Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

15.10.2020 року позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою про визнання неправомірною відмови в реєстрації місця проживання та зобов`язання вчинити певні дії. В якій просить визнати неправомірною відмову виконавчого комітету Хотинської міської ради Чернівецької області Юрку Дорині Віорелівні та [PERSON] , [INFO] в реєстрації місця проживання по [ADDRESS] та зобов`язати виконавчий комітет Хотинської міської ради Чернівецької області здійснити реєстрацію місця проживання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 2000 року перебуває в шлюбі з [PERSON] та мають від шлюбу двох дітей: доньку [PERSON] , 2002 року народження та доньку [PERSON] , 2009 року народження. Вказує, що вона з малолітньою донькою [PERSON] знялася з реєстрації місця проживання по [ADDRESS] , для реєстрації разом зі своїм чоловіком, який з 13.01.2014 року разом із донькою [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , що підтверджується будинковою книгою та копією паспорта її чоловіка [PERSON] . Використовуючи своє право згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та ст. 310 ЦК України нею були подані документи до виконавчого комітету ЦНАП Хотинської міської ради, що підтверджується заявами № 215 та № 216 від 29.09.2020 року. Проте, всупереч вимогам ст. 65 ЖК України, адміністратор відмовив в реєстрації місця проживання посилаючись на відсутність згоди власника житла, тобто органу місцевого самоврядування зробивши відповідні записи в заявах. В той же день, секретарем Хотинської міської ради згідно листа № 02-14-1128 від 29.09.2020 року було надано відмову, яка обґрунтована тим, що житловий будинок є власністю територіальної громади і розпорядження яким належить до виключних повноважень відповідної ради. Разом з цим, зазначає, що права [PERSON] , як наймача даного житлового приміщення були підтверджені рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.02.2020 року, яким відмовлено в задоволенні позову Хотинської міської ради про визнання особи такою, що втратила право проживання та користування житловим будинком. Вважає, що відмова в реєстрації місця проживання є неправомірною, оскільки за наявності згоди наймача при реєстрації членів родини законодавством не передбачається обов`язковість наявності згоди власника приміщення. При цьому, вказує, що відмова в реєстрації місця проживання порушує вимоги ст. 4 вищевказаних Правил, що громадяни України зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з місця реєстрації проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Підтримуючи вищевикладене, просила задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. Ухвалою суду від 24.11.2020 року поновлено строк для звернення до суду з клопотанням про залучення третьої особи. Ухвалою суду від 24.11.2020 року залучено до участі у цивільній справі № 724/1538/20, провадження № 2/724/466/20 за позовом [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] до виконавчого комітету Хотинської міської об`єднаної територіальної громади про визнання неправомірною відмови в реєстрації місця проживання та зобов`язання вчинити певні дії - третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] ( [ADDRESS] ), які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 24.11.2020 року залучено до участі в справі за позовом [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] до виконавчого комітету Хотинської міської об`єднаної територіальної громади про визнання неправомірною відмови в реєстрації місця проживання та зобов`язання вчинити певні дії - третю особу: Службу у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Хотинської міської ради - Гіждівський В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Третя особа - представник Служби у справах дітей Хотинської РДА в судове засідання не з`явився, але був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він народився в місті Хотині, Чернівецької області, на даний час винаймає кімнату в гуртожитку, в якій проживає разом з двома маленькими дітками та дружиною, дуже давно стояв на черзі, щоб отримати житло, вказав, що вони згідні щоб взяти цей будинок, він сам його добудує і все зробить, лише би їм надали цей будинок по [ADDRESS] . Вважає, що в порівнянні з ним, позивачів не потрібно реєструвати у вказаному будинку, оскільки вони мають де проживати. Вважає, що площа будинку замала для проживання ще однієї особи в будинку. Також, зазначив, що він 3 роки назад став інвалідом, що стало причиною того, що будинок надали скоріше, та з того часу як їм надали вказаний будинок згідно рішення № 137/10 від 23 жовтня 2020 року «Про надання житла, що належить до комунальної власності Хотинської міської ради», він майже кожного дня туди навідується, за час його перебування біля будинку нікого не було. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала думку свого чоловіка [PERSON] з приводу позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третіх осіб, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суду, позивачі за власним розсудом обирають спосіб захисту прав. Між тим, позивачами в даній справі, вважаючи спірний заповіт нікчемним, вимог про визнання заповіту недійсним не заявлялось. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи і інтереси фізичних осіб, права та свободи юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з зазначених правових норм, спосіб захисту своїх прав обирає позивач, суд не має права на власний розсуд змінювати спосіб захисту прав, обраний позивачем. Так, судом встановлено, що [PERSON] працюючи на посаді начальника Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП України в Чернівецькій області, пізніше в 2015 році переведений на посаду заступника начальника слідчого управління ГУНП України в Чернівецькій області проживав в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який раніше рахувався як службовий ОВС до моменту добровільної передачі в комунальну власність Хотинської міської ради. У вказаний будинок по [ADDRESS] , [PERSON] заселено як наймача. Згідно ч. 1 ст. 118 ЖК Украхни, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області в справі № 724/52/20, провадження № 2/724/122/20, за позовом Хотинської міської ради до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яким в задоволенні позову відмовлено, встановлено, що на баланс Хотинської міської ради вказане житлове приміщення передано лише в квітні місяці 2019 року на підставі спільного наказу № 241 від 10.04.2019 року Хотинської міської ради та Хотинського РВ УМВС України в Чернівецькій області. Вказане рішення позивачем Хотинською міською радою не оскаржувалось, набрало законної сили 27 березня 2020 року. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер Витягу 187236961 від 01.11.2019 року Хотинській міській раді на праві комунальної власності на підставі рішення «Про передачу об`єкта житлового фонду права державної власності у комунальну власність Хотинської міської ради» належить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, відповідачем не ініціювалось питання про виселення із займаного приміщення по [ADDRESS] - [PERSON] починаючи з 2015 року, а лише ставилось питання про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житловим приміщенням, в порядку ст. 72 Житлового кодексу України, при цьому представник позивача під час розгляду вищевказаної справи посилався на те, що право користування житловим будинком [PERSON] та [PERSON] втратили з моменту припинення [PERSON] трудових відносин з Хотинським ВП Кельменецького ВП ГУНП України в Чернівецькій області ще в 2015 році, оскільки саме в 2015 році [PERSON] був переведений з посади начальника Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП України в Чернівецькій області на посаду заступника начальника слідчого управління ГУНП України в Чернівецькій області, з якої і звільнився та вийшов на пенсію, адже раніше вказаний будинок рахувався як службовий ОВС до моменту добровільної передачі в комунальну власність Хотинської міської ради. Так, згідно будинкової книги, в будинку [ADDRESS] зареєстровані громадяни [PERSON] , [INFO] , з 13.01.2014 року та його донька [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 13.01.2014 року. Відповідно до заяви № 215 [PERSON] , у реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] останній відмовлено, у зв`язку з тим, що особа не подала необхідних документів, а саме згоду власника. Згідно заяви № 216 [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про реєстрацію місця проживання у реєстрації місця проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відмовлено. Відповідно до відповіді виконавчого комітету Хотинської міської ради № 02-14-1128 від 29.09.2020 року, щодо реєстрації місця проживання [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] , 2009 року народження за адресою: [ADDRESS] , зазначено, що житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] у відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - є власністю територіальної громади міста Хотина в особі Хотинської міської ради та на підставі акту обстеження житлового приміщення за вказаною адресою встановлено, що житловий будинок не придатний до використання та не відповідає санітарним та технічним умовам. Також у цій відповіді є посилання на ст. 6 Сімейного кодексу України, згідно якої відповідач зазначає, що вказаною статтею визначено правовий статус дитини, а саме малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітня дитина - вважається дитина у віці від 14 до 18 років. Донька [PERSON] , 2009 року народження, а тому вважається малолітньою особою, щодо яких відсутня згадка у пункті 4 статті 18 правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного Державного демографічного реєстру, в зв`язку з цим і було відмовлено у реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Проте, суд не погоджується із такими доводами представника відповідача, виходячи з наступного. Згідно ст. 6 Закону України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник). Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з положеннями статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з частиною другою статті 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно ч. 1 ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету - одну чи декілька з тих, що перелічені у пункті 2 вказаної статті, - чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві». Втручання у право на повагу до житла має бути також «необхідним у демократичному суспільстві». Тобто, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності» та бути домірним переслідуваній легітимній меті (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Зехентнер проти Австрії» («Zehentner v. Austria»), заява № 20082/02, § 56). Принцип пропорційності у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазначає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Аналізуючи вищевказані статті, суд вважає, що так як [PERSON] є наймачем житла, а тому його донька [PERSON] має право на проживання разом зі своїм батьком, оскільки права дитини мають бути захищені відповідно до закону. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання неправомірною відмову виконавчого комітету Хотинської міської ради Чернівецької області Юрку Дорині Віорелівні та [PERSON] , [INFO] в реєстрації місця проживання по [ADDRESS] підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог, з приводу зобов`язання виконавчого комітету Хотинської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що в цій частині позивачу слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що після відмови позивачам [PERSON] та [PERSON] у реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету № 137/10 від 23 жовтня 2020 року «Про надання житла, що належить до комунальної власності Хотинської міської ради» надано позачергово [PERSON] , [INFO] , особі, яка перебуває на квартирному обліку, потребує поліпшення житлових умов і на яку поширюється дія закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , житловий будинок під літ. А -1, цегла, загальна площа - 74,50 кв.м., житлова площа 43,90 кв.м., літ. б - сарай, цегла, 1-2 огорожа - металеві з/б плити, що належить до комунальної власності Хотинської міської ради за адресою: [ADDRESS] . Видати [PERSON] ордер на жиле приміщення (житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (а.с.37). Згідно копії паспорта № [NUMBER] виданого 10.03.2020 року [PERSON] та довідки про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями виконавчого комітету Хотинської міської ради з 27.10.2020 року зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] значиться за адресою: [ADDRESS] . В даній справі вирішується питання про зобов`язання відповідача виконавчий комітет Хотинської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вирішенням питання про зобов`язання відповідача виконавчого комітету Хотинської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що може впливати на житлові права та інтереси [PERSON] , [PERSON] , які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , які залучені до участі в даній справі, як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Тому, підсумовуючи вищевикладене, та враховуючи рішення сесії виконавчого комітету Хотинської міської ради від 23.10.2020 року № 137/10 «Про надання житла, що належить до комунальної власності Хотинської міської ради» позачергово [PERSON] , [INFO] , особі, яка перебуває на квартирному обліку, суд вважає, що судове рішення в даній справі в частині зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію позивачів по [ADDRESS] , може вплинути на права, інтереси та обов`язки третьої особи [PERSON] та членів його сім`ї, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог позивачу слід відмовити. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не є співвідповідачами в справі. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачів слід задовольнити частково, визнати неправомірною відмову виконавчого комітету Хотинської міської ради Чернівецької області Юрку Дорині Віорелівні та [PERSON] , [INFO] в реєстрації місця проживання по [ADDRESS] . В задоволенні решти позовних вимог - відмовити. На підставі викладеного, та

Outcome: partial