Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

16.09.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області, Управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області про відшкодування шкоди. Позов [PERSON] про відшкодування шкоди - задоволити частково. Вирішено стягнути із Управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації на користь [PERSON] в рахунок відшкодування збитків в розмірі 47 790, 70 грн. Стягнуто із Управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. 22.09.2021 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання представника позивача - адвоката Іллінського О.В. про відшкодування судових витрат, посилаючись на те, що позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., тому просив стягнути з відповідача - Управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації на користь позивача [PERSON] судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 200 грн. Частинами 3, 4 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись. 29.09.2021 до суду від представника позивача - адвоката Іллінського О.В. надійшла заява з проханням розгляд клопотання здійснювати за відсутності позивача та представника позивача. Представник відповідача - Управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації в судові засідання, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16.09.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області, Управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області про відшкодування шкоди. Позов [PERSON] про відшкодування шкоди - задоволити частково. Вирішено стягнути із Управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації на користь [PERSON] в рахунок відшкодування збитків в розмірі 47 790, 70 грн. Стягнуто із Управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось, при цьому в позовній заяві позивачем вказано, що витрати по оплаті правової допомоги становлять 5 000 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження витрат на правничу допомогу надано: 1) договір про надання правової допомоги від 01.04.2021, 2) Актом надання послуг від 20.09.2021; 3) квитанцією до прибуткового касового ордера № 18. від 20.09.2021. Отже, витрати [PERSON] на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, тому з підлягають стягненню з відповідача у розмірі 5 200,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved