Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

15 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 17 травня 2013 року між ним та [PERSON] (дошлюбне прізвище Онокало) укладено шлюб. Від шлюбу народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, проживають вони з дружиною окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Розлучення в даному випадку єдиний вихід для того, щоб побудувати нове щасливе життя та зберегти у їхньої дитини нормальне бачення про сімю. Спорів про поділ спільного сумісного майна подружжя у них не виникає. Також досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання дитини. До початку судового засідання позивач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю та просив задовольнити (а.с. 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, згідно якої позов визнає та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 21). На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з 17 травня 2013 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу Онокало), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 18 (а.с. 9). Від шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно викладених позивачем обставин спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів подальше сумісне життя і збереження сімї неможливе. Розлучення в даному випадку єдиний вихід для того, щоб побудувати нове щасливе життя та зберегти у дитини нормальне бачення про сімю. Спорів про поділ спільного сумісного майна подружжя у сторін не виникає, ддосягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання дитини. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сімя сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачу слід залишити прізвище [PERSON], яке вона отримала в звязку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона виявила таке бажання. На підставі викладеного та

Outcome: approved