overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення ним повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу, який розірвано рішенням Старокостянтинівського районного суду від 17.12.2014 року, у них народився син [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачкою, а відповідач не займається його вихованням та належним чином не утримує його. Інших утриманців у відповідача немає, у позасудовому порядку сторони не можуть дійти згоди, тому позивачка змушена звернутись до суду. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Судом об'єктивно встановлено, що від шлюбу у сторін народився [PERSON], [INFO]. Син проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, копією свідоцтва про народження дитини; довідкою про доходи [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання їхнього спільного сина, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення ним повноліття. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини, позивачки, відповідача, а також те, що відповідач працездатний та інших утриманців не має. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 16.01.2015 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 03 жовтня 2010 року між нею та відповідачем Річицькою сільською радою Ратнівського району Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №11. У даному шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе через відсутність взаєморозуміння між ними та розбіжність у життєвих поглядах. З відповідачем протягом двох років проживають окремо. Просить шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON], розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та, відповідно, позивач - про підтримання позовних позивач, відповідач - про їх визнання. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження, що між [PERSON] та [PERSON] 03 жовтня 2010 року укладено шлюб, який зареєстрований Річицькою сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №11. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про їх народження [NUMBER] та [NUMBER]. У силу ст.24 ч.1 та ст.56 ч.3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на фактичне непроживання сторін у шлюбі та їх небажання зберегти сім`ю, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між ними. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджений сплачені останньою 250 грн витрат на правову допомогу та 243, 60 грн судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, просить стягнути з останнього на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання доньки [PERSON] У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 14). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити (а. с. 15, 16). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], у свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] і [PERSON] (а. с. 5). 04 лютого 2003 року сторони зареєстрували шлюб (а. с. 4). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Ворожбянської міської ради від 15 січня 2015 року №69 [PERSON] проживає разом з батьками (а. с. 6). [PERSON] працює на посаді токаря у відокремленому локомотивному ДЕПО Конотоп та за період з липня по грудень 2014 року отримав 17535 грн. 44 коп. заробітної плати (а. с. 17). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] на користь її матері до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 191, 367 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] [INFO] року відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 2/5 частини житлового будинку з належними надвірними спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем за заповітом, але під час прийняття спадщини було встановлено, що у правовстановлюючих документах на 2/5 частини житлового будинку помилково записано прізвище власника [PERSON], замість - [PERSON]. Заявник в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 19 березня 1933 року (а.с.7). Згідно з договором купівлі-продажу від 30 серпня 1972 року, зареєстрованому в реєстрі за №1519, посвідченого нотаріусом Путивльської державної нотаріальної контори Омельченко М.А., [PERSON] купила у [PERSON] 2/5 частини будинку жила площа якого 38,8 кв.м, з належними надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідно до заповіту від 27 серпня 2009 року, зареєстрованим в реєстрі за №1023, посвідченого державним нотаріусом Путивльської районної нотаріальної контори Пустовойтовим І.В., [PERSON] заповіла належні їй 2/5 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS], [PERSON] (а.с.12). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 28 серпня 2013 року (а.с.8). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що померла [INFO] року [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, а отже у договорі купівлі-продажу від 30 серпня 1972 року, зареєстрованому в реєстрі за №1519, неправильно вказано прізвище покупця частини житлового будинку. У зв'язку з зазначеним заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 18 червня 2011 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала проживання окремо, сімейні стосунки не підтримують. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечував і просив розглядати справу за його відсутністю (а.с. 25). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 18 червня 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, а/з № 130, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем (а.с. 8). Причиною розірвання шлюбу є проживання окремо та непідтримання сімейних стосунків. Майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звертаючись до суду з зазначеним позовом на обґрунтування своїх уточнених вимог вказала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Як подружжя проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги утримання сина не надає і дитина перебуває на її утриманні. Тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 800грн. щомісячно. Позивачка в поданій до суду заяві підтримала заявлені вимоги, просила їх задоволити, а слухання проводити у її відсутність. Відповідач, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, за згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких народився син [PERSON],[INFO]. Сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні.(а.с.4) Відповідач надавати матеріальну допомогу на її утримання ухиляється, хоч за майновим станом спроможній таку надавати. При визначені розміру аліментів суд враховує майнове становище відповідача, стан його здоров'я, наявність від іншого шлюбу дітей, тому вважає визначити аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно. На підставі ст. ст. 180, 182, 184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

16 січня 2015 року Апеляційним судом Житомирської області постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу представника Підприємства (Будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України було повернено до Радомишльського районного суду Житомирської області для ухвалення додаткового рішення. В зазначеній ухвалі Апеляційного суду Житомирської області зазначено, що судом не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги про визнання недійсним ордеру № 16 від 2013 року, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. В судове засідання сторони не з'явились,про день та час слухання справи були належним чином повідомлені, про причину своєї неявки до суду не повідомили. За таких обставин суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає розглядові питання про ухвалення додаткового рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив: позовна заява містила позовні вимоги : - визнати недійсним ордер № 16 серія 1145 від 25.04.2013 року та виселити [PERSON] з кімнати [ADDRESS]. З цього приводу сторони подавали докази і давали пояснення. Згідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд може ухвалити додаткове рішення якщо стосовно будь-якої позовної вимоги,з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення,не ухвалено рішення. Враховуючи вказані обставини справи суд виносить додаткове рішення, яким відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним ордеру № 16 від 25.04.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

16 січня 2015 року в с.Помірці Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Лісова,5 в с.Помірці Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання представник відповідача Ріпинецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 16 січня 2015 року в с.Помірці Бучацького району Тернопільської області померла мати позивачки [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 16 лютого 2004 року і посвідчений секретарем Ріпинецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачці; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

16 січня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. Обгрунтовуючи позовні вимоги остання зазначає, що від фактичних шлюбних відносин з [PERSON] у них народилась донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Малолітні діти знаходяться на утриманні позивачки. [PERSON] забезпеченням родини не займається, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення ними повноліття, розглянути справу в порядку заочного розгляду без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні достовірно встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 24 жовтня 2011 року та у свідоцтві про народження [PERSON], серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 06 червня 2013 року відповідач [PERSON] записаний їхнім батьком, а позивачка матір'ю. З'ясовано, що [PERSON] належного обов'язку щодо утримання малолітніх дітей не дотримується, тому з останнього слід стягнути аліменти на їх утримання. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За довідкою Межівської селищної ради Дніпропетровської області №73 від 12 січня 2015 року до складу сім'ї позивачки входить донька [PERSON] та син [PERSON], які проживають разом з матір'ю, що фактично підтверджує їхнє утримання. За положенням ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

16 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6221,68 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися кожного місяця з 01 по 25 число. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 03 серпня 2020 року в сумі 24340,35 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 5726,94 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5348,28 грн; заборгованості за пенею - 13115,13 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 150 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 2102 гривні судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 16 січня 2015 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 6221,68 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися кожного місяця з 01 по 25 число. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 03 серпня 2020 року, в сумі 24340,35 грн., які складаються із заборгованості за кредитом - 5726,94 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5348,28 грн; заборгованості за пенею - 13115,13 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 150 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат - 2102 гривні судового збору.

Outcome: approved