Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

15.11.2018 р. ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] Фірюзи Фаритівни, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №09/2012 від 28.12.2012 р. у загальному розмірі 140000,00 грн. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 28 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № 09/2012, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 10000000 грн. строком з 28.12.2012 р. до 12.11.2015 р. зі сплатою 17% річних від суми заборгованості. Позивач виконав умови Договору, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач же в порушення Договору не своєчасно та не в повному обсязі виконав свої зобовязання по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого станом на 12.11.2018 р. утворилася заборгованість позичальника перед банком, загальний розмір якої складає 2009110,03 грн., а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 1259999,36 грн.; заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 749110,67 грн. Просить суд стягнути з відповідача частину заборгованості за договором у загальному розмірі 140000,00 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом у сумі 70000,00 грн.; - заборгованості зі сплати відсотків у сумі 70000,00 грн. Ухвалою суду від 08 січня 2019 року відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом з повідомленням сторін. Позивач ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» явку представника у судове засідання не забезпечив, надавши суду заяву з посиланням на підтримання позову та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, у судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Правовідносини за кредитним договором регулюються § 2 «Кредит» Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦПК України, зокрема ст.ст.1054-10571 ЦК України, і у відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 1054 ЦК України визначає основні ознаки кредитного договору, стаття 1055 ЦК України форму кредитного договору, стаття 10561 ЦК України типи процентної ставки, умови визначення за кредитним договором розміру процентів та порядку їх сплати, стаття 1057 ЦК України ознаки та умови укладення комерційного кредиту, стаття 10571 ЦК України - правові наслідки недійсності кредитного договору. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 09/2012 від 28.12.2012 р. у загальному розмірі 140000,00 грн., позивач на підтвердження заявлених позовних вимог надав суду виписку з розподільчого рахунку відповідача №2203700108503 (а.с.8-11,14-15) та роздруківку з автоматизованої банківської системи «SCROOGE-3» (а.с.12-13). Вирішуючи питання щодо належності та допустимості наданих стороною позивача доказів, суд виходив з такого: Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом (ч.2). Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (ч.3). Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення\~(ч.2).\~Сторони мають\~право обґрунтовувати\~належність конкретного\~доказу для\~підтвердження їхніх\~вимог або\~заперечень (ч.3). Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За приписами ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2). Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (ч.1). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6). Інформація, викладена у вигляді прінтскріну (роздруківки) з автоматизованої банківської системи «SCROOGE-3» (а.с. 12-13) та виписка з особового рахунку позичальника по кредитному договору (а.с.4-10,11), на які позивач посилається як на докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, не є належними доказами укладення між сторонами кредитного договору №09/2012 від 28.12.2012 р., оскільки не містять всіх обов'язкових складових кредитного договору (про дотримання письмової форми Договору, про визначення за Кредитним договором розміру процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати та т. інше), в тому числі підпису відповідача. Сукупність цих доказів, за переконанням суду, не дає змоги дійти висновку про наявність або відсутність обставин укладення між сторонами кредитного договору №09/2012 від 28.12.2012 р. за певних умов, дотримання сторонами, зокрема позичальником, цих умов, що входить до предмета доказування. При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на ту обставину, що він не має змоги надати суду примірник укладеного між сторонами Кредитного договору у звязку із тим, що вказаний документ фактично знаходився у приміщенні головного офісу банку за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 63, тобто в населеному пункті, де здійснювалася антитерористична операції відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, та не був вивезений звідти, - оскільки ця обставина не є передбаченою ст.82 ЦПК України підставою звільнення сторони позивача від доказування. Тож суд дістає висновку про недоведеність стороною позивача заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed