Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

17.06.2020 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача. Рішенням Селидівського міського суду від 13.10.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно, але не більше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Після досягнення старшою дитиною повноліття відповідач сплачує аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача. У зв`язку з чим з урахуванням змінених позовних вимог просила стягнути аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Процесуальні дії у справі. 05.06.2020 року позовну заяву залишено без руху. 22.09.2020 року відкрито провадження у справі. 08.12.2020 р. прийнято цивільну справу до провадження судді. Розгляд справи здійснюється в прядку спрощеного провадження без виклику сторін. Заперечення відповідача. Відповідач у строк, визначений в ухвалі про відкриття провадження, відзив на позовну заяву не надав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13.10.2015 року у справі № 242/4243/15-ц вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи, що аліменти на користь позивачки вже стягнуті рішенням суду та повторному стягненню не підлягають, а тому суд приходить висновків про необхідність збільшення аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення. Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів, позивач вказує ті обставини, що старший син досяг повноліття та відповідач перестав сплачувати на нього аліменти. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В частині стягнення вказаного розміру аліментів з врахуванням того, що аліменти не повинні бути більшими, ніж 10 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачу слід відмовити, так як, суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. Враховуючи наведене, суд вважає що позовні вимоги про стягнення аліментів не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial