overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

16 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 25.03.2016 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя спільних дітей немає, проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві зазначив, що просить справу розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги, строк на примирення просив не надавати. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, строк на примирення просила не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 25.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія 1-БВ № 146499, актовий запис № 387. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просили не надавати. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

16 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона працювала у Відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод» в період з 10 січня 1973 року по 02 грудня 1998 року. При її звільнені Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» не здійснило з нею розрахунку, мотивуючи\~ це скрутним\~ фінансовим становищем. Рішенням Словянського міського суду Донецької області справа №2-2653-97 від 06 жовтня 1997 року, з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 1211,31 грн. Виконавчий лист за рішенням суду був своєчасно наданий в ліквідаційну комісію ВАТ «Содовий завод» та взятий на виконання. У серпні 2012 року їй виплатили заборгованість по заробітній платі у сумі 3644,66 грн., але індексація заборгованості не була їй виплачена. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області справа №243/9662/16-ц від 13 грудня 2016 року , з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на користь позивача стягнуто індексацію заробітної плати за період затримки виконання рішення суду у сумі 11641,14 грн. Виконавчий лист за рішенням суду своєчасно був наданий у ліквідаційну комісію ВАТ «Содовий завод» та взятий на виконання. 12 січня 2017 року вона отримала довідку ліквідатора, в якій зазначено що «… по виконавчому листу про стягнення з ВАТ «Содовий завод» індексації заробітної плати за період затримки виконання рішень суду у сумі 11641,14 грн. виконати рішення Словянського міськрайонного суду не має можливості, оскільки у цілому заборгованість по заробітній платістаном на 01 січня 2017 року складає 4035,0 тис. грн., тому виконати рішення суду по справі у відношенні [PERSON] не можливо». 24 січня 2013 року одержано листа №11-05-00801 Фонду Державного майна України в Донецькій області, в якому йдеться про те, що станом на 01.01.2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутному капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Словянського міськрайонного суду: До Президента України. 7 жовтня 2013 року отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області. В ній йдеться про те, що колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року одержано лист № К-326-3992 Державної виконавчої служби України на імя [PERSON] (для інформування інших), де зазначено, що постановою №5/174Б від 04.09.2003 року Господарського суду Донецької області ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

16 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх доходів, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Позивач в судове засідання не зявилась надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти позову не заперечує.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.2). Статтею 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, визначені статтею 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4, ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення\~ позову. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб та вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

16 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 10.03.1984 року, який зареєстрований Пашковецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, вказала, що спільно господарство не ведеться, строк на примирення просила не надавати, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 10.03.1984 року Пашковецькою сільською радою Хмельницького району, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-БВ № 403196, актовий запис № 7. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

16 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що він, [PERSON], перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 06.03.2010 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №154. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06.03.2010 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №154, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.10). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідачем не ставиться питання щодо зміни прізвища, тому суд залишає їй прізвище «[PERSON]». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

16 лютого 2017року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що 17.11.2001року у ВРАГС Ленінського РУЮ м. Миколаєва він уклав шлюб з відповідачем. Позивач зазначив, що від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказав, що в останній час шлюбні відносини між подружжям погіршились і фактично припинились через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння у важливих питаннях сімейного життя. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила залишити їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] , перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2001року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим ВРАГС Ленінського РУЮ м. Миколаєва 17.11.2001року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Шлюбні стосунки між подружжям погіршились і фактично припинились з червня 2016року, позивач на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання відповідача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

16 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що він з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 22.08.2014 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 134. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матірю. Подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного, що призвело до розпаду сімї, шлюбних стосунків подружжя не підтримує, спільного господарства не веде та не має наміру їх поновлювати. У звязку з вищевикладеним позивач і звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не прибув, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що вона згодна на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без її участі та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Петрук. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

16 лютого 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 11 серпня 2001 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та доньку Анастасію, [INFO]. З травня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

16 лютого 2017 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів, у якій просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], 29.02.2000 року, щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, до повноліття сина. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебувала в шлюбних відносинах з 1999 р. по 2004 р., рішенням суду шлюб був розірваний. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 25.05.2004 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 100 грн. Вона вважає, що на сьогоднішній день сума аліментів не достатньою для матеріального утримання сина. Відповідач не має стабільного доходу, але має можливість надати матеріальну допомогу, оскільки їздить на заробітки. Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення заперечень не має. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

16 лютого 2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця до досягнення ним повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від цього шлюбу є син [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що син знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання. Позов просила задовольнити. Відповідач по справі направив суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, проти винесення рішення стосовно стягнення аліментів не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі. Від цього шлюбу є син [PERSON], [INFO]. На цей час шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до його повноліття, починаючи з 16 лютого 2017 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved