Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

16 травня 2014 року Білецьківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення від права на спадкування, де просили усунути [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування після [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що [PERSON] була тяжко хворою багато років, з 2001 року прикута до ліжка та потребувала постійного стороннього догляду, який здійснювала її донька [PERSON], яка померла [INFO]. Її син [PERSON] сам був тяжко хворий, потребував стороннього догляду та не міг доглядати за матір'ю. Відповідачі, її онуки, у догляді за нею не допомагали. [PERSON] надавала допомогу по можливості в зв'язку з тяжкою хворобою чоловіка [PERSON], який помер [INFO], зверталась до відповідачів з проханням доглянути [PERSON], але ті відмовились. Залишившись без стороннього догляду, без якого вона не могла існувати, [PERSON] була вимушена стати на обслуговування до Пришибського стаціонарного відділення для постійного проживання одиноких непрацездатних громадян, де вона і перебувала з 20 березня 2013 року до дня смерті на повному державному забезпеченні і догляд за нею здійснювали працівники закладу. Відповідачі не надавали матеріальної допомоги на її утримання, не доглядали її, хоча мали таку можливість. Вони працездатні, матеріально забезпечені, відпочивали за кордоном, у чоловіка [PERSON] був автомобіль. Вважають, що викладені обставини свідчать про ухилення відповідачів від надання допомоги тяжко хворій, перебуваючій у безпорадному стані [PERSON], тому мають бути усунені від права на спадкування після її смерті. В судовому засіданні позивачі та їх уповноважені представники позов підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідачі та їх уповноважені представники в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити та пояснили, що їх бабуся [PERSON] в 2006 році впала і не змогла ходити, від операції відмовилась, була прикута до ліжка та потребувала постійного догляду, який здійснювала її донька [PERSON], яка була медичним працівником. Вони по можливості приходили до неї, приносили продукти харчування, купляли ліки. Після смерті [PERSON] вони не могли доглядати бабусю, оскільки вона потребувала цілодобового догляду, в тому числі і медичного, а вони працювали, [PERSON] має малу дитину і робила в квартирі ремонт, [PERSON] немає власного житла, проживає з малолітнім сином в матері і не мали можливості забрати бабусю до себе. Стверджували, що вони не могли надати їй повноцінний догляд цілодобово, як того вимагало її захворювання і до того ж в них не має медичної освіти, і вони працюють, а наймати доглядальниць в них не було коштів і тому вирішили її відправити згідно медичного висновку до Пришибського стаціонарного відділення для одиноких непрацездатних громадян. Оформленням займалася [PERSON] і відвезла її туди, там вони неодноразові її навіщали, приносили продукти харчування, впевнились, що там її добре доглядали. Пропонували [PERSON] доглянути її, але та відмовилась. Вони єдині спадкоємці, прийняли в установленому порядку спадщину і вважають, що відсутні підстави для усунення їх від права на спадкування. Заслухавши пояснення сторін, їх уповноважених представників, свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть зареєстрованим виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 26 виданим 01 квітня 2013 року. Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння розташоване в [ADDRESS]. Спадщину прийняли в установленому законом порядку її онуки відповідачі [PERSON] та [PERSON] [PERSON] була тяжко хвора з 2006 року, не рухалась та потребувала постійної сторонньої цілодобової допомоги, яку їй надавала її донька [PERSON] в повному обсязі, як матеріально утримувала, так і здійснювала повноцінний догляд, бо була медичним працівником. Інші близькі її родичі: син [PERSON], який був сам тяжко хворий та потребував стороннього догляду, позивач [PERSON] - невістка, відповідачі [PERSON] [PERSON] - онуки участі в догляді [PERSON] не приймали, періодично навіщали її, справлялись за стан здоров'я, приносили продукти харчування та купляли ліки. [PERSON] за допомогою до них не зверталася і такої потреби в їх допомозі не було. Сестра [PERSON] [PERSON] на прохання [PERSON], коли та виходила з дому за продуктами харчування та і в інших потребах, перебувала з нею в будинку. Оскільки зазначені обставини визнані сторонами, то в відповідності до ст.61 ЦПК України не потребують доказування. [INFO] [PERSON] померла. Як вбачається із довідок територіального центру соціального обслуговування Кременчуцького району № 01-264 від 01.04.2014 року та № 01-637 від 08.09.2014 року [PERSON] була прийнята за власною заявою на обслуговування до Пришибського стаціонарного відділення для постійного проживання одиноких непрацездатних громадян з 20 березня 2013 року по 01 квітня 2013 року за медичним висновком, який надала Кременчуцька центральна районна лікарня, була на повному державному обслуговуванні, знята з обслуговування у зв'язку зі смертю, самостійно обслуговувати себе не могла, була прикута до ліжка. Згідно наказу № 6-о/д (стаціонар) від 20.03.2013 року вона була туди прийнята з 21.03.2014 року і згідно наказу №11-о/д (стаціонар) було припинено її обслуговування з 02.04.2013 року у зв'язку зі смертю підопічної. Як встановлено в судовому засіданні оформленням її в зазначений заклад займалася [PERSON], відвозила її туди та поселяла. Також встановлено, що відповідачі навідували її там, як і інші родичі, умови її там проживання та догляду були добрі. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що померла [PERSON] перебувала в такому стані, який потребував її цілодобового постійного стороннього догляду, який здійснювала її сестра [PERSON] і коли відлучалася, щоб купити ліки чи продукти харчування, біля неї знаходилась її сестра [PERSON], покинути її неможна було, і коли вона померла, поки відповідачі оформили її в будинок пристарілих, вона теж з нею знаходилась цілодобово. Відповідачі [PERSON] і [PERSON], як встановлено в судовому засіданні в судовому засіданні і це не визнано позивачами, працюють, мають сім'ї, малолітніх дітей. Відповідно до вимог ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде доведено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, при вирішенні такого спору в необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Як роз'яснено в Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. З огляду на викладене, аналізуючи зазначені правові норми, суд приходить до висновку про відсутність підстав для усунення відповідачів від права на спадкування, оскільки не було встановлено факту ухилення їх від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, який перебував в безпорадному стані через похилий вік та тяжку хворобу та потребував такого утримання. Так, відповідачі, після смерті [PERSON], яка була близьким родичем [PERSON] - донькою, помістили останню до спеціального закладу за медичним висновком наданим лікувальною установою, усвідомлюючи саме таким чином свій обов'язок щодо надання допомоги необхідної для її існування та яку мали можливість для цього. Як зазначалось раніше, відповідачі мають постійну роботу, сім'ї та малолітніх дітей, що перешкоджало їм здійснювати цілодобовий постійний догляд спадкодавця. Таким чином, суд, оцінивши показання сторін по справі, показання свідків, дослідивши письмові докази приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed