Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

15 травня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на дитину. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 23 липня 2018 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 01 серпня 2018 року в порядку усунення недоліків позовної заяви позивач надала уточнену позовну заяву про розірвання шлюбу, у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею і відповідачем 17 вересня 2016 року у Балаклійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 148. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року стосунки між нею та відповідачем погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Примирення і збереження шлюбу позивач вважає неможливими. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить розірвати шлюб. Зазначила, що після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], зареєстровано 17 вересня 2016 року у Балаклійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 148, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 17 вересня 2016 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що убачається зі свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 19 січня 2017 року Балаклійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 7). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння. Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинено. Беручи до уваги зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 200 ЦПК України передбачено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 704,80 гривень судового збору (а.с. 1). За змістом ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 352,40 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (704,80 х 0,5 = 352,40). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 352,40 гривень відповідно до ст. 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved