Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

15 травня 2018 року до Рівненського міського суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , законного представника відповідачів [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, в якій з урахуванням заяви про зміну предмета позову просив суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] шляхом виділення у користування йому кімнати № 4 згідно плану квартири, площею 16, 7 кв.м., приміщення: № 5 кухня (площею 5,4 кв.м.), № 7 туалет (площею 1 кв. м.), № 6 ванна (площею 2,0 кв.м.), №1 коридор (площею 5,4 кв.м. ) № 8 комора (площею 0,2 кв.м.) балкон (площею кв.м.) лишити у загальному користуванні. В обґрунтування позову вказує, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 02.02.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за № 75, спадкова справа № 27/2016, йому належить 1/2 частки з 5/12 частки квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину від 19.12.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за № 5-364, спадкова справа № 273/2017 йому також належить Ѕ частки з 5/12 квартири [ADDRESS] . Вказує, що загальна частка, яка належить йому на праві спільної часткової власності у квартирі [ADDRESS] складає 5/12. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] інвентарний номер 36702 від 30.09.2014 р., вбачається, що вказана квартира складається з трьох ізольованих кімнат, загальна площа - 63,0 кв. м., житлова площа - 48,2 кв. м. Вказує, що відповідачі самовільно змінили замки на вхідних дверях, розпоряджаються і використовують належне їм майно на власний розсуд, тим самим позбавляють його можливості потрапити до спірної квартири, навести у ній лад. На неодноразові усні звернення щодо надання комплекту ключів від вхідних дверей спірної квартири та усунення перешкод в користуванні квартирою, відповідачі, надають негативну відповідь, переховуються від нього, не відповідають на телефонні дзвінки. З даного приводу він звертався з відповідною заявою і до ГУ НП в Рівненській області, за результати розгляду якої отримав відповідь від 02.04.2018 р. за № 333/200/01-18. Тобто між співвласниками - відповідачами та ним постійно виникають суперечки з приводу того, яким чином вони повинні користуватися квартирою [ADDRESS] ,яка належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, дійти згоди щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном з вини відповідачів є неможливим. Відповідачі без жодних на те правових підстав перешкоджають йому користуватися його власністю. Зазначає, що відповідачі не погоджуються на жоден із запропонованих ним варіантів-пропозицій: ані допустити його у квартиру, ані сплатити компенсацію вартості належної йому частки, ані на продаж квартири. У зв`язку з цим він звертається до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Запропонований позивачем порядок користування квартирою відповідає розміру його частки у праві спільної часткової власності на квартиру. Законний представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Надав суду пояснення, що позивачу перешкод в користуванні квартирою ніхто не чинить. На час розгляду справи в квартирі ніхто не проживає, оскільки він з неповнолітнім [PERSON] проживає у своїх батьків, а відповідач [PERSON] досягла повноліття і навчається та працює за кордоном. Виділення у користування позивачу саме кім. №4 буде порушувати права інших співвласників. Третя особа та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували. Просили суд відмовити в задоволенні позову, оскільки запропонований позивачем порядок порушує права інших співвласників. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що в нього і в позивача однакові рівні частки. В квартирі ніхто не проживає, отже позивачу ніхто не чинить перешкод в користуванні квартирою. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] співвласниками часток є: [PERSON] частка складає 5/24; [PERSON] частка складає 5/24; [PERSON] частка складає 1/12; [PERSON] частка складає 1/12. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] інвентарний номер 36702 від 30.09.2014 р., вбачається, що вказана квартира складається з трьох кімнат, загальна площа - 63,0 кв. м., житлова площа - 48,2 кв. м., у тому числі: кімната №2 (яка не є ізольованою) - 17.1 кв.м; кімната №3 (вхід в яку через кімнату №2) - 14.4 кв.м.; кімната №4 (ізольована) - 16.7 кв.м. Згідно заочного рішення суду від 27 квітня 2017 року у справі за заявою законного представника неповнолітніх[PERSON] , [PERSON] , суд зобов`язав не чинити перешкод у користуванні власністю [PERSON] та [PERSON] , які успадкували кожний по 1/12 частки квартири [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю ч.1 ст. 356 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, вимоги статті вказують, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. В судовому засіданні сторони, законний представник неповнолітніх повідомив, що мали намір квартиру продати. Законний представник повідомив, що позивачу не чинять перешкоди в користуванні квартирою і передадуть в будь-який час ключі від квартири. Відповідачі та третя особа лише заперечують щодо виділення у користування позивачу кімнати № 4 . Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок може встановити суд. Суд встановив, що позивач [PERSON] , третя особа [PERSON] спірною квартирою не користувалися, оскільки проживають за іншими адресами. Неповнолітній [PERSON] проживає із законним представником [PERSON] у його батьків. На час подачі позову в квартирі проживала та користувалася кімнатою №4 лише [PERSON] . На даний час вона навчається і працює за кордоном. Право власності на спірну квартиру належить чотирьом особам. Згідно з технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] , спірне житлове приміщення складається з трьох житлових кімнат площею 48.2 кв. м, площа однієї ізольованої кімнати - 16.7 кв. м, площа другої ізольованої кімнати - 14,3 кв. м., третя кімната - 17.1 кв.м. є прохідною. Отже, визначити порядок користування квартирою у спосіб, про який просить позивач у даному випадку неможливо, оскільки матиме місце відступ від величини ідеальних часток у праві власності на квартиру всіх сторін у справі, що буде обмежувати права інших співвласників на володіння та користування квартирою. На підставі викладено, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed