Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

16 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 4, що розташований за адресою: [ADDRESS] укладений 17 червня 1998 року між покупцем [PERSON] та продавцем [PERSON], який зареєстрований Українською універсальною товарно-сировинною біржею за № 23/06. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 17 червня 1998 року між ним з однією сторони та [PERSON] з іншої сторони, укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] Вказаний договір був укладений на Українській універсальній товарно-сировинній біржі та зареєстрований у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним № 23/06 без подальшого його нотаріального посвідчення. Цей договір в ММБТІ був зареєстрований 05 січня 1999 року за реєстраційним № 79 Однак, відповідно до діючого законодавства договір купівлі-продажу будинку підлягає нотаріальному посвідченню, зареєстрований Українською універсальною товарно-сировинною біржею договір не є належним документом, який посвідчує право власності на житловий будинок, оскільки не дотримано нотаріальної форми договору. Державним реєстратором прав на нерухоме майно 08.06.2016 року було відмовлено у реєстрації права власності на будинок, в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, оскільки сторони належним чином виконали умови договору. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, своєчасно та належним чином. Третя особа - Українська універсальна товарно-сировинна біржею в суд свого представника не направила, причину суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена своєчасно та належним чином, заяв з проханням розглядати справу у відсутності її представника від Біржі до суду не надходило. Справа розглядається за відсутності учасників судового провадження, оскільки доказів, наявних у матеріалах цивільної справи достатньо для ухвалення судом рішення. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, судом встановлено, що 17 червня 1998 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 4 що розташований по [ADDRESS] який зареєстрований Українською універсальною товарно-сировинною біржею в Журналі біржових операцій № 23/06, умови якого сторони належним чином виконали (а.с. 4). Цей договір купівлі-продажу був зареєстрований в ММБТІ 05.01.1999 року за реєстраційним № 79 (а.с. 3). Відповідно до технічного паспорту власником спірного житлового будинку вказаний [PERSON], при цьому зазначений перехід права власності від відповідача [PERSON] (а.с. 5-7). В зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу житлового будинку не був посвідчений нотаріально, позивачу, відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 08 червня 2016 року № 29946484, у державній реєстрації права власності на будинок № 4, що розташований по вул. Петровського в с. Котляреве Жовтневого району Миколаївської області відмовлено. Згідно з частиною 1 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку, в якому хоча б однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Однак, на підставі частини 2 ст. 47 ЦК України такий договір може бути визнаний судом дійсним, при умові, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що має місце у цій справі. Згідно з частиною ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Оскільки судом встановлено, що позивач та відповідач виконали всі істотні умови договору і відбулося повне виконання договору, то суд на підставі вищевикладених норми матеріального права визнає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved