Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

15.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 30.04.2015 року та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 489. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені понад 6 місяців, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що 09.09.2015 року від шлюбу у сторін народився син - [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 30.04.2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 489, що слідує із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 229069 /а.с. 7/. Від шлюбу у сторін 09.09.2015 року народився син [PERSON], актовий запис № 9172 /а.с. 11./ Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються понад місяців, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно утримання сина та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Судом досліджено висновок ДОП Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП України в Одеській області від 29.08.2017 року про результати розгляду заяви [PERSON] від 14.08.2017 року про те, що за адресою: [ADDRESS] приходить колишній чоловік [PERSON] та погрожує. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved