Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

17.10.2017року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу а.с. 2-3. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 07.06.2014р. у Тернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 146. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [INFO], який проживає разом з матірю. Шлюбні стосунки припинили в червні 2015 року, з тих причин, що з відповідачем різні погляди на життя, внаслідок чого систематично виникали сварки, та відсутнє взаєморозуміння. Внаслідок цього втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач [PERSON] не зявилася, до початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді від 18.10.2017 року, та справу було призначено до судового розгляду. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідач копію відзиву до суду та учасникам процесу не надіслав. Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в заочному порядку, за правилами загального позовного провадження, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги , що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що сторони, які мають неповнолітню дитину, спільно не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть господарства. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та шлюб слід розірвати.

Outcome: approved