Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

17.07.2014 р. позивач звернувся в суд з указаним позовом, який умотивовано так. Під час роботи в Міжгірському лісокомбінаті позивачу надано 4-х кімнатну квартиру в 4-х квартирному будинку житлово-будівельного кооперативу «Грабовець» згідно спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету від 10.10.1994 р. 14.10.1994 р. забудовник Міжгірське будівельно-деревообробне підприємство згідно акту закріпило за позивачем 4-х кімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивач не може оформити право власності на житло, оскільки кооператив «Грабовець» не був створений юридично. Натомість квартира і будинок після будівництва не взяті на облік і обслуговування. Позивач зазначив, що житлова площа квартири становить 69,29 кв.м, а загальна - 140, 2 кв.м. Згідно висновку відділу містобудування архітектури Міжгірської РДА квартира знаходиться в 4-х квартирному двохповерховому будинку з підвальним приміщенням, що збудований в 90-х роках ХХ ст. Зазначений технічний стан будинку і квартири задовільний і призначений до експлуатації. У плані забудови земельної ділянки грубих порушень діючих будівельних норм і правил не виявлено. Позивач вимоги підтримав і звернув увагу на те, що інші три квартири в будинку заселені, експлуатуються згідно з цільовим призначенням і право власності на ці квартири визнано за рішенням судів і за рішенням виконкому Міжгірської селищної ради. Відповідач в особі Міжгірської селищної ради подав письмове заперечення на позов з мотивів , що будинок не введений в експлуатацію і потребує ремонту. Треті особи відділ реєстраційної служби, КП «Міжгірської БТІ» позов не заперечили. Залучений до участі в справі за ухвалою суду згідно з ст. 35 ЦПК України орган ДАБК в особі інспекції в Закарпатській області заперечень на позов не подав і не забезпечив в справі участь свого представника. Оцінивши зміст позовних вимог, позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Обставини зазначені в позові підтверджені змістом протоколу, акту, довідок, технічного паспорту і матеріалами інвентарної справи, висновком органу архітектури, довідками, договором про надання послуг з газопостачання в квартиру. З обставин справи видно, що всі квартири в будинку експлуатуються за призначенням. Окрім цього, на три квартири (окрім квартири позивача) визнано і зареєстровано право власності. Це підтверджено рішеннями Міжгірського районного суду від 30.09.2013 р. у справі № 302/968/13-ц, від 10.02.2005 р. у справі № 2-26/2005 р., свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Міжгірською селищною радою 09.02.2010 р. на підставі рішення виконкому № 51 від 12.08.2008 р. , відомостями з КП «Міжгірське БТІ» та реєстраційної служби Міжгірського РУЮ. Отже, позиція відповідача, що будинок потребує вводу в експлуатацію є надуманою, бо державна реєстрація квартир у будинку здійснена раніше. Будинок і квартира визнані придатними до експлуатації і фактично експлуатуються як житлове приміщення (квартира). Це ж підтверджено і висновком компетентного органу - відділу містобудування та архітектури Міжгірської РДА. Контролюючий орган заперечень на позов не подав. Ст.ст. 16, 328, 392 ЦК України передбачено набуття права власності на нерухоме майно на підставах, не заборонених законом, якщо це право не визнається, оспорюється, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Отже, позивач довів суду свої вимоги належними і допустимими доказами, а відповідач ці вимоги не спростував жодним доказом та належним обґрунтуванням. Тому право позивача підлягає захисту згідно з ст. 41 Конституції України та положень норм цивільного законодавства, зазначених вище. Судових витрат до стягнення чи повернення не має.

Outcome: approved