Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

16 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідачів з вимогою встановити порядок користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], що є об'єктом права спільної сумісної та часткової власності, виділивши у користування відповідачів дві жилі кімнати площею 8,4 та 19,1 кв.м. (позиції 3, 8 згідно технічного плану), у її користування - дві інші ізольовані жилі кімнати площею 14,3 та 12,8 кв.м. (позиції 4, 5 згідно технічного плану) та балкон, вихід до якого з кімнати площею 14,3 кв.м. (позиція 4 згідно технічного плану), а інші приміщення загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор (позиції 1,2,6,7 на плані) та лоджію залишити у спільному користуванні, мотивуючи її тим, що шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано і між ними тривалий час виникають суперечки щодо спільного користування квартирою та розподілу витрат на оплату комунальних послуг, для припинення яких необхідне судове рішення. В судове засідання сторони або їх представники не з'явились за наявності заяв про розгляд справи без їх присутності. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами згідно правил ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи та визначивши відповідні правовідносини, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 вересня 1997 року, виданого ВО «Чорнобильська АЕС», квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Характеристика квартири та її обладнання наведені у Технічному паспорті, який є складовою частиною свідоцтва. Квартира зареєстрована на праві приватної спільної власності Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації 25.11.1997 р. за № 481/2. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано згідно актового запису № 112 від 09.09.2003 р., зробленого у відділі РАЦС Славутицького МУЮ Київської області, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 3 грудня 2015 року, виданого державним нотаріусом Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Кучерявець Л.О., зареєстровано в реєстрі за № 1-1619, зареєстрованого в Спадковому реєстрі за номером 58304399 від 03.12.2015 р., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO], є її дочка [PERSON]. Спадщина, на яку видано цей свідоцтво, складається з 2/5 частин квартири [ADDRESS], з яких 1/5 частина належала [PERSON], чоловіку спадкодавця, який помер [INFO], спадкоємцем якого була [PERSON], його дружина, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право спільної часткової власності [PERSON] на 2/5 частин вказаної квартири зареєстровано 03.12.2015 р. за № 12339566. Згідно даних Технічного паспорта квартира посімейного, спільного заселення розташована на 1 поверсі 5 поверхового будинку та складається з 4 кімнат жилою площею 54,6 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 8,4 кв.м. (на плані 3): 2-а кімната 14,3 кв.м. (на плані 4); 3-а кімната 12,8 кв.м.(на плані 5); 4-а кімната 19,1 кв.м. (на плані 8), кухні площею 10,7 кв.м. (на плані 7); ванної кімнати 2,7 кв.м. (на плані 6); вбиральні 2,0 кв.м. (на плані 2); коридору 12,4 (на плані 1); вбудованої шафи 0,6 кв.м.. Квартира обладнана лоджією площею 1,5 кв.м. з виходом на нього з кухні (на плані 7) та балконом площею 1,0 кв.м. з виходом на нього з кімнати 4. Загальна площа квартири 84,9 кв.м.. Згідно довідки ф. 3 від 16.09.2016 р. у квартирі проживає 3 особи: [PERSON] (власник); [PERSON] (колишня дружина); [PERSON] (син). Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно частини 1 статті 356 цього Кодексу власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). За правилом частини 2 статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки положеннями Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не визначено умов, за яких частки співвласників приватизованих квартир (будинків) можуть бути змінені, то їх частки вважаються рівними і не можуть бути змінені за рішенням суду. Виходячи з кількості співвласників приватизованої спірної квартири кожен з них має право на 1/5 частку квартири. Крім того, з урахуванням набуття позивачкою права спільної часткової власності в порядку спадкування на 2/5 частин квартири, вона має право на 3/5 частини спірної квартири, а кожен з відповідачів - на 1/5 частину спірної квартири. Відповідно до положень частини 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з жилої площі спірної квартири та часток сторін у праві спільної власності на квартиру, позивачка має право на надання їй у користування 32,76 кв.м. жилої площі з розрахунку: 54,6 кв.м. : 5 х 3 = 32,76 кв.м., а відповідачі мають право на надання їм у спільне користування 21,84 кв.м. жилої площі з розрахунку: 54,6 кв.м. : 5 х 2 = 21,84 кв.м.. Позивачка просить виділити їй у користування дві ізольовані жилі кімнати площею 14,3 кв.м. і 12,8 кв.м., що в сукупності становить 27,1 кв.м., а також балкон площею 1,0 кв.м., вихід на який влаштовано з жилої кімнати площею 14,3 кв.м., тобто не перевищує загальний розмір жилої площі, право на користування якою вона має відповідно до розміру своєї частки у праві спільної часткової власності на спірну квартиру, що не порушує права відповідачів, у спільному користуванні яких залишається дві ізольовані кімнати жилою площею 8,4 кв.м. і 19,1 кв.м., що в сукупності становить 27,5 кв.м., тобто перевищує розмір жилої площі, право на користування якою вони мають відповідно до розміру своїх часток у праві спільної власності на цю квартиру. За таких обставин суд погоджується з тим, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно правил статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі задоволення позову судові витрати по оплаті судового збору на суму 551 грн. 20 коп. присуджуються позивачеві з відповідачів у рівних частках, кожна з яких становитиме 275 грн. 60 коп..

Outcome: approved