Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

16 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюбу, зареєстрований між сторонами 13 вересня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 754, посилаючись на те, що від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляду на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та поваги один до одного. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. 07 травня 2018 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Позивач в підготовче засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив, згодний на розірвання шлюбу. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, задовольняючи позовні вимоги, виходить з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони малолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [NUMBER] від 12.11.2013 (а.с. 6,7) Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони припинили шлюбні відносини, дітей віком до одного року не мають, примирятися не бажають, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 206 ЦПК України. В силу вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач заявила про бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу присвоїти позивачу прізвище «Кірсанова». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved