Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

16.12.2015 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до Кредитного договору № 198МТ від 15.04.2008 р. Банком було надано [PERSON] кредит у сумі 20000,0 доларів США на термін до 15.04.2009 р., а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору № 198МТ від 15.04.2008 відповідач зобов`язувався належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти, комісії) згідно Графіка погашення кредиту та відсотків. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановленні кредитним договором терміни, відповідач не виконав, у зв`язку з чим у [PERSON] склалась заборгованість за кредитом. Станом на 11.11.2015 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 50326,62 доларів США, яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 13131,70 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 14418,18 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 22776,74 доларів США; В забезпечення виконання зобов`язання за договором № 198 МТ від 15.04.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язався відповідати перед Кредитором за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором № договором № 198 МТ від 15.04.2008 року. Також в забезпечення виконання зобов`язання за договором № 198 МТ від 15.04.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалася відповідати перед Кредитором за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором № договором № 198 МТ від 15.04.2008 року. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] протиправно, всупереч умов Кредитного договору, не повертає позивачу кредит, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 50326,62 доларів США, що за курсом 22.76 складає 1145433,87 гривен та судові витрати. 01.02.2019 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій він посилається на те, що позов поданий після 07.12.2015 року, тобто після спливу більш ніж 5 років з моменту настання строку виконання основного зобов`язання, в зв`язку з зазначеним просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. 01.02.2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій він посилається на те, що позов поданий після 07.12.2015 року, тобто після спливу більш ніж 5 років з моменту настання строку виконання основного зобов`язання, в зв`язку з зазначеним просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. 01.02.2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій він посилається на те, що договір поруки № 198 МТР від 15.04.2008 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» не укладався, вказаний договір він не підписував, тому вважає зазначений договір неукладеним та таким, що не породжує відповідні права та обов`язки. Також посилається на те, що позов поданий після 07.12.2015 року, тобто після спливу більш ніж 5 років з моменту настання строку виконання основного зобов`язання, в зв`язку з зазначеним просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У судове засідання позивач з`явився, 02.04.2019 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» - Яковлєва О.А. до суду надійшов відповідь на відзив відповідачів, в який він просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] в судове засідання з`явився, заперечував у задоволенні позову. Згідно до положень ст. 223 ЦПК Украйни, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю позивача, тому як неявка останнього не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 16 грудня 2015 року позивач звернуся з позовом в якому він посилається на те, що 15.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 198 МТ, відповідно до якого банком було надано [PERSON] кредит у сумі 20 000,0 доларів США на термін до 15.04.2009 р., а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору № 198МТ від 15.04.2008 року відповідач зобов`язався належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти, комісії) згідно Графіка погашення кредиту та відсотків. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановленні кредитним договором терміни, відповідач не виконує, у зв`язку з чим у [PERSON] склалась заборгованість за кредитом. В забезпечення виконання зобов`язання за договором № 198 МТ від 15.04.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язався відповідати перед Кредитором за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором № договором № 198 МТ від 15.04.2008 року. Також в забезпечення виконання зобов`язання за договором № 198 МТ від 15.04.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалася відповідати перед Кредитором за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором № 198 МТ від 15.04.2008 року. З наданих до позову документів вбачається, що Позивач має Банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач виконав вимоги укладеного між ним та відповідачем договору та надав Відповідачу доступ до кредитних коштів, які в цьому договорі зазначені. З позову вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. Частиною 1ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Станом на 11.11.2015 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 50326,62 доларів США, яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 13131,70 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 14418,18 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 22776,74 доларів США; З наданого позивачем розрахунку також вбачається, що відповідачем з метою погашення вказаних кредитних зобов`язань було здійснено кілька платежів останній з яких було здійснено у червні 2010 року у розмірі 3562,58 грн. На вказаних обставинах наполягав представник выдповыдача та не спростував представник АТ КБ «Приватбанк». У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Крім того ст. 13 ЦПК передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей530,612,625,1050,1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими проте не можуть бути задоволені через застосування строків позовної давності, про яке заявили відповідачі по справі. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Термін дії кредитного договору до 15.04.2009 року. З матеріалів справи вбачається, що останній платіж [PERSON] здійснила саме 10.06.2010 року. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Аналогічний висновок зроблений Верховним судом по справі № 6-2891цс16 від 08.11.2017 року. Позивачем не доведене, що відповідачами після 10.06.2010 року сплачувалися кошти на погашення кредиту. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Окрім цього частиною першої статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається із кредитного договору № 198 МТ від 15.04.2008 року, а саме п.6.7., що між його сторонами була визначена договірна позовна давність щодо стягнення суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій у 5 років. Згідно ч. 1ст. 261ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до п. 1.3 кредитного договору, був встановлений строк повернення боржником кредитних коштів - згідно графіку погашення, який є невідміною частиною цього договору. Згідно графіку, повернення суми кредиту здійснюється частинами - щомісячними платежами починаючи з 15.05.2008 року по 15.04.2009 року, але не пізніше 15.04.2009 року. Таким чином, оскільки умовами цього договору були передбачені окремі самостійні самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, відповідно до вимог статей 254, 256, 257, 261, 267 ЦК України початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Така правова позиція також була висловлена Верховним судом України у справах № 6-20цс14, № 6-1І6цс13, № 6-2520цс15. Враховуючи вищевикладене, вбачається, що договірна позовна давність у 5 років по всім можливим майновим вимогам Боржника перед Кредитором сплила ще 15.04.2014 р. чим підтверджується факт пропуску Позивачем без поважних причин строків позовної давності. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявок сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності, відповідно ч.4ст.267 ЦК України. Щодо позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором суд дійшов наступного. Відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно частин 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; Відповідно до вимог ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). В матеріалах справи міститься копія договору поруки №198МТР від 15.04.2008 року, який був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Представник [PERSON] спростовував факт укладання договору поруки №198МТР від 15.04.2008 року з позивачем та його підписання. Згідно висновку експерта №18-2940 від 18.10.2018 р. судової почеркознавчої експертизи, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз в рамках даної цивільної справі, що підпис на вищевказаному договорі поруки №198МТР від 15.04.2008 року здійснений від імені поручителя [PERSON] виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Що стосується вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] , суд приходить до висновку, що позивач в цій частині не довів ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог та не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог, у зв`язку з чим в задоволенні цих позовних вимог також слід відмовити.

Outcome: dismissed