Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

17.09.2020 року [PERSON] в особі представника адвоката Компанієць Н.Г. звернулася до Сколівського районного суду Львівської області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою судді від 15.10.2020 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін у справі. Розгляд справи відбувся 24.12.2020 року без учасників справи. Позов обгрунтовано тим, що 03 листопада 2019 року о 09 год 02 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 680 км. у с. Нагірне Сколівського району Львівської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Аudi A6», д.н.з. [NUMBER] , за кермом якого перебував водій власник транспорту [PERSON] , та автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Власником транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , є позивачка [PERSON] . Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. У відповідності до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 015/04/20 від 09.04.2020 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу складає 164\~200, 28 грн. з ПДВ, вартість майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , становить 124 511,46 грн. без урахування ВТВ. Згідно акту виконаних робіт № 144 від 03.11.2019 року, фізичною особою підприємцем [PERSON] було надано послуги евакуатора водію [PERSON] .. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Аudi A6», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АМ/8576828 від 11.02.2019 року. Відповідно до умов страхування страховою компанією було встановлено франшизу у розмірі 1000 грн., а ліміт відповідальності за завдання шкоди майну встановлено в розмірі 100\~000 грн. 20 березня 2020 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок власника транспортного засобу [PERSON] . Сума страхової виплати становила 24\~939 грн. 13 коп. Про здійснення даної виплати позивачці стало відомо внаслідок телефонної розмови її представника - [PERSON] з представником страхової компанії. Жодним іншим чином страхова компанія не повідомляла позивачку про своє рішення щодо виплати та розміру страхового відшкодування. Згоду з визначеною сумою позивачка також жодним чином не висловлювала. При цьому, у відповідь на заяву представника [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , щодо проведення доплати до суми страхового відшкодування з урахуванням поданого на розгляд страхової компанії звіту № 015/04/20 від 09.04.2020 року, наряду замовлення № Fo-K-017090 від 02.04.2020 року, рахунку № ФС87694 від 02.04.2020 року та ремонтної калькуляції №3566 від 02.04.2020 року, Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було направлено лист вих. № 12/1732 від 06.05.2020 року, зі змісту якого вбачається, що за відсутності підтверджуючих документів про проведений ремонт пошкодженого транспортного засобу на спеціалізованій станції технічного обслуговування даної марки автомобілів та оплату такого, страхова компанія провести оплату відмовляється. Листом за вих. № 12/3934 від 08.09.2020 року страхова компанія повідомила, що з урахуванням поданих потерпілою стороною вищезазначених документів було прийнято рішення про доплату ПДВ у розмірі 5\~187,83 грн., а також виплачено пеню в розмірі 182,57 грн. Крім цього було зазначено, що причини для перегляду суми страхового відшкодування по автомобілю марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , відсутні. Жодних інших виплат, пов`язаних з завданою матеріальною шкодою, позивач від відповідачів не отримувала. Згідно даних звіту № 015/04/20 від 09.04.2020 року щодо вартості майнової шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 03.11.2019 року власнику транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , завдана майнова шкода становить 124\~511, 46 грн. Позивач зазначає, що враховуючи ліміт відповідальності за завдання шкоди майну у розмірі 100\~000,00 грн., визначений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АМ/8576828 від 11.02.2019 року, та сплачену позивачу суму відшкодування страховою компанією у розмірі 24\~939, 13 грн., а також доплату ПДВ в розмірі 5\~187,83 грн., сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача страхової компанії, визначена в межах ліміту страхової відповідальності за мінусом франшизи (1\~000,00 грн.), складає 68\~873 грн. 04 коп. В свою чергу, сума майнового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , складає різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, в тому числі 1000,00 грн. розмір франшизи, та становить 28\~711 грн. 46 коп., які позивач просить стягнути Також у позовній заяві позивачка зазначає, що їй було заподіяно моральну шкоди, яку вона оцінює у 20\~000 грн. і яка полягає у тому, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася виключно з вини водія [PERSON] , вона перенесла нервовий стрес, перебуває у пригніченому стані, відчуває певний емоційний та фізичний дискомфорт з приводу відновлення автомобіля. Відповідач-1 Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» надіслало на адресу суду відзив на позовну заяву № 03/5018 від 05.11.2020 року, в якому позовні вимоги позивача заперечило повністю з наступних підстав. Страхова компанія зазначила, що позивачем було підписано заяву ЦВ (потерпілого), відповідно до тексту якої, зокрема, позивач підтвердила, що згідна із способом розрахунку і розміром збитку, розрахованим Страховиком. 