Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

16 квітня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання рішення і дій по зняттю з реєстрації місця проживання недійсним. Вимоги позову мотивовано тим, що третій особі без самостійних вимог [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26 березня 2021 року належить квартира [ADDRESS] . В родинних стосунках позивач із новим власником не перебуває. У вказаній квартирі позивач проживає де також і було зареєстровано її місце проживання з дня її народження. 26 березня 2021 року відповідачем на підставі заяви нового власника квартири позивача було знято реєстраційного обліку у даній квартирі. Таким чином позивача без його відома, без законних підстав, в порушення вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, знято з реєстраційного обліку. Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 12 травня 2021 року на адресу суду від представника третьої особа [PERSON] [PERSON] надійшли пояснення, у яких представник просить суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що право реєстрації не надає право власності на майно. Позивач фактично втратила право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] (а.с. 22). Від відповідача Виконавчого комітету Вінницької міської ради 21 травня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить відмовити в задоволенні позову. Окрім того у відзиві зазначено, що позивачем не заявлено про участь у справі сторони департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, основним завданням якого, є забезпечення реєстрації місця проживання/перебування особи у встановленому порядку, формування та ведення Реєстру Вінницької міської територіальної громади відповідно до закону. Виконавчий комітет Вінницької міської ради не перебуває у будь-яких цивільно-правових відносинах із сторонами по справі, будь яких рішень з приводу заміни юридичного статусу позивача не приймав, відтак заперечує, щодо задоволення позовних вимог (а.с. 26-29). Ухвалою суду від 03 червня 2021 року за клопотанням позивача замінено відповідача з Виконавчого комітету Вінницької міської ради на Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради із встановленням строку для подання відзиву (а.с. 39). 18 червня 2021 року від відповідача Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить суд відмовити в задоволенні вимог позовної заяви (а.с. 43-47). 01 липня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій підтримала вимоги позовної заяви та просила суд їх задовільнити (а.с. 54). Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 26 березня 2021 року [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 квітня 2021 року (а.с. 4-6) та нотаріально посвідченим договором купівлі продажу квартири від 26 березня 2021 року (а.с. 24). З 20 квітня 1992 року у вказаній вище квартирі було зареєстровано місце проживання позивача [PERSON] (а.с. 7) та, як вбачається з відповіді Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13 квітня 2021 року (а.с. 11), з 26 березня 2021 року місце проживання позивача в даній квартирі знято за заявою нового власника житлового приміщення у порядку, визначеному Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207. Підставою для прийняття відповідачем рішення про зняття позивача з реєстрації місця проживання слугувала заява [PERSON] на адресу департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 26 березня 2021 року, у якій зазначено про те, що заявник, як власник квартири, просить зняти з реєстраційного обліку місця проживання бувшого мешканця квартири [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку з відчуженням квартири на ім`я заявника (а.с. 30). [PERSON] до заяви додано власний паспорт громадянина України та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 26 березня 2021 року (а.с. 32, 33). У відзиві відповідачем зазначено, що приймаючи рішення про зняття позивача з реєстрації місця проживання, керувався пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, згідно з яким зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11, інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (відчуження житла). Питання зняття особи з реєстрації місця проживання врегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року . За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених ч. 11 ст. 6 цього Закону. Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначають також Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року. Згідно з п. 26 вказаних Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням(закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог:1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою. Така правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року № 21-1438а15 та від 01 березня 2016 року № 21-5446а15 (825/1335/13-а) та підтримана у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №820/6316/15, від 22 березня 2018 року у справі №815/2309/17. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право власності або користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ані Правила № 207 не розкривають, які ж саме документи є такими, що свідчать про втрату права особи на користування житловим приміщенням. Водночас, документи, які надаються власниками із заявою, зокрема, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, договори купівлі-продажу, дарування тощо свідчать тільки про перехід права власності від однієї особи до іншої, не містять положень про втрату права особи на користування спірним приміщенням, а отже не є доказом припинення підстав на користування ним. Заява нового власника квартири, додані до неї як докази втрати права особи на користування квартирою документи, що свідчать про перехід права власності від однієї особи до іншої, визнання за новою особою права власності тощо, без прямої вказівки про втрату саме цієї особи права користування конкретним житловим приміщенням, не є документами, які свідчать про припинення підстав на право користування таким житлом в розумінні ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Оскільки, заява від [PERSON] про зняття останньої з місця проживання не надходило, а новим власником квартири [PERSON] до заяви не було надано судового рішення, яким [PERSON] позбавлено права власності на житлове приміщення, права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи та не надано доказів припинення підстав на право користування квартирою, то зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] є таким, що не відповідає чинному законодавству та наведеними вище нормами. Той факт, що наразі [PERSON] є власником квартири, тобто перехід права власності від однієї особи до іншої, не може бути єдиною та достатньою підставою для підтвердження наявності припинення підстав на право користування квартирою позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає доводи відповідача з посиланням на п. 26 Правил реєстрації місця проживання № 207, як на правомірність дій, є хибними, оскільки зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації, яка подається особисто, або її уповноваженим представником. До вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 лютого 2021 року (справа № 755/14304/19), зазначивши, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. Зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради порушено законодавство, що регулює порядок зняття осіб з реєстраційного обліку, а тому дає підстави суду для задоволення позову. У зв`язку із задоволенням вимог позовної заяви, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмір 908 грн.

Outcome: approved