Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

15.05.2015 позивач ОСББ «Волинь» звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 01.02.2012 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди №07-12 відповідно до умов якого ОСББ «Волинь» передало в користування відповідача приміщення, яке відноситься до нежитлового фонду підвальне приміщення, загальною площею 78,00 кв. м, розташоване в підвалі секції №2 будинку за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 10 на строк до 31.12.2012, а відповідач зобовязався сплачувати орендну плату в розмірі 3250,00 грн. щомісяця. В подальшому між позивачем та відповідачем було укладено ряд додаткових угод, яким змінено порядок розрахунків та продовжено строк дії договору. Відповідно до додаткової угоди від 10.04.2013 №4 сторонами погоджено припинити договір оренди з 01.05.2013, в той же час відповідач зобовязався передати відповідно акту прийому-передачі орендоване приміщення в термін до 30.04.2015. Втім відповідач прострочив виконання за договором оренди, орендоване приміщення передав позивачу лише 29.05.2013, та має заборгованість по орендній платі. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку розмір заборгованості відповідача за договором оренди складає 38774,60 грн., з яких 26160,90 грн. - борг за оренду та комунальні послуги, 11196,85 грн. інфляції та 1416,85 грн. - 3% річних. Крім того позивач зазначає, що укладаючи договір оренди від 01.02.2012 №07-12 сторонами було погоджено, що вказаний договір підлягає нотаріальному посвідченню. За умовами договору витрати на його нотаріальне посвідчення були покладені на відповідача, але останній ухилився від його нотаріального посвідчення, мотивуючи свою відмову браком коштів. В той же час сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору оренди, а також відбулося його виконання: зі сторони позивача в повному обсязі, зі сторони відповідача частково. З наведених підстав позивач просить визнати дійсним договір оренди від 01.02.2012 №07-12 відповідно до положень ч. 2 ст. 220 ЦК України та стягнути з відповідача на свою його користь суму заборгованості у розмірі 38774,60 грн. Представник позивача - ОСББ «Волинь» [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно із заявою, просив розглянути справу в його відсутності, згодний на розгляд справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що позивач не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з визначенням ч. 1 ст. 759 ЦК України (ЦК), за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК). Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення (ч. 4 ст. 639 ЦК). Судом встановлено, що 01.02.2012 між ОСББ «Волинь» як орендодавцем та [PERSON] як орендарем в письмовій формі укладено договір оренди №07-12. За умовами даного договору ОСББ «Волинь» передає в користування [PERSON] приміщення, яке відноситься до нежитлового фонду підвальне приміщення, загальною площею 78,00 кв. м, розташоване в підвалі секції №2 будинку за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 10. Пунктом 2.1 сторонами погоджено, що даний договір починає діяти з 01.01.2012 і діє до 31.12.2012. Згідно п. 3.1 договору за згодою сторін орендна плата за місяць користування орендованим приміщенням дорівнює 3250,00 грн. У відповідності до п. 3.3 договору орендар зобовязався сплачувати орендну плату орендодавцеві шляхом перерахування відповідних коштів на розрахунковий рахунок, згідно вказаних реквізитів в п. 9 договору, за кожен календарний місяць користування орендованим майном протягом дії договору в розмірі 3250,00 грн. без ПДВ за місяць. Згідно п. 8.4 сторони домовились, що договір підлягає нотаріальному посвідченню і всі витрати та податки, які при цьому повинні бути сплачені покладаються на орендаря. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем 01.01.2012 передано у користування відповідача підвальне приміщення, загальною площею 78,00 кв. м, розташоване в підвалі секції №2 будинку за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 10, що підтверджується актом приймання-передачі майна - додатку №1 до договору тимчасової оренди №07-12. В той же час відповідач свого обовязку сплачувати орендну плату в строки та розмірах встановлених договором належним чином не виконав. Також відповідач відмовився нести витрати повязані з нотаріальним посвідчення правочину, мотивуючи відсутністю коштів, про що свідчить власноручний напис, вчинений відповідачем на примірнику договору. 29.12.2012 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору тимчасової оренди №07-12, якою продовжено дію договору до 01.06.2013. Вказаною додатковою угодою також погоджено порядок погашення заборгованості відповідача за договором, шляхом покладення на відповідача обовязку щомісяця, окрім орендної плати погашати частину заборгованості одним платежем. 10.04.2013 сторонами підписано акт приймання-передачі майна, в якому сторони на підставі п. 7.1 домовились з 01.05.2013 достроково припинити дію договору тимчасової оренди від 01.01.2012 №07-12. Також у вказаному акті сторони погодили, що до 30.04.2013 відповідач підготує орендоване приміщення для повернення по акту, згідно умов договору. Разом з цим згідно наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі майна слідує, що орендоване приміщення фактично повернуто відповідачем у володіння позивача 29.05.2013. Стаття 526 ЦК визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас стаття 525 ЦК встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В силу положень ч. 1 ст. 638 ЦК, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з вищевикладених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 220 ЦК, оскільки сторонами погоджено усі істотні умови договору оренди, умови якого зі сторони позивача виконанні в повному обсязі. В той же час, судом встановлено, що зобов'язання по сплаті орендної плати відповідачем [PERSON] належним чином не виконуються. За змістом ст. 611 ЦК, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 623 ЦК визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно п. 7.5 договору, в разі дострокового припинення дії договору, орендар зобовязаний сплатити орендну плату, і перерахувати суми компенсацій за комунальні послуги за весь фактичний час використання майна до моменту його фактичного повернення орендодавцеві за відповідним актом, незалежно від термінів дії даного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з порушенням умов договору оренди від 01.01.2012 №07-12 станом на березень 2015 заборгованість відповідача складає 38774,60 грн., в тому числі: заборгованість по орендіній платі за 16 місяців та 29 дні 25790,31 грн., заборгованість за комунальні послуги 370,59 грн., інфляційні втрати за період прострочення виплати заборгованості 11196,85 грн., 3% річних за період прострочення виплати заборгованості - 1416,85 грн. Враховуючи, що відповідачем зобов'язання щодо сплати орендної плати не виконуються, а вимоги позивача про стягнення заборгованості по орендній платі відповідають вимогам закону, позовні вимоги ОСББ «Волинь» підлягають задоволенню. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 387,75 грн.

Outcome: approved