Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

16.07.2018 року на адресу суду надійшла позовна заява ПрАТ «Просто-страхування» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу матеріальної шкоди в сумі 56996,72 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 29.04.2017 року між ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу серії PKS № 1700729, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Kia», модель «Picanto», номерний знак [NUMBER]. 29.01.2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю вказаного транспортного засобу, під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Audi», модель «A4», номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача. Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 05.04.2018 року встановлено, що ДТП сталась з вини відповідача, внаслідок порушення ним правил дорожнього руху. Відповідно до страхового акту № 126400 від 15.02.2018 року та умов договору страхування, розмір страхового відшкодування складає 56996,72 грн., яке позивачем повністю було відшкодовано потерпілому. Таким чином, посилаючись на положення ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «Просто-страхування» на відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу 56996,72 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Ухвалою від 27.08.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 29.01.2018 року о 16 год. 18 хв. на вул.Ж.Жабаєва в м.Києві відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки «Audi», модель «A4», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Kia», модель «Picanto», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON] Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 05.04.2018 року в справі про адміністративне правопорушення № 761/5421/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Kia», модель «Picanto», номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], та обставини даного ДТП не потребують доказування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що на момент настання вищевказаного страхового випадку транспортний засіб марки «Kia», модель «Picanto», номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], був застрахований в ПрАТ «Просто-страхування» згідно договору добровільного страхування транспортного засобу серії PKS № 1700729 від 29.04.2017 року. При цьому з матеріалів справи вбачається, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. 30.01.2018 року до ПрАТ «Просто-страхування» звернувся власник транспортного засобу марки «Kia», модель «Picanto», номерний знак [NUMBER], - [PERSON] з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно з ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так, з врахуванням акту огляду транспортного засобу від 07.02.2018 року та рахунку-фактури № ЛЛ-0000091 від 06.02.2018 року, складеного ФОП [PERSON], ПрАТ «Просто-страхування» затверджено страховий акт № 126400 від 15.02.2018 року про виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 56996,72 грн. Як встановлено судом, ПрАТ «Просто-страхування» на підставі страхового акту № 126400 від 15.02.2018 року було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 56996,72 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 3061 від 15.02.2018 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що до позивача внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування перейшло право вимоги до відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент настання страхового випадку застрахована не була, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу 56996,72 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 58758,72 грн. (56996,72 грн. + 1762,00 грн.).

Outcome: approved