Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

17.06.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не займається утриманням, вихованням, ніякої допомоги сину не надає, з моменту розлучення і по даний час не бачив свого сина, тому, виходячи виключно з інтересів дитини, з метою встановлення правового статусу дітей та забезпечення їх права на соціальний захист, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини: [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують /а.с.31/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та заперечень до суду не подав. Представник третьої особи від служби у справах дітей Луцької міської ради Волинської області Андрусік О.А. в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої, позовні вимоги підтримує, просить розглянути справи без його участі /а.с.33/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] актовий запис № 1195, виданого Відділом РАЦС Луцького міського виконавчого комітету 28.07.1999 року /а.с.7/. Як вбачається з відмітки у паспорті місця проживання, [PERSON], зареєстрований та проживає разом із матір'ю, [PERSON] /а.с.8/. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 01.06.2016 року, [PERSON] ніколи не грався зі своїм сином, не забирав його із садочка, не цікавився його шкільним життям, проблемами та досягненнями. За весь час від останнього не отримував жодного подарунка, матеріальної допомоги тощо. /а.с.36-37/. Згідно довідки Другого відділу ДВС м. Луцька від 13.06.2016 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, станом на 01.06.2016 року становить 67462,72 грн. /а.с.12-14/. Висновком служби у справах дітей Луцької міської ради №149 від 13.07.2016 року вирішено питання про доцільність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], а рішенням №454-2 від 20.07.2016 року вищевказаний висновок було затверджено виконавчим комітетом Луцької міської ради /а.с.34-35/. Як слідує з роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина, а саме: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не займається його вихованням, не забезпечує матеріально, а його протиправна поведінка негативно впливає на психологічний розвиток дитини, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає до задоволення в повному об'ємі, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 136, 150, 155, 164 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved