Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

16.07.2020 представник позивача [PERSON] - адвокат Гребінка А.М. звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , який було зареєстровано 19 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2177, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що шлюб між нею та відповідачем був 19 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2177, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач повністю забезпечує дитину всім необхідним, бере активну участь у його психологічному та фізичному вихованні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У позивача та відповідача різні погляди на життя. Сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Протягом останніх років сімейне життя погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час позивач та відповідач проживають окремо, фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Крім того, зазначив, що подальше життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Спору про поділ майна немає. 20.07.2020 ухвалою Київського районного суду м. Харкова відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 14). В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача Гребінка А.М. не з`явилися,повідомлені судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви від представника позивача Гребінка А.М. , судове засідання, призначене на 13.08.2020, просив проводити за його відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До канцелярії суду відповідач [PERSON] подала заяву, в якій просила судове засідання, призначене на 13.08.2020, проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.17). Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим у відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2177, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.09.2015) (а.с. 5). Подружжя має неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.12.2016, спору з ким дитина буде проживати після розірвання шлюбу немає (а.с. 6). Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. З наданих матеріалів вбачається, що подружжя спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, на момент розгляду даної справи, немає. Їхня сім`я розпалась остаточно та збереження шлюбу між сторонами неможливе. За змістом положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, оскільки подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимими. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд також виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». За письмовою заявою відповідача, суд залишає їй прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved