Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

16 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: Донецька обл., м.Торецьк, вул.Хижняка, буд.43. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 30.05.2017 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу вона придбала у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: м.Торецьк вул.Хижняка, буд.43. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.05.2017 року за нею зареєстроване право власності на зазначений житловий будинок. Після придбання у власність зазначеного житлового будинку, у відповідності до п.7 умов укладеного договору купівлі-продажу житлового будинку, продавець [PERSON] повністю звільнила відчужуваний нею будинок, вивезла з нього всі належні їй речі, тим самим надала позивачу можливість безперешкодно реалізовувати своє право власності на придбаний житловий будинок. З моменту придбання житлового будинку у власність та до сьогоднішнього дня [PERSON] в ньому фактично мешкає разом із малолітніми дітьми. З часу придбання у власність житлового будинку у неї жодного разу не виникали спірні ситуації з приводу реалізації права власності на нього. Однак, на початку червня 2017 року вона звернулася до Департаменту соціального захисту населення з питання отримання консультації по оформленню житлової субсидії по оплаті комунальних послуг на будинок. Однак, їй стало відомо, що вона не має права на отримання житлової субсидії з огляду на те, що в зазначеному будинку продовжує рахуватися зареєстрованим член сім'ї колишнього власника будинку - [PERSON]. Позивачу відомо, що [PERSON] це син колишнього власника будинку, який вже тривалий час, а саме з вересня 2012 року не мешкає в будинку, оскільки виїхав за межі України. Реєстрація вказаної особи в квартирі не дозволяє позивачу розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує її законні права, тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: Донецька область, м.Торецьк, вул.Хижняка, буд.43. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. [PERSON] положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. З матеріалів справи вбачається, що будинок №43 по вул.Хижняка м.Торецька Донецької області відповідно до договору купівлі-продажу від 30.05.2017 року на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.9). Про це також свідчить Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10). Судом встановлено, що за адресою: м.Торецьк, вул.Хижняка, буд.43 зареєстрований [PERSON]О, про що свідчить довідка №2632 від 12.06.2017 (а.с.11). [PERSON] вуличного комітету по вул.Хижняка м.Торецька власником будинку є [PERSON], яка разом з малолітніми дітьми проживає у ньому. [PERSON] у будинку не проживає з 2012 року (а.с.13) [PERSON] ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того у Постанові Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач у повному обсязі визнав заявлені вимоги. [PERSON] статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. [PERSON] ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація [PERSON] перешкоджає позивачу здійснювати нею права користування та розпорядження своїм майном, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved