overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

15 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через різницю у поглядах на життя. Останнім часом подружні стосунки сторони не підтримують. Спільних дітей подружжя не має, але в добровільному порядку розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовляється. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] будучі належним чином в порядку ч.5 ст. 74 ЦПК України повідомленим судом про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, двічі не зявився до Шишацького районного суду Полтавської області, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. В зв'язку з цим, суд відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Федоренко) [PERSON] та відповідач [PERSON] 14 серпня 2015 року у відділі ДРАЦС Шишацького РУЮ у Полтавській області зареєстрували шлюб, актовий запис № 30. Спільних дітей сторони не мають, матеріальних один до одного не висловлюють. Останнім часом подружжя разом не проживає. Позивач в категоричній формі бажає розірвати шлюб, збереження сімї за жодних умов вважає неможливим. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не виявила бажати змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

15 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 серпня 2014 року. Вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] вказала, що вони з чоловіком протягом останнього року не можуть дійти згоди через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, виховання дитини. У звязку з цим відносини між ними дедалі погіршувалися, що призвело до втрати почуттів взаєморозуміння між ними. В родині часто виникали сварки, суперечки. 05 травня 2017 року між ними виникла чергова сварка і, усвідомлюючи, що така ситуація неприпустима для дитини, [PERSON] пішла від чоловіка. Вони з чоловіком з того часу мешкають окремо, не ведуть спільного господарства. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, судові витрати покласти на нього. У судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу, пояснив, що його рішення є виваженим. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

15 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2014 року, актовий запис № 27, від спільного проживання дітей не мають. З березня 2017 року відповідач переїхав жити окремо від позивачки та з цього часу сторони проживають окремо, не ведуть подружнє життя та спільне господарство. На день звернення позивачки із позовною заявою до суду, порозуміння між сторонами не знайдено і сімейні відносини не відновлені, що свідчить про припинення шлюбних відносин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги (а.с. 11). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою (а.с.21). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 14 лютого 2014 року зареєстрували шлюб (а.с. 4), від спільного проживання дітей не мають. З березня 2017 року шлюбно-сімейні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, думку сторін про неможливість досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

15 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що 01 березня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 08, між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Зазначає, що понад два роки проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї є те, що у них з відповідачем відсутнє взаєморозуміння через різні характери та погляди на життя. В результаті цього, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб набув лише формального характеру, майнових спорів немає. Також зазначає, що розірвати шлюб добровільно, в досудовому порядку у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не являється можливим, оскільки відповідач не з'являється, тому змушена звернутися до суду для розірвання шлюбу в судовому порядку. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї з відповідачем не можливе, а тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить слухати справу за їх відсутності та підтримує позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності та за місцем проживання дружини, позовні вимоги визнає та підтримує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 01 березня 2013 року, зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 08 (а.с.4). Від подружніх відносин малолітніх та неповнолітніх дітей у сторін немає. Проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати на користь позивача [PERSON] в розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

15 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 квітня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №191. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені влітку 2014 року, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до виникнення сімейних скандалів, втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №221135 (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили в влітку 2014 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

15 травня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 22 вересня 2007 року нею з відповідачем укладений шлюб, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з нею. Відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, відповідач не працює, збирає документи для виїзду за кордон та має щорічний дохід з паю у розмірі 15 000,00 грн. У зв'язку з чим просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно уточнивши позовні вимоги, а саме просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 22 вересня 2007 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, про що не заперечувалось сторонами, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги про стягнення аліментів обґрунтовані та підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.ст.\~182, 184\~СК України та письмової згоди [PERSON], з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина, необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

15 травня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 13 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 281, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 2016 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивачка вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище Соловйова. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Суд, зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 13 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 281, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 366870 (а.с.5). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 627855, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецької області (а.с.6). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони з 2016 року припинили шлюбно-сімейні відносини у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

15 травня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 26.08.2006 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №1073. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Причиною є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26.08.2006 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №1073, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО №056691 (а.с.7). Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.15). Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Кубрак». Однак відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON] стала [PERSON] (а.с.8) Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач бажає залишити прізвище «Кубрак-Воскобойнікова». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

15 травня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та на своє утримання. 25 травня 2017 року Любарський районний суд своїм рішенням позов задовольнив, однак при складанні рішення суд не вірно вказав суму судового збору, яку слід стягнути з відповідача оскільки не врахував кількість позовних вимог, а позивачка від сплати вказаних витрат при подачі позовної заяви згідно діючого законодавства звільнена. В звязку з цим виникла необхідність у прийнятті додаткового рішення. Позивачка у судове засідання не зявилася, однак подала заяву у якій просила суд розглядати справу у її відсутності. Проти постановлення додаткового рішення не заперечує. Відповідач на розгляд справи до суду не зявилвя, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений та не повідомив суд про причини неявки. У відповідності до ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Поскільки вказане рішення суду винесено на користь позивачки, то суд враховуючи кількість позовних вимог стягує з відповідача 1280 грн. судового збору, а не 640 грн., як вказано в резолютивній частині рішення, що є помилковим. На підставі викладеного та

Outcome: approved