Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

\~\~\~ \~16.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02 червня 1994 року вона з відповідачем уклали шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Антрацит в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 02.06.1994 року зроблено відповідний актовий запис № 158 та видано Свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ЕД № 264232 . Від шлюбу у позивачки та відповідача в 1994 році народився син [PERSON]. З моменту укладення шлюбу вони мешкали одною сім'єю, вели сумісний побут. [PERSON] постійно працювала: здійснювала підприємницьку діяльність. Всі грошові кошти, які вона заробляла, витрачала в інтересах родини: несла витрати на забезпечення життєвих та побутових потреб сім'ї, придбання нерухомого майна та транспортних засобів тощо. Так, під час перебування у шлюбі ними був придбаний житловий будинок, розташований за адресою м. Луганськ, вул. Биллінная, б. 20, який належав їм в рівних частках на праві спільної сумісної власності. 31 січня 2012 року позивачка та відповідач на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського2 нотаріального округу [PERSON]. продали вказаний будинок і отримали спільні сумісні кошти. В квітні 2012 року позивачка та відповідач дізналися про продаж Луганською філією Спеціалізованого підприємства «Юстиція» житлового будинку, розташованого за адресою м. Луганськ, вул. Прігородная, б. 2 і прийняли рішення взяти участь в аукціоні з продажу вказаного нерухомого майна. Враховуючи особливості укладення договорів купівлі-продажу на аукціонах, тільки один з членів родини міг прийняти участь у торгах та відповідно укласти угоду купівлі-продажу, тому позивачка та відповідач прийняли рішення про реєстрацію для участі у торгах відповідача. Як члена їх сім'ї. Проте, позивачка та торгах була присутня і всі свої дії відповідач з нею узгоджував. 18 квітня 2012 року відповідач [PERSON] за згодою позивачки прийняв участь у аукціоні з продажу предмету іпотеки - житлового будинку, розташованого за адресою м. Луганськ, вул. Прігородная, б. 2, на якому був визнаний переможцем торгів (копія протоколу № 23/045/12/I додається). В подальшому, відповідач сплатив за придбаний житловий будинок їх з позивачкою спільні грошові кошти та отримав акт державного виконавця від 03.05.2012 року (копія додається), на підставі якого 10.05.2012 року приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу [PERSON] видала Свідоцтво про право власності № 1630, яке в подальшому 11.05.2012 року було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18189844. На даний момент право власності відповідача на спірний будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою № 46579718 від 29.10.2015 року оригінал додається). З Інформаційної довідки вбачається, що спірний житловий будинок має загальну площу 172,3 кв.м., житлову площу 99,0 кв.м. Зазначений житловий будинок був придбаний за спільні кошти позивачки та відповідача в інтересах їх сім'ї, тому з 19 травня 2012 року і до цього часу і позивачка, і відповідач, і їх син зареєстровані та фактично мешкали в спірному будинку. Вказані обставини підтверджуються відповідними відмітками в паспортах позивачки та відповідача (копії додаються. Просить визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з прибудовами, загальною площею 172, 3 кв.м., житловою площею 99,0 кв.м., розташованого за адресою: Луганська обл., м. Луганськ, вулиця Прігородная, будинок 2. Позивач в судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомленою. Представник позивача в судове засіданні з'явився позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач який проживає в м. Луганськ та з яким відсутній поштовий зв'язок, та інші засоби звязку, в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений через оголошення в пресі відповідно до ст.. 74 ЦПК України (а.с. 43). 17.02.2016 р. судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по позовам регулюються\~Сімейним Кодексом України\~та\~Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, та майно, набуте у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається фактом придбання його під час шлюбу, спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Враховуючи, що спірний житловий будинок придбаний під час шлюбу і для потреб сім'ї, а джерелом його набуття були спільні сумісні кошти та спільна праця подружжя, є всі правові підстави надати йому режим спільного майна. Ніяких домовленостей або договорів між позивачкою та відповідачем щодо надання іншого майнового статусу придбаному житловому будтинку не досягалося та не укладалося Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,4 невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, які суд у відповідності із статтею 4 Цивільного процесуального Кодексу України захищає в способи, встановлені законом. Зокрема, до таких способів відносить визнання права (ч.2. ст. 16 ЦК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.06.1994 року. Підчас шлюбу відповідач [PERSON] став власником житлового будинку, розташованого за адресою м. Луганськ, вул. Прігородная, б. 2. Відповідач сплатив за придбаний житловий будинок їх з позивачкою спільні грошові кошти та отримав акт державного виконавця від 03.05.2012 року (а.с.19), на підставі якого 10.05.2012 року приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу [PERSON] видала Свідоцтво про право власності № 1630, яке в подальшому 11.05.2012 року було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18189844, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 20-22). Позивач просила суд визнати нею право власності на ? частку житлового будинку з прибудовами, загальною площею 172, 3 кв.м., житловою площею 99,0 кв.м., розташованого за адресою: Луганська обл., м. Луганськ, вулиця Прігородная, будинок 2. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню й необхідно визнати за [PERSON] ? частку житлового будинку з прибудовами, загальною площею 172, 3 кв.м., житловою площею 99,0 кв.м., розташованого за адресою: Луганська обл., м. Луганськ, вулиця Прігородная, будинок 2.

Outcome: approved