Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

15 грудня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 грудня 1994 року КСП «ім.Фрунзе» отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП МЖ №003 в додатку до цього акту [PERSON] внесено до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під порядковим №282. Ця обставина свідчить, що [PERSON] був членом КСП ім.Фрунзе на момент отримання останніми державного акту на право колективної власності на земельну ділянку. Відділ Держгеокадастру в [PERSON] районі Дніпропетровської області повідомив, що в Книзі реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСП «Фрунзе» Межівського району Дніпропетровської області позивач не значиться, оскільки на його імя сертифікат не виготовлявся. З невідомих причин позивачу [PERSON] на право на земельну частку (пай) не видано, оскільки, згідно листа-повідомлення відповідача, це відбулося з причини відсутності бланків сертифікатів. Позивач переконаний, що такий лист можна трактувати, як рішення про відмову у видачі [PERSON] на право на земельну частку (пай) та надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безоплатної приватизації у розмірі земельної частки (паю). [PERSON] вважає, що дії відповідача порушують його права у сфері земельних відносин, а відмова є протиправною. Право на земельну частку (пай) не залежить від неотримання особою, яка включена до Списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, з невідомих позивачу причин сертифікату на право на земельну частку (пай). Право [PERSON] на земельну частку (пай) ніхто не порушував та не оспорював, тому строк позовної давності нею не пропущено. Зі змісту відповіді Межівької РДА вбачається, що останні не заперечують право позивача на земельну частку (пай), а причиною відмови є тривале не звернення позивача із заявою про видачу сертифіката. Спірні правовідносини позивача з [PERSON] РДА виникли 21 червня 2016 року, коли останні вперше оспорили право [PERSON] на земельну частку (пай), що являється відліком строку позовної давності та унеможливлює отриманням останньою дозволу на розробку проекту технічної документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність. Позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 5,32 умовних кадастрових гектар КСП ім.«Фрунзе» Межівського району Дніпропетровської області, і зобовязати [PERSON] районну державну адміністрацію у Дніпропетровській області надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної приватизації у розмірі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та встановлення меж в натурі на території [PERSON] селищної ради Межівського району Дніпропетровської області. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заперечення в яких посилається на те, що позивачем пропущений строк позовної давності. Вказує, що позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи інтересів набагато раніше ніж зазначену у позові дату. Матеріалами позовної заяви членство позивача також не підтверджено. Надано заяву про розгляд справи без їх участі. Просять відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Повідомленням відділу Держземагенства у [PERSON] районі Дніпропетровської області №638 від 13 травня 2016 року підтверджується, що [PERSON] внесений до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під порядковим №282. Даний список додається до державного акту на право колективної власності на землю серії ДП Мж №003, виданий колективному сільськогосподарському підприємству ім.Фрунзе, Межівського району, Дніпропетровської області 08 грудня 1994 року. Додатково зазначено, що прізвище позивача в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП «Фрунзе» не значиться та сертифікат не виготовлявся. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки по КСП ім. «Фрунзе» станом на 01 січня 2016 рік становить 191504,48 гривень. Згідно державного акту серії ДП Мж №003 КСП ім.Фрунзе Межівського району Дніпропетровської області передано у колективну власність 4030.9 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення [PERSON] селищної ради народних депутатів від 26 жовтня 1994 року №11. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №3. До зазначеного акту мається список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що додається до нього в якому за №282 значиться [PERSON] Згідно повідомлення [PERSON] РДА вих.№42-482/0/312-16 від 21 червня 2016 року, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, однак бланки сертифікатів у відповідача відсутні. Для вирішення питання рекомендовано звернутися до суду. Повідомленням [PERSON] селищної ради Дніпропетровської області №1482 від 13 грудня 2016 року підтверджується, що по [PERSON] селищній раді обліковується земель запасу (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 675,008га, та не витребуваних паїв площею 204,9621га. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. [PERSON] на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст.22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень. Таким чином встановлено, що відмова відповідача обґрунтована тим, що на момент звернення [PERSON] до [PERSON] РДА не було визнано за позивачем права на земельну частку (пай), а тому вимога про зобовязання відповідача надати [PERSON] дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безоплатної приватизації у розмірі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та встановлення меж в натурі є передчасною та відмовити в іншій частині позовних вимог. З огляду на вищевикладене, є всі підстави задовольнити вимоги позивача стосовно визнання за ним права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial