Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

15.02.2021 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н від 11.03.2008 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач виконав умови договору. Однак, відповідач зі своєї сторони порушила умови договору та має прострочену заборгованість. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач не з`явилася, до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи у їх відсутність. Крім того представником відповідача надані письмові пояснення у справі, згідно яких позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Вказує, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2018 року з відповідача стягнута заборгованість за кредитним договором від 11.03.2008 року в розмірі 57002,97 грн, з яких судом зменшена сума боргу за пенею, стягнуто пеню в розмірі 1000,00 грн. На підставі позасудової домовленості сторін про часткове прощення боргу, між відповідачем та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 08.01.2019 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору, за умовами якої позивач здійснив анулювання частину заборгованості з подальшим частковим погашенням боргу частинами щомісячно. Відповідачем було погашено борг, про що позивачем надано довідку про відсутність заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що 11 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 08 січня 2019 року з метою створення сприятливих умов для виконання клієнтом зобов`язань за кредитним договором між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до кредитного договору №SAMDN50OTC000600591, за якою суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї Додаткової угоди зменшено та встановлений новий графік погашення кредиту. Відповідно до п.1.2 Додаткової угоди сторони узгодили про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 2776,4 грн, по сплаті комісії на 0,00 грн, пені на 47218,54 грн, штраф на 6622,78 грн. Вказані суми за рішенням банку прощені. Пунктом 1.3 встановлена дата остаточного погашення заборгованості за договором, визначеної у п.1.2 даної додаткової угоди - 25.01.2022 року. Згідно розрахунку заборгованості за договором № SAMDN50OTC000600591 від 08 січня 2019 року відповідач кредит вчасно не сплачувала, порушила графік погашення заборгованості, внаслідок чого станом на 04.01.2021 року виникла заборгованість в сумі 76397,14 грн, з яких 2776,40 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 73620,74 грн - заборгованість за пенею. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 11березня 2008 року відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку та виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку. Разом з цим Додаткова угода укладена 08 січня 2019 року з метою створення сприятливих умов для виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN50OTC000600591 від 11.03.2008 року, однак в матеріалах справи відсутній вищезазначений договір від 11.03.2008 року про надання банківських послуг, а позивачем не доведено, що такий договір був укладений між сторонами. При цьому в позовній заяві позивач посилається на те, що додаткова угода від 08.01.2019 була укладена саме до договору б/н від 11.03.2008 року, що суперечить змісту самої Додаткової угоди. Крім того, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.03.2008 року у розмірі 57 002,97 грн. Рішення вступило в законну силу 21.12.2018 року. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.17 Постанови від 30.03.2012 № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Разом з тим, представником відповідача надана довідка, яка видана АТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої станом на 17.02.2020 року [PERSON] не має заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Згідно довідки Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) згідно даних АСВП, ВП - спрецрозділ, Електронний архів на виконанні у Фастівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби юстиції Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відкритих виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON] станом 09.07.2020 не перебувають. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами статей 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Враховуючи, що у додатковій угоді сторони узгодили лише суму боргу, яка виникла за попередньо укладеним кредитним договором та визначили частину заборгованості за цим договором, яку банк анульовує (здійснює прощення), будь-яких умов про те, що банк зобов`язався надати грошові кошти (кредит) відповідачу додаткова угода до договору № SAMDN50OTC000600591 від 08.01.2019 року не містить, а тому у суду відсутні підстави, передбачені ч. 1 ст. 1054 ЦК України стверджувати про укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем шляхом підписання додаткової угоди до договору № SAMDN50OTC000600591 від 08.01.2019 року. Крім того, позивач не подав до суду кредитний договір № SAMDN50OTC000600591 від 11.03.2008 року, що позбавляє суд можливості встановити його істотні умови та перевірити наявність підстав нарахування заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, пенею та штрафами. Інші подані позивачем докази також не містять фактичних даних, які мали б значення для встановлення викладених обставин. Разом з тим, із наданих стороною відповідача доказів по справі, вбачається, що [PERSON] взагалі не має заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Аналізуючи в сукупності всі надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов є необгрунтованим та безпідставним та таким що задоволенню не підлягає. В порядку статті 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed