Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

17.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2015 року по 12.06.2016 року в сумі 14\~942 грн. 34 коп. та 4000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Позивач в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що позивач 20.02.2015 року був прийнятий на посаду бухгалтера на підприємство відповідача за строковим договором. 11.09.2015 року позивач був звільнений із займаної посади у звязку з закінченням строкового договору відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України. Як зазначає позивач, після звільнення в порушення чинного законодавства відповідач не розрахувався по заробітній платі за період з 01.08.2015 року по 11.09.2015 року та по компенсації за невикористану відпустку. Станом на 11.09.2015 року заборгованість відповідача по заробітній платі та по компенсації за невикористану відпустку перед позивачем становила 2845,58 грн., яка виплачена позивачу 13.06.2016 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум проводяться в день звільнення. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Суд погоджується з розрахунком позивача та сума, що належить до стягнення у якості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 14 942 грн. 34 коп. (79,06 грн. х 189 днів), з даної суми не утримані податки та інші обовязкові платежі на користь держави. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає справедливим і рівноцінним відшкодування позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з невиплатою заборгованості тривалий час в розмірі 500 грн. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial