Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

15.12.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просить стягувати на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбумають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яких вона виховує та забезпечує самостійно. Відповідач добровільно дітям не допомогає. В судовому засідання позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані суду докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Піщівською сільською радою 04.07.2008 року , сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] Згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 06.04.2006 року, сторони у справі є батьками [PERSON] Відповідно до довідки №104 від 06.12.2015 р. діти проживають з позивачем. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обста\-вин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одер\-жувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати, як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів. Позивач будь-яких доказів на обґрунтування розміру аліментів в сумі 2000 грн., суду не надала. З урахуванням обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно на утримання кожної дитини, є сумую, що відповідає обов'язку батька дітей забезпечити частину витрат на їх утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дітей і матеріального стану відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial