overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

15 грудня 2012 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]»), [INFO], зареєстрований 15 грудня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1587, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] від 17.04.2013. [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.04.2014. Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 20.04.2015 № 149, виданою Сторчівською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред'явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову в частині вимог про розірвання шлюбу. Позивач, який змінив своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, у заяві від 30.05.2016 зазначив про своє бажання після розірвання шлюбу і надалі іменуватися теперішнім прізвищем, що є його правом, передбаченим статтею 113 СК України. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 28.03.2016 № 0.0.527662694.1, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

15 грудня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит на суму 6416 грн. зі сплатою 0,12 % річних на суму залишку заборгованості. В разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник повинен сплачувати банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості. Посилаючись на те, що станом на 2 лютого 2016 року [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 5702 грн. 70 коп., за відсотками в сумі 5 грн. 90 коп., по комісії в сумі 898 грн. 20 коп., у звязку з чим йому було нараховано 7107 грн. 07 коп. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 685 грн. 69 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з нього цих коштів. Сторони в судове засідання повторно не зявились, позивач просив розглядати справу в його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено з п.п. 1, 2, 3, 9 заяви позичальника № CSS0F411821457 від 15 грудня 2012 року, позивач надав [PERSON] кредит на суму 6416 грн. для оплати придбаного відповідачем ноутбуку з комплектуючими зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік строком по 14 січня 2016 року. На підтвердження надання кредиту банком подано рахунок-фактуру № ФТ-0949-03931 від 15 грудня 2012 року. На підставі п. 5 наведеної заяви відповідач повинен сплачувати банку 89 грн. 82 коп. щомісячної винагороди за надання фінансового інструмента. Відповідно до п. 15 заява разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає кредитно-заставний договір між сторонами. За п. 2.4.5.1 Умов та правил надання банківських послуг в разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення, але не менше 1 грн. Згідно з п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг в разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 90 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У відповідності з розрахунком позивача, [PERSON] станом на 2 лютого 2016 року має 5702 грн. 70 коп. заборгованості за кредитом, 5 грн. 90 коп. заборгованості за відсотками, 898 грн. 20 коп. заборгованості по комісії, в звязку з чим йому нараховано 7107 грн. 07 коп. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 685 грн. 69 коп. штрафу (процентна складова). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Оскільки позов підлягає до задоволення, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 1378 грн., сплачені платіжним дорученням від 17 лютого 2016 року. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

15 грудня 2012 року помер батько позивача [PERSON], ( свідоцтво про смерть серії І ЖД № 324238. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 7,02 гектара, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ - ОД № 045822, який виданий Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області 17 травня 2004 року на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області від 06 червня 2003 року № 217/А 2003, яка розташована на території Ульяновської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, масив № 46, ділянка № 6. Для отримання спадщини позивач не зміг вчасно звернутись із заявою у нотаріальну контору, так як не обізнаний в діючому законодавстві. Він вважав, що після смерті батька вже прийняв спадщину так як зберігав Державний акт на землю, похоронив батька, був зареєстрований біля нього, проживав з ним. Нещодавно він звернувся в нотаріальну контору з проханням роз'яснити йому порядок отримання спадщини. Там йому повідомили, що він пропустив термін на подачу заяви про прийняття спадщини та було рекомендовано звернутись в суд. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю один місяць, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його батька [PERSON], який помер 15 грудня 2012 року в с. Ульяновка, Миколаївського району, Одеської області, оскільки він його пропустив з поважної причини, так як не обізнаний в діючому законодавстві. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 4 ), довідкою виданою виконавчим комітетом Ульяновської сільської ради від 06.06.2016 року № 376, про те, що [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в [INFO] ( Леніна ) будинок 19, Миколаївського району, Одеської області ( а.с. 5 ), копією Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] ( а.с. 6 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 7 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 8 9 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

15 грудня 2012 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивачка посилаючись те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору між сторонами немає. Представник позивачки наполягає на позовних вимогах. Відповідач до суду не з'явився, але направив заяву в якої зазначив, що з позовом погоджується справу просить розглянути в його відсутність . Заслухавши пояснення представника позивачки дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З пояснень позивачки з листопада 2013 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають . З пояснень сторін позов про розподіл майна до суду не надавали. Майнового спору між сторонами не має . При таких обставинах суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, зберегти її неможливо. Майнового спору між сторонами не має. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

15 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яку спадкодавець при житті не зареєстрував в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, після смерті матері, [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк він подав заяву до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки оригінал державного акту на право приватної власності на землю був втрачений. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте голова Дзюньківської сільської ради - Яремчук В.І. телефонограмою повідомив суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розгляд справи провести у відсутності представника відповідача, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина у виді Державного акту на право приватної власності на землю, яку спадкодавець при житті не зареєстрував в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, після смерті матері, [PERSON], а [PERSON], як єдиний спадкоємиць за заповітом має намір успадкувати спадщину, однак йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки оригінал державного акту на право приватної власності на землю був втрачений, то з метою захисту майнових прав позивача необхідно визнати за ним право власності на Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серії ВН № 044323, виданий Дзюньківською сільською радою Погребищенського району Вінницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

15 грудня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 27 січня 2007 року. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач з родиною не проживає, на утримання дітей матеріально не допомагає, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] на повторний виклик у судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі 27 січня 2007 року. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач з родиною не проживає, та не виконує своїх обов'язків по утриманню дітей, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності зі ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів повинен складати 1/3 частину від його доходу. Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дітей та відповідача. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

15 грудня 2014 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України її неповнолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. Вона обґрунтовує свою заяву тим, що є громадянкою України, з 19 травня 2004 року зареєстрована та проживає в домі [ADDRESS], працює з листопада 2006 року по теперішній час листоношею в центрі поштового зв'язку №2 Донецької дирекції УДПШЗ «Укрпошта». Вона має чотирьох неповнолітніх дітей, у тому числі дочку, [PERSON], [INFO], яка у теперішній час не може отримати паспорт громадянина України, оскільки відсутні документи, що підтверджують її громадянство. Для оформлення набуття дочкою громадянства України за територіальним походженням необхідно встановити факт постійного проживання на території України, у зв'язку з чим вона просить встановити факт, що [PERSON] постійно проживає на території України з 19 травня 2004 року по теперішній час. У судовому засіданні представник заявниці [PERSON] підтримав заяву, посилаючись на ті ж обставини, що й у заяві. Представник ВГІРФЛ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом. Заслухавши представника заявниці, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] народилась [INFO] в м.Москва Російської Федерації і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.(7,9). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 10 жовтня 2007 року [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім (а.с.10), а [PERSON] є громадянкою України (а.с.11-16), з 19 травня 2004 року зареєстрована та проживає в домі [ADDRESS] (а.с.24-25), працює з листопада 2006 року по теперішній час листоношею в центрі поштового зв'язку №2 Донецької дирекції УДПШЗ «Укрпошта» (а.с.6). У травні 2004 року [PERSON] разом із матір'ю та іншими родичами приїхала на постійне проживання в м.Костянтинівка Донецької області, де з 19 травня 2004 року проживає та зареєстрована в домі [ADDRESS] (а.с.24-25), навчається у Костянтинівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 з 2005 року по теперішній час (а.с.17). Таким чином, факт постійного проживання неповнолітньої [PERSON] на території України з 19 травня 2004 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і встановлення цього факту обумовлено необхідністю вирішення питання про набуття громадянства України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

15 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлений позов мотивує тим, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1955 року. Шлюб зареєстрований Будківською сільською радою Хмельницького району, актовий запис № 47. Від шлюбу мають спільних повнолітніх дітей. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя. Припинили спілкуватися та підтримувати відносини, разом не проживають з 1985 року. Позивач [PERSON] в судове засідання до суду не з'явилася але у позові зазначила про розгляд у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання до суду не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

15 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Заявниця є її спадкоємцем за заповітом, проте нотаріальна контора відмовила [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки у її свідоцтві про народження в графі мати зазначено «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». У зв'язку з наведеним, заявниця просить встановити факт, що померла [INFO] року [PERSON] є її рідною матір'ю. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задоволити. Представник заінтересованої особи - Жучковецької сільської ради подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечив. Заслухавши пояснення заявниці, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно померла [INFO] року [PERSON] є рідною матір'ю заявниці [PERSON], [INFO]. Дані обставини ніким не оспорюються, та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами: копіями свідоцтв про народження, про шлюб та про смерть, копією сертифікату серії ХМ № 0166244, копією паспорту, копією відмови, копією заповіту 11.05.1998р. р/н 117, копією довідки сільської ради, показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] є рідною матір'ю заявниці. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

15 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Аргументуючи заявлені вимоги, вказала, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 30.08.2013 року виконкомом Новодонецької селищної ради м.Добропілля Донецької області, за актовим записом №34. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини припинені з червня 2014 року, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними - неможливі, тому просить суд задовольнити позов. Майнового спору не має. Спору з приводу виховання дитини не має.. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден, не заперечує проти того, щоб спільна дитина мешкала разом з матір'ю. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30.08.2013 року виконкомом Новодонецької селищної ради м.Добропілля Донецької області, за актовим записом №34 (а.с.5). Від спільного життя мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.4). Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, те, що спільна неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачем, яка не чинить перешкод для спілкування відповідача з дитиною. Відповідач не заперечує проти того, щоб неповнолітня дитина мешкала разом з матір'ю. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

15 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 1 жовтня 2005 року у Четвертнянській сільській раді Маневицького району Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 9. Від шлюбу в них є дві неповнолітні дитини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з чоловіком не склалися. По багатьох питаннях сімейного життя вони не можуть знайти взаєморозуміння, через що між ними часто виникали сварки. На сьогоднішній час між ними фактично припинені шлюбні відносини - на протязі трьох місяців вони проживають окремо. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати, залишити дітей проживати з нею і надалі іменуватися прізвищем [PERSON] та судові витрати стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] свої позовні вимоги, із підстав викладених в позовній заяві, підтримала повністю, просить шлюб з відповідачем розірвати, залишити дітей проживати з нею і надалі іменуватися прізвищем [PERSON] та судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу, залишення дітей проживати з матір'ю і надалі їй іменуватися прізвищем [PERSON] та стягнення судових витрат з нього. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, добровільно вирішили питання про місце проживання дітей, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки вони з власних ініціатив добровільно вирішили його розірвати, стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати, залишивши дітей проживати з матір'ю. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав суд вважає за доцільне позивачу за її вибором залишити прізвище [PERSON]. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривень 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову в суд і документально підтверджених.

Outcome: approved