Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

16 травня 2013 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» про зобовязання вчинити дії, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди. Позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилався на слідуючи обставини. В період з 08 жовтня 2009 року по 20 грудня 2011 року він працював на посаді директора і заступника директора ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт». 20 грудня 2011 року, після його звільнення відповідачем було порушено трудове законодавство, що виявилося у внесенні невірного запису до трудової книжки про звільнення з посади директора, невнесенні записів про роботу позивача на посаді заступника директора та його звільнення з цієї посади. Також, відповідач під час звільнення не сплатив позивачу заборгованість по заробітній платі. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про зобовязання доповнити у трудовій книжці запису про звільнення з посади директора посиланням на статтю 38 Кодексу законів про працю України , а також зазначенням прізвища та посади особи, що внесла запис, зобовязання внести до трудової книжки записів про роботу на посаді заступника директора та звільнення з цієї посади, стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 416,48 грн., стягнення компенсації за невикористану відпустку в сумі 1\~ 132,90 грн., стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку з 20 грудня 2011 року по 02 вересня 2013 року при звільненні в сумі 29\~ 172,26 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 10 \~000,00 грн. 01 жовтня 2013 року судом було винесено заочне рішення по справі, позов був задоволений частково. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року вказане заочне рішення було скасовано. 29 жовтня 2013 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська звернулось ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» до [PERSON] із зустрічним позовом про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, заподіяної підприємству. Позивач за зустрічним позовом вказав, що канзас І.С., за час праці у позивача шляхом обману, з умислом, в інтересах третіх осіб, перевищів свої службові обовязки, розтратив грошові кошти підприємства, які знаходилися на рахунку ТОВ, перерахував на розрахункові рахунки інших компаній, чим завдав підприємству матеріальні збитки в розмірі 434 798,93 грн. У звязку з цим, стосовно [PERSON] було відкрите кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст.191 КК України. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2013 року провадження було закрито у звязку із зміною обстановки. Станом на 1 листопада 2013 року сума збитків, завданих підприємству- 387\~898,93 грн., оскільки до вирішення судом питання про закриття справи він відшкодував підприємству суму 46\~900,00 грн. Позови були обєднані в одне провадження. В процесі розгляду справи по суті первісний позов був уточнений. Позивач [PERSON], відмовився від позовних вимог про про внесення змін та запису до трудової книжки, решту вимог підтримав та просив винести рішення, яким стягнути з ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням індексів інфляції в сумі 96 838 грн. 82 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди- 30 000 грн. 00 коп., всього стягнути 98838 грн. 82 коп. Також, у звязку з тим, що по справі проводилось дві судові експертизи, просив стягнути з відповідача на його користь витрати на проведення цих експертиз на загальну суму 8 675 грн. 20 коп. Уточнені позовні вимоги були підтримані ним та його представниками в судовому засіданні. Зустрічний позов не був визнаний, з посиланням на те, що питання про завдання шкоди підприємству «Орган з сертифікації «Промстандарт» вже було розглянуте по суті в процесі розгляду Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська кримінальної справи № 419/6205/12, розмір завданої шкоди був визначений в розмірі 46\~900,00 грн., вказану суму ним було відшкодовано до вирішення судом питання про закриття справи у звязку із зміною обстановки 29 травня 2013 року. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Свої заперечення обґрунтував тим, що з [PERSON] підприємство відповідача розрахувалося в повному обсязі, шляхом вручення йому остаточної суми заборгованості 20 грудня 2011 року в розмірі 1\~136,27 грн. під розпис. Те, що [PERSON] отримав всі належні кошти, він фактично підтвердив у нотаріуса письмово, вказав що не має і не буде мати матеріальних претензій до ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт». Висновки акту з перевірки державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області №04-01-06/43, де вказані порушення стосовно не здійснення розрахунку з [PERSON], помилкові. Окрім того, [PERSON] пропущено процесуальні строки звернення до суду. Зустрічний позов підтриманий, з посиланням на те, що [PERSON], працюючи на посадах директора та заступника директора ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 191 КК України, завдав при цьому підприємству матеріальну шкоду в сумі 434 798,93 грн. Оскільки до вирішення судом питання про закриття справи він відшкодував підприємству суму 46\~900,00 грн. то в позові ставиться питання про стягнення з нього на користь підприємства решти суми завданої шкоди- 387\~898,93 грн. Представник третьої особи- ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» в судовому засіданні підтвердив повну згоду з позицією представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом). Просив відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити вимоги за зустрічним позовом. Суд, заслухав учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, в задоволені зустрічного позову повинно відмовити, з наступних підстав. Згідно з наказом ТОВ «Орган з сертифікації Промстандарт» від 08 жовтня 2009 року № 1-ок [PERSON] був прийнятий на посаду директора ТОВ, а згідно з наказом ТОВ Промстандарт від 02 грудня 2011року № 18-ок звільнений з товариства за власним бажанням(а.с.116 т.1). Наказом від 05.12.11 № 20-ок він призначався на посаду заступника директора ТОВ Промстандарт. Відповідно до наказу ТОВ Промстандарт від 20.12.11 № 22/1-ок звільнений з посади заступника директора товариства (а.с.117). Ці обставини підтверджені також у сукупності трудовою книжкою [PERSON] (а.с.11 т.1), листом територіальної Державної інспекції України з питань праці у Дніпропетровській області № 735 від 11 березня 2013 року(а.с.12 т.1), витягом з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 04-01-06/43 (а.с.12-16 т.1), не заперечуються вони і учасниками процесу. Позивач за первісним позовом надав суду докази, що свідчать про дійсне порушення його прав, а саме що ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» не здійснило виплату його заробітної плати при звільнені в повному обсязі. Так, це видно з вищевказаних листа територіальної Державної інспекції України з питань праці у Дніпропетровській області № 735 від 11 березня 2013 року та витягу з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 04-01-06/43, тобто підтверджено, що були порушені законні права позивача на повну оплату праці. Суд звертає увагу, що сторона відповідача не вжила будь-яких дій щодо можливості оскарження вказаного акту, висновки його визнаються беззаперечними. За правилами частини 1 статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Підтверджена заборгованость по заробітній платі, що утворилася перед позивачем у сумі 416,48 грн. Частиною 1 статті 83 КЗпП передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Матеріали проведеної у відповідача перевірки свідчать про те, що на час звільнення позивач не використав 28 календарних днів відпустки. Суд вважає, що за період затримки розрахунку при звільненні з 20 грудня 2011 року по день розрахунку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню його середня заробітна плата. Позивач, у звязку з тим, що відповідачем були ігноровані звернення щодо надання до суду відомостей про помісячну заробітну плату [PERSON] з розшифровкою за видами нарахувань і відрахувань, особистого рахунку та розрахунково-платіжної відомісті за період з 01 листопада 2010 року до 20 грудня 2011 року, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська та отримав індивідуальні відомості про застраховану особу- громадянина України [PERSON] за 2010-2011 роки, надав суду копію відомості. Позивач в своїх уточненнях первісного позову надав докладний розрахунок середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням індексів інфляції, з вказаним розрахунком погоджується суд в повному обсязі. Так, розрахунок компенсації за невикористану відпустку проведено згідно з вимогами п.7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100, згідно якого нарахування виплат за час щорічної відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). За даними, визначеними в індивідуальних відомостях Пенсійного фонду за період з 01 грудня 2010 року до 01 листопада 2011 року позивачу була нарахована заробітна плата в розмірі 14 982,03 грн., за цей період, за виключенням святкових та неробочих днів, встановлених законодавством - 355 календарних днів. Компенсація за невикористану відпустку складає (14982,03 : 355 х 28) 1181,68 грн. Згідно з вимогами ст. 106 КЗпП України заборгованість за відпрацьовані понад встановлений робочий час три години становить 47,34 грн. ( місячна заробітна плата у січні - 1200,00 грн., робочих годин 151 час, працював 06 січня 2011 р., оплата за цей день надурочних склала 1200,00 : 151 х 2 = 15,89 грн. У червні 2011 заробітна плата - 1310,00 грн., робочих годин 159 час, працював 25 червня 2011р., оплата за цей день надурочних склала 1310,00 : 159 х 2 = 16,48 грн. У серпні заробітна плата 1310,00 грн., робочих годин 175 час, працював 23 серпня 2011р., оплата за цей день надурочних 1310,00 : 175 х 2 = 14,97 грн.). За даними індивідуальних відомостей Пенсійного фонду за 2011 рік заробітна плата у грудні склала 140,41 грн. (відповідно до наданого товариством табелю робочого часу за 2 робочих дня). Проте, вищезазначеними наказами [PERSON] був звільнений з посади директора товариства у пятницю 02.12.11 , у понеділок 05грудня 2011р. призначений на посаду заступника директора того ж ТОВ, день звільнення з посади заступника директора 20 грудня 2011 року. В листі територіальної державної інспекції України з питань праці у Дніпропетровській області від 11 березня 2013 р. № 735 зазначено «застосування стягнень з боку керівництва за порушення трудової дисципліни з боку позивача до перевірки не надано, що вважається за відсутнє», що дає підстави вважати доказаним та підтвердженим присутність [PERSON] на роботі до 20 грудня 2011 року. Вимогами абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Останніми повними місяцями роботи позивача у ТОВ «Промстандарт» є жовтень- листопад 2011 року. Заробітна плата у 2011 році складала: за жовтень - 1310,00 грн., за листопад - 1212,03 грн. Кількість робочих днів у жовтні 21, у листопаді 22. Середньоденна заробітна плата склала 58,65 грн. (1310,00+1212,03= 2522,03 : 43= 58,65). Відтак, заборгованість за заробітною платою у грудні 2011року за 11 робочих днів становить 645,15 грн. (58,65 х 11). Оскільки в день звільнення [PERSON] як з посади директора, так і з посади заступника директора ТОВ «Промстандарт», з ним не було проведено остаточного розрахунку, зокрема: не сплачена в повному обсязі заробітна плата, не виплачена грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки, не здійснена оплата за надурочні години, відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Період затримки розрахунку становить з 20 грудня 2011р. по 30 липня 2015р., а саме: за 8 робочих днів у грудні 2011 року, 251 робочий день у 2012 році, 251 робочий день у 2013 році, 251 робочий день у 2014 році, 142 робочих днів у 2015 році. Середньоденна заробітна плата склала 58,65 грн. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 грудня 2011р. до 30 липня 2015р. становить 52960,65 грн. (58,65 грн. х 903 день = 52960,95 грн.). Крім того, відповідно до листа ВС України від 03 квітня 1997р. № 62-97 р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» вважаю за доцільне врахування індексів інфляції при визначенні суми середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з позивачем [PERSON] Опубліковані Міністерством статистики України індекси інфляції виглядають таким чином: в грудні 2011 року 100,2%, в 2012 році річний індекс інфляції 99,8 %, 2013 році 100,5 %, 2014 році 124,9%, січні 2015 року червні 2015 року 140,7% . Вищезазначеними рекомендаціями передбачено, по-перше, перемноження індексів інфляції в періодах виникнення заборгованості (100,2% х 99,8% х 100,5% х 124,9% х 140,7% = 1766%); по- друге загальна сума заборгованості - 54835,12 грн.(1181,68 грн. компенсація за невикористану відпустку, 47,34 грн. заборгованість за роботу понад встановлений робочий час, 645,15 грн. заборгованість за заробітною платою у грудні 2011 року, 52843,65 грн. - середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні) визначається з урахуванням загального індексу інфляції (54835,12 грн. х 1766 : 100 = 96838,82 грн.). Таким чином, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахування індексів інфляції становить 96 838,82 грн. Судом ретельно досліджені обставини, на які посилається сторона відповідача ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» у своїх запереченнях проти позову. Відповідачем суду надано видатковий касовий ордер без номеру від 20.12.2011р. на імя [PERSON] на суму 1136 грн. 27 коп. «остаточний розрахунок при звільненні (компенсація за невикористану відпустку)» (а.с.265 т.1). Згідно висновку № 1269 від 28.04.2015р. судової почеркознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Бокаріуса М.С.(а.с.118-130 т.2): всі рукописні записи у вказаному ордері про остаточний розрахунок при звільненні (компенсація за невикористану відпустку) в розмірі 1136 грн. 27 коп. виконаний директором ТОВ «Промстадарт» [PERSON], а лише підпис від імені [PERSON] у вказаному ордері виконано [PERSON] Суд вважає логічними посилання [PERSON] про те, що вказаний бланк ордеру він міг підписати раніше, не отримувавши грошових коштів, оскільки весь текст ордеру виконаний не ним, а саме [PERSON], який є вкрай зацікавленим в наданні неналежних доказів, з метою введення суду в оману. Суд визначає, що дійсно стосунки учасників процесу є напруженими, конфліктними, непримиренними. Відзначається судом і те, що ТОВ «Промстандарт» не надав будь-яких належних доказів, а саме бухгалтерських документів, з відображенням здійснення операції, довіреностей свідку [PERSON] на здійснення розрахунку щодо здійснення вказаного розрахунку з [PERSON] Надано лише видатковий касовий ордер без номеру від 20.12.2011р., який не може бути належним документом та визнаний доказом здійснення повного розрахунку з [PERSON] У звязку з цим не можуть бути визнані належним доказом здійснення розрахунку і пояснення свідка [PERSON], який також підтвердив, що йому нічого не відомо про наявність бухгалтерських документів щодо операції розрахунку. Не може бути визнано доказом здійснення розрахунку з [PERSON] його нотаріально посвідчена заява від 19 квітня 2012 р., Так, згідно тексту заяви [PERSON] підтвердив свій вихід зі складу учасників ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт», свою частку в розмірі 37,50% від загальної частки статутного (складеного) капіталу передав на користь ТОВ «Юридична компанія «Енгросс». Також він підтвердив, що будь-яких фінансових, моральних, майнових та інших претензій до ТОВ ««Орган з сертифікації «Промстандарт» не мав, не має і в майбутньому мати не буде. Однак, діючим законодавством не передбачається можливість такого підтвердження в межах передбаченого нормами КЗпП. Окрім того, вказана заява повинна критично оцінюватися, навіть з увагою на те, що вона містить явне протиріччя дійсному, оскільки між [PERSON] та ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» до складання заяви мали місце вкрай конфліктна ситуація, [PERSON] мав матеріальні претензії до ТОВ, в той час як в заяві вказано, що претензій він не мав. Ц е підтверджує посилання [PERSON] на те, що він вимушений був підписати таку заяву під впливом осіб відповідача. В той же час, вказаний видатковий касовий ордер без номеру від 20.12.2011р визнається належним доказом за саме первісним позовом. Суд, розглядаючи питання про стягнення моральної шкоди, приходить дот висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Визнано доказаним, що дійсно відповідачем ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» було допущено порушення прав позивача [PERSON] на повну оплату праці. Судом визнається, до у звязку із вказаними порушеннями він поніс моральні страждання, втратив нормальні життєві звязки, це вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач, не отримавши не з своєї вини повного розрахунку, вимушений був на протязі тривалого часу витрачати свій час на звернення за правовою допомогою, до судових органів, нести матеріальні витрати, повязаних з оплатою послуг адвоката, складання процесуальних документів, оплат судових експертиз, що беззаперечно змінило його нормальні життєві звязки та устрій життя, вимагало здійснення додаткових зусиль для його організації. Згідно п.3 Постанови пленуму ВС України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Ст.23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, а ст. 237-1 КЗпП України зазначає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В той же час, суд визначає, що позивач явно завищив розмір моральної шкоди, який він вимагає стягнути з відповідача, позовні вимоги належить задовольнити частково. В задоволенні зустрічного позову ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» повинно відмовити, у звязку з необґрунтованістю позовних вимог. До такого висновку суд пришов виходячи з наступного. Факт скоєння [PERSON] кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, є доведеним. Відповідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» звертався до правоохоронних органів із заявою про скоєння вказаного злочину [PERSON], вказував про завдання вказаному ТОВ матеріальної шкоди. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 419/6205/12 ухвалено постанову, якою встановлено розмір збитків, завданих первісним [PERSON] (а.с.1750180), ця постанова має преюдиційне значення для розгляду даної справи та доказуванню не підлягає. Розмір шкоди, який вказувався позивачем за зустрічним позовом, не підтвердився, судом він визначений в розмірі 46\~900 грн. 00 коп. З постанови суду також видно, що вказану визначену суму шкоди [PERSON] відшкодував у повному обсязі. В процесі розгляду справи по суті, суд, за ініціативою позивача [PERSON] призначав дві судові почеркознавчі експертизи, що проводилися відповідно Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз та Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.Бокаріуса М.С. Позивач оплатив проведення вказаних експертиз відповідно Дніпропетровському НДІ 16 червня 2014 року- 2\~361 грн.60 коп., а Харківському НДІ 26 лютого 2015 року- 393 грн. 60 коп., та 13 березня 2015 р.- 5\~920 грн. 00 коп. Загалом позивач витратив на проведення експертиз 8\~675 грн. 20 коп. Вказані витрати суд стягує з відповідача ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт», згідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial