Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

17.01.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 31 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом № 53 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин в них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося з самого початку спільного проживання, оскільки між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відсутність між ними взаємного порозуміння та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву сімейних відносин. Подружні стосунки між нею та відповідачем припинені, тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що так як на даний час між нею та відповідачем втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги, тому вважає, що їхня сім'я існує формально. Вважає, що збереження їхньої сім'ї є неможливим, оскільки миритися з відповідачем не бажає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 31 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом № 53. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний, не заперечує щодо винесення в справі заочного рішення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 31 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом № 53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31 липня 2015 року. Від шлюбних відносин в сторін є малолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає біля позивача та знаходиться на її утриманні. Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 24 березня 2016 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області вбачається, що [PERSON], [INFO] змінила прізвище на «[PERSON]». Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім'я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 384,20 грн. сплаченого судового збору при поданні позову до суду. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved