Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

15 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми наданої тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів або місце проживання їх невідоме. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] відповідно до виконавчого листа суду від 11 червня 1997 року, повинен був сплачувати аліменти на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. [PERSON] аліменти не отримувала у зв'язку з тим, що з 07 грудня 2005 року боржник знаходився у розшуку. 16 листопада 2006 року [PERSON] звернулась до позивача за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме на сина [PERSON], [INFO]. На підставі наданих документів, 22 листопада 2006 року [PERSON] була призначена тимчасова державна допомога дітям, місце проживання батьків яких невідоме на шість місяців, на період з 01 листопада 2006 року по 30 квітня 2007 року. Надалі, відповідно до Порядку, [PERSON] зверталась за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, місце проживання батьків яких невідоме 29 травня 2007 року (допомога була призначена на період з 01.05.2007 р. по 31.10.2007 р.), 20 листопада 2007 року (допомога була призначена на період з 01.11.2007 р. по 30.04.2008 р.), 16 травня 2008 року (допомога була призначена на період з 01.05.2008 р. по 31.10.2008 р.), 06 листопада 2008 року (допомога була призначена на період з 01.11.2008 р. по 30.04.2009 р.), 07 травня 2009 року (допомога була призначена на період з 01.05.2009 р. по 31.10.2009 р.). 06 листопада 2009 року, 05 травня 2010 року, 01 листопада 2010 року, 04 травня 2011 року, 01 листопада 2011 року, 03 травня 2012 року, 02 листопада 2012 року, 08 травня 2013 року, 05 листопада 2013 року та 12 травня 2014 року [PERSON] зверталась за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Допомога була призначена на періоди з 01.11.2009 р. по 30.04.2010 р., з 01.05.2010р. по 31.10.2010 р., з 01.11.2010 р. по 30.04.2011 р., з 01.05.2011 р. по 31.10.2011 р., 01.11.2011 р. по 30.04.2012 р., з 01.05.2012 р. по 31.10.2012 р., з 01.11.2012 р. по 30.04.2013 р., з 01.05.2013 р. по 31.10.2013 р., з 01.11.2013 р. по 30.04.2014 р., з 01.05.2014 р. по 31.10.2014р. відповідно. [INFO] року [PERSON], дитині на утримання якої була призначена та виплачена тимчасова державна допомога у зв'язку з тим, що її батько ухилявся від сплати аліментів, виповнилось 18 років. Сума, яка підлягає поверненню [PERSON] за період з 01 листопада 2006 року по 31 жовтня 2014 року склала 26716,80 грн. Позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь 26716,80 грн., як суму наданої тимчасової державної допомоги у зв'язку з тим, що відповідач ухилявся від сплати аліментів. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа виданого 11 червня 1997 року Самарським районним судом міста Дніпропетровська [PERSON] повинен був сплачувати аліменти на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (а.с. 3). Відповідно до довідок № 9090в від 04.10.2006 року, № 5126 від 23.05.2007 року, виданих Самарським ВДВС Дніпропетровського МУЮ [PERSON] в тому, що аліментів на утримання дитини [PERSON] ([INFO] р.н.) по виконавчому листу № 12-93 від 04.06.1997 р. виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] не отримувала, так як боржник знаходиться у розшуку з 07.12.2005 року (а.с. 5, 7). Згідно довідки № 11784, виданої 25.11.2009 року Самарським ВДВС Дніпропетровського МУЮ [PERSON] в тому, що боржник [PERSON] знаходиться: [ADDRESS] (а. с. 10). 15.11.2006 року, 04.05.2007 року, 13.01.2008 року [PERSON] Самарським районним відділом внутрішніх справ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області була видана довідка про те, що [PERSON], [INFO], знаходиться в розшуку в Самарському РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області за ухилення від сплати аліментів на користь малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 6, 8, 9). [PERSON] зверталась до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, місце проживання батьків яких невідоме 29 травня 2007 року, 20 листопада 2007 року, 16 травня 2008 року, 06 листопада 2008 року, 07 травня 2009 року та 06 листопада 2009 року, 05 травня 2010 року, 01 листопада 2010 року, 04 травня 2011 року, 01 листопада 2011 року, 03 травня 2012 року, 02 листопада 2012 року, 08 травня 2013 року, 05 листопада 2013 року та 12 травня 2014 року [PERSON] зверталась за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, що підтверджується відповідними заявами (а.с. 11-41). Тимчасова допомога Управлінням праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради на підставі зазначених заяв була призначена заявнику (а.с. 42-56). Станом на 21.01.2015 року сума виплачених державних коштів склала 26716,80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості щодо повернення [PERSON] сплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплатити аліментів за період з 01.11.2006 року по 31.10.2014 року (а.с. 57-58). Відповідно до ч. 8 ст. 181 СК України, якщо місце проживання батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з ч. 10 ст. 181 СК України, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Згідно п. 12 «Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину, або місце проживання їх невідоме» затвердженого Постановою КМУ від 22.02.2006 р. № 189, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, або виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Відповідно до п. 46 Постанови Пленуму ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати, пов'язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, у разі визнання їх судом необхідними (наприклад, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача; несе сторона, яка заявила про їх вчинення, а якщо клопотання заявлено обома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Після закінчення розгляду справи такі витрати розподіляються судом на загальних підставах згідно зі статтею 88 ЦПК. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 267 грн. 17 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved