Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

16.09.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Національного музею народної архітектури та побуту України про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - стягнути з Національного музею народної архітектури та побуту України (Код ЄДРПОУ 03922125) на користь [PERSON], (ІПН [NUMBER]), середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 17783 (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят три) грн.. 73 коп. 16.09.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 22.09.2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 06.10.2016 року. В судовому засіданні, яке відбулося 06.10.2016 року, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання, яке відбулося 06.10.2016 року, представник відповідача, - Національного музею народної архітектури та побуту України, - не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просить суд слухати справу без участі його представника, проте, не зазначено, чи визнає відповідач позовні вимоги, чи заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши позивача [PERSON], який підтримав позов, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні, як вказувалося судом вище, позивач [PERSON] не заперечував проти винесення заочного рішення. Що ж стосується відповідача, то в його письмовій заяві взагалі не вказано про причини неявки в судове засідання представника, тому суд визнає неявку представника відповідача, як неповажну, окрім того, як вказувалося судом вище, в заяві про слухання справи без участі представника відповідача не вказано, чи визнає позов відповідач, чи заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Підсудність. Згідно ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред»являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Проте, згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як видно з матеріалів справи, зокрема, з паспорту громадянина України серії ЕА 829119, який видано 10 січня 2001 року Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області, ( а.с., 112), позивач по справі, - [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду загальної юрисдикції першої інстанції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права. Наказом генерального директора Національного музею народної архітектури та побуту України від 09.09.2015 р. № 676 «Про звільнення [PERSON]В.» позивача [PERSON] звільнено з посади начальника відділу юридичного та кадрового забезпечення, діловодства і контролю за прогул, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 28.03.2016 р. (справа № 368\\1734\\15-ц) (далі - Рішення суду) за позовом [PERSON] до Національного музею народної архітектури та побуту України про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди позивні вимоги [PERSON] було задоволено частково. Безпосередньо Рішенням суду наказ генерального директора Національного музею народної архітектури та побуту України від 09.09.2015 р. № 676 «Про звільнення [PERSON]В.» визнано незаконним та скасовано. Цим же рішенням [PERSON] було поновлено на роботі на посаді начальника відділу юридичного та кадрового забезпечення, діловодства і контролю Національного музею народної архітектури та побуту України з 09.09.2015 р. Проте, відповідач проігнорував вимоги Рішення суду щодо негайного виконання в частині поновлення [PERSON] на роботі на посаді начальника відділу юридичного та кадрового забезпечення, діловодства і контролю Національного музею народної архітектури та побуту України з 09.09.2015 р. Рішення суду у частині поновлення [PERSON] на роботі відповідачем було виконано лише 02.09.2016 р. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. № 9 передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100. Відповідно до пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р № 100 у разі підвищення на підприємстві тарифних ставок і посадових окладів у періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата коригується на коефіцієнт їх підвищення. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати визначається середній заробіток, за яким здійснюються нарахування лише у частині, що стосується днів збереження середньої зарплати з дня підвищення тарифних ставок (окладів). Наказом Міністерства культури від 19.10.2015 р. № 810 «Про внесення змін до наказу Міністерства культури і туризму України від 18 жовтня 2005 року № 745», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.10.2015 р. за № 1274/27719 з 01.09.2015 р. посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників для 17 тарифного розряду збільшено з 2556.00 грн. до 3036.00 грн. 3036,00 грн. / 2556,00 грн. - 1= 0,1878 коеф.підв. Коефіцієнт підвищення заробітної плати склав - 0,1878. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 р. посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників для 17 тарифного розряду збільшено з 3036,00 грн. до 3339.00 грн. 3339,00 грн. / 3036,00 грн. - 1= 0,0998 коеф.підв. Коефіцієнт підвищення заробітної плати склав - 0,0998. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 р. № 288 «Про підвищення оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» з 1.05.2016 р. посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників для 17 тарифного розряду змінено (збільшено) з 3339.00 грн. до 3555.00 грн. 3555,00 грн. / 3 339,00 грн. - 1= 0,0647 коеф.підв. Коефіцієнт підвищення заробітної плати склав - 0.0647. При розгляді справи № 368 1734 15-ц судом було встановлено, що середньоденний заробіток [PERSON] складав - 156.70 грн. (сто п'ятдесят шість грн. 70 коп.) Кількість днів вимушеного прогулу за період з 10.09.2015 р. по 30.11.2015 р. складає 59 робочих днів (вересень - 15 днів, жовтень - 22 дні. листопад - 22 дні). 156,70 грн * 59 роб. Дн. =9245,30 грн. 9245,30 грн. * 0,1878 коеф. Підв. = 1736,27 грн. 9245,30 грн. + 1736,27 грн. = 10981,57 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.09.2015 р. по 30.11.2015 р., з урахуванням коригування на коефіцієнт підвищення окладу, становить - 10981,57 грн. Кількість днів вимушеного прогулу за період з 01.12.2015 р. по 30.04.2016 р. складає 106 робочих днів (грудень - 23 дні, січень - 19 днів, лютий - 21 день, березень - 22 дні, квітень - 21 день). 156,70 грн. * 106 роб.дн = 16610,20 грн. 16610,20 грн. * 0,0998 коеф. Підв. = 1657,70 грн. 16610,20 грн. + 1657,70 грн. = 18267,90 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2015 р. по 30.04.2016 р. з урахуванням коригування на коефіцієнт підвищення окладу, становить 18 267.90 грн. Кількість днів вимушеного прогулу за період з 01.05.2016 р. по 01.09.2016 р. включно складає 83 робочих днів (травень - 19 днів, червень - 19 днів, липень - 22 дні, серпень - 22 дні, вересень - 1 день) 156,70 грн. * 83 роб.дн. = 13006,10 грн. 13006,10 грн. * 0,0647 коеф. Підв. = 841,50 грн. 13006,10 грн. + 641,50 грн. = 13647,60 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2016 р. по 01.09.2016 р. включно, за який здійснюються нарахування, що стосується днів збереження середньої зарплати з дня підвищення тарифних ставок (окладів), становить - 13647,60 грн. 10981,57 грн. + 18267,90 грн. + 13647,60 грн. = 428977,07 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу з врахуванням коригування на коефіцієнт підвищення окладу в цілому, за період з 10.09.2015 р. по 01.09.2016 р., склав - 42897.07 грн. (сорок дві тисячі вісімсот дев'яносто сім грн. 07 коп.). Враховуючи те, що відповідачем було сплачено на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, відповідно до Рішення суду, у розмірі 25113,34 грн., 42897,07 25113,34 грн. = 17783,73 грн. о, відповідно, середній заробіток, з врахуванням коригування на коефіцієнт підвищення окладу, за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з НМНАПУ на користь позивача [PERSON] становить 17783.73 грн. (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят три грн. 73 коп.). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved