Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

16.07.2019 року (згідно штампу на конверті) представник Харківського національного університету внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за навчання у сумі 11\~422, 83 грн. та судові витати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.04.2012 № 167 [PERSON] з 10.04.2012 року прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якості здобувача, що працюватиме над дисертацією поза ад`юнктурою за спеціальністю 12.00.03 - цивільне право і процес; сімейне право; міжнародне приватне право на платній основі, на підставі заяви [PERSON] від 05.01.2012 року. За період навчання з 10.04.2012 року по 10.04.2013 року [PERSON] проведено оплату у сумі 3\~807,61 грн. Наказом ХНУВС від 08.04.2016 року №225 [PERSON] відраховано з числа здобувачів та згідно довідки-розрахунку оплати за навчання в аспірантурі ХНУВС від 18.05.2017 року № 4/948 загальна сума заборгованості на день відрахування [PERSON] становить 11\~422, 83 грн. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2019 року цивільну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання надіслано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Відповідно до супровідного листа Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2019 року матеріали вказаної цивільної справи направлені до Жовтневого районного суду м. Харкова та отримані останнім 12.08.2019 року. Відтак, зазначена позовна заява автоматизованою системою документообігу суду розподілена на суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.08.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання. Призначено судове засідання. 31.10.2019 року на адресу суду за вх. №30513 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому остання просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Разом з тим, 17.01.2020 року на адресу суду за вх. №1545 від представника позивача ХНУВС надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача ХНУВС подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи в її відсутність, застосувати позовну давність і у зв`язку з цим відмовити у позові. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі відповідної заяви [PERSON] від 05.01.2012 року (а.с.6) та наукового керівника про прикріплення відповідача до кафедри на госпрозрахунковій основі від 05.01.2012 року (а.с.42) наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.04.2012 № 167 [PERSON] з 10.04.2012 року прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якості здобувача, що працюватиме над дисертацією поза ад`юнктурою за спеціальністю 12.00.03 - цивільне право і процес; сімейне право; міжнародне приватне право на платній основ (а.с.5). 28.09.2012 року між позивачем ХНУВС та відповідачем [PERSON] укладено договір №26/12 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів. Згідно з розділом 2 договору університет, зокрема, зобов`язується прикріпити замовника наказом Університету в якості здобувача для складання кандидатських іспитів на строк 5 років, а замовник зобов`язується своєчасно вносити плату за послуги у розмірах та у строки, що встановлені цим договором. В розділі 3 договору вказано, що загальна ціна послуги становить 19038, 05 грн. Замовник зобов`язаний оплачувати послугу щорічно у сумі 3807, 61 грн. Оплата за перший рік проводиться протягом місяця з дня підписання наказу університету про прикріплення у якості здобувача. Оплата за наступний рік проводиться з 10 квітні по 10 травня. Розділом 4 договору передбачено, що несвоєчасне перерахування грошових коштів або порушення інших умов цього договору є підставою для розірвання цього договору та відрахування здобувача з університету. В розділі 6 договору закріплено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 10 квітня 2017 року. (а.с.43). Відповідач [PERSON] складала кандидатський іспит з філософії, що підтверджується копією протоколу №4 від 12.05.2012 року (а.с.47). За період навчання з 10.04.2012 року по 10.04.2013 року [PERSON] проведено оплату у сумі 3\~807,61 грн. (а.с. 7, 48). Наказом ХНУВС від 08.04.2016 року №225 [PERSON] відрахована з числа здобувачів з 14 квітня 2016 року у зв`язку із невиконанням індивідуального плану роботи здобувача, втратою зв`язку з кафедрою та науковим керівником (а.с.8). Згідно з довідкою-розрахунком оплати надання освітніх послуг [PERSON] навчалась в Харківському національному університеті внутрішніх справ з 10.04.2012-08.04.2016 р. і за цей же період розрахована заборгованості по оплаті послуг за навчання, яка становить 11\~422, 83 грн і скаладється з нарахованих та несплачених сум: 3807,61 грн.- за період з 10.04.2013 року по 10.04.2014 року; 3807,61 грн.- за період з 10.04.2014 року по 10.04.2015 року; 3807,61 грн.- за період з 10.04.2015 року по 10.04.2016 року (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частиною 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами ст. 530 ЦК України, встановлено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вимогами ст. 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 253 ЦК України закріплює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до\~ч.5\~ст.\~261\~ЦК України\~за зобов`язаннями\~з визначеним\~строком виконання\~перебіг позовної\~давності починається\~зі спливом\~строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. З матеріалів,\~доданих до\~позовної заяви\~позивачем,\~вбачається,\~що відповідач\~ [PERSON] \~наказом від\~08.04.2016\~року №225\~відрахована з\~числа здобувачів\~з 14\~квітня 2016\~року.\~Договором,\~укладеним з\~відповідачем,\~передбачено,\~що оплата\~за наступний\~рік проводиться\~з 10\~квітня по\~10\~травня.\~Отже строк\~порушення обов`язку\~відповідачем щодо\~оплати за\~кожен рік\~навчання \~розпочинається з\~10\~травня вказаного\~року.\~Таким чином\~строк виконання\~обов`язку боржником\~знаходиться в\~рамках терміну\~навчання,\~тобто з\~10.04.2012\~року по\~08.04.2016\~року,\~і \~в даному\~випадку строк\~позовної давності\~слід обраховувати\~з 11.05.2016\~року,\~коли позивач\~дізнався,\~що відповідач\~не сплатила\~передбачену договором\~суму за\~останній рік\~навчання період 10.04.2015 - 10.04.2016 року і була відрахована з 14.04.2016 року. Оскільки загальний строк позовної давності становить 3 роки, то відповідно, закінчується він 11.05.2019 року, проте з позовом позивач звернувся до суду лише 16.07.2019 року, як зазначено на поштовому штампі на конверті. При цьому в тексті позову вказано, що позивачем не проводились заходи досудового врегулювання спору. Про пропущення строку позовної давності з поважних причин позивачем також не заявлялось. Суд вважає, що на момент відрахування [PERSON] , позивач володів інформацією про існування заборгованості та мав можливість звернутись з позовом про її стягнення, однак в даному випадку позивач вчасно не скористався таким правом. Стаття 267 ЦК України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на вказане, оскільки Харківського національного університету внутрішніх прав подано позов до суду з пропуском строку позовної давності, а відповідачем зроблено відповідну заяву, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в позові. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed