Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

15 грудня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вказана цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач просив розірвати шлюб, посилаючись на слідуючи обставини. 18 серпня 1999 року сторони уклали шлюб, від шлюбних відносин мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року між сторонами були припинені подружні стосунки через постійні сімейні конфлікти та непорозуміння. Ведення спільного господарства, сумісне проживання з вказаного часу припинено, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачкою неможливе. Діти будуть проживати з відповідачкою, аліменти на утримання дітей позивач має сплачувати добровільно, спору щодо розділу майна на даний час не існує. Враховуючи вищевикладене, позивач зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить його інтересам, тому він звернувся до суду, просив суд шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, підтвердила, що сім'я розпалась остаточно, просила позов задовольнити. Просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Мащук». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 вересня 1999 року, шлюб зареєстровано Гайсинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 118, що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження (а.с.4-5), які залишаються проживати з відповідачкою, що вирішено сторонами в добровільному порядку. Також у судовому засіданні встановлено, що з березня 2015 року між сторонами були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, на даний час зберігати сім`ю сторони не бажають, спору щодо майна на даний час не має, сторони не заперечують вказані обставини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони мешкають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає і вважає, що це неможливо та суперечить його інтересам, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved