Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

15.04.2014 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру [ADDRESS], що складається в цілому з двокімнатної квартири, житловою площею, 26,7 кв.м., загальною площею 46,75 кв. м, та 1-коридору, 2,4 - житлові кімнати, 3-комори, 5- кухні, 6-туалету, 7- ванної, І-лоджії, ІІ-комори. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2013 року встановлено факт прийняття нею спадщини шляхом постійного проживання із спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO] на вищевказане спадкове майно. Але звернувши до Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області з метою реєстрації вказаної квартири, працівниками Реєстрації служби було встановлено, що нею помилково, в рамках розгляду вказаної вище цивільної справи, не було поставлено питання, щодо визнання права власності на спірну квартиру, що на її думку, може бути вирішено шляхом звернення до суду з новим позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але до 29.04.2014 року до Білгород-Дністровського мськрайонного суду Одеської області надійшла заява юрисконсульта Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якій він просить справу розглядати без представника Шабівської сільської Білгород-Дністровського району, зазначивши про визнання позову у повному обсязі. (а.с. 34) Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. Правовідносини, що склалися між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України та Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року. Так в ході розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.6) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді двокімнатної квартири [ADDRESS], що складається в цілому з двокімнатної квартири, житловою площею, 26,7 кв.м., загальною площею 46,75 кв. м, та 1-коридору, 2,4 - житлові кімнати, 3-комори, 5- кухні, 6-туалету, 7- ванної, І-лоджії, ІІ-комори, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.04.2005 року, який в свою чергу був зареєстрований у встановленому законом порядку, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.20-21) Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2013 року встановлено факт прийняття спадщини позивачем на вищевказане спадкове майно, шляхом постійного проживання із спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини. (а.с.10-13) Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні позивач зазначила, що вона не зверталася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на вказану вище квартиру, а звернулася лише із заявою про прийняття спадщини, яка міститься в матеріалах справи. Також позивач в судовому засіданні вказала на те, що нотаріус їй не відмовляв у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, а лише в усному порядку рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Таким чином, зв'язку з тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2013 року встановлено факт прийняття спадщини позивачем на вищевказане спадкове нерухоме майно, шляхом постійного проживання із спадкодавцем [PERSON], позивач з урахуванням положень ст. 1297 ЦК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, зобов'язаний звернутися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та отримати таке свідоцтво і лише у разі відмови нотаріуса у вчиненні вказаної нотаріальної дії може звернутися до суду за захистом свого майнового права. На даний час, з урахуванням пояснень позивач, які вона надала в судовому засіданні та тих письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, наявні усі умови для одержання позивачем свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на квартиру, яка їй належала, що в свою чергу дає підстави для відмови у задоволенні позову, у зв'язку з тим, що він заявлений передчасно.

Outcome: dismissed