Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

16 лютого 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.07.2008 року в розмірі 22870 грн. 68 коп. Свої вимоги мотивувало тим, що у відповідності до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Разом з тим, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України зобов'язання за вказаним договором відповідач не виконав. 24.10.2013р. рішенням Кам'янка -Бузького районного суду Львівської області стягнуто з відповідачки 6220 грн. заборгованості. У зв'язку з вказаними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 03.12.2017 має заборгованість 27764 грн. 32 коп., з яких: 2945,14 грн. заборгованість за кредитом, 21139,18 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3680грн.-заборгованість за пенею та комісією, а також 250 грн. штраф (фіксована частина), 1077,18 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав позивача, тому просило позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданому клопотанні просив суд розглядати справу у його відсутності, в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву в якій просила застосувати до заявлених позовних вимог наслідки пропущення строків позовної давності. У судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, а тому розгляд справи судом проведено відповідно до вимог ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст. 305 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково з наступних підстав. 10.07.2008 між сторонами укладено кредитний договір, відповідності до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3600грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.12).. Відповідач підтвердила свою згоду, підписавши заяву разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом вона також підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування у Приватбанку. Наведене підтверджено підписом відповідача у заяві. Доказів, які б це спростовували суду не надано. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме - надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У частині 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.6.6. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку. Відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів щодо якогось з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний заплатити штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідач умов кредитного договору не виконав допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, а відповідно до розрахунку, поданого банком, станом на 03.12.2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором на загальну суму 27764,32 грн., з них 2945,14 грн. - заборгованість за кредитом, 21139,18 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3680 - заборгованість за пенею та комісією. Крім цього згідно рішення Кам'янка -Бузького районного суду Львівської області від 24.10.2013р., з відповідачки стягнуто на користь позивача 2945,06 грн. заборгованості за кредитом, 2131,44 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 610 грн. заборгованості за комісією, 250 грн. штрафу та 284,32 штраф процентна ставка. Відповідач просила в суді застосувати норми ст. 267 ЦК України - наслідки спливу позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст.261 ЦК України ). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як встановлено з умов кредитного договору, строк виконання зобов'язань не встановлено. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України ). Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повертати позику частинами. Суд приходить до висновку, що до вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості належить застосувати наслідки спливу позовної давності, стягнувши на користь банківської установи з відповідача заборгованість в межах трирічного строку. Суд вважає, що право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. (Вказана правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13). З огляду на наведене, суд вважає, що у даному випадку мають місце порушення відповідачкою прав позивача, які слід захистити шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 10.07.2008 року з урахування строку позовної давності. Оскільки позов до суду позивачем подано лише 16 лютого 2018 року, то заборгованість за цим кредитним договором належить стягнути за період з 16 листопада 2015 року по 03 грудня 2017 року (дата проведення розрахунку). А відтак, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково в межах загального строку позовної давності. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення штрафу суд приходить із наступного. Як видно із рішення Кам'янка -Бузького районного суду Львівської області від 24.10.2013р. із відповідача вже стягнуто суму штрафу у фіксованому розмірі 250,00 грн., штраф відсоткова складова в розмірі 284,32 грн. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Крім цього, як вбачається з вищевказаного рішення від 24.10.2013р. по вищевказаній справі із відповідачки вже стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 2945,14 грн. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки штраф за невиконання зобов'язання відповідачем та заборгованість за кредитом по кредитному договору від 29.11.2005 р. вже стягнуто судом, то повторне стягнення штрафу і заборгованості за одним і тим самим зобов'язанням призведе до порушення конституційного принципу закріпленого у ст. 61 Конституції України. Таким чином, на користь позивача з відповідача в межах позовної давності належить стягнути 13937,57 грн., з яких заборгованість за відсотками за користування кредитом 12847,57 грн. (21138,18 - заборгованість станом на 03.12.2017р.згідно розрахунку; -6160,17-заборгованість станом на 28.02.2015р.;-2131,44-заборгованість стягнута за рішенням суду від 24.10.2013р.=12847,57), та 1090 грн. ( 3680- заборгованість станом на 03.12.2017р. згідно розрахунку;-1980-заборгованість станом на 28.02.2015р.; - 610-заборгованість стягнута за рішенням суду від 24.10.2013р.= 1090) заборгованості за пенею та комісією. Задовольняючи частково позовні вимоги, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 791 грн.

Outcome: partial