Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

16 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що 15.01.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Територіальному відділі РАГС Орловського району Управління РАГС Орловської області, актовий запис №03. У шлюбі сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що починаючи з травня 2015 року сторони проживають окремо, жодних відносин не підтримують. Відтак, оскільки подальше спільне життя та примирення між сторонами неможливе, шлюб існує формально, то подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 15.01.2015 року Територіальним відділом РАГС Орловського району Управління РАГС Орловської області, актовий запис №03, судові витрати стягнути із відповідача. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву від 21.11.2019 року, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просила розгляд справи проводити без її участі. Зазначила, що не заперечує щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення, судові витрати просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] повідомлявся про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від останнього до суду не надходило. Відзив на позов суду не подано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.01.2015 року. Шлюб зареєстровано в Російській Федерації Територіальним відділом ЗАГС Орловського району Управління ЗАГС Орловської області між громадянином Росії - [PERSON] та громадянкою України - [PERSON] . Від спільного сумісного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.04.2015 року. В Україні діє ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 р. «Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» між Державами - членами Співдружності Незалежних Держав, учасниками цієї Конвенції, іменовані як Договірні Сторони. Серед інших, сторонами цієї Конвенції є Україна та Російська Федерація. Відповідно до ст. 28 Конвенції, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Стаття 52 Конвенції передбачає, що винесені установами юстиції кожної з Договірних Сторін і такі, що вступили в законну силу рішення, що не вимагають за своїм характером виконання, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження. Вказані положення Конвенції розповсюджуються й на судові рішення про розірвання шлюбу (між громадянами договірних держав), що винесені на території України. З наведеного слід зазначити, що при розгляді даної справи застосовується законодавство України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву до суду не надав, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім`я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved