Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

15 травня 2019 року [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до Корабельного районного у м. Миколаєві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Вітовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, зокрема просив суд: встановити неправильність в актовому записі № 536 від 18.11.1958 року про народження [PERSON] в частині вказаної дати народження « [INFO] », та національності матері - [PERSON] - «українка»; встановити неправильність в актовому запису № 1819 від 29.08.1964 року про шлюб [PERSON] в частині вказаного ріку його народження «1941», та вказаної національності - «українець»: зобов`язати Вітовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області внести зміни до актового запису № 536 від 18.11.1958 року про народження [PERSON] , змінивши число, місяць та рік його народження на [INFO] , а також національність [PERSON] - на «полька»; зобов`язати Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області внести зміни до актового запису № 1819 від 29.08.1964 року про шлюб [PERSON] , змінивши число, місяць та рік його народження на [INFO] , а також національність [PERSON] - на «поляк»; зобов`язати Корабельний районний у м. Миколаєві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області провести оформлення та надання позивачеві документів які підтверджують зміни в актових записах № 536 від 18.11.1958 року та № 1819 від 29.08.1964 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначає наступне. Його мати - [PERSON] , народилася [INFO] у с. Новосельце (Польща) в родині українця і польки. Її батьком (його дідом) був [PERSON] , 1897 року народження; мамою (його бабусею) - [PERSON] , 1901 року народження. Він народився у с. Новосельце (Польща). На момент його народження його мати у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Хто був моїм батьком йому невідомо. Після його народження мати забрали на примусові роботи до фашистської Німеччини, а він залишився в родині діда і баби. У 1945 році, до повернення матері з Німеччини, уся родина діда, включаючи його, була переселена із Польщі до Тернопільської області в Україну. У зв`язку з тим, що на нього були відсутні будь-які документи, дід вказав під час переселення, що він є його сином 1941 року народження. Актовий запис про народження за № 536, який був вчинений Жовтневим (Вітовським) районним бюро РАЦС, в Україні 18.11.1958 року, датою народження вказано « [INFO] », а національністю матері - [PERSON] - «українка», зі слів його діда без будь-яких підтверджуючих документів щодо часу його народження. Усі наступні документи в подальшому оформлювалися на підставі, відомостей, вказаних в актовому запису про народження, зокрема в актовому записі про шлюб № 1819, який 29.08.1964 року було вчинено міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, роком його народження вказано «1941», а у графі «національність» вказано - «українець». На теперішній час ним з Республіки Польща отримані належним чином засвідчені документи, які свідчать про помилковість існуючих в актових записах відомостей щодо національності його матері, яка народилася в родині польки і українця, все своє життя мешкала і померла в Польщі і вважала себе полькою, а також дати та року його народження та національності по материнської лінії, а саме: скорочений витяг з акту про моє народження [NUMBER] , відповідно до його матір`ю дійсно є [PERSON] , а датою народження є [INFO] року (копія скороченого витягу з акту про народження із нотаріально посвідченим перекладом ; повний витяг з акту про народження [PERSON] [NUMBER] ; повний витяг з акту про одруження [PERSON] [NUMBER] , відповідно до якого після другого одруження вона отримала прізвище [PERSON] ; повний витяг з акту про смерть [PERSON] [NUMBER] . Після отримання зазначеної інформації він звернувся до відповідачів з письмовими заявами про внесення змін до актових записів № № 536 від 18.11.1958 року та № 1819 від 29.08.1964 року, однак отримав письмові відмови у внесенні відповідних змін з рекомендацією звернення до суду за вирішенням даного питання. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Корабельний районний у м. Миколаєві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області свого представника у судове засідання не направив, однак листом за підписом начальника відділу Реви Л., просив розглядати справу без участі їх представника, заперечень не мав. Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області також свого представника у судове засідання не направив, однак листом за підписом начальника відділу Ключник І., просив розглядати справу без участі їх представника, заперечень не мав. Начальник Вітовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Круглікова Н.В. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши позицію позивача та позицію представника відповідача, дослідивши надані письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідачів внести зміни до актового запису про народження та про шлюб позивача. У постанові від 26.03.2019 року у справі № 820/5198/16 (адміністративне провадження №К/9901/33649/18) Верховний Суд, за результатами розгляду касаційної скарги у справі за позовом фізичної особи до відділу державної реєстрації актів цивільного стану про зобов`язання внести зміни до актового запису про народження, зокрема, вказав таке: «… 20. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку … 21. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). 22. Відповідно до п. 1.1 розд. І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його в судовому порядку. 23. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 24. Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 25. У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. 26. У цій справі позивач звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч. 1 ст. 273 ЦК України) на відображення у актовому записі про своє народження інформації про належність матері до польської національності, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. 27. У позовній заяві відсутні доводи за ч. 3 ст. 2 КАС України, щодо неправомірності вказаної відмови відповідача, а лише вимога позивача зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису. 28. У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану. 29. Аналогічну позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року справі № 425/2737/17 та у постанові від 23.01.2019 року № 804/45/17. 30. Таким чином, позивач у цій справі, оскаржуючи відмову Київського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області щодо внесення змін до актового запису про його народження, не просив визнати неправомірними дії відповідача, а мав намір вирішити питання про внесення змін щодо національності матері у вже існуючий запис про його народження, отже спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. 31. Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про розгляд справи в порядку адміністративного судочинства є помилковими …». За результатами розгляду зазначеної вище справи Верховний Суд скасував постанову Харківського окружного адміністративного суду, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду та закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС (справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства). За такого суд вважає, що зазначена позовна заява прийнята до провадження з додержанням правил підсудності. Що стосується позовних вимог, то суд виходить з наступного. 15 травня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив суд: встановити неправильність в актовому записі № 536 від 18.11.1958 року про народження [PERSON] в частині вказаної дати народження « [INFO] », та національності матері - [PERSON] - «українка»; встановити неправильність в актовому запису № 1819 від 29.08.1964 року про шлюб [PERSON] в частині вказаного ріку його народження «1941», та вказаної національності - «українець»: зобов`язати Вітовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області внести зміни до актового запису № 536 від 18.11.1958 року про народження [PERSON] , змінивши число, місяць та рік його народження на [INFO] , а також національність [PERSON] - на «полька»; зобов`язати Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області внести зміни до актового запису № 1819 від 29.08.1964 року про шлюб [PERSON] , змінивши число, місяць та рік його народження на [INFO] , а також національність [PERSON] - на «поляк»; зобов`язати Корабельний районний у м. Миколаєві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області провести оформлення та надання позивачеві документів які підтверджують зміни в актових записах № 536 від 18.11.1958 року та № 1819 від 29.08.1964 року. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального правління юстиції у Миколаївській області із заявою, в якій просив внести зміни в актовий запис про шлюб № 1819 від 29 серпня 1964 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального правління юстиції у Миколаївській області, а саме: змінити національність нареченого з «українець» на «поляк», дату народження нареченого з «1941» на «[INFO]», за результатами розгляду якої, Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального правління юстиції у Миколаївській області, складено висновок від 23 січня 2019 року, яким у задоволенні заяви відмовлено з посиланням на положення ст. ст. 9, 22 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні». Крім того, з аналогічною заявою [PERSON] звернувся і до Корабельного районного у м. Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за результатами розгляду якої, Корабельним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, складено висновок від 27 березня 2019 року, яким у задоволенні заяви відмовлено з посиланням на положення ст. ст. 9, 22 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні». Так, згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Положеннями частин першої - третьої статті 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року за № 96/5. Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку. Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду. Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін. У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення). Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 ЗУ «Про національні меншини в України». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в України». Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, а й у судовому порядку взагалі. За такого суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] в частині встановлення неправильності в актових записах № 536 від 18.11.1958 року про народження в частині національності матері та № 1819 від 1819 від 29.08.1964 року про шлюб в частині національності [PERSON] . Аналогічну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18 (К/9901/5276/19). Оскільки встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності не підлягає розгляду в судовому порядку взагалі, то суд приходить до висновку, що процесуально вірним є винесення рішення щодо відмови у задоволенні цих позовних вимог, а не ухвали про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Що стосується позовних вимог в частині внесення змін до актових записів № 536 від 18.11.1958 року про народження та № 1819 від 1819 від 29.08.1964 року про шлюб в частині дати народження [PERSON] , то суд виходить з наступного. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Так, частиною 3 статті 9 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що, актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Суд, оцінивши наданий позивачем [PERSON] доказ на підтвердження неправильності дати народження в актових записах № 536 від 18.11.1958 року про народження та № 1819 від 1819 від 29.08.1964 року про шлюб , зокрема нотаріально засвідчену копію скороченого витягу з акту про народження № 1817082 /00/АU/1940/174242, який складений відділом РАЦС Заршин Воєводство Підкарпататське Республікю Польща, з перекладом на українську мову та 22 лютого 2019 року засвідчена Рудою О.М. , приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстровано в реєстрі за № 751,752 , де зазначено відомості про дитину « [PERSON] , [INFO] місце народження «с. Новосельці Польща », в графі відомості про батьків зазначено « [PERSON] », приходить до переконання, що останній не є достатнім доказом того, що зазначені актові записи містять неправильні дати народження позивача та спростовуються іншими доказами, а саме свідоцтвом про народження № 536 від 18.11.1958 року, в якому зазначено дату народження « [INFO] » та архівною довідкою Державного архіву львівської області від 31.03.2004 року за № Т-6846-04, відповідно до якої дата народження (рік) [PERSON] зазначено «1941 рік народження». За такого у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог і в цій частині.

Outcome: dismissed