overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

16.10.2015 року Виконком Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу, який діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказує, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] яка має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач веде асоціальний спосіб життя, не працює, участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для отримання культурних та інших духовних цінностей: не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі: не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, зловживає спиртними напоями, за місцем проживання характеризується негативно, не створює належних умов для розвитку малолітньої дитини, тобто ухиляється від участі у вихованні своєї дитини. Своїми діями відповідач [PERSON] змушує позивача звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], та передачу малолітнього [PERSON], [INFO], для опікування органу опіки та піклування Виконкому Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, також надав висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в судове засідання не з'явилася надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Прокурор в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Оскільки відповідач позов визнала, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ст.ст.150, 180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально її утримувати. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції ООН, батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання ними своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ч.5 ст.167 Сімейного Кодексу України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. На підставі ст.ст.150, 164, 167, 180 Сімейного Кодексу України, ч.1 ст.18 Конвенції ООН,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

16.10.2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

16.10.2015 року заявниця звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт родинних відносин в тому, що [PERSON] [INFO] , що народився в с.Яцківка Краснолиманського району Донецької області , що помер 20.07.2015 року є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні заявниця наполягала на своїх вимогах з підстав викладених нею у заяві , просила суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON]В.в судовому засіданні вважала, що вимоги заявниці слід задовольнити, оскільки заявниця та загиблий її рідний [PERSON]М.з 2004 року мешкали як одна сім*я, у них народилось двоє дітей до яких [PERSON]відносився як рідний батько, піклувався про них та хотів їх зареєструвати на себе але не встиг бо пішов до армії а потім загинув. При цьому на задані їй питання вона суду пояснила, що щодо майна загиблого [PERSON]ні вона ні інші родичі ніяких претензій не мають. Заінтересована особа- орган опіки та піулування Рубцівської сільської ради , будучі належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з*явилась але подала заяву в якій просила справу розглядати за її відсутністю. Заінтересовані особи- Управління пенсійного фонду України в м.Красний Лиман, [PERSON], [PERSON], будучі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з*явились і судом було прийняте рішення справу розглядати за її відсутністю. Свідки [PERSON]та [PERSON]судові пояснили, що вони кілька років знали родину [PERSON] який з 2004 року разом мешкав з [PERSON] вони разом купили будинок і в них народилось двоє дітей про яких [PERSON]М піклувався як рідний батько. Судом при дослідженні інших, письмових доказів встановлено: У заявниці [PERSON] є двоє малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у яких в свідоцтвах про народження відомості про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України записані зі слів матері ( а.с.9-10, 12-13, 15-16). [PERSON] помер 20.07.2015 року в с.Яцьківка Краснолиманського району Донецької області та організатором заходів по його похованню була [PERSON] ( а.с.11,14). [PERSON]була на обліку по вагітності з 27.05.2005 року по 17.12.2005 року та з 10.10.2006 року по 04.08.2006 року ( а.с.18). Заявниця [PERSON]не може оформити документи на отримання допомоги дітям у зв*язку з тим, що померлий [PERSON]не зазначений як батько в свідоцтвах про народження їх сумісних дітей. Заявниця дійсно , крім звернення до суду не може встановити факту родинних відносин її дітей та померлого [PERSON] , оскільки інший порядок не передбачений діючим законодавством . В суду не викликає сумніву ствердження свідків та третьої особи що [PERSON], що помер 20.07.2015 року є рідним батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Таким чином, суд, оцінюючі обставини викладені заявницею, третьої особи, свідків та досліджені в судовому засіданні письмові докази вважає встановленим факт в тому , що [PERSON] [INFO] , що народився в с.Яцківка Краснолиманського району Донецької області , що помер 20.07.2015 року є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

16.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 02.08.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському районі реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №36, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачем. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з серпня 2015 року через сварки із-за взаємопротилежних поглядів на сімейні відносини, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, по телефону повідомив суд про згоду на розірвання шлюбу та про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

16.10. 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третьої особи приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позовній заяві позивач вказує, що 24 листопада 2012 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку площею 0, 25 га та житловий будинок з господарськими будівлями ,що знаходяться в селі Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці С.Бондаревського № 8. Посилаючись на те, що приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю призначеної адреси, де знаходиться спадкове майно, вона звернулася з позовом до суду і просила постановити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться в с. Красногорівка на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. А також визнати за нею в порядку спадкування після мерті її батька [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вулиці С. Бондаревського, 8 в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області. Розглянувши матеріали справи, зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів, на що може бути витрачений значний час, та виключні обставини, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

16.10.2015 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.04.2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з липня 2015 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], надав заяву, де просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнала, надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 18 квітня 2013 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №121. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з липня 2015 року не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

16.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи вимоги тим, що 16.12.2007 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість 26850,1 грн. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив справу розглядати за його відсутності в заочному порядку, позовні вимоги підтримав, відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань від нього не надходило. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.12.2007 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку (а.с.7-13). Згідно ст.ст.526,527,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість 26850,1 грн., яка складається із наступного:заборгованість за кредитом 10432,82 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 13462,51 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом 1200,00 грн., а також штрафи відповідно умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1254,77 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а.с.4-6). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

16.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, яку підтримав в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не прибув, в поданій заяві від 30.10.2015 року просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2000 року та є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки спільне господарство та бюджет подружжя не веде з березня 2012 року, позивач на примирення не згоден та поновлювати сімейні стосунки не бажає, а ступінь відчуженості сторін, нерозуміння один одного є значними - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

16.10.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного договору № 49.4.1/103/07-G від 04.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 59200 доларів США з процентовою ставкою за кредитом 12,7 % річних. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 28.07.2015 рік заборгованість складає 923357,08 грн. з яких :сума заборгованості за кредитом - 797585,55 грн., сума заборгованості за відсотками - 125771,53 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 923357,08 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 28.10.2015 року, 09.11.2015 року, 24.11.2015 року та 26.11.2015 року не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. 26.11.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до до укладеного договору № 49.4.1/103/07-G від 04.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 59200 доларів США з процентовою ставкою за кредитом 12,7 % річних. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 28.07.2015 рік заборгованість складає 923357,08 грн. з яких :сума заборгованості за кредитом - 797585,55 грн., сума заборгованості за відсотками - 125771,53 грн. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови договору стосовно своєчасного повернення суми кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

16.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 05.11.1997 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони проживають разом, але припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У звязку з ненаданням матеріальної допомоги на утримання дитини просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, до його початку надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.11.1997 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved