Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

15.09.2014 року представник позивача звернулась до суду із позовом до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської Ради, третя особа: Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що його матері [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2008 року виданого Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті його батька належало 42/600 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0742 га, що розташована за тією ж адресою та була передана для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Батькові позивача земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 18.06.1998 року. Право власності на 42/600 частки житлового будинку [ADDRESS] мати позивача зареєструвала в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР, а право власності на земельну ділянку зареєстровано не було. [INFO] [PERSON] померла. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. 22.08.2014 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 84/600 частки домоволодіння [ADDRESS]. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.08.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS], після смерті матері, оскільки за життя нею не було зареєстровано її право власності на спірну земельну ділянку. Позивач просив суд ухвалити рішення яким, визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0472 га, що розташована на території Самарського району [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином та подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився але подав до суду письмові заперечення проти позову в яких заперечував проти задоволення позовних вимогна підставі того, що [PERSON] за життя не отримала державний акт на право власності на землю, на момент виникнення правовідносин в неї не виникло права на земельну ділянку, а тому земельна ділянка вважається не успадкована, т.ч. право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] не виникало, а тому не може бути передано відповідно до спадкового права. Представник третьої особи Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду пояснення в яких просила розглядати справу без участі представника. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засіданні не з'явились, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної заяви. В судовому засіданні було встановлено, що матері позивача [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2008 року, виданого Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті її чоловіка - батька позивача [PERSON], який помер [INFO], належало 42/600 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0472 га, що розташована по [ADDRESS] та була передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 8). Земельна ділянка площею 0,0472 га належала батьку позивача на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП Д* №015324 84795002, виданого на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 18.06.1998 року №1156 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №015324, 25.07.1998 року, загальнодержавний кадастровий номер: 1210100000:09:042:0003 (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, згідно зі ст.1261 ЦК України, прийняв в установленому порядку спадщину. Оскільки [PERSON] за свого життя не зареєструвала земельну ділянку площею 0,0472га, яка розташована по [ADDRESS], державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, їз збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розмішені. Відповідно до статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини. Частиною 1 ст.120 Земельного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Таким чином суд приходить до висновку, що мати позивача - [PERSON] набула право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON], що помер [INFO]. Суд критично ставиться до посилань відповідача на положення ст.1299 ЦК України, якою був встановлений обов'язок спадкоємця зареєструвати право спадщину, у склад якої входить нерухоме майно, у органах які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, оскільки зазначену норму було виключено на підставі Закону України №402-7 від 04.07.2013 року. Таким чином враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved