Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

16 червня 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] заінтересована особа Кременчуцький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з заявою про встановлення факту смерті. Свою заяву обґрунтувала тим, що її мати - [PERSON], [INFO], померла [INFO] року у м. Червоноперекопськ Автономної Республіки Крим. Про це видано медичне свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 04.03.2015 року та свідоцтво про смерть [NUMBER] від 04.03.2015 року. Однак зареєструвати її смерть у встановленому законом порядку заявник не може. Заявник звернулась до районного Відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області для того, щоб зареєструвати смерть матері, але отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки подала медичне свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 04.03.2015 pоку, видане Центральною міської лікарнею міста Червоноперекопськ АРК. та свідоцтво про смерть [NUMBER] від 04.03.2015 року видане Червоноперекопським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Мінстерства юстиції Республіки Крим. Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена МОЗ України. Проте на території Автономної Республіки Крим здійснює контроль Російська Федерація. На цій території фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство РФ. Тому документи про смерть видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров'я РФ, які не є прийнятними для українських органів реєстрації актів цивільного стану. Місцем проживання та настання смерті померлої є м. Червоноперекопськ АРК, тому заявник не має можливості та підстав для звернення до органів РАЦС на території України для реєстрації смерті. У зв'язку з цим заявник не може зареєструвати смерть своєї матері та реалізувати свої спадкові права. На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт смерті [PERSON] [INFO], яка померла [INFO] року та проживала по день смерті за адресою: [ADDRESS], місце смерті Україна, м.Червоноперекопськ. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої заявлені вимоги, просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Кременчуцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно дослідивши докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що мати заявника [PERSON] - [PERSON], [INFO], померла [INFO] року у м. Червоноперекопськ Автономної Республіки Крим, про що видано медичне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04.03.2015 року та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04.03.2015 року. Заявник звернулась до районного Відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області для того, щоб зареєструвати смерть своєї матері, але отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки подала медичне свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 04.03.2015 pоку, видане Центральною міської лікарнею міста Червоноперекопськ АРК, та свідоцтво про смерть [NUMBER] від 04.03.2015 року видане Червоноперекопським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена МОЗ України. Проте на території Автономної Республіки Крим здійснює контроль Російська Федерація. На цій території фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство РФ. Тому документи про смерть видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров'я РФ, які не є прийнятними для українських органів реєстрації актів цивільного стану. Місцем проживання та настання смерті померлої є м. Червоноперекопськ АРК, тому заявник не має можливості та підстав для звернення до органів РАЦС на території України для реєстрації смерті. Згідно ст.91 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок даних обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства Юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту і реалізацію своїх прав є звернення до суду за встановленням фактів, що мають юридичне значення. У зв'язку з цим заявник не може зареєструвати смерть своєї матері та реалізувати свої спадкові права. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних ос/б, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а тільки є підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (і полягає у з'ясуванні, насампередобставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 4 розділу IV ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть). Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки, не пов'язані з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву [PERSON] про встановлення факту смерті слід задовольнити.

Outcome: approved