Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

15 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що він є наймачем кімнати в гуртожитку за адресою [ADDRESS] В 2003 році він зареєстрував у квартирі свою дружину [PERSON] та її дітей [PERSON] та [PERSON], також був зареєстрований їх син від шлюбу [PERSON], [INFO]. 15 червня 2013 року позивач розірвав шлюб з відповідачкою [PERSON], але вона продовжувала проживати на спірній житловій площі. З квітня 2016 року відповідачка за адресою реєстрації не проживає, так як переїхала жити до іншого чоловіка. Відповідач [PERSON] ніколи не проживав за місцем реєстрації. Реєстрація відповідачів на спірній житловій площі порушує права позивача, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за вказаних осіб. На підставі чого просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в гуртожитку за адресою [ADDRESS]. Зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в гуртожитку за адресою [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу в його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про явку в судове засідання були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем та зареєстрований за адресою [ADDRESS], гуртожиток що підтверджується довідкою КП «Жилсервіс-5» ДМР. Вказана квартира належить позивачу на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 10.11.1993 року. За вказаною адресою також зареєстровані дружина позивача [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. З акту комісії КП «Жилсервіс-5» у складі майстра [PERSON], майстра [PERSON] від 27 жовтня 2016 року вбачається, що [PERSON] і [PERSON] не проживають за вказаною вище адресою, про що також підтвердили сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частина третя вказаної статті встановлює винятки з цього правила, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Однак встановлені обставини справи дають змогу прийти до висновку, що жоден з вказаних винятків в даному спорі не може бути застосований. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають на спірній житловій площі понад півроку без поважних причин, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи наведене, та,

Outcome: approved