Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

15.12.2014 року до суду надійшов вищевказаний позов, у якому позивачка просить стягнути з відповідача: 9830 грн. 16 коп. - невиплаченої заробітної плати та 229 грн. 32 коп. - компенсації втрати доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 02.01.1991 року по 01.12.2014 року вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах та була звільнена з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу від 25.11.2014 року і при звільненні з нею з не був проведений остаточний розрахунок. У судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила про його задоволення. Відповідач свого представника в судове засідання не направив і доказів про поважність причин не направлення свого представника, відповідач суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи, зворотним поштовим повідомленням. Суд вважає, що представник відповідача не з'явився в судове засідання без поважних причин. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно у відсутність представника відповідача. Вислухавши пояснення позивачки, оглянувши оригінал довідки про присвоєння позивачці ідентифікаційного номера, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної у матеріалах справи, довідки відповідача від 28.11.2014 року, останній має заборгованість перед позивачкою по заробітній платі в сумі: 9830 грн. 16 коп. за період з серпня 2014 року по листопад 2014 року. Відповідно до наданого позивачкою і перевіреного судом розрахунку компенсації втрати доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати її сума за період з серпня 2014 року по листопад 2014 року, становить: 229 грн. 32 коп.. Згідно зі ст. ст. 116 ч. 1, 117 ч. 1 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому при звільненні від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно зі ст. ст. 1 і 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог позивачки та дотримання ним вищевказаних норм права або правових доказів про відсутність його вини у невиплаті позивачці своєчасно заробітної плати, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Тому, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до наявної у матеріалах справи, довідки відповідача від 28.11.2014 року за останній робочий місяць позивачці нарахована і невиплачена заробітна плата в сумі: 3001 грн. 41 коп.. Тому, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення: 3001 грн. 41 коп. - заробітної плати. Оскільки позов задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави, підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved