Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

17.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розділ майна. В судовому засіданні позовні вимоги були уточнені. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 30.07.1999 року по 22.05.2014 року він перебував у шлюбі з відповідачем, під час перебування у шлюбі вони придбали квартиру, що розташована в [ADDRESS] Просить визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя та визнати за кожним із них право на ? частину у вказаній власності, стягнувши витрати по справі на його користь. 14.07.2015 року відповідач звернулася із зустрічним позовом до [PERSON], які були уточнені в ході розгляду справи, заявивши вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки «ВАЗ-21703», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], та визнання за кожним з них права на ? частину спірного автомобіля. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, зустрічний позов не визнав та пояснив, що автомобіль дійсно було придбано під час перебування у шлюбі з відповідачем, але автомобіль було придбано за його власні кошти, тому вважає, що автомобіль не являється їх сумісною власністю з відповідачем, крім того, на автомобіль накладено арешт, в зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом. Відповідач позов [PERSON] не визнала, вважає, що позивач не має права власності на ? частину квартиру, оскільки у неї на утриманні знаходиться двоє дітей; зустрічний позов підтримала та просить його задовольнити з підстав, зазначених у позові. Суд, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Ч.3 ст.368 ЦК України та ст. 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30 липня 1999 року по 22 травня 2014 року. 25 березня 2008 року відповідач [PERSON] придбала квартиру, що розташована в [ADDRESS] Вказана обставина підтверджується договором купівлі-продажу від 25.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 926. 26 березня 2008 року право власності на вказану квартиру зареєстровано в КП «Апостолівське БТІ» Згідно відповіді Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Апостолівського, Широківського та Софіївського районів підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 13.08.2015 року за позивачем 23.12.2010 року зареєстровано автомобіль марки «ВАЗ-21703», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Враховуючи ту обставину, що вищевказане майно сторонами придбано за час перебування у шлюбі, суд приходить до висновку, що спірні квартира та автомобіль є спільною власністю сторін, їх частки у спільній власності є рівними і кожна із сторін має право власності на ? частку вищевказаного майна. Враховуючи вказане, суд вважає, що з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по справі, а саме - судовий збір в сумі 500 гр., з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 450 гр. Крім того, відповідачем сплачено 600 гр. на правову допомогу за складання позовної заяви, консультації та участь адвоката в судовому засіданні. Факт проведення оплати підтверджується договором № 490/15 про надання юридичних послуг від 02.10.15 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 02.10.15 року. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.06 року № 590 граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ, не може перевищувати суму, яка обчислюється виходячи з того, що особі, на користь якої ухвалено судове рішення, виплачуються витрати на правову допомогу в розмірі 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Представник відповідача адвокат Галайдюк Ф.І., який надавав позивачу правову допомогу, приймав участь у судових засіданнях по даній справі, тривалість яких згідно журналів судового засідання становить 1 год. 26 хв., тому сума компенсації складає 698 гр. 32 коп. Враховуючи, що відповідачем сплачено адвокату 600 гр., тому саме вказана сума компенсації підлягає стягненню на користь відповідача у відповідності до вимог Постанови КМУ від 27.04.06 року № 590. Заперечення позивача проти зустрічного позову суд не бере до уваги, оскільки позивачем в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано докази на підтвердження факту придбання спірного автомобіля за власні кошти. Накладення обмеження на спірний автомобіль не може бути підставою для відмови у позові, оскільки обмеження щодо відчуження автомобіля не припиняє права власності на вказаний об'єкт рухомого майна.

Outcome: approved