Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

16 грудня 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, з яких на відшкодування майнової шкоди в сумі 2000 грн. та моральної шкоди в сумі 1000 грн., завданих їй внаслідок пошкодження та знищення приватного майна. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 квітня 2013 року відповідач [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в її житловому будинку [ADDRESS] пошкодив дверну ручку вхідних дверей та розбив скло в металопластиковому вікні, чим заподіяв їй майнову шкоду на загальну суму 500 грн. Крім того, 27 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] підпалив належну їй копицю соломи, чим заподіяв їй майнову шкоду на суму 1500 грн., а тому просить стягнути з останнього на її користь майнову шкоду на загальну суму 2000 грн. Крім того, позивач [PERSON] вказує, що їй, як власниці пошкодженого та знищеного майна, заподіяно моральної шкоди, відповідач в добровільному порядку відшкодувати шкоду відмовляється, а тому моральну шкоду оцінює в 2000 гривень і просить стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позовну заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] у відповідності до ч. 5 ст. 74, ст. 76 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 11) повідомлявся належним чином, на виклики в судові засідання 10 січня 2014 року та 24 січня 2014 року не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав, а тому відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із оглянутих та досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінальних проваджень № 12013240090000157 від 13 квітня 2013 року та № 12013240090000397 від 28 жовтня 2013 року, наданих Білогірським РВ УМВС України в Хмельницькій області від 20 січня 2014 року № 1/414, встановлено, що 12 квітня 2013 року відповідач [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, пошкодив дверну ручку вхідних дверей та розбив скло в металопластиковому вікні житлового будинку [ADDRESS] Хмельницької області, що належить позивачу [PERSON], чим заподіяв їй майнову шкоду на загальну суму 500 грн. Крім того, 27 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] з необережності підпалив належну позивачу [PERSON] солому, чим заподіяв їй майнову шкоду на суму 1500 грн. Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2013 року за фактом пошкодження ручки вхідних дверей та віконного скла [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та призначено відповідне стягнення (а.с. 14). Вирішуючи вимогу позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь майнової шкоди внаслідок пошкодження та знищення належного їй майна, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вищезазначених положень цивільно-процесуального законодавства, суд позбавлений можливості в збиранні доказів з власної ініціативи, а розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Так, не зважаючи на встановлення та доведення фактів пошкодження та знищення відповідачем [PERSON] приватного майна позивача [PERSON], останньою не доведено його дійсну вартість, зокрема, не надано жодного доказу на підтвердження вартості дверної ручки та віконного скла, а також не надано доказів, які б підтверджували вартість знищеної соломи. При цьому, як в матеріалах кримінальних проваджень, так і в позовній заяві та доданих до неї документах, відсутні належні докази про дійсну вартість пошкодженого та знищеного майна, вартість дверної ручки та віконного скла в 500 грн. та соломи в 1500 грн. визначені лише зі слів потерпілої, яка є позивачем по справі, а тому із вказаних підстав вимоги позивача в частині стягнення майнової шкоди не обґрунтовані належними доказами і задоволенню не підлягають. Що ж стосується вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди внаслідок пошкодження та знищення належного їй майна, то суд приходить до наступного висновку. Згідно з положенням ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього ж Кодексу розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, враховуючи те, що сам факт пошкодження та знищення відповідачем майна позивача у вигляді дверної ручки, віконного скла та соломи в судовому засіданні встановлений та доведений, протиправні дії відповідача по відношенню до позивача [PERSON] набули систематичного характеру, шкода відповідачем не відшкодована, позивач змушена була затрачати свій час на відновлення пошкодженого майна та в зв'язку з протиправними діями відповідача вимушено з'являлася на виклики органів досудового розслідування та суду, чим було порушено її звичний спосіб життя, виходячи із засад цивільного законодавства, зокрема справедливості та розумності, розмір моральної шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок пошкодження та знищення її майна, суд визначає в розмірі 1000 грн. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial