Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

16.09.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником вказаної квартири з 05.12.2000 року. В квартирі зареєстровані: вона, її матір [PERSON] та її син [PERSON] Декілька років тому, її син [PERSON] добровільно виїхав з квартири, забравши свої речі, свою нову адресу він їй не повідомив. Вони не спілкуються між собою. Син не бажає добровільно знятись з реєстрації у квартирі, його місцезнаходження їй не відомо, участь у витратах на утримання квартири син не приймає. Ухвалою судді від 01.10.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов в повному обсязі, просила його задовольнити. Пояснила, що [PERSON] більше року не проживає в квартирі, його речі відсутні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового засідання за місцем реєстрації, проте до суду не з`явився, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не надав, у зв`язку з чим суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її онуком. Вона разом з донькою проживає в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] більше року в квартирі не проживає, виїхав з квартири, забравши речі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи позивача, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] з 05.12.2000 року на підставі свідоцтва про право власності на житло. В квартирі зареєстровані позивач [PERSON] з 21.12.1985 року, відповідач [PERSON] з 27.01.2007 року та третя особа [PERSON] з 26.01.1972 року. Згідно акту, складеного 17.10.2019 року головою ОСББ «Будівельник 16» в квартирі фактично проживають [PERSON] , [PERSON] , в той час як [PERSON] в квартирі не проживає. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] . Приблизно з літа 2018 року він виїхав з квартири, його речі в квартирі відсутні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які \~мають у приватній власності\~ будинок\~ (частину будинку),\~ квартиру,\~ користуються\~ ним\~\~ (нею)\~\~ для\~\~ особистого проживання\~ і\~ проживання\~ членів\~\~ їх\~\~ сімей та інших осіб,\~\~ мають\~\~ право розпоряджатися\~ цією\~ власністю на\~ свій\~\~ розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] року, виїхав проживати за іншим місцем, домовленості з власником квартири [PERSON] щодо його не проживання не має, позивач не перешкоджає йому в користуванні квартирою, а тому має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю. Тому, позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved