Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

15.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 листопада 2016 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, за яким позивач надала [PERSON] грошові кошти в сумі 700 доларів США, а останній в свою чергу зобовязався повернути вказану суму до 10 листопада 2017 року. Проте, у визначений термін боржник грошові кошти не повернув та на теперішній час вимоги позивача стосовно повернення їй коштів виконувати в добровільному порядку не бажає. В звязку з цим, [PERSON] просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 700 доларів США, що станом на дату звернення до суду становить 19610,00 грн., а також судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 704,80 грн. та на правничу допомогу в сумі 3000 грн. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, надали письмові клопотання, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їхньому задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09 листопада 2016 року, між сторонами було укладено договір позики, який оформлено розпискою позичальника. Згідно змісту даного правочину встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 700 доларів США, які зобовязався повернути позикодавцю до десятого листопада 2017 року. У силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (положення ч. 1 ст. 530 ЦК України). За загальним правилом, наведеним у статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи написання відповідачем розписки про отримання від позивача в борг вказаної суми грошових коштів, із зазначенням терміну їх повернення, наявністю підпису в ній боржника та наявністю оригінала розписки у кредитора, на думку суду свідчить про укладення між сторонами договору позики, отримання вказаних у розписці відповідачем грошових коштів та їх неповернення позивачу на момент ухвалення даного рішення судом, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми боргу, вказаної у розписці, підлягають задоволенню. При цьому суд враховує правову позицію [PERSON] Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 761/12665/14-ц, відповідно до якої у статті 53 Закону N 606-XIV закріплено особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Відповідно до\~положень ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов'язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Виходячи з вищевикладеної норми, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по судовому збору в сумі 704,80 грн., квитанція про сплату якого позивачем, міститься в матеріалах справи. Згідно положень ст.. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До матеріалів справи долучено квитанцію про сплату позивачем 3000 гривень за надання правничої допомоги, а тому в звязку з задоволенням позовних вимог вказана сума підлягає компенсації за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved