Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

16.12.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області згідно з яким просив визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 5,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, кадастровий № [NUMBER] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що зазначена земельна ділянка належала його батькові [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті прийняти у спадок вищевказане нерухоме майно в органах нотаріату він до цього часу не зміг, оскільки спадкодавцем за життя було втраченого оригінал державного акту, що посвідчував його право власності на вказану земельну ділянку. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Наголосив, що відновити втрачений правовстановлюючий документ на землю у зв'язку з смертю його власника неможливо, що і змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивачка [PERSON] - [PERSON], посилаючись на обставини викладені у позові, заявлені позивачем вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач, Баратівська сільська рада Новобузького району Миколаївської області, в судове засідання явку свого представника не забезпечила, втім направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника сільради. Позов [PERSON] визнає і не заперечує проти його задоволення. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Новобузька державна нотаріальна контора Миколаївської області, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак в судове засідання явку свого представника не забезпечила, своїх заперечень проти позову до суду не надіслала. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як видно з листа Відділу Держгеокадастру у Новобузькому районі Миколаївської області від 06.12.2016 року, громадянину [PERSON] 17.02.2004 року видавався державний акт на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] який посвідчував право власності останнього на земельну ділянку, площею 5,29 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с.11). Також, згідно з даними цього відділу від 08.12.2016 року, вищевказаній земельній ділянці було присвоєно новий кадастровий номер: [NUMBER] (а.с. 9). [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 5) і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на вказану вище земельну ділянку. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №127/2016, син спадкодавця, позивач у справі [PERSON], прийняв спадщину у відповідності до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Інші спадкоємці за заповітом та за законом відсутні (а.с. 25-31). Згідно вимог ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції 2005 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Однак, за життя спадкодавець втратив оригінал вищезгаданого державного акту, про що свідчить відповідне оголошення в Новобузькій районній газеті «Вперед» від 14.12.2016 року (а.с. 14). Відсутність правовстановлюючого документу на землю перешкоджало позивачу [PERSON] одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку, про що також наголосила у своєму листі від 09.12.2016 року і завідувач Новобузької державної Нотаріальної контори Миколаївської області Паліюк Л.М. (а.с. 17). Крім цього, з набранням чинності 01.01.2013 року окремих положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» припинено видачу державних актів про право власності на землю, в тому числі і видачу державних актів за заявою спадкоємців в замін тих актів, які втрачені чи зіпсовані. Таким чином, зважаючи на те, що власник земельної ділянки, [PERSON], помер, а в силу положень ч. 4 ст. 25 ЦК України, спадкоємці за законом не мають можливості згідно з чинним законодавством, взамін втраченого державного акту на право власності на землю, отримати дублікат вказаного правовстановлюючого документу або провести державну реєстрацію права власності на таке нерухоме майно, суд вважає, що спадкові права спадкоємця [PERSON] підлягають захисту у судовому порядку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ході судового розгляду справи, за клопотанням представника позивача, згідно ухвали суду від 17.01.2017 року було витребувано у відділу Держгеокадастру у Новобузькому районі Миколаївської області архівну копію державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] 17.02.2004 року, відповідно до якої судом достеменно встановлено, що спадкодавцю [PERSON] дійсно належала за життя спірна земельна ділянка, а тому зазначене нерухоме майно може входити до складу спадщини і бути успадковане спадкоємцями після його смерті. Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] являючись спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] (а.с. 4-7), в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України має право на успадкування належної останньому вищезазначеної земельної ділянки. В судовому засіданні з'ясовано, що інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі

Outcome: approved