Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

16.02.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати договори оренди земельної ділянки, укладені між ним та відповідачем та 10.08.2007 року та 01.03.2008 року, які були зареєстровані у Харківській регіональній філії центру Державного земельного кадастру 31.03.2008 року за №0408695000016 та 18.05.2009 року за №040969500017, а також скасувати дані державної реєстрації, а також стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендній платі у розмірі 8822,00 грн. за договором оренди землі від 10.08.2007 року та заборгованість по орендній платі у розмірі 8822,00 грн. за договором оренди землі від 01.03.2008 року та вирішити питання судових витрат. На підставі уточнюючої позовної заяви від 12.03.2018 року позивач уточнив свої вимоги та просив, окрім розірвання договорів оренди землі стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендній платі у розмірі 8647,40 грн. за договором оренди землі від 10.08.2007 року та заборгованість по орендній платі у розмірі 8647,40 грн. за договором оренди землі від 01.03.2008 року (а.с.38-41). В обгрунтування позову було зазначено, що позивач на протязі останніх двох років (2016-2017 роки) не отримує від відповідача кошти за надані відповідачу в оренду земельні ділянки, що є підставою для розірвання договорів оренди землі та стягнення з відповідача на підставі довідки головного управління статистики у Харківській області за вказані два роки заборгованості відповідно до вартості культури, яка повинна бути посаджена у цей період. Ухвалою суду від 14.03.2018 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні, запропоновано відповідачу надати відповідь на відзив, а третій особі письмові пояснення, встановлений день розгляду справи (а.с.47). Судове засідання 13.04.2018 року не відбулося через зайнятість судді в іншому провадженні та була відкладено на 02.05.2018 року на 16 годину 00 хвилин (а.с.52). Перед судовим засідання 13.04.2018 року від представника відповідача за посадою через канцелярію суду 10.04.2018 надійшла заява, в якій вказана особа просила суд відкласти розгляд справи на кінець травня через необхідність відповідачу підготувати звітність по позивачу та через зайнятість на польових роботах (а.с.51). Вказане клопотання 13.04.2018 року не було розглянуто через вищевказані причини. Ухвалою суду від 02.05.2018 року клопотання представника позивача про забезпечення доказів було повернуто позивачу через не сплату за його подання судового збору та встановлено, що судове засідання 02.05.2018 року було відкладено через неявку відповідача у судове засідання без поважних причин (а.с.60). У судовому засіданні позивач та його представник заявлені в уточненій позовній заяві позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав у ній викладеній. Відповідач проти позову заперечив, подав відзив з відповідними доказами, який протокольною ухвалою суду у судовому засіданні 11.06.2018 року до розгляду прийнятий не прибув, оскільки відповідач без поважних причин порушив вимоги ухвали суду про відкриття провадження щодо строків подання відзиву на підставі ст.191 ЦПК України, у звязку з чим доводи відзиву не приймаються судом до уваги при вирішенні справи по суті. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги в усному порядку не визнав, пояснивши, що кошти позивачу за 2016 та 2017 рік були виплачені у повному обсязі, а тому у суду не має підстав для задоволення позову по суті. Допитаний як свідок на підставі норм ст.234 ЦПК України у судовому засіданні 11.06.2018 року позивач по справі [PERSON] повідомив суд після з`ясування обставин справи при його допиті представником відповідача за посадою, що кошти він у 2016 році отримав за обидві спірні ділянки, однак не ту суму, яка зазначена у первинних бухгалтерських документах відповідача, а іншу, яка значно меншою та не відповідає вимогам закону та реальній ринковій вартості предмета договору оренди, а у 2017 році позивач взагалі жодних виплат за орендовані земельні ділянки від відповідача не отримував. Вислухавши позивача як сторону та свідка, його представника, представника відповідача за посадою, дослідивши вимоги уточненої позовної заяви та матеріали справи, суд приходить до думки, провадження за частиною позовних вимог слід закрити, в іншій частині відмовити, а вимоги про стягнення заборгованості за вищевказаними договорами оренди землі за 2016 та 2017 роки задовольнити частково, виходячи з наступного. Щодо договору оренди землі від 10.08.2007 року, укладеному між сторонами щодо належної позивачу земельної ділянки площею 4,9685 га з кадастровим номером 6322685000:01:001:0290, строком дії 10 років та який був зареєстрований у Харківській регіональній філії центру державного Земельного кадастру за номером у державному реєстрі земель 040869500016 від 31.03.2008 року (а.с.18-21). Відносно вказаної земельної ділянки позивач повідомив відповідача, що він не бажає продовжувати вказаний договір оренди своїм листом відповідачу від 30.03.2017 року, який направив відповідачу засобами поштового звязку (а.с.43), у звязку з чим 31.03.2018 року вказаний договір припинив свою дію, а тому спір відносно нього стосовно його розірвання відсутній та у суду відсутні підстави для продовження розгляду вказаного питання надалі. Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України підставою для закриття провадження по справі є відсутність предмету спору. Враховуючи, що провадження за первинним позовними вимогами в цій частині закривається, суд відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України вирішує питання судових витрат за ними, а саме повертає їх позивачу на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», оскільки сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, в разі закриття провадження по справі, у тому числі через встановлення судом відсутності предмету позову. Щодо договору оренди землі від 01.03.2008 року, укладеному між сторонами щодо належної позивачу земельної ділянки площею 4,3912 га з кадастровим номером 6322680500:02:000:0156, строком дії 10 років та який був зареєстрований у Харківській регіональній філії центру державного Земельного кадастру за номером у державному реєстрі земель 040969500017 від 18.05.2009 року (а.с.6-9). Відносно вказаної земельної ділянки договір діє, даних про повідомлення позивачем про його розірвання до закінчення його дії до суду не надходили. При вирішенні справи по суті судом встановлюється відсутність систематичної несплати з боку відповідача за оренду земельної ділянки відповідно до п.9 та п.11 вказаного договору оренди, а саме встановлюється несплати за 2017 рік та встановлюється оплата за 2016 рік, що встановлюється судом при допиті позивача як свідка під присягою у судовому засіданні 11.06.2018 року. При цьому той факт, що позивач отримав у 2016 році, як він вважав менше, ніж передбачено договором, жодних доказом не підтверджується, хоча в цій частині саме на позивачі лежить обовязок надання суду відповідних доказів несплати коштів відповідачем в обумовленому розмірі. В той же час посилання представника відповідача, що позивач отримував відповідні кошти за наявними в нього квитанціями, що позивач як свідок під присягою заперечив, є обовязком доказування вже з боку відповідача, оскільки саме в ній повинен надати такі докази, які обґрунтовують його позицію по справі. При цьому судом усне клопотання представника відповідача про ймовірну необхідність призначення почеркознавчої експертизи суд відхилив на підставі норм ч.2 ст.222 та ч.2 ст.44 ЦПК України, оскільки вважав, що поведінка представника відповідача є явним зловживанням своїми правами з його боку, а саме подання будь-яких клопотань в будь-який час за власною волею поза встановленими судом строками та строками розгляду справи, передбаченими нормами ЦПК України, оскільки жодних перепон у відповідача для подання вказаних квитанцій раніше та в разі непогодження з ними позивача заявлення відповідного письмового клопотання про призначення експертизи відповідно до норм статей 103-104 ЦПК України у відповідача не було, а тому він умисно зловживає своїми правами у процесі, що є за нормами нині діючого ЦПК України підставою для залишення відповідного клопотання без розгляду. Таким чином, відносно договору оренди землі від 01.03.2008 року судом не встановлюється систематичність у його невиконанні, а саме несплата по ньому відбулася лише у 2017 році, а тому немає підстав для його розірвання на час постановлення судового рішення через систематичність, оскільки строком сплати по вказаному договору оренди за 2018 рік є період до 30 грудня року, за який орендна плата повинна бути виплачена. Враховуючи наявність заборгованості відповідача перед позивачем виключно за 2017 рік, то з відповідача підлягають стягненню кошти за обома договорами відповідно до п.9 кожного з них, а саме стягнення з відповідача грошової суми за 1000,00 кг фуражного зерна (вартості 1000,00 кг кукурудзи на зерно, яка була посіяна у 2017 році) по 4323,70 грн. відповідно до довідки головного управління статистики у Харківській області від 12.03.2018 року за №06-54/299 (а.с.44-45). Згідно зі ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі можливе за згодою сторін або за рішенням суду в разі порушення однією зі сторін вимог ст.24 та ст.25 вказаного закону або умов договору оренди землі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути половину судового збору за вимогою про стягнення заборгованості по оплаті орендної плати у розмірі 352,40 грн., оскільки вимога заявлена за два роки, а задовольняється судом лише за один 2017 рік, а судові витрати за розірвання договору оренди землі від 01.03.2008 року слід компенсувати за рахунок позивача, оскільки в цій частині у задоволенні позовних вимог суд відмовляє. На підставі викладеного та

Outcome: partial