overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

17.03.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.03.2012 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Разом не проживають з квітня 2014 року. Позивачка з відповідачем шлюбні відносини фактично припинили, спільне господарство не ведуть. Оскільки сім'я розпалась та зберегти її позивачка вважає не можливим, просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до початку судового засідання надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з*явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Зважаючи на вищезазначені обставини, а також на те, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 36. Від спільного проживання сторони не мають неповнолітніх дітей. З квітня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв*язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов [PERSON] підлягає задоволенню, вона при пред'явленні позову сплатила судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., то судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

17.03.2014 року Чорноморський державний університет ім. П. Могили звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання контракту та стягнення заборгованості за навчання. У своєму позові позивач зазначив, що між ним та [PERSON] було укладено контракт про надання послуг по отриманню базової вищої освіти за програмою бакалавра за спеціальністю «Міжнародні відносини» на протязі 2011-2014 років з оплатою за весь період навчання 29800 грн. [PERSON] приступила до навчання, але згодом залишила університет. У зв'язку з тим, що за проведення навчання в університеті [PERSON] повинна була сплатити, згідно розрахунків бухгалтерії 19263 грн., але нею було сплачено 4500 грн. Посилаючись на вищезазначене просили розірвати контракт з [PERSON] та стягнути з останньої заборгованість за навчання в розмірі 14763 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, між Чорноморським державним університетом ім. П. Могили та [PERSON] було укладено контракт про надання послуг по отриманню базової вищої освіти за програмою бакалавра за спеціальністю «Міжнародні відносини» на протязі 2011-2014 років з оплатою за весь період навчання 29800 грн. Наказом 20-«с» від 06.09.2011 року [PERSON] була повторно зарахована до університету. [PERSON] приступила до навчання, але згодом залишила університет, і в зв'язку з порушенням графіку навчального процесу та угод контракту була відрахована наказом №16 «с» від 10.09.2013 року. За проведення навчання в університеті [PERSON] повинна сплатити, згідно розрахунків бухгалтерії 19263 грн. Сплачено відповідачем [PERSON] 4500 грн. Заборгованість складає 14763 грн. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але відповідач свої зобов'язання за укладеним договором не виконав. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені витрати за сплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

17.03.2014 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу(а.с.2), мотивуючи свої вимоги тим, що 20.09.2007 р. зареєстровано шлюб з відповідачем. Спільних дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось. З серпня 2009 р. вона почала проживати та вести спільне господарство з іншим чоловіком, з яким у неї народилась донька - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка, відповідач не з'явились. Про час та місце слухання справи були повідомлені. Позивачка надала суду письмову заяву; позов підтримує; витрати з відповідача просить не стягувати. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Судові витрати з відповідача не стягуються, оскільки позивачка просить цього не робити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

17.03.2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, де зазначила, що з 24.10.1998 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину [PERSON], 1999 року народження. 15.12.2008 року шлюб з відповідачем було розірвано. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менш, чім 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з березня 2011 року, вказуючи на те, що вони з відповідачем однією сім'єю не проживають. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає з моменту припинення шлюбу, що ущемляє майнові інтереси дитини. Відповідач є фізичною особою підприємцем, матеріально забезпечений . Усі намагання позивачки отримати аліменти без звернення до суду на дають відповідного результату. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надіславши від свого імені заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з березня 2011 року. Відповідач, до судового засідання не з`явився, надіславши від свого імені заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з березня 2011 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі за наступними підставами. Згідно свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 07 травня 1999 р. актовий запис № 368, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], на утримання якої позивачка хоче стягнути аліменти. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Згідно до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

17.03.2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, де зазначила, що у період з 2001 по 2008 рік вона мешкала у цивільному шлюбі із [PERSON], який є відповідачем по справі. [INFO] в них народилася дочка [PERSON]. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менш, чім 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, вказуючи на те, що вони з відповідачем однією сім'єю не проживають з 2007 р., відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надіславши від свого імені заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про розгляд справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що позивачка є матір'ю неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.03.2007 р. серії [NUMBER]. У відповідності з довідкою КСН «селища Мирний» від 19.12.2013 р. №1127 позивачка мешкає за адресою: [ADDRESS] з дочкою [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей 1/4 частину з усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

17. 03. 2015 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що внаслідок порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, позивачу було нанесено збитки на суму 14349,30 грн. До судового засідання позивач не зявився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» редакції №33 від 13 серпня 2015 року, причину неявки не повідомила. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «Приватбанк» та Фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 19.04.2012 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання, які взяли сторони на себе при укладанні договору, повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої обовязки за кредитним договором в повному обсязі не виконував, а саме, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим у відповідача станом на день подачі позовної заяви існує заборгованість у розмірі 14349,30 грн., яка залишається до теперішнього часу несплаченою. Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

