Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

16.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею будинку [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2019 року. В даному будинку зареєстрована вона та відповідачка [PERSON] , її донька, але фактично, в зазначеному будинку не проживає та не з`являється з 20.05.2018 року. Відповідачка не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, тому у позиваки виникають проблеми із сплатою надмірних комунальних послуг. В зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Позивачка додатково пояснила, що відповідачка виїхала на заробітки до РФ, а оскільки відповідачка зареєстрованав будинку, у неї виникають проблеми із оформленням субсидії.Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Судові витрати залишити за нею без відшкодування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, вважається повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення на сайті суду та шляхом направлення повістки про виклик за місцем реєстрації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2019 року належить позивачці [PERSON] . Згідно довідки Виконкому Охтирської міської ради Сумської області від 26.11.2019 року, яка видана [PERSON] , в будинку [ADDRESS] , зареєстрована її донька [PERSON] , [INFO] , яка на протязі року вже не проживає, а саме починаючи з 20.05.2018 року. Допитані як свідки [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, підтвердили факт відсутності [PERSON] довготривалий часв будинку [ADDRESS] , пояснивши, що остання не проживає в будинку понад рік. Реєстрація відповідачки у зазначеному будинку не дозволяє позивачці в повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд та значно обмежує її законні права, зокрема реалізувати право на отримання субсидії. Частина 4 ст. 156 ЖК України встановлює, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним житловим приміщенням, що відповідно до норм глави 32 Цивільного кодексу України визначається як сервітут право користування чужим нерухомим майном. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через припинення обставин, які були підставою для встановлення сервітуту (п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК). В даному випадку змінився власник домоволодіння, припинилася обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту, а тому сервітут є припиненим в зв`язку з припиненням обставин, які були підставою для його встановлення. Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстраціїмісця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що [PERSON] , відсутня у будинку без поважних причин понад один рік, а її реєстрація перешкоджає [PERSON] у здійсненні нею свого права володіння та користування будинком, порушує житлові права позивачки, пов`язані з утриманням житла, без визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом, позивачка позбавлена можливості зняти її з реєстрації та повинна сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості фактично мешкаючих в приміщенні осіб, позбавляє права на отримання субсидії, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved