overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

16 вересня 2016 року ПАТ Акцент-Банк предявив позов про стягнення з відповідача [PERSON], заборгованості по кредитному договору у розмірі 88602,48 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 16.05.2011 року з відповідачем було укладено кредитний договір №AN37CC9G9L0963. Відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20000,00 гривень під 0,12 % річних, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості, однак, не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 88602,48 гривень, з яких: 20000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 29,53 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; 7600,00 гривень - комісії; 60972,95 гривень - пеня. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак він її не погасив. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву, що просить проводити судовий розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони 16.05.2011 року уклали кредитний договір №AN37CC9G9L0963, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20000,00 гривень під 0,12 % річних, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач був ознайомлений з тарифами та умовами кредитування, однак, платежі з погашення не здійснював. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 88602,48 гривень, з яких: 20000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 29,53 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; 7600,00 гривень - комісії; 60972,95 гривень - пеня. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обовязку не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1378,00 гривень в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

16 вересня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.09.2012 в розмірі 22\~749,38 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково, пояснивши, що не згоден з розрахунком процентів за користування кредитом. Представник позивача до суду не зявився, у позовній заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.09.2012 ПАТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. За розрахунком позивача, станом на 31.08.2016 заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.09.2012 становить 22 749 грн. 38 коп., з яких: 1 537 грн. 17 коп. заборгованість за кредитом; 16 352 грн. 72 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; комісія 3300 грн., а також: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 1059 грн. 49 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання зобовязання за кредитним договором № б/н від 12.09.2012, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 22 749 грн. 38 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. На підтвердження заперечень щодо необґрунтованості розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитними коштами відповідач не надав суду будь-яких доказів та своїх розрахунків, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги. У звязку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1 378 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

16 вересня 2016 року позивач [PERSON]звернувся до Вінницького районного суду із даним позовом до відповідача. Свій позов позивач мотивував тим, що він із відповідачем зареєстрували шлюб 18 жовтня 2012 року, актовий запис № 02 в Виконкомі Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Від шлюбу сторони дітей не мають. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки у них різнеі інтерси, уподобання, вони не розуміють один одного, однією сім'єю не проживають близько 1 року Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам, в звязку з чим він звернувся із даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у його відсутність. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не зявилась, в порядку ст. 76 ЦПК України, хоча була завчасно повідомлена належним чином про час та місце судового засідання. Тому суд, у порядку ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 жовтня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-АМ № 125582 (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб\~припиняється\~ внаслідок\~ його\~розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

16 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 березня 2009 року уклала шлюб з відповідачем зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітейдоньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинено у квітні 2016 року, незважаючи на те, що із відповідачем проживають в одній квартирі спільне господарство не ведеться, спільного сімейного бюджету із відповідачем не мають. Зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 березня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №134402 (а.с.6). Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей- доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 228053, та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 358011. (а.с.7,8). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у квітні 2016 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

16 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 1530 грн. 82 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17257 грн. 79 коп. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача подав письмові заперечення проти задоволення позову та одночасно просив розглянути справу за його відсутності. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач працював у відповідача з 08.12.2015 року була звільнена з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6-9). Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оскільки виплата позивачеві заборгованості по заробітній платі та по виплаті компенсації за невикористану щорічну відпустку не була проведена в день звільнення, тому підлягає стягненню в розмірі 1530 грн. 82 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові належних йому сум, підприємство зобовязано виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Середньоденна заробітна плата позивача складає 114 грн. 29 коп. Таким чином, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.12.2015 року по 15.09.2016 року (151 робочих днів) в розмірі 17257 грн. 79 коп. При цьому виплату вказаних сум провести після утримання податків та інших обов»язкових платежів на користь держави. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 1102 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

16 вересня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, з серпня 2014 року сторони не ведуть спільне господарство, шлюбні відносини припинено. Просить розірвати шлюб з відповідачем, розглянути справу за його відсутності, витребувати у відповідача оригінал свідоцтва про укладення шлюбу. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності згідно яких позивач свої вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи на підставі наявних у справі письмових доказів, з урахуванням думок сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 09.06.2009 року виконкомом Новокиївської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (актовий запис №3), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] У шлюбі сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Спільне життя сторін не склалося. На даний час спілкування сторін припинено. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ст.112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, сумісно не проживають з серпня 2014 року, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб розривається вперше. Спір про майно відсутній. Відповідно до ст.ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 10, 60, 213-215, ч.1 ст.223 ЦПК, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

16 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 січня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомйський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області Україна, за актовим записом № 5, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сімї постійно відбуваються сварки. Спільне господарство не ведеться, сімя розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

16 вересня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 березня 2014 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинено у 2016 році, спільне господарство не ведеться, з відповідачем проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони від шлюбу мають малолітню дитину доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у 2016 році. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

16 вересня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 29 квітня\~2006 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, припинили шлюбні стосунки. Зберігати сімю позивачка не бажає, проте через відмову відповідача зявитись до органів реєстрації актів цивільного стану для розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб в судовому порядку (а.с 2). Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, стягнути з відповідача судові витрати, після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти позову не заперечує Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 квітня 2006 р., який зареєстровано виконавчим комітетом Перещеписької міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис №\~17, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 29 квітня 2006 року серії 1-КИ №\~037308. (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивачка та відповідач втратили один до одного почуття любові та довіри, не знаходять спільної мови, припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сторони зберігати сімю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо поділу майна між сторонами на цей час немає. Оскільки відповідач не погоджувався на розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, спір має бути вирішений в судовому порядку. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню. Судові витрати позивачки, які складаються з сплаченого нею судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1), на підставі ст.\~88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved