overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

16 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 3 липня 2010 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала відсутність взаєморозуміння, в результаті чого спільне життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог та просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 18). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 3 липня 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС по місту Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області, а/з № 140, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки КЖРЕП м. Чугуєва № 976 від 31.03.2014 року мешкає з позивачем (а.с. 9, 10). Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, сторони не підтримують шлюбних стосунків, мешкають окремо та не ведуть спільного господарства. Майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

16 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що з 2002 року проживала однією сім'єю, без реєстрації шлюбу з [PERSON] [INFO] вона народила дитину - [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON]. Позивач зазначає в заяві, що вона та відповідач не підтримують сімейні відносини, дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 14 частини заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. Згідно до ст.ст. 180 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, ним не надано доказів наявності на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 14 частку доходів відповідача, в зв'язку з чим, вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

16 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що проживає однією сім'єю, без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] [INFO] року вона народила дитину - [PERSON] [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON] Позивач зазначає в заяві, що дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 13 частини заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 14 частини заробітку відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO]. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. Згідно до ст.ст. 180 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, ним не надано доказів наявності на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 14 частку доходів відповідача, в зв'язку з чим, вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

16 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 27.11.2009 року у відділі державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Відповідач має наркотичну залежність. З грудня 2013 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

16 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді земельних ділянок та іншого майна. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Черемншненської сільської ради до суду не з'явився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть - а.с.4) був власником земельних ділянок, розміром 3,1065га та 3,1074 га, що розташовані на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.9,10); [PERSON] як спадкоємиця за законом подала заяву про прийняття спадщини, однак у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів (повідомлення про втрату в газеті а. с.11). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO], був власником земельних ділянок, розміром 3,1065га та 3,1074 га, що розташовані на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиця за законом подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак, у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів не може належним чином нею розпорядитися, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на це майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

16 вересня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та погане ставлення до нього відповідачки. У зв'язку з цим у сім'ї склалися напружені взаємовідносини. Все це негативно впливає на стан його здоров'я та на виховання дитини, а тому три роки тому вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Сім'я розпалася остаточно і збережена бути не може. Їх неповнолітній син буде проживати з відповідачкою. Спір про поділ майна буде вирішено окремо. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 26). Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 28). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 1999 року сторони уклали шлюб (а.с. 3). Від цього шлюбу позивач та відповідачка мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сторони проживають окремо. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. Вживані судом заходи по примиренню подружжя та наданий для цього тримісячний строк позитивних результатів не дали. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки подальше його збереження суперечить інтересам позивача. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору щодо місця проживання дитини та поділу спільно нажитого майна немає. Після розірвання шлюбу відповідачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

16 вересня 2014 року до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано у Мереф'янській міській раді Харківського районі Харківської області. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутністю та задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить справу розглянути без його присутності. Суд, дослідив матеріали справи, встановив факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 16 жовтня 2009 р. у Мереф'янській міській раді Харківського районі Харківської області, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб (а.с.5). У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 14.04.2010 р. Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 89 (а.с.6). [PERSON], [INFO] мешкає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Пісочинською селищною ради Харківського району Харківської області від 08.09.2014 р. № 233 (а.с.8). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України встановлено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В усіх інших випадках визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері (батька) дитини, відповідно до ст. 183 СК України. Згідно зі ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає що позов підлягає задоволеню у повному обсязі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати слід покласти на відповідача відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

16 вересня 2014 року Дубровицький районний суд Рівненської області ухвалив рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Даним рішенням з [PERSON] [INFO], жителя [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON] [INFO], було стягнуто аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] [INFO], дочки - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісяця. Також з [PERSON] було стягнуто на утримання [PERSON] аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на період до досягнення сином [PERSON] [INFO] трьохрічного віку. При ухваленні даного рішення судом не було вказано час, з якого потрібно розпочати стягувати аліменти. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які брала участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

16 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.09.2014р. о 14 год. 12 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON]. письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.09.2014р. о 14 год. 12 хв. гр. [PERSON]. була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, виявляє галюцінаторно-параноїдну симптоматику. Гр. [PERSON]. було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON]. до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

16 вересня 2014 року заявниця [PERSON], звернулася до суду з названою заявою, в якій вказувала, що 28 листопада 2000 року їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,385 га. 18 травня 2001 року на її ім'я було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 096335, в якому неправильно записано ім'я заявниці, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». В зв'язку з невідповідністю запису в графі «ім'я» в державному акті, заявниця не має можливості зареєструвати державний акт в Реєстраційній службі. У судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. По справі судом встановлено, що 18 травня 2001 року заявниці було видано держаний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 096335 (а.с.6). При зверненні заявниці до Реєстраційної служби Володарського РУЮ для реєстрації права на земельну ділянку їй було відмовлено, оскільки у державному акті неправильно записано її ім'я, а саме, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], який видано Володарським РВГУ МВС України Київської області 18.01.2000 року, ім'я заявниці «[PERSON]» (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] ім'я заявниці «[PERSON]» (а.с.7). Вказані обставини справи підтверджуються поясненнями заявниці та письмовими доказами. В держаному акті вказане ім'я заявниці - «[PERSON]», що є помилкою, так як необхідно було б вказати «[PERSON]». Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, п.6 ) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заявниці [PERSON], необхідно для належного оформлення належної їй земельної ділянки в установленому чинним законодавством порядку, та внести виправлення в документи іншим шляхом, окрім судового не можливо.

Outcome: approved