03.03.2020 року до відповідача-1 надійшов аварійний сертифікат № 86-D/63/9, виконаний аварійним комісаром [PERSON] , відповідно до якого вартість завданого матеріального збитку, завданого позивачу, склала 31\~126,96 грн. з ПДВ та 25\~939,13 грн. без ПДВ. 20.03.2020 року страховою компанією було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 24\~939,13 грн. Згодом, а саме 01.06.2020 року, Товариством було переглянуто розрахунок страхового відшкодування та внаслідок проведення позивачем ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу страховою компанією було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 5\~187,83 грн. Загалом, Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було сплачено позивачу 30\~127,00 грн. (31\~126,96 1000,00 франшиза). Таким чином, відповідач-1 вважає, що він в повному обсязі та належним чином виконав свої зобов`язання по сплаті страхового відшкодування позивачу. Додатково відповідач-1 зазначає, що позивач не надав доказів рецензування аварійного сертифікату № 86-D/63/9 від 03.03.2020 року, виконаного аварійним комісаром [PERSON] , а відтак він є дійсним. Також відповідач-1 вказує на те, що позивач просить відшкодувати йому повну ринкову вартість автомобіля до пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, у розмірі 124\~511,46 грн., залишаючи собі залишки пошкодженого транспортного засобу, які також мають певну цінність та можуть бути продані, що, в свою чергу, призведе до отримання позивачем доходу від їх продажу. Експертного висновку з визначення вартості залишків пошкодженого транспортного засобу позивач суду не надав. Крім цього, відповідач-1 заперечує щодо стягнення на користь позивача витрат на проведення оцінки майна, зазначивши, що відповідно до п. 34.3 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Попри те, відповідач-1 зазначає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» повністю виконало свій обов`язок щодо направлення експерта для огляду пошкодженого автомобіля, огляд відбувся в присутності позивача, про що свідчить її підпис на протоколі огляду, а відтак вимоги позивача про відшкодування витрат на проведення ним оцінки майна є безпідставними. Від відповідача-2 [PERSON] на адресу суду 10.11.2020 року також надійшов відзив на позовну заяву від 05.11.2020 року, відповідно до якого позовні вимоги позивача він заперечує повністю, посилаючись на неправомірність вимог позивача щодо відшкодування йому матеріальної шкоди у розмірі ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу з огляду на наступне. Відповідно до статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом, звітом чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином вищезазначеною статтею не передбачено відшкодування шкоди у розмірі ринкової вартості транспортного засобу до ДТП в разі його фізичного знищення. Відповідач-2 також зазначає, що ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу, визначена у звіті про оцінку майна від 09.04.2020 року, є значно завищеною. Крім того, відповідач-2 посилається на ту обставину, що в серпні 2019 року, напередодні ДТП, яке відбулось 03.11.2019 року, спірний транспортний засіб був пошкоджений у іншому ДТП. Зокрема, відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2019 року у справі № 357/10091/19, позивач, керуючи транспортним засобом марки Chevrolet Lacetti, на регульованому перехресті допустив зіткнення з транспортним засобом марки Range Rover Autobiography, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та були завдані матеріальні збитки. В постанові суду зазначено, що після зіткнення позивач не міг негайно зупинити керований ним транспортний засіб, оскільки на нього налетіли уламки скла, від чого останній заплющив очі, внаслідок чого зупинка транспортного засобу була здійснена приблизно через 40 метрів після зіткнення. Отже, на думку відповідача-2, пошкодження транспортного засобу, зафіксовані у звіті про оцінку майна від 09.04.2020 року, могли виникнути не лише в результаті ДТП 03.11.2019 року. Крім цього відповідач-2 зазначає, що умовою для відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, є визнання його фізично знищеним. Проте, оскільки страховою компанією було прийнято рішення про проведення доплати страхової виплати на суму ПДВ у розмірі 5\~187,83 грн. внаслідок проведення позивачем ремонту транспортного засобу, такий не може вважатись фізично знищеним, оскільки був фактично відремонтований позивачем. Відтак вважає вимоги позивача щодо відшкодування йому повної ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу безпідставними. Також відповідач-2 заперечує і щодо стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що позивач є власником (окрім пошкодженого транспортного засобу) транспортних засобів Lexus LX 570, 2008 року випуску, Land Rover Range Rover, 2013 року випуску, що, на думку відповідача-2, спростовує твердження позивача про необхідність відшукання ним коштів на ремонт пошкодженого транспортного засобу. 10.11.2020 року на адресу суду за вх. №5481 надійшов відзив представника ТзОВ СК «Альфа-Гарант» на позовну заяву в якому зазначено про те, що в позовні заяві не наведено жодних обгрунтувань, які б свідчили про порушення ТДВ СК «Альфа-Гарант» вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 10.11.2020 року на адресу суду за вх. №5482 надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування шкоди у розмірі вартості транспортного засобу до ДТП у разі його фізичного знищення. Разом з тим, звіт про оцінку від 09.04.2020 року викликає сумнів з приводу його достовірності. Також зазначає, що ринкова вартість транспортного засобу до пошкодження у звіті про вказану оцінку є явно завищеною, а пошкодження могли виникнути не лише в результаті ДТП, а тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 15.12.2020 року від представника [PERSON] [PERSON] надійшла заява, у якій вона просить долучити до матеріалів справи копію квитанції на розрахунок готівкою від 31.03.2020 року та акт приймання-передачі послуг з наданої правової допомоги від 23.11.2020 року на підтвердження послуг з надання нею правової допомоги [PERSON] 18.19.2020\~року за\~вх.\~№ №\~6289,\~6290\~надійшли відповіді\~представника позивачки\~ [PERSON] \~ адвоката\~Маргіти В.В.\~на відзиви\~відповідачів [PERSON] \~та ТДВ\~«Страхова компанія\~«Альфа-Гарант»,\~в яких\~така не\~погоджується з\~аргументами викладеними\~у відзивах,\~так як\~вони жодним\~чином не\~спростовують фактичні\~обставини справи,\~а тому\~просить суд\~критично віднестися\~до доводів\~у відзивах\~та захистити\~порушені права\~ [PERSON] \~шляхом задоволення\~позовних вимог. 22.12.2020 року на адресу суду надійшла заява ТзДВ СК «Альфа-Гарант» про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження, а також клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 24.12.2020 року судом було постановлено ухвалу про залишення заяви [PERSON] про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження без задоволення. Щодо клопотання ТзДВ СК «Альфа-Гарант» про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення повного переліку ушкоджень, отриманих транспортним засобом Chevrolet Lacetti під час ДТП 03.11.2019 року, то суд зазначає наступне. Згідно частини 1 статті 113 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Суд приходить до висновку, що в матеріалах справи наявні висновки експертів з питань, які підлягають встановленню в межах заявлених позовних вимог позивачем. 23.12.2020 року на адресу суду за вх. №№1371, 1372 надійшли заперечення представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» Білинова А.В. на відповідь на відзив, яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки, оскільки такою не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.11.2019 року о 09 годині 02 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Audi A-6», державний номерний знак [NUMBER] , на трасі сполученням Київ-Чоп 680 км., був неуважним, не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв наїзд на автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , який стояв на узбіччі. При ДТП всі автомобілі отримали пошкодження. Вищенаведені обставини\~були встановлені\~постановою Святошинського\~районного суду\~м.\~Києва від\~21.11.2019\~року у\~справі №\~459/20954/19\~про визнання\~винним водія\~автомобіля марки\~«Audi\~A-6»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП,\~та притягнуто\~до адміністративної\~відповідальності у\~вигляді штрафу.Постанова Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2019 року у справі № 459/20954/19 набрала законної сили 03.12.2020 року. Як вбачається з копії облікової картки № 227476740 від 09.02.2019 року, наданої територіальним центром РСЦ ГСЦ МВС в Закарпатській області, власником транспортного засобу марки ««Audi A-6», державний номерний знак [NUMBER] , являється [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 12.05.2006 року, автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», 2004 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска): [NUMBER] , належить [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ««Audi A-6», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АМ/8576828 від 11.02.2019 року. Полісом встановлена франшиза в розмірі 1000 грн., ліміт відповідальності за завдання шкоди майну встановлено в розмірі 100\~000 грн. 07.11.2019 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» та подав наступні документи: повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого, копію полісу страхування, копію паспорта та ідентифікаційного коду, копію довідки про реєстрацію місця проживання особи, копію посвідчення водія та копію посвідчення про реєстрацію транспортного засобу. На виконання вимог п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 13.11.2019 року (на шостий день після отримання повідомлення про ДТП) страховою компанією було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] , про що складено відповідний акт огляду колісного транспортного засобу. 27.11.2019 року ТВД СК «Альфа-Гарант» було направлено лист Бігарі О.Е. № 12/4296 щодо надання додаткових документів. 18.12.2019 року [PERSON] надала відповідачу-1 заяву на виплату страхового відшкодування, підписанням якої, зокрема, підтвердила що згідна із способом і розміром збитку, розрахованим страховиком. 03.03.2020 року до відповідача-1 надійшов аварійний сертифікат № 86-D/63/9, виконаний аварійним комісаром [PERSON] , відповідно до якого вартість завданого матеріального збитку, завданого позивачу, склала 31\~126,96 грн. з ПДВ та 25\~939,13 грн. без ПДВ. 20.03.2020 року страховою компанією було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 24\~939,13 грн. Не погоджуючись з виплаченим страховим відшкодуванням на замовлення позивача було здійснено звіт про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 015/04/20 від 09.04.2020 року (дата оцінки 03.11.2019 року), виконаний суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №720/19 від 19.09.2019 року, дійсний до 19.09.2022 року), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу складає 164\~200, 28 грн. з ПДВ, а вартість майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , становить 124511,46 грн. без урахування ВТВ. Даний звіт про оцінку майна позивачем було скеровано на адресу відповідача-1. Згодом, а саме 01.06.2020 року, Товариством було переглянуто розрахунок страхового відшкодування та, внаслідок проведення позивачем ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу, було здійснено доплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 5\~187,83 грн. Як вбачається з листа головного фахівця відділу врегулювання збитків по роботі з клієнтами Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» Ревенко Н.А. за вих. № 12/1732 від 06.05.2020 року, позивачку повідомлено про те, що Звіт № 015/04/20 (від СОД ФОП [PERSON] ) та наряд-замовлення № Fо-К-017090 (від ТОВ «Форвард Автоцентр»), який наданий останньою, не підтверджує сплату та фактичний ремонт автомобіля, а є лише попередньою ціною за ремонт автомобіля. Також у даному листі було зазначено, що страховій компанії не надано підтверджуючих документів про проведення ремонтно-відновлювальних робіт на спеціалізованій станції технічного обслуговування даної марки автомобілів. Крім цього, страховою компаніє було зазначено, що перегляд доплати страхового відшкодування можливий лише за умови надання акту виконаних робіт, чеків, що підтверджують сплату відновлювального ремонту транспортного засобу, надання огляду уповноваженому представнику ТДВ СК «Альфа-Гарант» відремонтованого транспортного засобу станції технічного обслуговування. Згідно листа начальника відділу врегулювання збитків по роботі з клієнтами Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» Сегеди В.П. за вих. № 12/3934 від 08.09.2020 року, позивачку повідомлено про те, що належне страхове відшкодування за пошкоджений 03.11.2019 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , з вини водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом АМ-0008576828 від 10.03.2019 року, було перераховано 20.03.2020 року в сумі 24\~939,13 грн. Після надання копії наряду-замовлення, копії рахунку, копії калькуляції № 3566, страховою компанією було прийнято рішення про доплату ПДВ в розмірі 5\~187,83 грн., а також було виплачено пеню в розмірі 182,57 грн. Причин для перегляду суми страхового відшкодування по автомобілю марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , страхова компанія не вбачала. Загалом Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було сплачено позивачу 30\~127,00 грн. (31\~126,96 1000,00 франшиза). Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). \~Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про страхування» розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).\~\~ \~ \~ \~ \~ Згідно із частинами другою, п`ятою\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статями 7, 8 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Cтрахова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Відповідно до статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Зі змісту пункту 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу, в більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страховик обраховує вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 вказаного Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Відповідно до статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом, звітом чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином, статтею 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування шкоди у розмірі ринкової вартості транспортного засобу до ДТП в разі його фізичного знищення. Зокрема, така позиція узгоджується з висновками ВС, викладеними у постановах від 13.02.2019 року (справа № 207/2838/15) та від 25.09.2019 року (справа № 280/1144/14-ц). Відповідно до статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено лише дві підстави, за наявності яких транспортний засіб вважається фізично знищеним: у випадку, якщо його ремонт є технічно неможливим або економічно необґрунтованим. Враховуючи проведення доплати страхової виплати страховою компанією внаслідок проведення позивачем ремонту пошкодженого транспортного засобу, на підтвердження якого позивачем були надані страховій компанії копії наряду-замовлення, копії рахунку, копії калькуляції № 3566, в суду відсутні підстави вважати даний транспортний засіб фізично знищеним або таким, що не підлягає відновленню. Доказів, які б спростовували дані факти, позивачем суду надано не було. Суд приймає до уваги твердження відповідача-1 про те, що підписавши заяву ЦВ (потерпілого), позивач, зокрема, підтвердила, що згідна із способом і розміром збитку, розрахованим Страховиком. Крім цього, у суду відсутні підстави вважати аварійний сертифікат № 86-D/63/9 від 03.03.2020 року, виконаний аварійним комісаром [PERSON] , неповним або не дійсним, оскільки позивач не надав доказів рецензування вищезазначеного аварійного сертифікату № 86-D/63/9 від 03.03.2020 року, а відтак він є дійсним. Таким чином, судом встановлено, що ТВД СК «Альфа-Гарант» було повністю виконано перед [PERSON] зобов`язання щодо страхової виплати. Належні та допустимі докази, які б свідчили про неповноту сплати страховою компанією страхової виплати завданої майнової шкоди позивачу, у матеріалах справи відсутні. Щодо вимог позивача про стягнення витрат з евакуації пошкодженого транспортного засобу та франшизи у розмірі 1\~000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно акту виконаних робіт №144 від 03.11.2019 року фізичною особою підприємцем [PERSON] , ІПН [NUMBER] , було надано водію [PERSON] послуги евакуатора за автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , вартість яких склала 3200 грн. та які були оплачені, що підтверджується товарним чеком від 03.11.2019 року. Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача-2 [PERSON] франшизи у розмірі 1\~000,00 грн. підлягає до задоволення. Крім цього підлягають до задоволення і вимоги позивача про стягнення з відповідача-2 вартості послуг евакуатора за евакуацію автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , з місця ДТП у розмірі 3\~200,00 грн. Вимогу позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 20\~000,00 грн. суд вважає необґрунтованою та безпідставною з огляду на наступне. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазначав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи наведені вище норми закону та той факт, що відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП, яке мало місце 03.11.2019 року, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим буде стягнення з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1\~000,00 грн. Додатково позивач просить стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1\~176,00 грн., витрат на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 1\~500,00 грн., а також витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог, з огляду на наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~пункту 2\~частини 3\~статті 133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Позивачкою заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідачів судових витрат, які складаються з вартості оцінки транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності. Як вбачається з квитанції на розрахунок готівкою № 17, покупецем [PERSON] було оплачено рахунок ФОП [PERSON] в сумі 1500 грн. за проведення оцінки матеріального стану ТЗ «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до п. 34.3 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Попри те, у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які свідчать про те, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» повністю виконало свій обов`язок щодо направлення експерта для огляду пошкодженого автомобіля, огляд відбувся в присутності позивача, про що свідчить її підпис на протоколі огляду, а відтак вимоги позивача про відшкодування витрат на проведення ним оцінки майна є безпідставними. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн., то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно норм ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Крім цього, відповідно до постанови Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18, в якій сформовано правову позицію щодо вирішення питання про відшкодування витрат учасників справи на правову допомогу та застосування ст. ст. 27, 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», встановлено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно висновків, викладених у Постанові ВС від 16.04.2020р. у справі №727/4597/19, визначено, що відповідно до положень статті 14 Податкового кодексу України, адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Крім цього, Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 та «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом гонорару, а також не встановлено форму такого документа. Таким чином, Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Внаслідок наведених норм Закону суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. є необґрунтованою, оскільки в матеріалах справи відсутній договір про надання адвокатом Компанієць Н.Г. послуг з надання професійної правничої допомоги [PERSON] . Договір № 1-31/03/20 від 31.03.2020 року про надання правової допомоги, який наявний в матеріалах справи і у пункті 3.1 якого визначено суму гонорару адвоката Компанієць Н.Г. у розмірі 10\~000,00 грн., укладено між адвокатом Компанієць Н.Г. та [PERSON] , а не позивачкою у справі [PERSON] , внаслідок чого він не може бути прийнятий судом до уваги. Щодо акту прийняття-передачі наданої правової допомоги від 23.11.2020 року, підписаного між адвокатом Компанієць Н.Г. та [PERSON] , то суд також звертає увагу, що даний акт складено на підставі договору № 1-31/03/20 від 31.03.2020 року, однак сам договір укладено з [PERSON] . Відтак вищезазначені документи не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні норм Цивільного процесуального кодексу України, які б підтверджували факт надання послуг професійної правничої допомоги адвокатом Компанієць Н.Г. [PERSON] . Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме на 3,6 %, то стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 42,34 грн.

Outcome: partial