Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

16 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України, про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона працювала інженером ВТК на ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» м. Слов'янська в період з 18.07.1987 року по 16.11.1999 року. Рішенням Слов'янського міського суду №2-201-01 від 20.11.2000 року з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» на користь позивача стягнуто середній заробіток за час розрахунку при звільненні у сумі 990 грн. 73 коп. Виконавчий лист за рішенням суду було своєчасно направлено до ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції, проте до теперішнього часу рішення суду не виконане. В червні 2013 року позивач звернулась зі скаргою до Слов'янського міського управління соціального захисту населення. 21 червня 2013 року вона отримала відповідь, з якої вбачається. що корпоративне право на управління державним майном підприємства ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» належить Фонду державного майна України. Частка державної власності майна в уставному фонді підприємства складає 92,9%. Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, а вимоги, не задоволені за недостатністю майна вважаються погашеними. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскільки частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» становить 92,90%, то відповідно до ст.619 ЦК України за його дії має нести субсидіарну відповідальність Фонд державного майна України, тому просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час розрахунку при звільненні в розмірі 990,73 грн., а також 3% річних від простроченої суми по день ухвалення рішення по справі в розмірі 493,38 грн. В судове засідання позивач, [PERSON], не з'явилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача, Фонду державного майна України, в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 18.07.1987 року по 16.11.1999 року працювала на різних посадах в ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» м. Слов'янська (а.с.5-6). Рішенням Слов'янського міського суду від 20.11.2000 року стягнуто з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 990,73 грн. (а.с.7). Постановою господарського суду Донецької області від 09.08.2004 року у справі № 33/41Б ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою від 25.12.2008 року процедуру ліквідації продовжено та призначено ліквідатора Жмайла О.І. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше. Згідно з абзацем 15 частини 1 статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема, із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність. Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України, розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ЦК у ст. 176 закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника(засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами. Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ « Слов'янський керамічний комбінат » та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні не підлягають задоволенню, оскільки Фонд держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», оскільки не є правонаступником ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат». У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку у суду немає. Вирішуються питання про стягнення з відповідача трьох процентів річних, у порядку передбаченому ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що позов в цій частині також не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Як достовірно встановлено у судовому засіданні, відповідач не є правонаступником ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», та не несе субсидіарної відповідальності, а тому не відповідає по боргах підприємства, ні як правонаступник ні, в силу чинного законодавства, як засновник вказаного підприємства, а тому з підстав, на які посилається позивач, стягнення трьох процентів річних з відповідача судом не вбачається. Окрім наведеного, суд зважає на те, що в даному випадку йдеться мова про виникнення трудового спору між роботодавцем ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» та колишнім працівником, який вирішений судом на користь працівника. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З урахуванням викладеного положення стаття 625 ЦК регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина третя статті 11 ЦК, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК у разі наявності між сторонами трудових, а не договірних зобов'язань. Крім того, із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних у суду немає. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору по справі, то відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed