Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

16 січня 2020 року до суду [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] на розмір 2500 грн. на місяць, до досягнення дитиною повноліття, на підставі ст.ст.180-184, 192 Сімейного кодексу України. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 21 серпня 2004 року перебували у шлюбі. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова 18.09.2015 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу подружжя мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач достатньої матеріальної допомоги їм не надає. Рішенням Київського районного суду м. Харкова з 13.12.2016 на користь [PERSON] стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі - 1000 грн. Позивач в своєму позові зазначила, що з моменту ухвалення рішення дитина підросла, потребує більше коштів на утримання, розмір аліментів не є достатнім та є менше гарантованого законом мінімуму, таким чином просить змінити розмір стягуваних аліментів на розмір 2500 грн. на місяць, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на тяжкий матеріальний стан, відсутність роботи та неможливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Згідно з правилами ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов в повному обсязі, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21 серпня 2004 року до 28 вересня 2015 року, згідно копії рішення Київського районного суду м.Харкова від 18.09.2015 по справі №640/11659/15-ц.(а.с.4) Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] змінила імя на [PERSON] , про що 31.03.2017 складено актовий запис №13.(а.с.6) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 січня 2006 року подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] , де відповідач вказаний батьком, а позивачка - матір`ю. (а.с.5) Як вбачається з позовної заяви дитина мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідачем ця обставина не спростована. Відповідно до копії рішення Київського районного суду м.Харкова по справі №640/17242/16-ц з 04.11.2016 на користь [PERSON] стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Як визначено ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача виходить з гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років на місяць становить: з 01 січня 2020 року - 2218 грн., з 01 липня 2020 - 2318 грн., з 01 грудня 2020 - 2395 грн. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також, судом враховано, що позивачем в обґрунтування розміру позовних вимог в сумі 2500 грн. не наведено достатніх посилань на докази, що підтверджують саме такий обсяг витрати на дитину щомісячно. Таким чином, враховуючи викладене, а також ті обставини, що розмір стягуваних аліментів на теперішній час є меншим, ніж мінімальний гарантований розмір меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов, змінивши розмір аліментів, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн. на місяць, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з відповідною індексацією згідно Закону, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial