Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

15 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину та просить суд збільшити розмір аліментів стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі 3 500 грн. 00 коп. щомісячно та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість понесених додаткових витрат на освіту та всебічний розвиток доньки [PERSON], а саме навчання у дитячій музичній школі з 01 вересня 2008 року по 31 травня 2016 року в розмірі 4 025 грн. 00 коп. У позовній заяві зазначено, що 16 серпня 1997 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану управління юстиції Вінницької області. Від даного шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає та перебуває на повному утриманні позивача. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці [PERSON] було зобов'язано сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 16 % від всіх видів його доходів щомісячно, оскільки на той момент [PERSON] мав неповнолітню доньку від першого шлюбу. Враховуючи те, що донька від першого шлюбу стала повнолітньою, [PERSON] не сплачує аліменти на її утримання, позивач вважає, що розмір аліментів, які призначено відповідачу є занадто низькими. Позивач постійно несе витрати на освіту та всебічний розвиток доньки - [PERSON], яка займається танцями, музикою, відвідує позашкільні освітні заклади, приймає участь у різних олімпіадах, конкурсах, турнірах, конференціях, заходах, нагороджена похвальними листами за високі досягнення у навчанні та має грамоти, дипломи, подяки, які підтверджують результати виховання. Заняття танцями, виступи у різноманітних концертах, на фестивалях, участь у природничих з'їздах, турнірах у різних містах України вимагають значних додаткових затрат на дорогу, виготовлення концертних костюмів, проживання, харчування, тощо. З огляду на викладене вище, позивач [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову визнав частково та зазначив, що не заперечує щодо збільшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь позивача на утримання доньки [PERSON] у розмірі 2 000 грн. 00 коп. та не заперечував щодо задоволення позовної вимоги щодо стягнення з нього на користь позивача понесених додаткових витрат на освіту та всебічний розвиток доньки [PERSON] у розмірі 4 025 грн. 00 коп. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 серпня 2005 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 16 % від всіх видів його доходів (заробітку) - щомісячно, починаючи з 22 серпня 2005 року і до повноліття дитини (а.с. 10). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію № 5645 від 15 серпня 2017 року, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. У зазначеному вище приміщенні позивач проживає разом із своєю донькою [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України п. 23 своєї постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 Сімейного кодексу України). Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище позивача та платника аліментів, відсутність у платника аліментів постійного заробітку, також суд приймає до уваги реальні можливості відповідача і потреби його неповнолітньої дитини, і те, що обов'язок утримувати неповнолітню дитину є обов'язком обох її батьків, тому приходить до висновку, що сума в розмірі 2 000 грн. 00 коп., яка перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде обґрунтованою та законною. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі за № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача понесених додаткових витрат на доньку [PERSON], то суд задовольняючи зазначену вимогу позову виходив з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області 28 грудня 2000 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З пояснень позивачки та наданих нею квитанцій вбачається, що спільна дочка сторін [PERSON], [INFO] навчається у дитячій музичній школі та додаткові витрати за навчання за період з 01 вересня 2008 року по 31 травня 2016 року становлять 8 050 грн. 00 коп. (а.с. 15-27). Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч. 2 ст. 51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі. Відповідно до постанови пленуму судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-1296цс15 від 24 лютого 2016 року, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. За таких обставин суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] половини розміру понесених позивачем додаткових витрат на дитину, а тому позов у цій частині підлягає до задоволення. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: partial