Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

16 березня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Універсальна товарна біржа «Ріелтор-Сервіс», в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 21 від 14.09.2001 р. квартири [ADDRESS] , укладений на Універсальній Товарній Біржі «Ріелтор-Сервіс» між позивачем та відповідачами. Позов мотивований тим, що 14 вересня 2001 року на Універсальній Товарній Біржі «Ріелтор-Сервіс» між позивачем і відповідачами укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстрований в БТІ. Вказаний договір сторонами виконаний, проте не посвідчений нотаріально. На даний час через відсутність нотаріального посвідчення договору позивач не може реалізувати своє право власності. У зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду. 24 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Представник позивача до підготовчого засідання надала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала. Відповідачі до підготовчого засідання подали заяви про визнання позову, в яких також просили розглянути справу без їх участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмові заперечення до суду не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14 вересня 2001 року на Універсальній Товарній біржі «Ріелтор-Сервіс» між [PERSON] , [PERSON] , що діє від свого імені та імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони, а з другої сторони - [PERSON] уклали договір № 21 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири під номером [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстрований в Миколаївському МБТІ 12.11.2001 р. за реєстровим № 18414. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР, який втратив чинність з 01.01.2004 р. на підставі ЦК України N 435-IV ( 435-15 ) від 16.01.2003, який набрав чинності 01.01.2004 р. Відповідно до положень п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, що до яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР , якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Як вбачається з матеріалів справи, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу. Проте, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного договору. З огляду на викладене, є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 21 від 14 вересня 2001 року, дійсним. За такого, суд вважає, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved