Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 71 в будинку № 114 по вулиці Академіка Корольова у місті Одесі, а також зняти його з реєстрації місця проживання. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Стверджує, що разом з ним на спірній житловій площі зареєстрований син [PERSON], який в квартирі не проживає. Позивач вказує на те, що факт перебування відповідача на реєстраційному обліку за даною адресою перешкоджає йому як власникові у здійсненні права власності у повному обсязі, крім того він вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюються з кількості зареєстрованих за адресою осіб. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснив, що по вині відповідача його довіритель вимушений нести додаткові витрати по утриманню житла, тому реєстрація відповідача по його адресі створює додаткові незручності. Матеріально позивачу дуже важко утримувати квартиру і сплачувати комунальні послуги за людину, яка в ній не проживає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Представник третьої особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради [PERSON] залишила вирішення справи на розсуд суду та надала письмові пояснення, в яких зазначається, що у разі виникнення встановлених законом підстав для зняття з реєстрації місця проживання відповідача позивач може звернутися до Департаменту з відповідною заявою. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 71, розташованої в місті Одесі по вулиці Академіка Корольова в будинку № 114, яка складається в цілому з трьох житлових кімнат жилою площею 37,0 кв.м., загальною площею 62,2 кв.м., що підтверджується Договором купівлі-продажу № 98.04-1014 нерухомого майна від 07 квітня 1998 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 55353257 від 17.03.2016 року. Згідно довідки (з місця мешкання про склад сімї та реєстрацію) № 710 від 14.04.2016 року, вбачається що в квартирі № 71, розташованої в місті Одесі по вулиці Академіка Корольова в будинку № 114 крім позивача [PERSON], також зареєстрований його син [PERSON]. Згідно пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Проте з довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 21 лютого 2017 року вбачається, що відповідач [PERSON], з 06.05.1998 зареєстрований за спірною адресою. Судом достовірно встановлено, що відповідач не несе ніяких обовязків по оплаті житла, так як в ньому не проживає, однак за комунальні послуги (воду, тепло, каналізацію і т.д.) позивачу нараховують із розрахунку на всіх осіб, зареєстрованих по даній адресі. Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу майна відповідач створює перешкоди в реалізації ним в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, а також позивач несе додаткові витрати із власного бюджету. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже вимоги в частині зняття [PERSON], [INFO] з реєстрації місця проживання за адресою [INFO], на думку суду є зайвими, а від так в їх задоволені слід відмовити. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При викладених обставинах суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, тому що інтереси позивача порушені, він не має змоги користуватися та розпоряджатися належним йому майном за своїм розсудом, а також по теперішній час несе збитки по сплаті житлово-комунальних послуг за відповідача, який не мешкає тривалий час у даному житлі. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial