overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

16 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.01.2014 року о 09 год. 39 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.01.2014 року о 09 год. 39 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, агресивна, на місці не утримується. Мова не по суті. Мислення непослідовне. Інструкції не виконує. Виказує маячні ідеї впливу, переслідування. Вважає, що її підслуховують, постійно слідкують. Чує «голоси», котрі впливають на її поведінку. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-маячний синдром на фоні вираженого змішаного дефекту. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

16 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.01.2014р. о 13 год. 51 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.01.2014 року о 13 год. 51 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дячук Н.С. лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує маячні ідеї відношення, переслідування, отруєння. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

16 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.01.2014 року о 12 год. 51 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.01.2014 року о 12 год. 51 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дехтяря В.В. лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує маячні ідеї збитку на адресу родичів. Роздратована. Пам'ять знижена на поточні події. Гр.[PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічне ураження головного мозку судинного генезу, психоорганічний синдром змішаний варіант. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

16 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.01.2014 року о 19 год. 40 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.01.2014 року о 19 год. 40 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора відчуває слухові омани сприйняття, нецензурно висловлюється. Називає себе «Катя». Мишлення дезорганізоване. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

16 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.01.2014 року о 10 год. 00 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.01.2014 року о 10 год. 00 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко А.І. лікарні МЛ№14. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї переслідування на адресу оточуючих, матері, знаходиться у стані психомоторного збудження, сам з собою розмовляє. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

16 січня 2014 року Марїнським районним судом ухвалено рішення відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Марїнської районної державної адміністрації про припинення права на частку у спільній сумісній власності задоволені. За рішенням суду з припинено право власності [PERSON] на 1/10 частину домоволодіння № 82, розташованого по вулиці Шевченко, с. Костянтинівка, Марїнського району, Донецької області; припинено право власності [PERSON], [INFO] на 1/10 частину домоволодіння № 82, розташованого по вулиці Шевченко, с. Костянтинівка, Марїнського району, Донецької області; припинено право власності [PERSON], [INFO] на 1/10 частину домоволодіння № 82, розташованого по вулиці Шевченко, с. Костянтинівка, Марїнського району, Донецької області; визнано право власності за [PERSON] на 3/10 частин домоволодіння № 82, розташованого по вулиці Шевченко, с. Костянтинівка, Марїнського району, Донецької області; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 23 817 (двадцять три тисячі вісімсот сімнадцять) гривень. 07 березня 2014 року на адресу Марїнського районного суду Донецької області надійшла заява відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що зазначеним рішенням ії та відповідачам присуджена до виплатьи компенсація частки в спільному майні. Звернувшись до Територіального управління судової адміністрації в Донецькій області з метою отримання коштів з депозитного рахунку, вона не змогла отримати кошти, оскільки в рішенні суду не зазначений номер депозитного рахунку, з якого необхідно провести виплату коштів. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. На виконання вимог ЦПК України Марїнським районним судом були викликані учасники цивільного процесу для ухвалення додаткового рішення у справі. У призначений судом строк сторони не явились, про причини неявки суду не повідомили. У відповідності зі ст.220 ч. 3 ЦПК України присутність сторін по справі не є обов'язковою. Таким чином суд вважає можливим заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Марїнської районної державної адміністрації про припинення права на частку у спільній сумісній власності задовольнити та ухвалити у справі додаткове рішення. Згідно зі ст. 212-215, 220 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

16 січня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на суму 7268 грн. 18 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,8 % річних. В подальшому ліміт кредитування було збільшено. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 10464 грн. 73 коп., за відсотками в сумі 26162 грн. 07 коп., у звязку з чим йому було нараховано 1951 грн. 93 коп. пені і комісій, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 1928 грн. 94 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з нього цих коштів. В судове засідання сторони не зявились, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено з оглянутої судом анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 16 січня 2014 року (яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта і Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг), відповідач оформив в ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну картку «Кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом на суму 7268 грн. 18 коп. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць, але протягом 55 днів пільгового періоду нарахування відсотків здійснювалось за ставкою 0,01% річних. Згідно з цими умовами, в разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 30 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позовом. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за несвоєчасне погашення заборгованості позичальник повинен платити пеню в розмірі 1/30 частини базової процентної ставки по договору за кожен день прострочення кредиту, а також пеню в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, що нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками впродовж 5 або більше днів в разі виникнення прострочення на суму більше 50 грн. Позивач станом на 6 жовтня 2016 року нарахував [PERSON] 10464 грн. 73 коп. заборгованості за кредитом, 26162 грн. 07 коп. заборгованості за відсотками, 1951 грн. 93 коп. пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 1928 грн. 94 коп. штрафу (процентна складова). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Оскільки позов підлягає до задоволення, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 1378 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного і ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

16 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.11.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], дитина проживає з ним. Відповідачка на утримання дитини матеріальну (грошову) допомогу не надає, тому змушений звернутися до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, але від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала, пояснила, що в неї на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, батьком яких не являється позивач. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.11.2008 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 06.04.1999 народження, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ФП № 101934 (а.с.6). Відповідно до довідки № 20 від 15.01.2014 року виданої Михайлівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області, дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони є батьками неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO]. Договір про утримання сина не укладено, сторони проживають окремо, на утриманні відповідача перебуває двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Враховуючи майнове становище відповідача [PERSON], яка ніде не працює, та з врахуванням вимог ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів, які має сплачувати відповідачка на утримання однієї малолітньої дитини в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

16 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.11.2008 року. Шлюб було зареєстровано у виконкомі Зугреської міської ради м. Харцизька Донецької області, актовий запис № 110. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини були припинені з грудня 2013 року, в зв'язку з тим, що в них часто виникали сварки з різних причин, вони втратили взаєморозуміння. Вважає, що при сформованих взаємовідносинах подальше збереження сім'ї неможливо, на примирення не згоден. Суперечок по розподілу майна та про місце мешкання дитини немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився про час та день слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, знаходить заявлений позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 14.11.2008 року. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки з грудня 2013 року через те, що в них часто виникали сварки з різних причин, вони втратили взаєморозуміння. Суперечок по розподілу майна та про місце мешкання дитини немає. З'ясувавши фактичні взаємини сторін, що втратили почуття любові і поваги один до одного, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені відповідачка змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Та, оскільки відповідачка не приймала участь в розгляді справи і не могла висловити своє бажання, то суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте в шлюбі - «[PERSON]».

Outcome: approved