Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

15.04.2020 МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 30.05.2017 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля МАН д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Фольсваген д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] .. Постановою Апеляційного суду Київської області від 19.07.2018, встановлено вину відповідача у настанні вищевказаного ДТП та притягнуто до відповідальності до ст. 124 КУпАП України. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 8970 грн. 72 коп. Крім того, позивачем понесені витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 670 грн. 00 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача загальний розмір витрат у розмірі 9640 грн. 72 коп., а також сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав, відзив на позовну заяву у встановлені ухвалою про відкриття провадження строки не надіслав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 30.05.2017 року о 13 год. 50 хв., [PERSON] керуючи автомобілем МАН, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Братиславська в м. Києві, не перевірив надійність розташування і кріплення вантажу, під час руху не контролював це та не запобіг його падінню, в результаті чого автомобіль Фольксваген д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , зазнав механічних пошкоджень. Постановою Апеляційного суду Київської області від 19.07.2018, встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП та залишено без змін постанову Обухівського районного суду Київської області від 25.05.2018, якою закрито провадження по справі, у зв`язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП. За результатами проведеного автотоварознавчого дослідження, ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит», було складено «Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу VW Passat д.н.з. [NUMBER] », та визначено розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля, яка складає 8970 грн. 72 коп.. 28.03.2019 Моторне (транспортне) страхове бюро України платіжним дорученням № 936567 перерахувало [PERSON] , 8970 грн. 72 коп. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості витраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове рахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. З метою визначення матеріального збитку завданого автомобілю VW Passat д.н.з. [NUMBER] , позивач залучив ТОВ ЕАК «Фаворит», та 25.07.2017 платіжним дорученням № 1449/17рв позивач перерахував грошові кошти у розмірі 670 грн. 00 коп. за надані послуги. Оскільки МТСБУ відшкодувало шкоду, завдану іншою особою, то відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Зокрема, ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню, та стягненню з [PERSON] на користь позивача понесених витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 8970 грн. 72 коп. та витрат понесених на проведення дослідження КТЗ в розмірі 670 грн. 00 коп. Враховуючи, що суд задовольняє заявлений позов в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в сумі 2102 грн. 00 коп., відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved