Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

15.09.2011 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі-ПАТ «КБ «Надра»), яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» (далі-ВАТ КБ «Надра»), звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі-Позичальник) і [PERSON] (далі-Поручитель) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір за №89/КН/2008-840 (далі-Договір) про надання кредиту в сумі 309000,00 (триста дев'ять тисяч) доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором, з цільовим використанням для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 26.05.2008 року, згідно якого позичальник придбав у власність нерухоме майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS], зі сплатою 15,5% на рік за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення кредиту до 26 травня 2023 року. У відповідності до п.3.3.1 Договору позичальник зобов'язався щомісячно повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами шляхом сплати мінімального необхідного платежу в розмірі 4481,08 доларів США. Однак, взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує, порушує умови Договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Станом на 11.08.2011 року заборгованість позичальника перед позивачем складає 512900,52 доларів США, що за курсом НБУ (1 дол. США = 7,97 грн.) становить 4087817,14 грн. та яка складається: з простроченої заборгованості за кредитом - 303979,63 доларів США, що становить 2422717,65 грн.; з простроченої заборгованості за відсотками - 139717,65 доларів США, що становить 1113549,67 грн.;пеня-38303,24 доларів США, що становить 305276,82 грн.;штраф - 30900 доларів США,що становить 246273 грн. Крім того, 26.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та поручителем [PERSON] був укладений договір поруки №89/1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася перед банком в повному обсязі відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідачі, яких про час і місце проведення судового засідання було повідомлено судовими повістками під розписку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм 22.08.2014 року судових повісток, в судове засідання не з'явилися, заперечень щодо позовних вимог не подали і від них не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до приписів ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Відповідно до пунктів 4.3.2, 4.3.3,4.3.4 кредитного договору №89/КН/2008-840, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], позичальник зобов'язався суворо дотримуватися положень цього Договору, сплачувати мінімально необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п.3.3.1.,3.3.2.,3.3.3. цього Договору, у випадку порушення зобов'язань по Договору виконати зобов'язання щодо повернення коштів, сплати нарахованих відсотків,інших платежів, передбачених Договором та можливих штрафних санкцій. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Пунктом 4.2.4. кредитного договору передбачено право Банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених Договором,штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п.3.3.3. цього Договору, а також у випадку не виконання умов, передбачених у п.4.3.6. Договору. Відповідно до п. 5.2. Договору у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків,комісій у строк, визначений у п.3.3.4. Договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.4.3. за виключенням п.п.4.3.3.,4.3.4. Договору, позичальник зобов'язаний оплатити Банку штраф в розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1. Договору за кожен випадок. Позивачем було вірно розраховано заборгованість [PERSON], відповідно до якої, станом на 11.08.2011року заборгованість позичальника перед банком складає: з простроченої заборгованості за кредитом - 303979,63 доларів США, що становить 2422717,65 грн.; з простроченої заборгованості за відсотками - 139717,65 доларів США, що становить 1113549,67 грн.; штраф -246273 грн.. Відповідно до вимог ст. 258 ч.2 п.1 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Судом встановлено, що згідно п.5.2. кредитного договору право на стягнення пені в позивача виникло станом на 26.10.2009 року. В суд позивач звернувся 15.09.2011 року. Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 15.09.2010 року в розмірі 156143,77 гривень. З викладених підстав вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково в розмірі 443697 (чотириста сорок три тисячі шістсот дев'яносто сім) доларів США 28 центів, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на день розрахунку 3536267(три мільйона п'ятсот тридцять шість тисяч двісті шістдесят сім) гривень 32 копійки і 402416 (чотириста дві тисячі чотириста шістнадцять) гривень 77 копійок. Крім того, 26.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №89/1, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язалася перед банком відповідати за належне виконання позичальником взятих на себе усіх його зобов'язань, що витікають з кредитного договору №89/КН/2008-840 від 26.05.2008 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки кредитор набуває права вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] після 14.10.2009 року припинив виконувати свої зобов'язання по сплаті необхідних платежів за кредитним договором, внаслідок чого за кредитним договором обліковується прострочена заборгованість, яка складає 150404,64 долари США. Незважаючи на це, позивач не направляв поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому або в тій чи іншій його частині. Суд вважає необґрунтованою вимогу до поручителя [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором №89/КН/2008-840 від 26.05.2008 року, з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що банк звертався до поручителя з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до пункту 4.2.4 кредитного договору. У силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя. Такої самої дуки дотримується Верховний Суд України, позиція якого повною мірою відображена в його постанові від 24.09.2014 року по справі N 6-106цс14. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню державне мито в сумі 1700 грн. та 120 грн. за оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Outcome: partial