Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

15 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишився заповіт, посвідчений Рогожанською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області. Згідно заповіту все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті заповіла йому, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно. Він є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] та прийняв спадщину у встановленому законом порядку подавши у визначений законом строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2011 року, що складається з земельних ділянок площею 0,85 гектарів та 4,87 гектарів, розташованих на території села Ізов та Рогожанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, переданих для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Крім того, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В даний час виникла необхідність оформити право власності на зазначене спадкове майно, однак, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку. За результатом його звернення до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у видачі йому свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. У зв`язку з цим просить суд визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 16 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (відзив), згідно якої позов визнав повністю та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Як вбачається з наданого витягу з по господарської книги Устилузької міської ради Володимир-Волинського району № 3 за 2011 рік по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . належав [PERSON] . Відповідно до заповіту від 03 серпня 2005 року, посвідченого секретарем Рогожанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, [PERSON] все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті заповіла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Рогожанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області 09 березня 2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок площею 0,85 гектарів та 4,87 гектарів, розташованих на території села Ізов та Рогожанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, переданих для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Згідно довідки Устилузької міської ради Володимир-Волинського району від 02.03.2021 року № 130/08-04 [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала в [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та побутовими спорудами, які розташовані в [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався секретарем Рогожанської сільської ради Володимир-Волинського району 03 серпня 2005 року і зареєстрований в реєстрі № 22. Заповіт не змінено і не відмінено. На день смерті [PERSON] разом з нею за вищевказаною адресою проживали і були прописані [PERSON] і [PERSON] . Як вбачається з копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 27.12.2011 року [PERSON] є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкове майно, на яке видані свідоцтва, складається із земельних ділянок площею 0,85 гектарів та 4,87 гектарів, розташованих на території села Ізов та Рогожанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, переданих для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Таким чином, судом встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] спадщину прийняв позивач [PERSON] і нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Судом, з матеріалів справи та наданої для огляду в судове засідання Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою спадкової справи № 565/2011, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. Відповідно до заяв, наявних в матеріалах спадкової справи та поданих до нотаріуса, позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом, нотаріусом 27.12.2011 року видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Копією заяви [PERSON] , поданої нею [PERSON] -Волинській державній нотаріальній конторі 07.11.2011 року, зареєстрованої в реєстрі за № 39, підтверджено, що їй відомий зміст заповіту, посвідченого Рогожанською сільською радою 03.08.2005 року за яким [PERSON] все належне їй майно заповіла [PERSON] . Спадщину у встановлені строки вона не прийняла і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на імя [PERSON] не має. Інших спадкоємців за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів, про що нотаріусом надано відповідну відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.03.2021 року. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи доведено право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved