Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

15.09.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду від 26.04.2011 року у справі № 2-5737/2011 задоволені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з останнього на користь позивачів стягнуто 120 472, 38 гривень. 19.05.2011 року державним виконавцем Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] відкрите виконавче провадження № 26582624 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дныпропетровська від 26.04.2011 року, накладено арешт на майно боржника [PERSON], в тому числі й на двокімнатну квартиру № 21 в корпусі 3 житлового будинку № 169 по пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, яка належала боржнику на праві приватної власності. 31.05.2012 року проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна боржника - двокімнатної квартири № 21 в корпусі 3 житлового будинку № 169 по пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську. За результатами проведення торгів позивача [PERSON] було оголошено переможцем за ціною продажу лоту за 203 300,00 гривень та зобовязано до 12.06.2012 року внести на депозитний рахунок Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ - 173 008, 30 гривень різниці між продажною ціною придбаного ним лота і сумою винагороди організатора прилюдних торгів за цим лотом в сумі 30 291,70 гривень з урахуванням ПДВ, при цьому сума гарантійного внеску, перерахованого [PERSON] на рахунок організатора прилюдних торгів в розмірі 30 269, 35 гривень, визначається частиною оплати майна переможцем прилюдних торгів і залишається організатору прилюдних торгів в рахунок наданих ним послуг. На виконання цих умов позивачем було перераховано грошові кошти в сумі 203 300, 00 гривень з урахуванням суми гарантійного внеску. 05.06.2012 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ [PERSON] складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна квартири № 21 в корпусі № 3 будинку № 169 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську. 06.06.2012 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] позивачу видано свідоцтво на право власності на квартиру, реєстровий № 235, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.01.2013 року, номер запису 63316, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна [NUMBER]. Розпорядженням від 06.06.2012 року старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ № В16-448/12 із суми, отриманої від позивача за придбану на прилюдних торгах квартиру 120 472, 38 гривень перераховано відповідачу [PERSON]; 40 341, 35 гривень перераховано відповідачу [PERSON], 12 047, 24 гривень перераховано виконавчого збору в доход держави. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.09.2013 року у справі № 2-5737/2011 скасоване рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 року і в задоволені позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.04.2014 року у цивільній справі № 412/12260/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], ПП «НИВА-В.Ш.» в особі філії 04, Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, треті особи: [PERSON], [PERSON] визнано дії державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ незаконними, визнано недійсними прилюдні торги, проведені 31.05.2012 року, відповідно до протоколу № 04012084-1, Філією 04 ПП «Нива-В.Ш.», визнано недійсним акт від 05.06.2012 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], складений державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, визнано недійсним правочин відчуження нерухомого майна та свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, видане 06.06.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 235 на імя [PERSON], скасувавши державну реєстрацію права власності, застосовано наслідки недійсності правочину та повернуто сторони у первісний стан. Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 16078238 від 26.09.2014 року державна реєстрація права власності позивача на зазначений обєкт нерухомості скасована. Грошові кошти, отримані від [PERSON] за двокімнатну квартиру № 21 в корпусі 3 житлового будинку № 169 по пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, йому повернені не були, отже позивач зазнав матеріальної шкоди в розмірі 203 300, 00 гривень. Позивач вважає, що матеріальна шкода завдана йому незаконними діями службової особи органу державної влади, державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, отже відшкодування має здійснювати Головним управлінням державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, як розпорядником державних коштів, уповноваженим здійснювати безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. У звязку з тим, що збитки позивачу в сумі 203 300, 00 гривень завдані у червні 2012 року, і на час звернення до суду зазначена сума зазнала суттєвих втрат внаслідок інфляційний процесів, позивач просив стягнути з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області суму збитків з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за період липень 2012 року липень 2017 року. Враховуючи вимоги ст. 274 ЦПК України суд вирішує розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач належним чином повідомлений про день, час і місце судового засідання до суду не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає, що незявлення позивача не перешкоджає розгляду справи. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа належним чином повідомлена про день, час і місце судового засідання до суду не зявилася, поважність причини неявки в судове засідання не повідомила, пояснення не подала. Відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце судового засідання до суду не зявився, поважність причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 року у цивільній справі № 2-5737/2011 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позовні вимоги задоволені та з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] стягнуто 120 472, 38 гривень. 19.05.2011 року державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] відкрите виконавче провадження № 26582624 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 року, накладено арешт на майно боржника [PERSON], в тому числі й на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належала боржнику на праві приватної власності. 31.05.2012 року проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна боржника - двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. За результатами проведення торгів позивача [PERSON] було оголошено переможцем за ціною продажу лоту за 203 300, 00 гривень та зобовязано до 12.06.2012 року внести на депозитний рахунок Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ 173 008, 30 гривень різниці між продажною ціною придбаного ним лота і сумою винагороди організатора прилюдних торгів за цим лотом в сумі 30 291, 70 гривень з урахуванням ПДВ. При цьому сума гарантійного внеску, перерахованого [PERSON] на рахунок організатора прилюдних торгів в розмірі 30 269, 35 гривень визначається частиною оплати майна переможцем прилюдних торгів і залишається організатору прилюдних торгів в рахунок наданих ним послуг. На виконання цих умов позивачем було перераховано грошові кошти в сумі 203 300, 00 гривень з урахуванням суми гарантійного внеску. 05 червня 2012 року державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна квартири № 21 в корпусі № 3 будинку № 169 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську. 06.06.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу видано свідоцтво на право власності на квартиру, зареєстроване за № 235, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.01.2013 року, номер запису про право власності 63316, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна [NUMBER]. Розпорядженням старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ № В16-448/12 від 06.06.2012 року із суми, отриманої від позивача за придбану на прилюдних торгах квартиру, 120 472, 38 гривень перераховано відповідачу [PERSON]; 40 341, 35 гривень перераховано відповідачу [PERSON]; 12 047, 24 гривень перераховано виконавчого збору в доход держави. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.09.2013 року по цивільній справі № 2-5737/2011 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 року скасовано, в задоволені позову відмовлено повністю. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.04.2014 року по цивільній справі № 412/12260/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], ПП «НИВА-В.Ш.» в особі філії 04, Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, треті особи: [PERSON], [PERSON] визнано дії державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції незаконними; визнано недійсними прилюдні торги, проведені 31.05.2012 року, відповідно до протоколу № 04012084-1, Філією 04 ПП «Нива-В.Ш.»; визнано недійсним акт від 05.06.2012 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], складений державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ; визнано недійсним правочин відчуження нерухомого майна та свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, видане 06.06.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 235 на імя [PERSON]; скасовано державну реєстрацію права власності; застосовано наслідки недійсності правочину та повернуто сторони у первісний стан. Таким чином, визнана недійсною підстава набуття позивачем права власності на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 16078238 від 26.09.2014 року державна реєстрація права власності позивача на зазначений обєкт нерухомості була скасована, отже позивач не набув право власності на квартиру, сплативши за неї 203 300, 00 гривень. Попри те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.04.2014 року застосовані наслідки недійсності правочину сторони повернені у первісний стан, грошові кошти, отримані Жовтневим відділом ДВС Дніпропетровського МУЮ від [PERSON], йому повернені не були, отже позивач зазнав матеріальної шкоди в розмірі 203 300, 00 гривень. Факт порушення вимог чинного законодавства державним виконавцем під час виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 року по цивільній справі № 2-5737/2011 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яким позивачу завдано збитків, встановлений рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.04.2014 року у цивільній справі № 412/12260/2012, яке набрало законної сили 07.04.2014 року, та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Згідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. Згідно положень Закону України «Про державну виконавчу службу» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець є посадовою особою, яка наділена державно владними повноваженнями і правомочна представляти інтереси держави у сфері виконавчого провадження. Державний виконавець не є окремим субєктом виконавчого провадження, а є представником влади, який здійснює свої повноваження від імені держави в системі органів державної влади - державної виконавчої служби. Тому відшкодування шкоди, заподіяної діями державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Завдання та повноваження Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ визначені «Положенням про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний, міжрайонний відділ державної виконавчої служби» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п. 14 зазначеного Положення відділ утримується за рахунок Державного Бюджету. Згідно п. 15 зазначеного Положення відділ є юридичною особою, має відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахувань, стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачами у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що до компетенції Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ не віднесено здійснення виплат за рахунок держави. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Згідно «Положення про Державну казначейську службу України» Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Основними завданнями Казначейства України серед іншого є: реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Казначейство відповідно до покладених на нього завдань серед іншого: забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, а також здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. При цьому відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно з підпунктом 2 пункту 35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ» казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Ст. 2 ЦК України передбачено, що держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що внаслідок порушення вимог чинного законодавства державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ під час виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 року по цивільній справі № 2-5737/2011 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, встановленого рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.04.2014 року у цивільній справі № 412/12260/2012, яке набрало законної сили 07.04.2014 року, позивачу [PERSON] завдано майнової шкоди у розмірі 203 300, 00 гривень, яка повинна бути відшкодована за рахунок державного бюджету шляхом стягнення коштів через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. Враховуючи те, що шкода позивачу в сумі 203 300, 00 гривень, завдана у червні 2012 року і на теперішній час зазначена сума зазнала суттєвих втрат внаслідок інфляційний процесів, суд вважає, що вимоги про стягнення збитків з урахуванням індексу інфляції підлягають задоволенню за період з липня 2012 року (включно) по січень 2018 року (включно), в сумі 472 931, 10 гривень, виходячи з наступних розрахунків: (203 300, 00 грн. (сума збитків у червні 2012 р.) х (99,8% х 99,7% х 100,1% х 100% х 99,9% х 100,2% (індекси інфляції за період липень грудень 2012 року) х 100,%5 (індекс інфляції за 2013 року) х 124,9% (індекс інфляції за 2014 рік) х 143,3 (індекс інфляції за 2015 рік) х 112,4% (індекс інфляції за 2016 рік) х 113,7% (індекс інфляції за 2017 рік) х 101,5% (індекс інфляції за січень 2018 рік) )) / 100% = 472 931, 10 гривень. Разом з тим суд приходить до висновку, що вимога щодо стягнення 3% річних з суми збитків є необґрунтованою, оскільки не відповідає характеру деліктних правовідносин, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України зобовязання з виплати 3% річних виникає у боржника внаслідок порушення грошового зобовязання, що виникло з договору, тому не може бути застосовано до правовідносин з відшкодування шкоди, отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial