Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

17.07.2020 представник ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.03.2018 між [PERSON] та позивачем ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було укладено договір №284017/4092/0000189. Предметом договору є майнові інтереси [PERSON] , пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням транспортним засобом «ЗАЗ SENS», державний номер [NUMBER] . 05.04.2018 о 08 год 45 хв в м.Миргород по вул.Гурамішвілі, з вини [PERSON] , сталася ДТП з транспортним засобом «DAEWOO SENS» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] . В результаті ДТП застрахований транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Позивачем було сплачено [PERSON] страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 10 000 грн. Відтак позивач просить стягнути із відповідача - особи з вини якої сталося ДТП, сплачене страхове відшкодування в розмірі 10 000 грн та понесені судові витрати в розмірі 2102 грн. Ухвалою суду від 22.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. З 17.07.2020 вищезазначена справа перебувала в провадженні суді Андрущенко Луценко С.В. , після виходу судді у відставку, справа була повторно перерозподілена за допомогою автоматизованого розподілу та передана 18.12.2020 в провадження судді Городівського О.А. (а.с.72). Представник позивача в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 33,79,86). Представник відповідача, адвокат Батієнко Я.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позивач неправомірно виплатив кошти [PERSON] , оскільки на його думку був порушений п.4.1 страхового договору «Керування транспортним засобом особою, яка не має посвідчення водія відповідної категорії та/або документа на керування транспортного засобу (відповідного письмового або усного доручення - тільки в разі присутності власника у транспортному засобі, або тимчасового талону на право керування або договору)», а тому він не може просити відшкодувати неправомірно виплачених ним кошти за рахунок відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав свого адвоката та просив відмовити у задоволенні позову до нього. Суд, заслухавши думку представника відповідача, відповідача з приводу позовних вимог, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19.03.2018 між ПрАТ СК «Уніка» та [PERSON] укладено страховий договір №284017/4092/0000189. Договір укладений на підставі «Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)». Предметом договору є майнові інтереси страхувальника [PERSON] , що не суперечать чинному законодавству України, пов`язаних з володінням, користуванням, розпорядженням майном: транспортним засобом «ЗАЗ SENS» реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.5-12). 05.04.2018 о 08 год 45 хв в м. Миргород по вул. Гурамішвілі, [PERSON] , керуючи велосипедом «Ардіс», при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «DAEWOO SENS» н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , та належить [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку та допустив зіткнення з ним. В результаті ДТП вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 27.04.2018 постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.13). Згідно з положенням ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На дату скоєння ДТП транспортний засіб «ЗАЗ SENS», державний номер [NUMBER] було застраховано в ПрАТ «СК УНІКА», що підтверджується страховим договором №284017/4092/0000189 від 19.03.2018. Згідно з страховим актом №00256133 від 31.05.2018, збитки, яких зазнала страхувальник [PERSON] підлягають відшкодуванню в розмірі 10 000 грн (а.с.14). Відповідно до наказу № 00256133/ЕК від 31.05.2018, підписаного головним фахівцем Департаменту врегулювання збитків ПРАТ «СК «УНІКА», та платіжного доручення № 025449 від 01.06.2018, [PERSON] виплачене страхове відшкодування у розмірі 10 000 грн, шляхом переказу коштів на безготівковий рахунок (а.с.15,16). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) (стаття 4 Закону України «Про страхування»). Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (стаття 6 Закону України «Про страхування»). Згідно з ч. 2 ст. 8 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993, п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положенням ст. 1187 ЦК України передбачене відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Судом, в ході судового розгляду не встановлено факту неправомірності дій позивача ПрАТ «СК «Уніка» та факту порушення пункту 4.1 розділу 4 «Виключення із страхових випадків та обмеження страхування» договору страхування від 19.03.2018, щодо виплати страхової суми [PERSON] , а саме що в момент ДТП автомобілем керувала особа без документа, що дає право на керування транспортним засобом, а у такому разі власник автомобіля повинен перебувати поряд. Так, документом, що дає право на керування водія [PERSON] транспортним засобом, який належить [PERSON] , є реєстраційний документ на цей транспортний засіб та посвідчення водія [PERSON] на право керування транспортним засобом відповідної категорії. ВС підкреслив, що відповідно до пункту 1.4, статті 1 ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при ДТП страхується цивільна відповідальність власника або інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим ТЗ вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Так, згідно із пунктом 2.2 статті 2 ПДР власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб ( ВС/КЦС у справі №161/8578/16 від 10 жовтня 2018р). В даному випадку за кермом автомобіля перебувала особа, яка на момент ДТП правомірно, на законних підставах керувала транспортним засобом, що їй не належить. Отже, власник автомобіля [PERSON] передаючи кермо [PERSON] не порушила чинне законодавство та положення страхового договору №284017/4092/0000189 від 19.03.2018, за яким застрахований її автомобіль. Тому посилання представника відповідача, адвоката Батієнка на їх порушення є безпідставними. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася із вини відповідача, що встановлено постановою суду від 27.04.2018, яка набрала законної сили, а страхова компанія сплатила суму страхового відшкодування в розмірі 10 000 грн страхувальнику [PERSON] , тому суд приходить до висновку, що ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» відповідно до положень ст. 27 ЗУ «Про страхування» набуло права вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування. З огляду на викладене, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. За змістом ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки відповідач [PERSON] , як інвалід 2 групи, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved