Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

17.01.2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі №63 у будинку №12 «Б» по вул.Б.Грінченка м.Львова. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що їй на праві власності належить квартира №63 у будинку №12 «Б» по вул.Б.Грінченка у м.Львові. У вищевказаній квартирі окрім неї зареєстровані її донька [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] 04.04.2017 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Позивач зазначає, що [PERSON] з 2015 року не проживає у вищевказаній квартирі, не користується комунальними послугами та не оплачує їх. Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу ніхто не чинив, в квартирі він не проживає за власним бажанням. Теперішнє місце проживання відповідача [PERSON] не відоме. У звязку із вищенаведеним змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позові. Просила такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, оголошенням, опублікованим у газеті «Високий Замок» про його виклик до суду. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.280-282 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Представник третьої особи ШРА ЛМР у судове засідання повторно не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та рекомендованими повідомленнями про вручення. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира №63 у будинку №12 «Б» по вул.Б.Грінченка у м.Львові на підставі Договору купівлі-продажу від 10.06.1999 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованим Львівським бюро технічної інвентаризації, що стверджується Реєстраційним посвідченням від 11.06.1999 року та Технічним паспортом на квартиру від 18.01.1999 року. Вівдповідно до довідки з місця проживання про склад сім»ї і прописки від 28.12.2017 року, виданої ЛКП «Збоїща- 408» у зазначеній квартирі окрім позивача зареєстровано ще двоє осіб, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON]. Проте, рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04.04.2017 року шлюб між ними розірвано. Місце теперішнього проживання [PERSON] позивачу не відоме. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Факт не проживання гр.[PERSON] за адресою: м.Львів, вул.Б.Грінченка, буд.12 «Б», кв.63 стверджується складеними актами ЛКП «Збоїща - 408» від 28.12.2016 року, 20.02.2017 року, 26.09.2017 року, 27.12.2017 року, 03.03.2018 року. Крім того, факт не проживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується поясненнями сусідів позивача, а саме: [PERSON], [PERSON] та поясненнями доньки [PERSON], які вказують на те, що [PERSON] не проживає та не зявляється у зазначеній квартирі з весни 2016 року. Отже, [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою понад рік. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви зареєстрованої особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене суд вважає, позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №63 у будинку №12 «Б» по вул.Б.Грінченка у м.Львові доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved