Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

15 квітня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів та заробітків, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області. Відповідач мешкає окремо, а тому неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки, що ставить її у тяжке матеріальне становище. Позивачка потребує участі відповідача у матеріальному забезпеченні. Відповідач працює на державному підприємстві «Антонов» м.Київ, інших утриманців , окрім неповнолітнього сина [PERSON] , відповідач не має. За станом свого здоров`я та матеріальним становищем відповідач може надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання сина. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року по справі було відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін було відмовлено. Від відповідача [PERSON] , у запропонований йому ухвалою про відкриття провадження по справі від 12 травня 2020 року строк, відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення на його адресу судової повістки. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 16.01.2014 року Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області, актовий запис №13, сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , батьками якого є відповідач [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). З Довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету міської ради від 08.04.2020 року вбачається, що [PERSON] та її син [PERSON] , 2014 року народження, проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Таким чином, дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с.7). Відповідач, являючись батьком [PERSON] , належної матеріальної допомоги на утримання останнього не надає. Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору з власної ініціативи. Так, в своєму позові позивач вказала, що відповідач працює на Державному підприємстві «Антонов» та його матеріальне становище та здоров`я є достатнім для задоволення вимоги про стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для сина [PERSON] , але доказів цьому позивач суду не надала. Таким чином, суд вважає, що аліментні платежі на утримання дитини мають бути не меншими ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, а саме не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим позов підлягає задоволенню частково. Відповідач є здоровою, працездатною особою, який окрім неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , не має на утриманні інших дітей. Відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, своїх заперечень не надав, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення позову на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави, від сплати яких позивачку за законом звільнено. На підставі викладеного і у відповідності зі ст.ст. 141, 247, 263-265, 273, 280, 281, 354-355, 430 ЦПК України, суд ЦПК України, суд, -

Outcome: partial