17.03.2015 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 вересня 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого дітей не мають. Позивач також зазначає, що протягом останнього часу сімейне життя поступово погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На дату звернення до суду вони проживають окремо та не ведуть спільного домашнього господарства. Позивач стверджує, що виявилось, що вони з чоловіком мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, зокрема вона працює на двох роботах, проте відповідач ніде не працює, є безробітним та проживає на фактичному утриманні його матері і навіть не бажає шукати роботу для утриманні сім'ї. Крім того на її прохання розірвати шлюб в органу РАЦСУ відповідач відмовився, в зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки вважає, що примирення між ними не можливе. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його присутності не надав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши подану позивачем заяву, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 12 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис № 482, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а. с. 4). З позовної заяви встановлено, що у сторін малолітніх та неповнолітніх дітей немає (а. с. 10-11). Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

17.03.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 06.04.2002 року виконавчим органом Торговицької сільської ради Новоархангельського р-ну Кіровоградської обл., актовий запис №6. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що спільне життя в них не склалося в зв'язку з втратою порозуміння. В теперішній час сім'я розпалась остаточно, подружні стосунки не підтримуються. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання до суду не з'явився, про день слухання справи повідомлявся за місцем проживання. Враховуючи, що позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.04.2002 року у виконавчому органі Торговицької сільської ради Новоархангельського р-ну Кіровоградської обл., актовий запис №6 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). У судовому засіданні позивачка пояснила, що разом з відповідачем не проживають з серпня 2014 року, спільне господарство та бюджет не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини на даний час у сторін немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Враховуючи викладене, суд вважає збереження сім'ї неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

17.03.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою\~ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Свою заяву мотивував тим, що 14.01.2014 р. подав до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області заяву про призначення пенсії, проте у військовому квитку заявника серії [NUMBER] від 11.04.1978 р. його призвище зазначено мовою оригіналу [PERSON] , а згідно паспорта українською мовою зазначено « [PERSON] », що перешкоджає підтвердженню права на пенсію. В судове засідання заявник не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні заяви. Заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, покладалася на рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, перевіривши їх на допустимість, належність, достовірність та достатність, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. [INFO] \~ в с. Межерічі, УРСР народився заявник\~ (мовою оригіналу)\~ [PERSON] , про що 29.01.1960 Межерьцькою СР складено відповідний актовий запис за № 5, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). 11.04.1978 Павлоградським міським військовим комісаріатом заявнику\~ видано військовий квиток серії [NUMBER] , де призвище заявника зазначено\~ мовою оригіналу: Половный (а.с.11-13). Згідно з паспортом [PERSON] , [INFO] ,\~\~ [NUMBER] , виданий 13.02.2001 Павлоградським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, прізвище заявника російською мовою зазначено:\~ « [PERSON] », українською « [PERSON] » (а.с.5-6). З огляду на викладене, зважаючи на встановлену судом граматичну помилку у написані прізвища заявника у військовому квитку серії [NUMBER] від 11.04.1978 р., суд доходить висновку, що заява підлягає повному задоволенню.\- \- \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

17.03.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до своєї матері [PERSON] яким просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], зняття відповідача з реєстрації по спірній квартирі. Вказує що відповідач є наймачем вказаної квартири, він є членом родини наймача. Мати з травня 2009 р. залишила житло, в спірній квартирі не проживає, виїхавши за межі України. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловою площею, оскільки вона не проживає в квартирі понад 6 місяців без поважних причин. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок розгляду справи, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена через житловий орган за місцем реєстрації згідно ст.76 ч.3-4 ЦПК України, оскільки за місцем реєстрації не проживає. Третя особа ГУ ДМС України в Дніпропетровській області направило до суду відгук про розгляд справи в відсутності представника. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов слід задовольнити частково і відповідно до ст.71 ЖК України, визнати відповідача таким що втратив право користування житловим приміщенням. Судом встановлено довідкою з місця проживання, актом затвердженим ТОВ «УЮТ-2011» а.с.7-9, що [PERSON]є наймачем квартири [ADDRESS]. З травня 2009 р. відповідач в квартирі не проживає, залишила житло, що підтверджується актом. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж 6 місяців без поважних причин, відповідно може бути визнаний таким що втратив право користування житловим приміщенням. В частині позову про зобов'язання зняття з реєстрації позивачу слід відмовити, оскільки відповідач визнається таким що втратив право користування житловим приміщенням; тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби при винесенні такого рішення, зобов'язаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. На підставі ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: partial