overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

15 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28 серпня 2012 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам, примирення є недоцільним. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду справи відсутній. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки подальше спільне життя суперечитиме її інтересам. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 28 серпня 2012 року, Трьохізбенською сільською радою Слов'яносербського району Луганської області, актовий запис №03, 28 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище - [PERSON] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO] (а.с.8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду справи відсутній. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, спільний побут та господарство не ведуть, кожен має своє особисте життя, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та втрату почуття взаємної любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду справи відсутній. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

15 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, просила визнати [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. На підтвердження своїх вимог вказала, що [PERSON] її син. З 1990 року [PERSON] виїхав на заробітки в Тувінську АР РФ. Влітку 1998 року він приїхав у відпустку і вони за взаємною згодою приватизували квартиру [ADDRESS] ріг, де зареєструвалися. Потім він повернувся до Тувінської АР РФ на роботу. Вкінці 1998 року він останній раз подзвонив їй та з того часу на звязок не виходив. У 2005 році вона звернулася до Жовтневого РВ КМУ МВС з заявою про розшук [PERSON], про результати розшуку їй не повідомляли. В звязку з чим, в травні 2015 року вона повторно звернулася до міліції з приводу розшуку свого сина. Первинної заяви за 2005 рік про розшук сина та розшуковий матеріал не знайшли, її повторна заява зареєстрована за № 7008 від 15.05.2015. Згідно наданої їй довідки Жовтневим РВ КМУ МВС №754з від 19.05.2015 місце знаходження сина не встановлено. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім їй необхідно для зняття його з реєстраційного обліку та оформлення субсидії. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які кожна окремо пояснили, що [PERSON] вже понад 15-18 років не бачили, його місце знаходження їм невідоме, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] про визнання громадянина безвісно відсутньою доказана й повинна бути задоволена. Як вбачається з повідомлення Жовтневого ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області № 30/373 від 01 грудня 2015 року факт звернення [PERSON] щодо розшуку її сина неможливо підтвердити, оскільки матеріали за 2005 рік знищено. Крім того, з витягу ЕО від 15.05.2015 за № 7008 [PERSON] зверталася до відділу поліції з письмовою заявою про встановлення місця знаходження її сина [PERSON], з яким вона втратила звязок з 1998 року. Відповідно до довідки Жовтневого РВ КМУ УМВД України в Дніпропетровській області № 754з від 19.05.2015, місце знаходження [PERSON], [INFO], не встановлено. За адресою м. Кривий Ріг вул. Армавірська, 12/24 він не мешкає (а.с.6). Згідно акту ТОВ «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ» від 30.04.2015 [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: м. Кривий ріг, вул.. Армавірська, 12/24 та не проживає за вказаною адресою з 1998 року, його місце знаходження не відоме. Згідно зі\~ст. 43 ЦК України\~особа може бути визнана в судовому порядку безвісно відсутньою, якщо за місцем її постійного проживання відсутні відомості про місце її знаходження протягом одного року. Оскільки відомості про [PERSON] за останнім місцем проживання відсутні більше одного року, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO] - безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

15 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб з [PERSON] Заявник у судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримала. Законний представник заявника, мати [PERSON], у судове засідання з'явилась, заяву підтримала. Зацікавлена особа, [PERSON], у судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та зацікавлених осіб, суд вважає за доцільне заявлену вимогу задовольнити з наступних підстав. [PERSON], [INFO], станом на дату пред'явлення заяви до суду перебуває на 4-5 тижні вагітності, що підтверджується Висновком ВКК №70 від 16 жовтня 2015 року, та є неповнолітньою. Заявник та зацікавлена особа, вже більше півроку проживають разом, чекають на спільну дитину та бажають вступити до шлюбу. Що змусило їх звернутися до суду. Відповідно до ст. 22 Сімейного Кодексу України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ст.23 Сімейного кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає за доцільне заявлену вимогу задовольнити, надати [PERSON] право на шлюб з [PERSON], оскільки це відповідає їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

15 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 29 жовтня 1999 року Виконавчим комітетом Меліоративної селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 34. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з серпня 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в звязку з різницею та несумісністю характерів, непорозуміннями, сварками, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 29 жовтня 1999 року Виконавчим комітетом Меліоративної селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 34, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з серпня 2015 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

15 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів його прибутку щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в розмірі стягнення 1/6 частини із всіх видів його прибутку щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 30 березня 2005 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, свідоцтвом про народження дитини, копією рішення Старокостянтинівського районного суду від 30.03.2005 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

15 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 15.07.2000р. помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) та іншого майна. У встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала заяву у якій справу просила розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Сніжнянської сільської ради до суду не зявився також, подав заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що померлий 15.07.2000р. [PERSON] (свідоцтво про смерть, а. с. 6) мав право на земельну частку (пай), розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у колективній власності СВАТ ім. Першої [PERSON] с. Сніжна, Погребищенського району, Вінницької області (а. с. 10). У встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено (а. с. 9), в звязку з втратою правовстановлюючого документу (оголошення про втрату в газеті «Колос» а. с. 12). Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 15.07.2000р., мав права на земельну частку (пай), розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у колективній власності СВАТ ім. Першої [PERSON] с. Сніжна, Погребищенського району, Вінницької області, [PERSON] як спадкоємиця за законом у встановлений законом строк прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на цю земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

15 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів. В позовній заяві вказала, що на підставі рішення третейського суду від 03 жовтня 2008 року їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстровані відповідачі, які тривалий час в ньому не проживають і добровільно виписуватись не бажають, що перешкоджає їй в оформленні субсидії. Посилаючись на викладені обставини та порушення свого права, позивачка просила позбавити [PERSON] та [PERSON] права користування житловим будинком. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] надали письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, а справу просили розглянути без їх участі в заочному порядку. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать розписки про направлення повісток рекомендованими листами з повідомленням, причини своєї неявки суду не сповістили. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що на підставі рішення третейського суду при Асоціації «Виробників та переробників сільськогосподарської продукції «Зерновий альянс» від 03 жовтня 2008 року, зареєстрованого 31 жовтня 2008 року Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] ( а. с. 3, 4 ). Згідно довідки Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, в цьому будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які за місцем реєстрації не проживають ( а. с. 5 ). У відповідності із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 48 Закону України «Про власність» передбачено, що власник майна може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою ), свідоцтва про смерть. За такого позов про позбавлення права користування житловим будинком підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

15 жовтня 2015 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 27 серпня 1994 року між ним та відповідачкою по справі був укладений шлюб, який зареєстрований Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 352. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть з травня 2015 року. Причиною розпаду шлюбу є несумісність характерів, різних поглядів на обовязки подружжя в сімї, різні звички та характери, в результаті чого виникали суперечки та сварки. Через відділ РАГС питання про розірвання шлюбу в добровільному порядку не вирішено. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.15). Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнала у повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. Прізвище просила залишити [PERSON] (а.с.16). Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Тележенко) [PERSON], [INFO], перебувають у юридичному шлюбі, який зареєстровано Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 27 серпня 1994 року, актовий запис №352 (а.с.3). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття (а.с.6). Фактичні сімейні стосунки припинені з травня 2015 року через несумісність характерів, різних поглядів на сімейне життя, суперечок та сварок на підставі цього. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Збереження сімї неможливе. Питання про розподіл спільного майна на даний час вирішується в добровільному порядку. Відповідно до \~статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 110 СК України\~передбачає право позивача на пред'явлення позову про розірвання шлюбу.\~\~\~ Відповідно до\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 487,20 гривень. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але відповідно до поданої заяви позивач не наполягав на поверненні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

15 жовтня 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2011 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння, психологічну несумісність та періодичність виникнення скандалів. Спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна між сторонами відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви з клопотанням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконкомом Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 22 (а.с. 6). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, зникло бажання збереження родини, з'явилась психологічна несумісність. Спільного господарства сторонами не ведеться. Спору про поділ майна сторони не мають. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сім'ї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сім'ї, відповідач не заперечує проти позову. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved