Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

15 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання, визнання спільним сумісним майном, проведення поділу майна та визнання права власності на 1/2 частину майна. У заяві зазначає, що в період з березня 2007 року по [INFO] року вона проживала спільно однією сім»єю у власному будинку на [ADDRESS] з [PERSON], без реєстрації шлюбу, вели спільно господарство, планували життя на майбутнє. Факт спільного проживання та фактичних сімейних відносин не приховували. В лютому- квітні 2012 року вона разом із [PERSON] придбала автомобіль марки ФІАТ ДОБЛО, сірого кольору, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який за їх спільною згодою був зареєстрований за [PERSON] Окрім цього, ними також був придбаний причіп. Більшу частину коштів на придбання вказаного автомобіля надала вона, оскільки володіла коштами від проданого нею власного будинку в [ADDRESS]. Також вказує, що вона з особистого депозитного рахунку «ПАТ «Ощадбанк» м.Радехів зняла кошти в розмірі 4600 доларів США, з яких 4000 тисячі доларів США передала для придбання автомобіля. [INFO] року [PERSON] раптово помер, після його смерті автомобіль разом із реєстраційними документами забрав син - відповідач по справі [PERSON]. Посилаючись на вищенаведене, просила постановити рішення, яким встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з березня 2007 року до 3 вересня 2013 року та визнати спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] автомобіля ФІАТ ДОБЛО, сірого кольору, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], провести його поділ та визнати за нею права власності на його 1/2 частину. В судовому засіданні 17 лютого 2014 року позивач подала суду заяву про доповнення позовних вимог, оскільки в процесі розгляду справи їй стало відомо, що власником спірного автомобіля є [PERSON], а не [PERSON], тому просила залучити [PERSON] в якості відповідача, скасувати право власності останнього на автомобіль ФІАТ ДОБЛО, сірого кольору, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], інші позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила постановити рішення про задоволення первісних та доповнених вимог. Вказане також підтримав представник позивача [PERSON], який просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечили, просили врахувати, що ними не заперечується факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з квітня 2009 року до [INFO] року (день смерті [PERSON]) в будинку на [ADDRESS]. Також просили врахувати, що жодних підстав для задоволення інших позовних вимог немає, оскільки доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не представлено, тому просили постановити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та суду пояснив, що він був знайомий із [PERSON]. Згодом познайомився із його батьком [PERSON], який разом із сином приїжджали до нього, та у них була домовленість про переобладнання автомобіля на пасажирський, після чого вони його продадуть та розділять кошти. Під час передачі їм автомобіля син із батьком дали йому 200 доларів США, вартість автомобіля складала 6000 доларів США, автомобілем керував батько [PERSON] Згодом батько помер, він надавав доручення сину - відповідачу, останній передав йому при цьому 1000 доларів США та 3000 доларів США ( в рахунок проведеного ремонту) він йому зарахував, решту [PERSON] ще повинен повернути. Письмово жодних договорів не укладали. Також зазначив, що він є власником автомобіля та на свій розсуд ним розпорядився, надав [PERSON] відповідне доручення на його володіння, користування з правом продажу, жодних грошових коштів, окрім 200 доларів США, які передавали із сином, [PERSON] йому не передавав, тому просив постановити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідачів, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується нав себічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд встановив, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та проживала разом із ним до дня смерті за адресою [ADDRESS] (а.с.9 зворот, 26). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 3.04.2009 року (а.с.38). Після його смерті [PERSON] проживала спільно однією сім»єю у власному будинку на [ADDRESS] з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть а.с.39). Факт спільного проживання позивача та померлого [PERSON] з квітня 2009 року (дня смерті попереднього чоловіка [PERSON]) по [INFO] року (день смерті [PERSON]), у відповідності зі ст. 257 ч.1 п.5 ЦПК України, підтверджується довідкою виконкому Лопатинської селищної ради від 25.12.2013 року №2554 (а.с.26). Вказане визнав в судовому засіданні відповідач по справі [PERSON] - син померлого. Що стосується твердження позивача, що вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з померлим [PERSON] з березня 2007 року, то такі спростовуються вищенаведеним й жодними доказами не підтверджені. Відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сім'ї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ч. 1 ст. 51, п. 6 ч. 1 ст. 92). У статті 3 СК України встановлено, що сім'я створюється на підставі шлюбу та на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, серед яких визначено проживання жінки та чоловіка однією сім'єю. Відповідно до вимог ст. 74 Сімейного Кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними та згідно ст.69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором - ст.70 цього ж Кодексу. Поняття, зміст права власності та порядок його здійснення викладено в нормах ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України. За змістом ст. 355 ЦК України спільне майно - це майно, що перебуває одночасно у власності двох або більше осіб (співвласників), і належить їм на праві спільної власності. З положень ст. ст. 355, 356 ЦК України вбачається, що майно, яке знаходиться у власності двох або більше осіб - співвласників, належить їм на праві спільної власності і є їх спільним майном. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві спільної власності є спільною частковою власністю, а без визначення часток - спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 368 ЦК України). Ознакою права спільної власності є множинність суб'єкта та єдність об'єкта (ч. 1 ст. 355 ЦК України). Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається , що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до норм СК України, фактичні шлюбні відносини породжують ті ж юридичні наслідки майнового характеру, що і перебування у зареєстрованому шлюбі. Суд встановив, що [PERSON] та його син - відповідач по справі разом приїжджали до [PERSON] та у них була усна домовленість про переобладнання автомобіля на пасажирський, після чого вони мали намір його продати та розділити кошти. Під час передачі автомобіля син із батьком дали [PERSON] 200 доларів США (хто саме не пригадує), а вартість автомобіля в цей час складала 6000 доларів США. Автомобілем керував батько [PERSON], чи надавав [PERSON]йому доручення і яке саме також не пригадує. Після смерті [PERSON] [PERSON] надав доручення відповідачу, останній передав йому 1000 доларів США та 3000 доларів США ( зараховано за автомобіль в рахунок проведеного ремонту), решту [PERSON] повинен ще повернути [PERSON] Жодних письмових договорів [PERSON]та [PERSON] не укладали. Як видно із довідки Управління державтоінспекції Головного Управління МВС України у Львівській області від 15.01.2014 року №42 транспортний засіб автомобіль ФІАТ ДОБЛО, сірого кольору, 2001 року виску, державний реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований 3.03.2012 року за громадянином [PERSON], який проживає в [ADDRESS] (а.с.54-55). [PERSON] є власником згаданого транспортного засобу, що підтверджується свідоцтвом про його реєстрацію (а.с.28). Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається майном на власний розсуд. 27 вересня 2013 року [PERSON] надав [PERSON] доручення на володіння, користування з правом продажу автомобіля ФІАТ ДОБЛО, сірого кольору, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Посилання позивача на те, що більшу частину коштів на придбання вказаного автомобіля надала вона, оскільки володіла коштами від проданого нею власного будинку в [ADDRESS], а також те, що нею з особистого депозитного рахунку «ПАТ «Ощадбанк» м.Радехів знято кошти в розмірі 4600 доларів США, з яких 4000 тисячі доларів США передано для придбання автомобіля не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Подані позивачем виписки з її депозитного рахунку не можуть бути прийняті судом як доказ по даній справі, оскільки з нього не вбачається, що [PERSON] була знята сума 4600 доларів США, з яких 4000 тисячі доларів США передано саме для придбання автомобіля. Оскільки в судовому засіданні не здобуто, а позивачем не подано доказів, що [PERSON] проживаючи з [PERSON] у фактичних шлюбних спільними зусиллями і за спільні кошти, придбали автомобіль ФІАТ ДОБЛО, сірого кольору,2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог про скасування права власності на автомобіль ФІАТ ДОБЛО, сірого кольору, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], визнання спільним сумісним майном, проведення поділу майна та визнання права власності на його 1/2 частину. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновки, що [PERSON] проживала спільно однією сім»єю у власному будинку на [ADDRESS] з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах в період з квітня 2009 року (день смерті попереднього чоловіка [PERSON]) до [INFO] року (день смерті [PERSON]), тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Outcome: partial