Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

15 квітня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення суми грошових коштів, де просить стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» середній заробіток за час вимушеного прогулу, повязаного із затримкою видачі трудової книжки з вини роботодавця та моральну щкоду. В подальшому позивач 27.05.2015 року уточнила заявлені вимоги, про що подала відповідну письмову заяву, де просить стягнути з відповідача на свою користь також інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працювала на посаді фахівця відділу по роботі з письмовими запитами клієнтів [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», 03 жовтня 2013 року була звільнена з роботи на підставі статті 39 КЗпП. В день звільнення не була присутня на роботі, оскільки з 23.09.2013 року до 03.10.2013 року перебувала на лікарняному. На момент звільнення їй не було повернуто трудову книжку та не надано наказ про звільнення. 14 жовтня 2013 року звернулась шляхом надсилання листа з оголошеною цінністю до ПАТ «Страхова компанія «ТАС» із заявою про надіслання їй копії наказу про звільнення, трудової книжки, розрахунку сум, належних їй при звільненні та довідки про доходи за останні півроку. Проте ніяких документів їй не було надіслано відповідачем, вказаний лист повернувся їй за закінченням терміну зберігання. Лише на її повторне звернення із аналогічною заявою відповідач надіслав їй трудову книжку, яку вона отримала цінним листом 10 березня 2014 року. Згідно з відтиском поштового штемпеля вказаний цінний лист відправлений 25.02.2014 року, тобто зі спливом майже місячного терміну після її вимоги повернути трудову книжку. Вважає, що у зв'язку з тривалістю порушення відповідачем її права на отримання трудової книжки та розпорядження нею на власний розсуд та створених у звязку з цим перешкод для працевлаштування, душевних хвилюваннях протягом всього часу неповернення трудової книжки у звязку з непередбачуваністю у часі її повернення, вимушених змін в організації свого життя для знаходження часу на захист своїх порушених прав від протиправних дій відповідача їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000 грн. і яку зобов'язаний відшкодувати заподіювач шкоди, яким являється ПАТ «Страхова компанія «ТАС». Враховуючи порушення відповідачем її прав, просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на свою користь середній заробіток за період вимушеного прогулу, повязаного із затримкою видачі трудової книжки з вини роботодавця за 96 робочих днів за період з 04 жовтня 2013 року по 24 лютого 2014 року в розмірі 19437,12 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн., інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних в розмірі 10107,29 грн., а також судові витрати, понесені у даній справі. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просять їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, подавши до суду письмові заперечення, просить відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування заперечень посилається на те, що позивач [PERSON] 03 жовтня 2013 року самостійно подала заяву про припинення строкового трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. В той же день позивач самовільно залишила робоче місце, не допрацювавши останній робочий день та не отримавши трудової книжки, про що було складено відповідний акт від 03.10.2013 року. Вказує, що оскільки [PERSON] в день звільнення була присутня на роботі, тому були достатні підставі не надсилати повідомлення про отримання трудової книжки. Чинним законодавством передбачено пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу тільки за письмовою згодою працівника, яка надійшла від позивача лише 27.01.2014 року. Цінний лист від [PERSON], датований 14.10.2013 року, ПАТ «Страхова компанія «ТАС» не отримувала, про що свідчить відмітка на конверті, на якому зазначено, що лист повернуто відправнику. Стверджує, що повторно позивач [PERSON] надіслала лист із вимогою про видачу трудової книжки лише через два місяці, а саме 20.01.2014 року , отже виникає сумнів щодо наміру позивача вчасно отримати трудову книжку, а також дає привід вважати, що остання навмисно затягувала час для отримання трудової книжки з метою отримання середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Крім того зазначає, що позивач не надала суду жодних доказів про завдання їй душевних страждань та не довела, що вона зазнала додаткових зусиль для організації свого життя чи отримала психічні страждання. Також вказує, що оплата вимушеного прогулу носить разовий характер, а тому компенсація на вказану виплату не нараховується, а тому вимога позивача про стягнення на її користь інфляційних втрат та трьох процентів річних є теж безпідставною. Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення частково. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді фахівця відділу по роботі з письмовими запитами клієнтів Департаменту підтримки клієнтів АТ «СК «ТАС» (приватне) (а.с.98,99). Як видно з копії наказу №2 пр-к від 21 січня 2013 року, [PERSON] було прийнято на посаду фахівця відділу по роботі з письмовими запитами клієнтів Департаменту підтримки клієнтів АТ «СК «ТАС» (приватне) з 23 січня 2013 року і укладено строковий трудовий договір (а.с.98). Згідно копії листка непрацездатності від 23.09.2013 року [PERSON] перебувала на лікарняному з 23 вересня 2013 року по 02 жовтня 2013 року (а.с.100). З копії заяви [PERSON] від 03 жовтня 2013 року видно, що вона зверталась до голови правління ПАТ «Страхова компанія «ТАС» про припинення строкового трудового договору, додавши до заяви оригінал листка непрацездатності серії АГА №803598 (а.с.101). Як вбачається із копії наказу від 03.10.2013 року №24 зв-к, [PERSON] було звільнено із займаної посади на підставі статті 39 КЗпП України у звязку із розірванням строкового трудового договору з ініціативи працівника (а.с.102). Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до копій заяв від 14.10.2013 року та 20.01.2014 року, [PERSON] зверталась до голови правління АТ «СК «ТАС» (приватне) про надіслання їй копії наказу про звільнення, трудової книжки, розрахунку сум, належних їй при звільненні та довідки про доходи за останні півроку (а.с.127, 128). Ці обставини підтверджуються копіями цінних листів з описами вкладення, надісланих позивачем [PERSON] на адресу ПАТ «Страхова компанія «ТАС», датованих 14.10.2013 року та 20.01.2014 року (а.с.106, 129). Із заявою про порушення її трудових прав [PERSON] зверталась до начальника Територіальної державної інспекції з питань праці у м.Києві, що стверджується копією заяви [PERSON] та письмовою відповіддю державної інспекції з питань праці, адресованою на імя [PERSON] (а.с.130-131). Дані факти підтверджують те, що [PERSON] намагалася у встановлені законом строки отримати після звільнення з роботи належну їй трудову книжку. Судом не приймається до уваги копія акту від 03.10.2013 року, складеного фахівцем Управління по роботі з персоналом [PERSON], директором Департаменту підтримки клієнтів [PERSON] та заступником начальника відділу по роботі з письмовими запитами клієнтів Департаменту підтримки клієнтів [PERSON], оскільки даний документ не містить відповідні обовязкові реквізити, зокрема назву організації, що його склала, реєстраційний індекс документа, тощо (а.с.105). Так, згідно Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1242, документ повинен містити обовязкові для певного його виду реквізити, що розміщуються в установленому порядку, а саме: найменування установи автора документа, назву виду документа (крім листів), дату, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту, текст, підпис. Індексація документів полягає у присвоєнні їм умовних позначень індексів, які надаються документам під час під час їх реєстрації. Реєстраційний індекс складається з порядкового номера документа у межах групи документів, що реєструються, який доповнюється індексами, що застосовуються в установі, зокрема індексами за номенклатурою справ, структурного підрозділу, кореспондентів, посадових осіб, які розглядають або підписують документ, виконавців, питань діяльності яких стосується документ, тощо. Складові частини реєстраційного індексу відокремлюються одна від одної правобічною похилою рискою. Послідовність написання складових частин реєстраційного індексу може змінюватися залежно від того, який документ реєструється, - вхідний чи такий, що створений в установі. Враховуючи наведені обставини, суд визнає акт від 03.10.2013 року неналежним доказом. Відповідно до положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ч.4 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Судом встановлено, що в день звільнення позивача [PERSON] не було ознайомлено із наказом про звільнення, не було проведено з нею розрахунок та з вини роботодавця не було видано їй трудову книжку. Так, [PERSON] у день звільнення з роботи 03.10.2013 року звернулась до лікувального закладу та з цього числа перебувала на лікарняному до 14.10.2013 року, що підтверджується копією листка непрацездатності серії АГМ №092643 (а.с.180). Даний факт не заперечили сторони в судовому засіданні, крім того, представник відповідача ствердив про те, що Товариство оплатило цей листок непрацездатності. Отже, позивач [PERSON] була відсутня на роботі у день звільнення, і відповідач був зобовязаний діяти відповідно до п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, згідно якого якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. За змістом вказаних норм відповідач у випадку відсутності позивачки на роботі в день звільнення чи небажання останньої отримати трудову книжку, був зобов'язаний в цей день надіслати їй поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, чого не зробив, порушивши вимоги Інструкції та права позивачки. Посилання відповідача на неотримання листа від позивача з вимогою видати їй трудову книжку, суд не приймає до уваги як необгрунтоване, оскільки такі дії відповідача не відповідають Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, згідно якої роботодавець має надіслати працівнику поштове повідомлення. Відповідно до абз. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно з абз. 1 п. 8 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин . Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів. Виходячи з вищенаведеного, попередніми повними відпрацьованими місяцями роботи позивача є серпень 2013 року та вересень 2013 року, середньоденна заробітна плата за вказаний період становить: 202 грн. 47 коп., виходячи із розрахунку: 8504 грн. заробітної плати :42 робочих дні в серпні та вересні 2013 року = 202,47 грн. Судом встановлено, що позивач [PERSON] отримала трудову книжку цінним листом 10 березня 2014 року у відділенні поштового звязку Київ-148, який був відправлений згідно з відтиском поштового штемпеля 25.02.2014 року. Тому з відповідача підлягає до стягнення середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, повязаного із затримкою видачі трудової книжки з вини роботодавця, а саме з 04 жовтня 2013 року по 24 лютого 2014 року (а.с. 106, 134, 181). Період затримки видачі трудової книжки за період з 04.10.2013 року по 24.02.2014 року складає 4 календарних місяці та 20 днів (з них 96 робочих днів). Таким чином, розмір середнього заробітку позивача за весь час вимушеного прогулу, повязаного із затримкою видачі трудової книжки складає 19437,12 грн., виходячи із розрахунку: середньоденна заробітна плата у розмірі 202,47 грн. х 96 робочих днів затримки видачі трудової книжки = 19437,12 грн. Крім того, згідно з ч. 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, оскільки несвоєчасна видача трудової книжки свідчить про порушення законних прав позивача, що призвело до моральних страждань позивача, у зв'язку з чим, вона була змушена застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, а тому, з урахуванням матеріалів справи, встановлених обставин по справі та наслідків, які наступили, вимог розумності та справедливості, суд вважає можливим задоволити позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» в користь [PERSON] 19437,12 грн. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, повязаного із затримкою видачі трудової книжки з вини роботодавця, за період з 04 жовтня 2013 року по 24 лютого 2014 року та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, суд вважає її безпідставною і відмовляє у її задоволенні у звязку з наступним. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються спеціальними нормами. Зокрема відповідальність власника або уповноваженого ним органу за порушення строків виплати заробітної плати передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за затримку розрахунку при звільненні - ст. 117 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки ч.4 ст.235 КЗпП України, тощо. Можливості покладення на будь-яку із сторін трудового договору відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України законом не встановлено. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 03.10.2012 року в справі №6-109 цс 12 у трудових правовідносинах такі поняття як зобовязання, неустойка чи інші санкції за невиконання зобовязання не застосовуються. Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача коштів за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки норма ч.2 ст.625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникли між стронами. Згідно вимог ч. 3 ст.88 ЦПК України, з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ТАС» в дохід держави суд стягує судовий збір по справі в сумі 487,20 грн., з яких судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги майнового характеру та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги немайнового характеру (в частині моральної шкоди), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: approved