Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

15 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути борг за договором позики з [PERSON] . Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.02.2019 між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір позики грошових коштів, згідно з яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 5 000 грн., про що [PERSON] власноручно склав розписку від 19.02.2019, відповідно до якої відповідач повинен повернути отримані грошові кошти у строк до 30.05.2019. У разі несвоєчасної виплати коштів відповідач зобов`язується виплатити (понести) пеню в розмірі 10% за кожен місяць прострочення. [PERSON] у строк, визначений у розписці, грошові кошти не повернув, на неодноразові вимоги повернути борг не реагує. 26 жовтня 2020 року ухвалою Роменського міськрайонного суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 13 січня 2021 року ухвалою Роменського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 26 квітня 2021 року винесено ухвалу суду про заочний розгляд справи. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні судом встановлено, що 19 лютого 2019 року [PERSON] надав розписку [PERSON] , відповідно до якої позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 5000 грн, для сплати коштів по кредиту під 3 % щомісяця, а відповідач зобов`язувався повернути вказані грошові кошти у строк до 30.05.2019. У разі несвоєчасної виплати зобов`язався виплатити пеню в розмірі 10% за кожен прострочений місяць (а.с.7). Звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, позивач вказує, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за договором позики, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість становить 12 500 грн, з яких 5 000 грн. заборгованості за основною сумою за договором позики, 7 500 грн пені за час прострочення виконання зобов`язання. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У відповідності із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до вимог с. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідач належним чином добровільно не виконав умови договору позики та всупереч вимогам цивільного законодавства до цього часу не повернув борг за вказаним договором, а даних, які б свідчили про повернення відповідачем суми заборгованості позивачу судом не встановлено. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню основна сума боргу за договором позики у розмірі 5 000 грн . Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до договору позики від 19 лютого 2019 року відповідач також зобов`язувався сплатити пеню у розмір 10% від суми простроченого платежу за кожен місяць прострочення встановлених строків повернення суми позики. Оскільки позивач просить стягнути пеню за 15 місяців прострочення, то сума пені становить 750 грн. (10% з 5000 грн = 50 грн.; 50 грн. *15 міс.=750 грн.) Щодо сплати коштів по кредиту під 3 % щомісяця від суми позики, то позивач не просить їх стягнути. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial