Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

15.05.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути на її користь з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона з березня 2011 року, після розірвання шлюбу з відповідачем, проживає разом повнолітньою донькою та малолітнім сином окремо від відповідача, відповідач з травня 2014 року по теперішній час не надає коштів на матеріальне утримання малолітнього сина, який знаходиться на її повному забезпеченні. Крім того, на даний час позивачка не працює, займається домогосподарством. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина, щомісячно, до його повноліття. В судове засіданні позивачка не зявилась, надала суду заяву, в якій підтримала свою позовну заяву, просила її задовольнити, також просила справу слухати без її участі, в звязку із відсутністю можливості зявитися в судове засідання. В разі неявки відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, яка направлялась рекомендованим листом із зворотнім повідомленням. Суд ухвалив справу розглядати в заочному режимі без участі відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання повісткою, яка направлялася рекомендованими листами, повідомлення про отримання поштового відправлення повернуте поштовим відділенням з відміткою, що 03.06.2015 року [PERSON] отримав лист із судовою повісткою. Причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про перенесення слухання справи, чи про розгляд справи у його відсутність до суду також не надходили. Суд приходить до висновку про те, що відповідач свідомо не бажає брати участь у розгляді справи в суді, проте матеріалів справи достатньо для винесення рішення. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ФП № 057569 (а.с.5) та фотокопії паспорту відповідача (а.с.4) сторони по справі перебували у шлюбних відносинах з 19.10.1994 року до 24.03.2011 року. Як вбачається з свідоцтва про народження серії І-ФП № 093759 (а.с.6) у позивачки [PERSON] та відповідача\~[PERSON]\~ від спільного життя, 16.12.2008 року народився\~ син [PERSON]. Позивачка в 2013 році внаслідок державної реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище з «Алхімова» на «Ротова», про що свідчить фотокопія свідоцтва про шлюб серії І-ФП №096255 (а.с.7). Судом встановлено, що на утримані позивачки [PERSON] яка зареєстрована в [INFO] знаходиться син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, за вих. № 585 від 05.05.2015 року (а.с.8). При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дитини не досягнуто. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач грошової допомоги на її утримання не надає. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способи виконання обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. За приписами ч.3 ст.181 СУ України та ст.182 СК України\~ аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і виплачуються щомісячно. Законом встановлено абсолютний обов'язок батьків щодо утримання дітей, який не залежить від матеріального стану одного з них. Даних про наявність обставин, які відповідно до приписів ст. 188 СК України є підставою для звільнення від сплати аліментів, матеріали справи не містять. Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст..11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом (ст.60 ЦПК), покладено на сторони. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. А також, відповідно до вимог ст.186 СК України платник аліментів може звернутися з заявою до органу опіки та піклування щодо цільового витрачання аліментів. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до вимог ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved