Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

17.06.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Синьківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом. Позовні вимоги мотивував тим, що 19.06.2015 року помер його батько [PERSON], який за життя склав заповіт, відповідно до якого заповів Позивачеві земельну ділянку № 840 площею 3,97 га, кадастровий № 3525589900:02:000:0840, яка розташована на території Синьківської сільської ради Ульяновського району, Кіровоградської області та належала батькові на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 028147. Позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом на зазначену земельну ділянку, звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано для вирішення даного питання звернутись до суду. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримав та просив слухати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив до суду клопотання, в якому просить суд слухати справу без його участі, заперечень проти заявлених позовних вимог не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.06.2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.7), якому згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №028147 (а.с.11) належала земельна ділянка № 840 площею 3,97 га, кадастровий № 3525589900:02:000:0840, яка розташована на території Синьківської сільської ради Ульяновського району, Кіровоградської області. Заповітом від 02.09.2013 року [PERSON] заповів зазначену земельну ділянку своєму синові [PERSON], що підтверджується копією дублікату заповіту (а.с.10). При зверненні до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину за дублікатом заповіту, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу про належність земельної ділянки спадкодавцеві. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, а тому за ним має бути визнано право власності на земельну ділянку. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Таким чином, реалізувати своє право на спадщину позивач може лише в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився на їх задоволення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved