Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Рудкевич Є.В. про визнання недійсним правочину. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що згідно попередніх договорів від 11.12.2012 року, 12.12.2012 року, 26.01.2013 року вона, як майбутній покупець буд. [ADDRESS] та земельної ділянки на якій розташований будинок, передала [PERSON], [PERSON] суму авансу у розмірі 16500 доларів США, що еквівалентно 136950 грн. 20.12.2013 року відповідач уклала договір купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки, яким передала його у власність відповідачу [PERSON] 06.01.2014 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми завдатку. Крім того вона звернулася із відповідною заявою про забезпечення позову. 17.02.2014 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська заборонено відчуження будинку [ADDRESS] та земельної ділянки. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2014 року позовні вимоги було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача 168881 грн. 50 коп. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.09.2014 року рішення першої інстанції було змінено та стягнено з [PERSON] та [PERSON] на користь озивача 192 175 грн 50 коп. Під час виконання рішення суду 06.10.2014 року на запит державного виконавця надійшла інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої право власності на будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку за [PERSON] було припинено, у зв'язку з укладенням нею Договору Дарування від 08.09.2014. Так, з'ясувалося, що Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції не була виконана ухвала щодо забезпечення позову. Позивач вважає договір дарування житлового будинку [ADDRESS] недійсним, оскільки укладався з метою уникнення виконання рішення суду, а також його вчинено без наміру створення правових наслідків. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення позивача, її представника та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 06.01.2014 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення завдатку. 17.02.2014 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська заборонено відчуження будинку [ADDRESS] та земельної ділянки (а.с. 5). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми завдатку були задоволені частково, а саме було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на її користь 168 881 грн. 50 коп. (а.с. 6-8). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.09.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, стягнено з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 192175 грн. 50 коп. та 2166 грн. 35 коп. судових витрат (а.с. 9-11). Рішення набрало законної сили. 22.09.2014 року виконавчі листі по справі були передані до Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на примусове виконання. Ухвала Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2014 року про забезпечення позову ніким не оскаржувалась та є чинною. Під час виконання рішення суду на запит державного виконавця надійшла інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої право власності на будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку за [PERSON] було припинено у зв'язку з укладенням нею Договору дарування від 08.09.2014 року (а.с. 15-16). Відповідно до договору дарування від 08.09.2014 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до положень ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п.5 Договору дарування житлового будинку від 08.09.2014 року «Дарувальник стверджує, що на момент укладення цього договору вказаний вище об'єкт дарування не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування іншими особами, як юридичний адрес він не використовується, треті особи не мають прав на об'єкт дарування». Таким чином, відповідач [PERSON] достовірно знаючи, що ухвалою суду 17.02.2014 року було заборонено відчуження будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, що знаходиться за цією ж адресою, не повідомила про це нотаріуса та уклала з відповідачем [PERSON] договори дарування зазначеного домоволодіння та земельної ділянки. Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що спірні договори дарування були укладені відповідачами з метою унеможливлення звернення стягнення на належний відповідачу [PERSON] домоволодіння при виконанні рішення суду про стягнення з неї грошових коштів на користь [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає їх фіктивними, що є підставою для визнання їх недійсними.

Outcome: approved