Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

16.06.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] не виконує належним чином свої зобовязання за кредитним договором від 24.11.2010 року, в результаті чого виникла заборгованість, яка разом із штрафними санкціями складає 24 367 грн. 66 коп., яку банк просить стягнути з позичальника разом із судовими витратами. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася за невідомих обставин. Про час та місце проведення судового засідання відповідачка повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачки не надходило. 14.09.2017 року відповідачкою подано на адресу суду заперечення проти позову, згідно якого остання заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, додатково зазначила, що у 2012 році скористалась платіжною карткою та фактично отримала кредит у розмірі 1000 грн., однак у подальшому повернула банку дані кошти, та вважала, що жодних зобовязань перед банком у неї більше немає. Просить застосувати до вимог банку про стягнення заборгованості позовну давність, оскільки остання проплата була нею здійснена 10 жовтня 2013 року, а тому строк позовної давності сплив 10 жовтня 2016 року. Крім того, відповідачка посилаючись на норми ЗУ «Про захист прав споживачів» зазначає, що позивачем несправедливо нараховано пеню в розмірі, що у декілька разів перевищує заборгованість по кредиту. Також відповідачка вказує, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. У ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасників правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За правилами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 24.11.2010 року шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкриває позичальнику відповідачу картковий рахунок, надає платіжну картку та встановлює ліміт кредитної лінії на суму 1000 грн. на умові сплати відсотків за користування кредитною лінією в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобовязався проводити погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на карту або шляхом списання коштів з дебетової картки, а також сплачувати відсотки та оплачувати комісії щомісяця. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму та строк кредиту, умови та порядок його видачі і погашення, розмір порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Предметом договору, відповідно до актів цивільного законодавства, є умови про ті права та обовязки, які формують основу змісту зобовязання, яке має виконуватись сторонами на підставі укладеного договору, а також умови про ті дії, які мають вчинити сторони виконуючи та реалізовуючи охоплені предметом договору права та обовязки і про обєкти, що сторони мають передати одна одній. З матеріалів справи вбачається, що такі умови договором передбачено. Так, в Умовах та правилах надання банківських послуг передбачено порядок користування платіжною картою, порядок здійснення операцій за допомогою карти, права та обовязки банку і клієнта, відповідальність сторін, строк дії договору, а також інші умови. Своїм підписом в анкеті-заяві від 24.11.2010 року відповідач погодилась, що Пямятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи є невідємною частиною договору. Тобто, між сторонами укладено договір, в якому відображено всі істотні умови, передбачені діючим законодавством для договорів такого типу. За вимогами, передбаченими в ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Позивач вказує на те, що відповідачем умови договору не виконуються. Станом на 31.12.2016 року заборгованість за кредитним договором складається з заборгованості за кредитом в розмірі 721 грн. 20 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 18 209 грн. 90 коп., та заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3800 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості. Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобовязань, встановлених договором. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. та пеню в розмірі 5% від суми позову. На підставі цього позивачем нараховано до сплати відповідачу штрафних санкцій на загальну суму 1636 грн. 56 коп., які складаються з 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 1136 грн. 56 коп. процентної складової. Посилаючись на відсутність заборгованості, відповідач надає суперечливі пояснення, одночасно вказуючи, що не знала про те, що у неї існує будь-яка заборгованість. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності з ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у сукупності. Відповідач у письмових запереченнях просила застосувати позовну давність. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Посилання відповідача на те, що строк позовної давності розпочався з дня, коли нею була здійснена остання проплата, а саме з 10 жовтня 2013 року, не ґрунтується на нормі закону з огляду на наступне. Згідно постанов Верховного суду України від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14 та від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Як вбачається із долученої позивачем до матеріалів справи довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] строк дії кредитної картки 09/15, а тому строк повернення кредиту в повному обсязі спливає 30.09.2015 року. Позивач звернувся до суду з позовом 16.06.2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Крім того, відповідно до п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності щодо вимог банку про повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені та штрафів) збільшений до 50 років. Що стосується доводів відповідача про пропуск Банком однорічного строку звернення до суду з позовом стосовно вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), то такі не слід вважати підставними, оскільки банком такий не пропущено, так як банк звернувся до суду в червні 2017 року, тобто у межах збільшеного за домовленістю сторін 50 річного строку позовної давності, що передбачена умовами договору (п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг). Беручи до уваги, що відповідач не надала належних та допустимих доказів повного виконання зобовязань за договором, а також не надала доказів в обґрунтування невірного розрахунку заборгованості, що зроблений позивачем, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За умовами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з розрахунком, представленим позивачем станом на 31.12.2016 року сума заборгованості по тілу кредиту становить 721,20 грн., а розмір штрафних санкцій (неустойки) 5\~436,56 грн. (пеня 3800 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1136,56 грн.), тобто значно перевищує розмір основного боргу. Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд, вважає, що розмір штрафних санкцій слід зменшити до 721,20 грн., що буде співрозмірним сумі заборгованості по тілу кредиту. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором у розмірі 19\~652,30 грн., з яких: 721,20 грн. заборгованість за кредитом, 18\~209,90 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 721,20 грн. неустойки (пені та штрафних санкцій). Таким чином позов є частково підставним та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.06.2017 року. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної суми позовних вимог в розмірі 1290,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial