повноліття дитини. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - що зумовлює стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави 908 гривень 00 копійок судового збору пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог. Як встановлено судом, позивачем понесені судові витрати в розмірі 500 грн - витрати на професійну правничу допомогу (а,с. 5,6), розмір яких на думку суду є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved