Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

16.11.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду міста [PERSON] із позовом до відповідачів про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 травня 2000 року, вона [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з другої сторони, уклали договір № 125 купівлі-продажу нерухомого майна квартири № 5 в будинку № 14/2 по вулиці Артема (на теперішній час вулиця Океанівська) у місті [PERSON]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений ТБ Українська Біржа Нерухомості, про що в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 125 від 30.05.2000 року, зроблено відповідний запис. Надалі право власності за позивачем було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 10574 від 22.08.2000 року. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час у позивача виникла потреба відчуження спірної квартири, але позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, виходячи з останнього позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі , просила про задоволення позову. Відповідачі, також надали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили справу слухати за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 30 травня 2000 року, [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з другої сторони, уклали договір № 125 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] (на теперішній час вулиця Океанівська) у місті [PERSON]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений ТБ Українська Біржа Нерухомості, про що в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 125 від 30.05.2000 року, зроблено відповідний запис. Надалі право власності за позивачем було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 10574 від 22.08.2000 року. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаної квартири, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право. Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу УССР ( в редакції ГК УССР 1963 року)дійсно , котрий діяв на момент укладення угоди, невиконання вимог зазначених в законі нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. На підставі викладеного, суд вважає за доцільне, задовольнити даний позов.

Outcome: approved