Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

16 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 12 червня 2004 року у Виноградівському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON] , про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №49. Від даного шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON] ( [INFO] ), син [PERSON] ( [INFO] ) та дочка [PERSON] ( [INFO] ). Сімейне життя в них не склалось, через розбіжність у поглядах, у зв`язку з чим вони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, сім`я фактично розпалась. Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 2500 грн. на місяць, на кожну дитину, починаючи з дня подання позову та до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, однак надала письмову заяву, якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки, та розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України». Про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] . Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу та утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 12 червня 2004 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане у відділі РАЦС Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, й зроблений в книзі реєстрації актів запис за №49 (а.с.7). В шлюбі народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАЦС Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області від 10.10.2006 року серії [NUMBER] (а.с.8), син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАЦС Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області від 03.10.2006 року серії [NUMBER] (а.с.10), дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виноградівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 10.03.2017 року серії [NUMBER] (а.с.9). Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, спору, щодо місця проживання дітей немає, діти залишаються проживати з матір`ю. З цього приводу спір відсутній. Наданий судом строк на примирення результатів не надав. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв`язку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, сім`я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідно до ст.184 СК України з визначенням їх розміру у твердій грошовій сумі із заробітку батька. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч.2 ст.182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року №1082-ІХ, прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить: з 1 січня 2021 року -1921 гривень; з 1 липня -2013 гривень; з 1 грудня - 2100 гривень, а віком від 6 до 18 років становить: 1 січня 2021 року -2395 гривень; з 1 липня -2510 гривень; з 1 грудня - 2618 гривень. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв`язку з наведеним вище, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] ( [INFO] ), сина [PERSON] ( [INFO] ) та дочки [PERSON] ( [INFO] ), слід визначити в розмірі 1 800 грн., із доходів [PERSON] , на кожну дитину щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати у справі в частині позовних вимог про стягнення аліментів, а саме суму судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. Судові витрати при розірванні шлюбу, а саме суму судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial