Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

16.01.2017 року позивач звернулась до суду з вищенаведеним позовом. В обґрунтування позовних вимог як на підставу позову посилається на наступне. 14.07.1990 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають пятеро дітей, з них двоє неповнолітні: [PERSON], [INFO] та [PERSON] Марінівна, [INFO] Протягом останніх трьох років, шлюбні відносини між ним та відповідачкою поступово погіршились та було відсутнє взагалі порозуміння та повага. Між нею та відповідачем втрачено почуття любові та довіри, так як не підтримують подружніх стосунків внаслідок постійних непорозумінь, сварок, різних поглядів на життя. Відповідач часто зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на виховання дітей що спричиняє їм психічної шкоди, внаслідок чого виникають конфлікти в сімї. Протягом останніх півроку сторони проживають окремо. Вважає, що шлюб є формальним, у звязку з чим просила суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З обставин, наведених у позовній заяві, які підтверджуються наявними у справі доказами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованого 14.07.1990 року Лунківською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 6 (а.с.3) Від шлюбу сторони мають пятеро дітей, з них двоє неповнолітні: [PERSON], [INFO] та [PERSON] Марінівна, [INFO] (а.с.4-5). Як встановлено в судовому засіданні, на даний час шлюбні стосунки фактично припинені. Позивач не вбачає можливості примирення та збереження сімї. Причиною розпаду шлюбних стосунків стало відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Відповідач часто зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на виховання дітей, внаслідок чого виникають конфлікти в сімї. Протягом останніх півроку сторони проживають окремо. Оскільки шлюб існує формально та позивач не вбачає можливості збереження сімї, суд дійшов висновку, що реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, покладення обовязку збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved