Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

17.01.2019 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.09.2002 року він зареєстрував з відповідачем шлюб у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області. Шлюбні відносини припинені з 2014 року. Спільне господарство вони не ведуть, мешкають окремо один від одного. Спору з приводу поділу спільного майна не має. Позивач зазначає, що причиною розпаду сім'ї стало те, що між ними виникли розбіжності і різні погляди на сумісне життя. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. У зв'язку із наведеним, просить суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб укладений між сторонами 20.09.2002 року у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідно до ч. 7\~ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи повідомленою у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з'явилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. З огляду на викладене, оскільки відповідач будучи повідомленою належним чином про дату, час і місце судового засідання, повторно не з'явилася у судове засідання, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст.\~223, ст.\~280,\~281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.09.2002 року, який було зареєстровано у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1309 (а.с.3). Спору з приводу поділу спільного майна та місця проживання дитини не має. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2014 року. Відповідно до п. п. 10,11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (\~ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.\~\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами\~статті 89 ЦПК України,\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідач у судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить\~\~інтересам позивача. Згідно із ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду із даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved