Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

17.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди одного із батьків та дозволу на оформлення документів, мотивуючи свої вимоги наступним: [INFO], не перебуваючи у шлюбі з відповідачем [PERSON], позивач народила дитину - [PERSON], [INFO]. З моменту народження дитини батько про сина не піклувався, аліменти сплачував лише півроку з грудня 2013 року по червень 2014 року. Відповідач [PERSON] не цікавиться життям дитини. На даний час, в зв'язку з проведенням в Луганській області антитерористичної операції, позивач, з метою уникнення загрози своєму життю та життю неповнолітньої дитини, була вимушена тимчасово переміститись з м. Антрацит Луганської області на підконтрольну українській владі територію разом із сином, тому неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, отримує належне піклування про здоров»я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач [PERSON] участі у вихованні та догляді дитини не приймає. Позивач [PERSON] має намір разом з дитиною тимчасово виїзджати за кордон для відпочинку та оздоровлення, а також на непідконтрольній українській владі території України проживають родичі дитини, яких позивач планує відвідувати. Відповідно до правил перетинання Державного кордону, необхідно отримати нотаріально посвідчену згоду від другого з батьків. Батько дитини - [PERSON] постійно знаходиться на непідконтрольній українській владі території Луганської області, виїхати для оформлення зазначеної згоди на виїзд дитини за кордон відповідач відмовляється. А в зв'язку з припиненням доступу до деяких реєстрів інформаційної системи Міністертва юстиції України, оформити такий дозвіл на тимчасово непідконтрольній території неможливо. Просила суд надати тимчасовий дозвіл на виїзд [PERSON] за межі України та непідконтрольну Українській владі територію України у супроводі матері, без згоди другого з батьків [PERSON] до досягнення дитиною 16 річного віку . У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву, у якій у повному обсязі підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи служби у справах дітей Богодухвської районної державної адміністрації Харківської області Галілей З.М., у судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву в якій просила розглядати справу без участі представника служби у справах дітей та при винесенні рішення врахувати інтереси дитини. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного: Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.8) [PERSON] народився [INFO] та його батьком є [PERSON], а матір'ю - [PERSON], актовий запис № 192, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міського управління Юстиції Луганської області. Відповідно довідки № 87 від 16.02.2016 року виданої виконкомом Полково-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] з сином [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS], перемістилась разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] в Харківську область (а.с.10). На підставі п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру СБУ № 415ог від 12.06.2015 року, вимоги, встановлені правилами перетинання Державного кордону громадянами України, розповсюджуються і на порядок в»їзду на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16 річного віку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач [PERSON] та малолітній [PERSON] є переселенцями з тимчасово окупованої території - м. Антрацит Луганської області, де , як зазначено у позові у неї залишилися родичі, з метою повного захисту прав і інтересів малолітнього [PERSON], [INFO], суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. При постановленні цього рішення суд також враховує, що відповідачем [PERSON] надано письмову заяву в якій відповідач не заперечує проти тимчасового вивезення дитини за кордон, крім того відповідачем не було надано жодних заперечень проти позову, а так само і доказів, які б унеможливлювали надання малолітньому [PERSON] дозволу на виїзд за кордон. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551грн. 20 коп.

Outcome: approved