Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

16.07.2019 Публічне акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» в особі уповноваженої особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ВБР» Міхно С.С. звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» заборгованість по кредитному договору № IKAPNAIG.8655.001 від 07.07.2011 в розмірі 66159,19 грн., з яких: 2033,54 грн. - пеня за прострочену сплату відсотків у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення з 12.10.2013 по 06.07.2018; 58770,00 грн. - нарахований 31.10.2013 банком штраф за несвоєчасне продовження строку дії Договору страхування наземного транспортного засобу; 5355,65 грн. - нарахований 19.05.2016 банком штраф за порушення строків платежів за кожним із зобов`язань більш ніж на 30 днів. Посилається на те, що відповідач не виконав зобов`язання позичальника за кредитним договором № IKAPNAIG.8655.001 від 07.07.2011, на виконання якого позивач надав [PERSON] строковий кредит у розмірі 156720,00 грн. на купівлю автомобіля на умовах повернення його щомісячними платежами в термін до 06.07.2018 зі сплатою 16,8 % річних. Зазначає, що внаслідок неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором та договором застави рухомого майна від 07.07.2011 щодо чергового страхування автомобіля загальна заборгованість відповідача за штрафами та пенею становить 66159,19 грн. Ухвалою суду від 08.08.2019 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. 23.09.2019, поза межами строку встановленого судом, але до ухвалення судом рішення відповідач [PERSON] подав відзив на позов зміст якого зводиться до застосування судом строку позовної давності до вимог позивача про стягнення штрафів та пені, оскільки кредит та проценти погашені повністю. З`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне. 07.07.2011 між Публічним акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № IKAPNAIG.8655.001, на виконання якого позивач надав відповідачу строковий кредит у розмірі 156720,00 грн. на купівлю автомобіля з кінцевим терміном до 06.07.2018 зі сплатою 16,8 % річних (а.с.9-13). Згідно п.2.2. кредитного договору, в якості забезпечення позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки, а також інших виплат виступає: автомобіль SSANG YOUNG KORANDO, 2011 року випуску, шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно пунктів 2.4., 2.5. кредитного договору, період сплати кредиту, комісій та відсотків: з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору. Повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок зазначений в п.1.3., згідно Графіку погашення, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.2.9. Кредитного договору, погашення заборгованості позичальника здійснюється в наступній черговості: -в першу чергу - прострочена заборгованість за процентами; -в другу чергу - прострочена заборгованість за комісією; -в третю чергу - прострочена заборгованість; -в четверту чергу - нараховані проценти; -в п`яту чергу - нараховані комісії; -в шосту чергу - основна сума боргу; -в сьому чергу - штрафи, пені передбачені пп. 4.2.7., 6,2., 6.3., 6.4., 6.5. 6.6., якщо такі мали місце. Згідно пунктів 4.2.9., 4.2.10. кредитного договору, Позичальник надає Банку належним чином оформлені, згідно п.2.2 нього Договору договори застави, поруки й т.ін. для забезпечення виконання зобов`язань за даним Договором, Договір страхування наземного транспорту; Договір особистого страхування Позичальника (на вимогу Банку). Не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії зазначеного договору страхування Позичальник зобов`язаний продовжити строк його дії у встановленому законом порядку та надати докази цього та сплати страхового платежу. До повного виконання зобов`язань за Кредитним договором Позичальник зобов`язується не призначити будь-яку іншу особу вигодонабувачем за договором страхування. Згідно п.6.1. кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що зазначена в п.1.1.3. цього Договору, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Згідно п.6.3. кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії Банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (звор. стор. а.с.10). Згідно п.6.5. кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів за кожним із грошових зобов`язань, передбачених даним договором , більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку в судові органи, позичальник виплачує Банку штраф, який розраховується за наступною. формулою: 1000,00 грн. + 5 % від суми позову. Згідно п.8.8. Кредитного договору, сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим Договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 (десять) років. Одночасно з укладенням кредитного договору, 07.07.2011 між Публічним акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.8655.002 (а.с.47-49). Згідно п.34.1. договору застави, за цим договором заставою забезпечується виконання зобов`язань заставодавця за кредитним договором № IKAPNAIG.8655.001 від 07.07.2011, укладеного між заставодержателем та заставодавцем. Згідно п. 34.4. договору застави, в забезпечення виконання Заставодавцем зобов`язань за Кредитним договором Заставодавець надав в заставу наступне Майно: автомобіль марки SSANG YONG, модель KORANDO, тип - УНІВЕРСАЛ ЛЕГКОВИЙ, колір чорний, 2011 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований РВ ДДАІ МВС України 06.07.2011 року та на обліку перебуває там же. Згідно п.34.5. договору застави, сторони визначили, що заставна вартість Предмету застави складає 195900,00 грн. (сто дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот). Згідно п.19 договору застави, у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 17.1, 17.4, 17.7 цього договору, він сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 30 % від вартості Предмету застави, яка зазначена в п.34.5. цього договору. Сплата штрафу здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Згідно п.17.1. договору застави, за вимогою заставодержателя на день укладання даного договору застрахувати предмет застави на суму, строк на користь заставодержателя від ризиків, зазначених у п. 34.7 цього договору та надати заставодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу. Страхування предмету застави на користь заставодержателя здійснюється у страховій компанії, узгодженою з заставодержателем, не пізніше дня укладання даного договору. Не пізніше дати закінчення договору страхування продовжити його строк дії або укласти новий договір страхування на користь заставодержателя у страховій компанії, узгодженій з заставодержателем та надати заставодержателю докази сплати страхового платежу в той же строк. До повного виконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодавець зобов`язується не визначати будь-яку іншу особу вигодонабувачем за договором страхування предмету застави. Судом встановлено, що спір виник з кредитних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до положень ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 572 ЦК України всилу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. В силу ст. 581 ЦК України якщо предмет застави не підлягає обов`язковому страхуванню, він може бути застрахований за згодою сторін на погоджену суму. У разі настання страхового випадку предметом застави стає право вимоги до страховика. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Договір набирає чинності з моменту його укладення (частина друга статті 631 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Оцінивши подані докази в їх сукупності, перевіривши аргументи позивача наведені, в тому числі в заяві на ухвалу суду про усунення недоліків позовної заяви (а.с.41-46), судом з`ясовано, що вони є недостатніми для повного задоволення вимог позовних вимог, виходячи з наступного. За правилом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. ( ч.1 ст. 259 ЦК України) За правилами ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3,4 ст. 267 ЦК України) Позивач звернувся до суду з цим позовом 16.07.2019. Аргументи позивача, що погоджений сторонами у п. 8.8 кредитного договору строк позовної давності у десять років до вимог за цим Договором (в тому числі і щодо стягнення неустойки) у десять років, може бути застосований і до стягнення штрафу, передбаченого договором застави, суд відкидає як неправильні. Так, Застава є одним із видом забезпечення зобов`язання (с.546 ЦК). Аналіз положень ст. 1054, ч.3 ст. 548, ст. 572 ЦК України дає можливість розмежувати юридичну природу основного зобов`язання за договором кредиту та зобов`язання за договором застави. Ці договори взаємопов`язані обов`язками позичальника за кредитним договором. Водночас, предметом кредитного договору є грошові кошти, а договір застави має інший предмет - майно, та серед іншого, регулює відносини сторін щодо цього майна. Штрафні санкції за невиконання заставодавцем обов`язків, передбачених договором застави (п.19 договору), спрямовані на стимулювання до схоронності заставного майна, аби забезпечення грошового зобов`язання заставою мало більш високу гарантію. Зміст договору застави, укладений між сторонами у цій справі, не містить положень про збільшення сторонами строку позовної давності щодо невиконаних зобов`язань за цим договором. Отже, положення п. 8.8 кредитного договору, яким сторони визначили строк позовної давності у десять років, стосується виключно грошових зобов`язань за кредитним договором і не можуть бути трансформовані на зобов`язання за договором застави, в тому числі і щодо сплати штрафів за цим договором внаслідок погіршення умов забезпечення виконання грошового зобов`язання згідно договору застави. Зважаючи на те, що штрафні санкції у розмірі 30% від вартості предмета застави (195900,00 грн) у сумі 58770 грн. були нараховані відповідачу 31.10.2013 у відповідності до п. 19 та п. 17.1 договору застави за те, що він як позичальник та заставодавець в одній особі не продовжив строк договору страхування заставного майна та не уклав новий договір страхування на користь заставодержателя у страховій компанії, суд вважає, що до вимог про стягнення цього штрафу має бути застосована спеціальна позовна давність в один рік, як то передбачено п.1 ч.2 ст. 258 ЦПК України, оскільки цей строк не продовжений за домовленістю сторін договору Застави. Отже, в цій частині позовних вимог суд за заявою відповідача про застосування строків позовної давності відмовляє позивачу. Щодо вимог позивача про стягнення нарахованого 19.05.2016 штрафу в сумі 5355,65 грн. з посиланням на п. 6.5 кредитного договору: за порушення строків платежів за кожним із зобов`язань більше ніж на 30 днів, що спричинило звернення з позовом до суду (1000 грн.+5% від суми позики), то суд відмовляє по суті, виходячи з наступного. Сума позики за кредитним договором - 156720,00 грн.(п.п.1,1 договору) тож 5% від цієї суми становить 7836,00 грн. Розмір, щомісячного чергового платежу за позикою з урахуванням процентів згідно графіку погашення кредиту (додаток1 до договору) - 3185,00 грн., тож 5 % від щомісячного зобов`язання 159,25 грн. Визначені судом величини неможливо співвіднести з заявленою позивачем сумою штрафу 5355,65 грн. За яким саме зобов`язанням 19.05.2016 був нарахований цей штраф і яка сума позики бралась за розрахункову величину, позивач не зазначає, а також не вказує коли саме відбулось порушення. Ухвалу суду про залишення позову без руху з вказівкою усунути цей недолік позивач не виконав та не надав належного розрахунку штрафу, лише вказав, що він визначений на підставі п. 6.5 Кредитного договору. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 5355,65 грн є недоведеними і задоволенню не підлягають. Щодо стягнення пені в розмірі 2033,54 грн за прострочену сплату відсотків, яка нарахована у відповідності до п. 6.3 кредитного договору в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості, за кожен день прострочення з 12.10.2013 по 06.07.2018, то в цій частині позов є обґрунтованим, виходячи з наступного. Як встановлено судом, пунктом 2.4 кредитного договору визначено період сплати кредиту, комісій та відсотків: з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця. Згідно п. 2.9. кредитного договору, погашення заборгованості позичальника здійснюється в першу чергу шляхом погашення заборгованості по процентам. У пункті 8.8 кредитного договору сторони визначили строк позовної давності ( в тому числі до вимог про стягнення неустойки та штрафів) у десять років. З наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту (а.с.14-31), вбачається, що відповідач прострочив сплату процентів у вересні та жовтні 2013 р., у жовтні та грудні 2014 р., а починаючи з червня 2015 р. до закінчення строку договору щомісячно прострочував сплату процентів та або погашав їх не в повному розмірі. Внаслідок такого прострочення до штрафних санкцій, про стягнення яких позивач просить в цьому позові, нараховувалась пеня за прострочення сплати процентів. Загальна сума нарахованих та несплачених штрафів та пені складає 66159,19 грн., що підтверджується розрахунком позивача (а.с.31). Отже, за виключенням штрафів, у стягненні яких суд позивачу відмовляє, пеня за прострочення сплати процентів за кредитним договором складає 2033,54 грн. (66159,19 - 58770,00 - 5355,65) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп., сплачений позивачем згідно платіжного доручення № 149171 від 05.07.2019 у відповідності до положень ЗУ «Про судовий збір» є гарантованою мінімальною сумою, незалежно від розміру позовних вимог майнового характеру, а тому в силу ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial