Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

15.05.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, мотивуючи вимоги тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який в 2003 році розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається на І курсі денної форми навчання факультету філології та перекладу Національного Авіаційного Університету за спеціальністю «германські мови та перекладач» на контрактній основі. [PERSON] виповнилось 18 років, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою суду від 23.05.2018 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 03.07.2018 року, без виклику сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] розірвано 10 грудня 2003 року, після розірвання шлюбу позивач відновила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» /а.с.5/. Від спільного подружнього життя сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 14.06.2000 року відділом реєстрації актів громадського стану Фастівського міськвиконкому Київської області. З довідки №09666 від 24.04.2018 року, виданої Фастівською житлово-експлуатаційною конторою вбачається, що [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] /а.с.9/. Згідно довідки від 10.05.2018 року №143/12 [PERSON] навчається на І курсі денного відділення Навчально-наукового Гуманітарного інституту Національного авіаційного університету, термін навчання за освітнім ступенем бакалавра: 01.09.2017 -30.06.2021 року /а.с.10/. З Договору №17-І/ОФ-553 про навчання від 14 серпня 2017 року вбачається, що загальна вартість навчання на денній формі, освітньо-кваліфікаційним рівнем Бакалавр за спеціальність «Германські мови та перекладач» складає 81360,00 грн. /а.с.11/. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів необхідно також враховувати матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інше. Відповідно до пункту 20 зазначеної постанови обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, довідкою від 10.05.2018 року №143/12, підтверджується факт навчання повнолітньої доньки позивача на І курсі денного відділення Навчально-наукового Гуманітарного інституту Національного авіаційного університету, у зв'язку з чим [PERSON] потребує матеріальної допомоги, адже вона не має можливості працевлаштуватись та отримувати дохід, а тому у останньої відповідно до вимог Сімейного кодексу України є право вимоги стягнення аліментів з відповідача. За ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Так, за змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості надавати допомогу на час навчання доньки, що передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якою сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом також враховується стан здоров'я і матеріальне становище відповідача та не надання останнім будь-яких доказів щодо цих обставин, суд виходить з презумпції здоров'я відповідача, тобто, що відповідач є здоровою та працездатною особою, та наявність у нього (відповідача) засобів для існування та можливість, у зв'язку з цим, надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці на час навчання. При цьому, офіційні відомості та докази цьому про наявність у відповідача як платника аліментів, інших утриманців та осіб, яким він має в силу закону надавати допомогу, - відсутні, і доказів цьому відповідачем з відзивом на позов не надано. Таким чином, з урахуванням норм чинного сімейного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, на час навчання, що, на переконання суду буде відповідати вимогам розумності та справедливості. При цьому, у разі зміни обставин сторони не позбавлені можливості і мають право ставити вимоги в суді про збільшення чи зменшення присудженого розміру аліментів. Разом із тим слід зазначити, що посилання позивача відносно стягнення аліментів на повнолітню дочку, у відповідності до вимог Закону України «Про Державний бюджет України» (зі змінами внесеними від 17.05.2017 року № 2037-VІІІ, що набрали чинності 08.07.2017 року), у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку є безпідставним, оскільки зазначений закон розповсюджується на дітей, які не досягли 18-ти річного віку, а тому до повнолітньої особи застосуванню не підлягає. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 460 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved