Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

17.01.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на утримання малолітньої дитини та на своє утримання, в якій вказує, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 17.04.2015 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Соледарської міської ради м. Артемівськ Донецької області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Як вказано у позовній заяві, на теперішній час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає. Позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача з 17.01.2017 року і щомісячно на свою користь аліменти на своє утримання до досягнення дитиною [PERSON], 3-річного віку у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, а також на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення нею повноліття з дня подачі позовної заяви, а на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно з дня подачі позовної заяви і до 12 квітня 2017 року. На уточнених позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини та на утримання дитини, про що подав письмову заяву Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони дійсно перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 17.04.2015 року виконавчим комітетом Соледарської міської ради м. Артемівськ Донецької області, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис під № 10. (а. с. 6). Від шлюбу вони мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON]. (а. с. 5). Як встановлено у судовому засіданні, малолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї на а. с. 14. Судом встановлено, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та непрацездатної дружини не надає. Згідно зі ст. 84 ч. 2 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 80 ч. 1 цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, регулярно отримує заробітну плату, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини та дитини. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved