Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

16 травня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 14 березня 2008 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 306. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З січня 2012 р. стали мешкати окремо, так як відповідач переїхав до іншого місця проживання, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, в результаті чого між ними склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї. Позивачка в судове засідання не з'явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Також просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. На його адресу судом неодноразово направлялись судові повістки, які повернуті до суду з відмітками «за зазначеною адресою не проживає». У відповідності до п. 5 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 березня 2008 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 306 (а.с. 9). Неповнолітніх дітей сторони не мають. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України « Про міжнародне приватне право » правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. Статтею 63 зазначеного Закону України « Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до положень ст. 414 ЦПК України, підсудність судами України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно довідки Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області від 28 травня 2014 р., відповідач [PERSON], [INFO], уродженець м. Аба Нігерії, значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). З ксерокопії паспорту [PERSON], [INFO], уродженки м. Харків, вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved