Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

16 вересня 2021 року (згідно з інформацією про відправку) позивач Кредитна спілка «СуперКредит», в особі голови правління, звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача: 4084,43 грн - сума заборгованості по сплаті тіла кредиту за період з 07 грудня 2018 року по 06 вересня 2021 року; 16172,56 грн - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 07 грудня 2018 року по 06 вересня 2021 року; 1125,77 грн - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 22 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року; 478,58 грн - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 22 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року; 1545,58 грн - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 22 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року, що разом складає суму в розмірі 23406,92 грн. Також просить стягнути з відповідачки на його користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.04.2018 між Кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір кредитної лінії № СК32/028/18/32/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачці кредит в сумі 8000,00 грн та Додатковий договір про транш № 1 до Кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого кредитодавець надає позичальнику транш у розмірі 8000,00 грн. Процентна ставка за Кредитним договором змінювана та відповідно до п. 3.3 Кредитного договору складає 78,00% річних. Позивач виконав умови Кредитного договору та Додаткового договору, перерахував кошти в сумі 8000,00 грн на рахунок в АТ КБ «ПриватБанк». Сторони погодили графік платежів по кредиту та процентам. Відповідачка порушила умови Кредитного договору та Додаткового договору, у зв`язку з чим станом на 06.09.2021 утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачки. 21.07.2021 між позивачем та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги. За надану правову допомогу, детальний опис якої відображено в Акті приймання-передачі наданих послуг від 10.09.2021, позивач сплатив адвокату 3000,00 грн, які просить стягнути з відповідачки. Відповідачка [PERSON] до суду відзив у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України не подала, хоча судом їй було роз`яснено право на подачу відзиву в ухвалі про відкриття провадження. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представники позивача - Захарова Я.В. , направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у відсутність позивача, позов підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подала та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.04.2018 між Кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір кредитної лінії № СК32/028/18/32/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачці кредит в сумі 8000,00 грн (а.с. 7-8 - копія договору). Того ж дня, 06.04.2018, [PERSON] звернулась до Кредитної спілки «СуперКредит» із заявою, в якій просила надати в межах ліміту відкритої їй за Кредитним договором кредитної лінії черговий транш в сумі 8000,00 грн (а.с. 9) та сторонами був укладений Додатковий договір про транш № 1 до Кредитного договору (далі Додатковий договір), відповідно до п. 1 якого кредитодавець надає позичальнику транш у розмірі 8000,00 грн та який є невід`ємною частиною Кредитного договору (а.с. 10 - копія Додаткового договору). [PERSON] подала заяву від 06.04.2018 на ім`я Голови правління КС «СуперКредит», в якій доручила переказати кошти згідно Кредитного договору в сумі 8000,00 грн на її рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» за вказаними у заяві реквізитами (картковий рахунок: [NUMBER] ) (а.с. 11 - копія заяви). КС «СуперКредит» перерахувала кошти в сумі 8000,00 грн за вказаними у заяві реквізитами, що підтверджується копією платіжного доручення № 14269 від 06.04.2018 (а.с. 12 - копія платіжного доручення). Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після дня надання позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок позичальника в додатковий капітал) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску позичальника в додатковий капітал за відповідною заявою на погашення заборгованості за кредитом) включно. Тип процентної ставки за Кредитним договором - змінювана. Порядок визначення розміру змінюваної процентної ставки погоджений сторонами в п. 3.3 Кредитного договору. Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом на дату видачі кредиту становить 78,00% річних. На підставі п. 3.4 Кредитного договору кредитодавець має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. Позивач (кредитодавець) скористався своїм правом та встановив процентну ставку 78,00%, про що зазначає в позовній заяві. Тобто позивач не змінював процентну ставку за спірним Кредитним договором протягом усього періоду. Відповідно до п. 3.7 Кредитного договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Сторони погодили наступну послідовність погашення заборгованості за Кредитним договором у разі достатності платежу на поточну заборгованість: в першу чергу сплачується нарахована неустойка, потім - нараховані проценти, а залишок платежу зараховується на зменшення суми кредиту (п. 3.8 Кредитного договору). У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі (на погашення поточної заборгованості) ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу - сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу - неустойка та інші платежі відповідно до Кредитного договору (п. 3.8 Кредитного договору). Строк дії Кредитного договору та Додаткового договору складає 12 місяців та вони діють до 06.04.2019 (п. 5.1 Кредитного договору, п. 2 Додаткового договору). При цьому, відповідно до п. 5.5 Кредитного договору, ст. 631 ЦК України, закінчення строку Кредитного договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії. У п. 3 Додаткового договору сторони погодили графік платежів по кредиту та процентам. Відповідно до графіку платежів перший платіж у розмірі 1237,44 грн відповідачка повинна була сплатити 21.05.2018. Відповідачка здійснила платіж на суму 1410,00 грн 31.05.2021 та в подальшому жодних платежів не здійснювала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 03 серпня 2021 року позивач направив відповідачці [PERSON] лист, в якому вимагав до 23 серпня 2021 року здійснити проплату простроченої заборгованості: по кредиту 7530,28 грн, по нарахованим процентам - 18666,84 грн (а.с. 17 - копія листа). Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на 06.09.2021 несплачена заборгованість по процентам за період з 07.12.2018 по 06.09.2021 складає 16172,56 грн та сума заборгованості по сплаті тіла кредиту за той самий період складає 4084,43 грн, що разом складає 20256,99 грн. В примітці до розрахунку заборгованості зазначено, що питання стягнення процентів в сумі 3041,41 грн, нарахованих за період з 01.06.2018 по 06.12.2018 та частини тіла кредиту станом на 06.12.2018 в сумі 3446,85 грн розглянуте Згурівським районним судом Київської області (а.с. 4 - розрахунок заборгованості). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а тому відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами (які передбачені ст. 1048 ЦК України та прописані в Кредитному договорі), що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановлені Кредитним договором. Така сама правова позиція викладена у постанові Верховного суду України по справі № 6-2129цс16 від 19.10.2016. Згідно з наданим позивачем розрахунком інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми по Кредитному договору: інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 22 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року складають 1125,77 грн; три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 22 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року - 478,58 грн; три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 22 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року - 1545,58 грн. Загальна сума заборгованості за Кредитним договором, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, складає 23406,92 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання згідно умов Кредитного договору та Додаткового договору від 06.04.2018, що призвело до виникнення заборгованості у загальному розмірі 23406,92 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Кредитної спілки «СуперКредит»: 4084,43 грн - сума заборгованості по сплаті тіла кредиту за період з 07 грудня 2018 року по 06 вересня 2021 року; 16172,56 грн - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 07 грудня 2018 року по 06 вересня 2021 року; 1125,77 грн - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 22 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року; 478,58 грн - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 22 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року; 1545,58 грн - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 22 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року, що разом складає суму в розмірі 23406,92 грн. Позивач просить також стягнути з відповідачки на його користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В силу положень ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу , пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема , чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. При цьому, в силу положень ч. 3 та 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 вказано, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Законодавець пов`язує визначення розміру витрат на правничу допомогу з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у кожному конкретному випадку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц, від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 та від 10 червня 2021 року у справі № 820/479/18 . Судом встановлено, що 21.07.2021 між позивачем та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 13-14 - копія договору). Відповідно до п. 1.1 Договору адвокат зобов`язується надавати клієнту правову (правничу) допомогу, а клієнт зобов`язується оплачувати надані послуги та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання Договору. Згідно з п. 3.2 Договору одна година роботи адвоката коштує 600,00 грн. Відповідно до п. 3.5 Договору факт надання послуг підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг. Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг від 10.09.2021 на замовлення клієнта (позивача у справі) щодо підготовки та написання позовної заяви щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по Кредитному договору кредитної лінії № СК32/028/18/32/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 06.04.2018 адвокатом надані послуги, а саме: ознайомлення з матеріалами справи (0,5 години); написання позовної заяви з розрахунками заборгованості (4,5 години). Час роботи адвоката 5 годин. Вартість послуг - 3000,00 грн (а.с. 15 - копія акта). Позивач оплатив надані адвокатом послуги в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 2726 від 10.09.2021 (а.с. 16 - копія платіжного доручення). Позивач довів склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, а тому суд дійшов висновку, що позов в цій частині необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «СуперКредит» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок. Позивачем сплачено судовий збір за подання позову майнового характеру у розмірі 2270,00 грн (а.с. 23). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved