Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

15.11.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що дана квартира належить їй на праві спільної сумісної власності. В вищезазначеній квартирі зареєстроване постійне місце проживання колишнього чоловіка позивача [PERSON], який в спірному житлі більше двох роківне проживає після припинення сторонами подружнього життя. Відповідач не приймає участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг, не допомагає підтримувати квартиру в належному технічному стані. Позивач змушена нести витрати з оплати нарахувань за комунальні послуги, які проводяться через наявність реєстрації відповідача в її житлі. Формальна реєстрація [PERSON] в житловій квартирі, яка належить позивачу, обмежує її право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, а тому вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю його в даному житлі понад один рік без поважних причин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечила щодо заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в зв'язку з наступним. Житлова квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.6). Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами розірвано. Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] що підтверджується копією будинкової книги (а.с.7-10). Як зазначено в акті від 25.10.2016 року складеного головою правління ОСББ «Будівельник - НВ» (а.с.11) відповідач [PERSON] з 2014 року не проживає по місцю реєстрації. Предметом спору розглядуваної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин. Житлова квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON], а [PERSON], будучи зареєстрованим за вказаною адресою порушує її право власності, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в суді встановлено, що [PERSON] понад один рік без поважних причин відсутній по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за яким, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Outcome: approved