Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

17.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що спірне жиле приміщення - двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності від 14 січня 2008 року виданого Головним Управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Серія [NUMBER]. У належній їй на праві власності квартирі зареєстровані вона, її дочка [PERSON], її онук [PERSON] та відповідач - [PERSON]. [PERSON] є колишнім чоловіком її дочки [PERSON], підтвердженням чому є свідоцтво про розірвання шлюбу Серія [NUMBER], видане Відділом ДРАЦС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві. Після розлучення відповідач [PERSON] переїхав на постійне проживання до Республіки Ліван, відповідно з березня 2016 року по теперішній час жодного разу не з»являвся у спірній квартирі, будь-яких витрат щодо утримання житлового приміщення не несе. Посилаючись на те, що після розлучення з її дочкою [PERSON], відповідач добровільно залишив житлове приміщення в якому він проживав у якості члена її сім»ї, не несе витрат пов»язаних з утриманням жилого приміщення, а також не проявляє будь-якого інтересу, просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з»явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, направлений судовий виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання, повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами пункту 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до [PERSON] позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності виданого 14.01.2008 року Головним Управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) серії [NUMBER] (а.с.4). У квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання: власника [PERSON], дочки власника - [PERSON], онука - власника [PERSON], відповідача [PERSON], в якості чоловіка дочки. За правилами статей 316,317,319 Цивільного кодексу України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що відповідач проживав та був зареєстрованим у житловому приміщенні, що є її ж приватною власністю в якості члена сім»ї, оскілки перебував в офіційно зареєстрованому шлюбі з її дочкою [PERSON], однак їх шлюб розірвано, відповідач [PERSON] добровільно залишив належне їй житлове приміщення і з 04 березня 2016 року в ньому не проживає. З огляду на відсутність у судовому засіданні відповідача, суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову. За даними свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 04.03.2016 року складено актовий запис №45 (а.с.5). Відповідно до правил ст.405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наразі, приймаючи до уваги, що відповідач був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] як член сім»ї її власника, однак з 04.03.2016 року він не є членом сім»ї власника квартири [PERSON] і з цього ж часу не проживає у спірній квартирі, не несе витрат пов»язаних з її утриманням, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], оскільки факт реєстрації його місця проживання створює перешкоди для використання власником зазначеного приміщення на власний розсуд, чим порушуються її права та інтереси. На підставі викладеного,

Outcome: approved