Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

16 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 26 листопада 2011 року по 27 серпня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . У цьому шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з часу народження дочки відповідач ніколи не приділяв належної уваги дитині, не приймав участі в її вихованні та не цікавився здоров`ям [PERSON] . За рішенням Нововолинського міського суду від 02 грудня 2016 року з [PERSON] в її користь стягуються аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 19 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Аліменти за рішенням суду відповідач вчасно не сплачує і станом на 01 вересня 2018 року заборгованість становить 26 420 грн. Байдужість зі сторони відповідача, на її думку, пояснюється тим, що він тривалий час зловживав наркотичними засобами та з 23 листопада 2016 року відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком Нововолинського міського суду від 24 травня 2016 року, яким його засуджено вчинення злочинів, передбачених за ч.1, ч.2 ст.307, ст.70 КК України. Будучи на волі чи перебуваючи в колонії відповідач жодних листів та телефонних дзвінків до дитини не здійснював, життям дитини, здоров`ям та успіхами дитини не цікавився. Більше того, останній здійснював перешкоди щодо оздоровлення та відпочинку дочки, лише за рішенням суду вона змогла вивезти дитину та оздоровити. Оскільки відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться дитиною, не проявляє жодної батьківської турботи, не приймає участі в утриманні та вихованні [PERSON] та беручи до уваги рішення виконавчого комітету Нововолинської міської ради, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] , стягнути в її користь з відповідача 3000 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу адвоката та 704,80 грн. судового збору. У судовому засіданні позивач [PERSON] . позов підтримали з підстав наведених у ньому, просили його задоволити. Позивач на обґрунтування позову зазначила, що лише після одруження з [PERSON] довідалася про його наркотичну залежність. За збут наркотичних засобів останній був судимий та відбував покарання у виді позбавлення волі. Допомогу при народженні дитини в розмірі 12 тисяч гривень він витратив на придбання наркотиків. Крім того, без її згоди, продавав належні їй золоті прикраси. Неодноразово відповідач обіцяв їй позбутися залежності, лікувався в реабілітаційних центрах, однак зробити обіцяного так і не зміг. Більше того, відповідач не ночував вдома, обманював її, дочка батька ніколи не знала. На прогулянці з дочкою, коли тій було два роки, зламав дитині ключицю. Аліментів він не сплачував, інколи пересилала їй кошти його тітка. На даний час теперішній її чоловік проявляє належну увагу дитині, має її за дочку і сама [PERSON] вважає його своїм батьком. Зазначила, що відповідач надалі купує у сусіда та вживає наркотичні засоби, тобто на шлях виправлення не став. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просив відмовити в позові. Дійсно мав наркотичну залежність та з 2015 року по 2018 рік перебував у місцях позбавлення волі. Будучи там телефонував позивачу, однак та його ігнорувала. На даний час перебуває під адміністративним наглядом, з лютого по серпень 2019 року лікувався в реабілітаційному центрі, а з 2014 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Про здоров`я та успіхи дитини йому нічого невідомо, неодноразово його тітка розповідала про дочку. В який день народилася [PERSON] він також не пам`ятає. Свої заперечення виклав у відзиві, що долучив до матеріалів справи (а.с.96-97). Представник відповідача [PERSON] просила відмовити у позові, оскільки її довіритель тривалий час перебував в місцях позбавлення волі і за обставин, що склалися не міг приділити належної уваги дитині та матеріально забезпечувати її. В майбутньому буде відновлювати зв`язок з дочкою, цікавитися успіхами та здоров`ям останньої. Вважає позбавлення батьківських прав виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та і для самої дитини. В даному випадку застосування такої міри не обґрунтовано позивачем, а тому просила відмовити у позові. Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Думич І.О. подала до суду письмову заяву, у якій просила суд розглядати справу у її відсутності і взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 18 вересня 2018 року №332, не заперечила щодо задоволення позову (а.с.71). Свідок [PERSON] судовому засіданні показала, що з товаришує з позивачем, їх діти відвідували одну групу в дитячому садку. За час дружби, а це понад чотири роки, батька [PERSON] ніколи не бачила, більше того дитина жодного разу про нього не згадувала. З [PERSON] також раніше працювала і неодноразово, після закінчення робочого дня та просила співробітників провести її додому, оскільки мали місце випадки, коли [PERSON] погрожував, душив і мало що не збив її разом з дитиною на пішохідному переході автомобілем. Крім того, після прогулянки з батьком дитина отримала перелом ключиці. Їй відомо, що відповідач не вітає дитину у її день народження, не відвідував в лікарні та не телефонував. Малолітня [PERSON] називає батьком теперішнього чоловіка [PERSON] , разом з ним відпочивала в Туреччині. Також, їй відомо про те, що тітка відповідача пересилала дитині подарунок в лікарню та декілька разів передавала кошти. Свідок [PERSON] показала, що є сестрою позивача, знає, що після народження дочки відповідача дратували крики новонародженої дитини, в подальшому він не цікавився дочкою, майно сім`ї виносив та продавав з метою придбання наркотиків. Через рік такого сумісного проживання позивач покинула чоловіка і переїхала проживати до неї. Однак відповідач переслідував сестру, погрожував та навіть був випадок коли він приставляв ножа до горла [PERSON] . Після чого, погрози висловлювалися ним по телефону, [PERSON] говорив що поб`є [PERSON] чи зіб`є машиною, що і намагався зробити, будучи за кермом. Сама [PERSON] не пам`ятає свого батька і про нього не згадує. Після прогулянки дитини разом з батьком, [PERSON] у віці двох років, отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому ключиці. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є подругою позивача, з 2010 року товаришують, оскільки їх діти навчаються разом в школі. Батька дитини - відповідача [PERSON] жодного разу не бачила, останній ніколи не приходив на святкування дня народження [PERSON] та ніколи не відвідував дитину в школі. Малолітня вважає батьком іншого чоловіка. Стосовно подарунків зі сторони [PERSON] їй нічого невідомо, в її присутності дитина ніколи не згадувала свого батька. Знає про випадок коли після прогулянки з відповідачем [PERSON] була травмована. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є тіткою відповідача. Її племінник дійсно був наркозалежним, через що й розлучився з позивачем. Знає, що після народження дитини, її сестра допомагала їх сім`ї, готувала їжу і приносила їм додому. Заперечила той факт, що [PERSON] ображав свою дружину та те, що він самоухилився від виконання батьківських обов`язків. Вважає, що саме [PERSON] перешкоджає зустрічі батька з дочкою. Також повідомила, що із власного сімейного бюджету пересилала позивачу щомісячно кошти на утримання [PERSON] . Про випадок з переломом ключиці у дитини знає, однак [PERSON] її запевнив, що умисно цього не робив. Відповідач став на шлях виправлення, проживає з нею та перебуває під її наглядом, крім того працевлаштувався і має намір добросовісно виконувати свої батьківські обов`язки відносно дочки [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та його представника, покази свідків, думку представника третьої особи викладену в заяві, дослідивши письмові докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Нововолинського міського суду від 27 серпня 2014 року (а.с.9,113). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.8), батьком останньої значиться відповідач [PERSON] , а матір`ю позивач [PERSON] Вдруге одружившись позивач змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.114). У судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.117). За рішенням Нововолинського міського суду від 02 грудня 2016 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до досягнення нею повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 19 липня 2016 року (а.с.10). Постановою державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Курієм О.О. від 16 січня 2017 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа виданого за вищевказаним рішенням суду (а.с.15) і постановою від 22 червня 2018 року провадження передано на виконання до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області (а.с.16). Згідно розрахунку наданого головним державним виконавцем Ільницькою О.І. Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області від 03 вересня 2019 року, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01 вересня 2018 року становить 26 420 грн. (а.с.17-18). Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 24 травня 2016 року відповідач [PERSON] за ч.1, ч.2 ст.307, ст.70 КК України був засуджений до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна і з 23 листопада 2016 року відбував покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40» (а.с.20). Перебуваючи в даній установі, відповідач отримував дохід, що підтверджується довідкою виданою головним бухгалтером колонії за №36 від 24 вересня 2018 року (а.с.19). Рішенням Нововолинського міського суду від 01 квітня 2016 року встановлено, а тому не підлягає доказуванню, що [PERSON] жодного разу не приходив до своєї дочки, участі у її вихованні не приймав, між сторонами у справі виникали суперечки та конфлікти, відповідач погрожував позивачу фізичною розправою. Вищевикладені обставини підтверджуються висновком за матеріалами ЄО Нововолинського МВ УМВС та листами Нововолинського МВ УМВС на ім`я позивача щодо дій відповідача. За вищезазначеним рішенням суду громадянці України [PERSON] , без згоди та супроводу її батька [PERSON] надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн Шенгенської зони, Болгарії, Туреччини, Єгипту, Об`єднаних Арабських Еміратів у супроводі матері [PERSON] на строк 3 роки, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили (а.с.12-14). Згідно довідки Нововолинської ДНЗ №1 Нововолинської міської ради Волинської області від 16 серпня 2018 року, малолітня [PERSON] відвідувала освітній заклад з 01 вересня 2014 року по 20 травня 2016 року і у вихованні, навчанні та догляді за дитиною, а також оплаті за харчування дитини у закладі брала участь лише мама (а.с.11). Довідкою Нововолинської ЗОШ №3 Нововолинської міської ради Волинської області від 04 лютого 2019 року стверджується, що за період навчання [PERSON] у школі, тобто з 01 вересня 2018 року по час видачі такої довідки, [PERSON] на батьківські збори не з`являвся, поведінкою дочки та результатами навчання не цікавився, допомоги в організації класних справ не надавав (а.с.118). Аналогічні факти підтвердила в довідці від 22 квітня 2019 року учитель-логопед [PERSON] (а.с.119). Керівник центру Волинського обласного благодійного фонду «Карітас-Волинь» Скриннікова Вікторія у листі від 10 червня 2019 року повідомила, що [PERSON] відвідувала центр та мала чотири консультації з психологом. За результатами відповідей дитини зроблено висновок, що [PERSON] вважає своїм батьком теперішнього чоловіка мами. Саме про [PERSON] вона часто згадує і сумує, коли того немає. Іншого тата вона не знала та ні разу про нього не згадувала (а.с.120). Згідно висновку органу опіки і піклування 18 вересня 2018 року відповідач [PERSON] участі у вихованні та утриманні своєї дочки [PERSON] не приймає, не цікавиться її здоров`ям та вихованням, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с.22). Виконавчий комітет Нововолинської міської ради, рішенням від 18 вересня 2018 року за №332 затвердив висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] , 2012 року народження. року народження (а.с.18). Випадок з травмуванням дитини, який мав місце під час прогулянки з батьком, у судовому засіданні підтверджено показами свідків та матеріалами цивільної справи, зокрема довідкою Нововолинської ЦМЛ та копією повідомлення з приймального відділення в поліклініку лікарні до лікаря-травматолога (а.с.121-122), а тому суд, при ухваленні рішення у справі, даний факт бере до уваги. Крім того, відповідач на підтвердження своїх заперечень надав квитанції по сплаті коштів в рахунок аліментів, однак свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що саме вона із власного сімейного б`юджету перераховувала кошти позивачу від імені [PERSON] , а тому наявні квитанції ніяким чином не підтверджують свідоме ставлення відповідача до обов`язку матеріально забезпечувати дочку. У судовому засіданні встановлено, що перебуваючи у місцях позбавлення волі [PERSON] лише раз, через засоби зв`язку, виявив бажання поспілкуватися з дочкою, що було підтверджено позивачем [PERSON] Малолітня [PERSON] не знає свого батька, таким вважає теперішнього чоловіка своєї матері. Ухилення відповідача він виконання своїх батьківських обов`язків підтверджено у судовому засіданні показами свідків, які зазначали, що [PERSON] ніколи не цікавився дочкою, вів аморальний спосіб життя та проявляв неповагу до позивача, намагався вчинити неправомірні дії щодо неї та дитини. Вищевикладені обставини підтверджуються також поясненнями відповідача, який підтвердив, що з 2014 року по теперішній час перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Згідно ч.1 ст.165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено в ст.ст. 11,12,14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Оцінюючи докази надані сторонами, суд встановлює, що свідоме нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками мало місце. Після звільнення з місць позбавлення волі останній ні разу не бачив своєї дочки [PERSON] та не проявляв до неї жодної турботи. Останній зловживає наркотичними засобами, під час нагляду відповідачем за дочкою, остання отримала серйозну травму. Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи наведені норми, суд повно, об`єктивно та всебічно дослідивши всі матеріали справи і проаналізувавши їх в сукупності, виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги те, що відповідач не піклується про дочку, не проявляє турботи про стан її здоров`я та належні умови зростання і враховуючи позитивний висновок органу опіки і піклування, суд позбавляє відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] . У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача 704,80 грн. сплаченого судового збору, що підтверджені документально ( а.с.1). Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, бере до уваги ту обставину, що договір про надання правничої допомоги позивач уклала з Улибіним-Вельгусом В.В. (а.с.24), однак представляла її інтереси в суді інший адвокат Улибіна-Вельгус М.В. Відтак, беручи до уваги наданий розрахунок (а.с.26), отримані і документально підтверджені послуги адвоката Улибіна-Вельгуса В.В. (а.с. 25,27), з врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих послуг, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 1300 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу адвоката, тобто за виключенням вартості участі у судовому засіданні адвоката Улибіна-Вельгуса В.В.

Outcome: approved