Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-16 00:00:00

16 грудня 2009 року кредитна спілка «Ольвія» звернулася до суду з позовом до відповідачів про дострокове розірвання кредитного договору № 211/09 від 12 червня 2009 року та стягнення кредитної заборгованості в сумі 7918 грн. 99 коп. В позовній заяві зазначала, що 12 червня 2009 року між [PERSON] і позивачем був укладений вказаний вище договір кредиту на суму 5500 грн. на строк 12 місяців зі сплатою 50% річних за його користування. Того ж дня, в забезпечення виконання кредитного договору, між позивачем та [PERSON] був укладений договору поруки, за яким остання несе солідарну відповідальність перед кредитором за всіма зобовязаннями по договору кредиту в разі його невиконання боржником. Посилаючись на те, що за час користування кредитом [PERSON] постійно не виконувала умови договору через що станом на грудень 2009 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 7918 грн. 99 коп., тому просила кредитний договір розірвати, стягнути в рівних частках з відповідачів на свою користь дану заборгованість та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов уточнила та просила стягнути загальну заборгованість солідарно з обох відповідачів та розірвати кредитний договір. Відповідачка [PERSON] судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, але просила ухвалити рішення про стягнення боргу тільки з неї. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилася про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON], оскільки матеріалів у справі достатньо для її вирішення по суті, а інші присутні на засіданні учасники розгляду не заперечують проти цього. Про що була постановлена відповідна ухвала суду. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 12 червня 2009 року між кредитною спілкою «Ольвія» та [PERSON] був укладений в письмовій формі договір кредиту № 211/09, в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до п.п. 1.1-2.1 договору кредитна спілка «Ольвія» зобовязалася надати позичальнику, тобто [PERSON], кредит в сумі 5500 гривень на споживчі потреби строком до 12 місяців, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до закінчення дванадцятимісячного строку. Згідно п.п. 2.1, 4.1-4.2 договору сторони домовилися про порядок повернення кредиту, в тому числі про те, що плата за користування кредитом (проценти) становить 50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Погашення кредиту та процентів за його користування здійснюватиметься щомісячно згідно графіку, який додається до договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу і процентів, передбачених договором. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання, в тому числі і порукою. Так, 12 червня 2009 року, з метою забезпечення кредитного договору, між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки. Згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Також, відповідно до п.п. 1.1, 2.1-2.3 договору поруки поручитель, тобто [PERSON], несе разом з позичальником солідарну відповідальність перед кредитором у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань позичальником за кредитним договором, в тому числі за повернення сум кредиту, нарахованим відсоткам за користування кредитом, штрафних санкцій, пені. З матеріалів справи вбачається, що кредитна спілка «Ольвія» повністю виконала взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також процентів за користування ним, в звязку з чим на грудень 2009 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 7918 грн. 99 коп., з яких 5332 грн. 89 коп. борг по кредиту, та 2586 грн. 10 коп. борг по процентам. Суд не приймає прохання відповідачки про задоволення вимог і стягнення боргу тільки з неї, оскільки солідарна відповідальність відповідачів в разі неналежного виконання зобовязання передбачена як договором поруки від 12 червня 2009 року, так і ст.ст. 553, 554 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За таких обставин, на підставі ст. ст. 526, 530, 549, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та в межах заявлених вимог з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 7918 грн. 99 коп., а кредитний договір розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягають стягненню в рівних частках на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: 120 грн. витрат з інформаційно технічного забезпечення розгляду справи, по 60 грн. з кожного, а також 79 грн. 18 коп. судового збору, по 39 грн. 59 коп. з кожного.

Outcome: approved