Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

17.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 12.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу з відповідачем народилось дві неповнолітні дитини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що останні півроку вони з відповідачем проживають окремо, діти знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою №02-18/42, виданою Старогнилицькою сільською радою Чугуївського району Харківської області від 14.02.2017 року. Вихованням дітей позивач займається одна, відповідач в цьому участі не бере, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у вирішенні щоденних побутових проблем. Знаючи, що діти потребують постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків та добровільно виконувати їх не бажає, у зв'язку з чим, [PERSON] з дітьми залишилась у скрутному матеріальному становищі. Діти потребують матеріальної допомоги, останнім часом суттєво зросли витрати на їх харчування, купівлю одягу та взуття. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивач змушена звертатися до суду з даною позовною заявою. [PERSON] у позові вказує, що відповідач офіційно працює в ТОВ Агрофірма «Надія» (ЄДРПОУ 30762760, юридична адреса: 63541, Харківська область, Чугуївський район, с. Стара Гнилиця, вул. Шевченко, буд. 60), отримує стабільний дохід та може сплачувати аліменти на утримання доньок. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.07.2008 року Старогнилицькою сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №06 (а.с.4). Від даного шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області 17.07.2012 року (а.с.5) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області 06.11.2015 року (а.с.6). Згідно Довідки, виданої виконавчим комітетом Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області 14.02.2017 року за №02-18/42, [PERSON] зареєстрована і проживає у [ADDRESS] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз'яснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька, матері на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст. 70 Закону України вiд 21 квiтня 1999 р. №606-XIV «Про виконавче провадження» вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту та аналізу зазначених статей слідує, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved