overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

16.03.2015 року заявник звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2015 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами. Обґрунтовував свої вимоги тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2015 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.09.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова 24.02.2015 року виключено запис про [PERSON], [INFO], як батька, з актового запису № 667 про народження дитини - [PERSON], [INFO], вчинений в Книзі реєстрації народжень 20.03.2012 року відділом РАЦС Чернігівського міського управління юстиції, заявник просив переглянути зазначене рішення за нововиявленими обставинами, скасувати його та відмовити у задоволенні позову. Відповідач просив заяву задовольнити. Позивач просила задовольнити заяву за нововиявленими обставинами. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, позивач змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON]. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2015 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.09.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Постановляючи вказане рішення, суд виходив з того, що [PERSON] записаний батьком дитини - [PERSON]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.02.2015 року виключено запис про [PERSON], [INFO], як батька, з актового запису № 667 про народження дитини - [PERSON], [INFO], вчинений в Книзі реєстрації народжень 20.03.2012 року відділом РАЦС Чернігівського міського управління юстиції, оскільки висновком генетичного дослідження № 38 від 27.01.2015 року біологічне батьківство відповідача відносно [PERSON], [INFO] викллючено. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки [PERSON] не є батьком [PERSON] він не повинен бути платником аліментів на дитину. В силу п. 1 ч. 2 ст. 381 ЦПК України наведене є підставою для перегляду рішення Деснянського районного суду м. Чернігова по цій справі за нововиявленими обставинами. Тож в силу ст. 365 ЦПК України дане рішення підлягає скасуванню за нововиявленою обставиною. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що у задовленні позову належить відмовити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

16.03.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 19544,43 грн. та 243,60 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 01.09.2011 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до вимог договору відповідач зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 31.01.2015 року становить 19544,43 грн. і складається з наступних сум: 6895,26 грн. заборгованість за кредитом; 9458,62 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1783,67 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 906,88 грн. штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 243,60 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.09.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, а.с.8-33. Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 19544,43 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 6895,26 грн. заборгованість за кредитом; 9458,62 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1783,67 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 906,88 грн. штраф (процентна складова), - а.с.5, 6. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 19544,43 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

16.03.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 421706,26 грн. та 3654 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №KRHTA800000367 від 09.09.2008 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 83258 грн. на термін до 02.07.2013 року. Відповідно до вимог договору відповідач зобовязалась погашати заборгованість за кредитом та відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленими кредитним договвром. Заборгованість відповідача станом на 27.02.2015 року становить 421706,26 грн. і складається з наступних сум: 79697,08 грн. заборгованість за кредитом, 18143,13 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 303546,70 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина); 20069,35 грн. штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 3654 грн. судового збору та 400 грн. витрат, повязаних з поданням оголошення в газету «Вісті Придніпровя» для виклику відповідача до суду. В судове засідання представник позивача не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлений завчасно та належним чином через оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» №49 (1644) від 23.06.2015 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.09.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, а.с.7-13. Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 421706,26 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 79697,08 грн. заборгованість за кредитом, 18143,13 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 303546,70 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина); 20069,35 грн. штраф (процентна складова), - а.с.4-6. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 421706,26 грн., а також сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 3654 грн. судового збору та 400 грн. витрат, повязаних з поданням оголошення в газету «Вісті Придніпровя» для виклику відповідача до суду. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

16.03.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19 травня 1990 року у Шиловецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 10 між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя в них з відповідачкою неповнолітніх дітей немає. Вказує на те, що причиною розпаду сім'ї є те, що відповідач часто виїжджає за кордон і перебуваючи там не телефонує до нього, а коли приїжджає додому, то влаштовує з ним скандали, ображає та принижує його. Вказує, що між ними склалися неприязні відносини, вони не поважають один одного. Тому вона прийшла висновку, що їхня сім'я розпалася і шлюб носить формальний характер. Зазначає, що відповідачка на розірвання шлюбу згідна, але йти в органи РАЦС відмовляється. Тому підтримуючи вищевикладене просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] Спору про поділ спільного майна подружжя немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Також просить не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, але була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 19 травня 1990 року, який було зареєстровано у Шиловецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 10 (а.с.3). Від шлюбу в сторін неповнолітніх дітей немає. Сторони в даний час проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

16.03.2015 року позивач [PERSON] звернувшись до суду, просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 10.08.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 817. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 10.08.2002 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у грудні 2014 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сім'ю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.08.2002 року - а.с.3. Шлюбні відносини припинені в грудні 2014 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. Оскільки, причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

16.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості в сумі 11294 грн. 32 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22.07.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № KR-01-1757590-0000161 та отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік від суми заборгованості та подвійної процентної ставки за користування несанкціонованим овердрафтом (а.с. 11-16). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11.03.2015 року становить 11294 грн. 32 коп., та складається з заборгованості за кредитом - 8144,52 грн., заборгованості за відсотками - 3149,80 грн., що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 36). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однією із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки відповідачем не повернуто грошові кошти на вимогу позивача, ним було допущено істотне порушення умов договору, у зв'язку із чим, договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № KR-01-1757590-0000161 від 22.07.2011 року підлягає розірванню. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

16.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач позов визнала та повідомила суду про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 27.08.1988 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З січня 2015 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

16.03.2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що у зв»язку із скрутним матеріальним становищем не має можливості виплачувати аліменти у повному обсязі на утримання доньки [PERSON], [INFO], оскільки його сімейний стан змінився одружився з [PERSON] та від цього шлюбу він має дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, та наполягала на їх задоволенні. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 07.08.1999 року по 07.08.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO] Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.07.2007 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 01.11.2008 року сімейний стан позивача змінився, він одружився з [PERSON], що підтверджується актовим записом № 1530, виданий центральним відділом РАЦС Полтавського МУЮ (а.с.8). Від цього шлюбу вони мають дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 10-11). Частина 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи те, що сімейний стан [PERSON] змінився суд приходить до висновку про зменшення розміру аліментів. Питання судового збору суддя вирішує на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

16.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування майна матері, яка померла [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що за життя матір не зареєструвала право власності на вказану частину квартири в державному реєстрі прав на нерухоме майно, що унеможливлює отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальній конторі та змушує звертатися за захистом своїх прав до суду. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача не з'явилася, при цьому надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] (а. с. 7 - 10, 15). За життя матір позивача отримала у власність 1/5 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування майна її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] (а. с. 11 - 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно. В силу положень статті 1261 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем майна матері першої черги за законом. Позивач у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини матері, і 11.02.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якої увійшла 1/5 частина квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11.07.2002 року (а. с. 11, 16). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме - на 1/5 частину цієї ж квартири, що належала [PERSON] внаслідок спадкування майна чоловіка, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.12.2011 року (а. с. 14), нотаріусом було відмовлено з тих підстав, що за життя [PERSON] не зареєструвала право власності на зазначену частину квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вищевикладене є підставою для захисту майнових прав позивача в судовому порядку та визнання за нею права власності на 1/5 частину квартири в порядку спадкування майна матері.

Outcome: approved