Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

16.11.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вигляді будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрована колишня дружина сина [PERSON], відповідачка по справі - [PERSON]. Фактично з січня 2017 р. відповідачка у вказаному будинку не проживає, 17.07.2018 р. шлюб між її сином та [PERSON] розірвано на підставі рішення суду. Незважаючи на той факт, що відповідачка не є членом її сімї та між ними не існує будь-яких угод щодо користування будинком, прохання позивачки знятися з паспортної реєстрації проігнорувала та фактично жодних дій у вказаному напрямку не здійснила. Реєстрація відповідачки в будинку позивача створює позивачу перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні житловим будинком та позбавляє можливості вчиняти юридично значимі дії відносно своєї власності, в тому числі позбавляє можливості отримання житлової субсидії, тому звернулася до суду з вказаним позовом. Представник позивачки - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, та просить їх задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, справа розглядається в порядку заочного провадження. Представник третьої особи - Охтирська міська рада в особі Центру надання адміністративних послуг в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в письмовій заяві просить судові засіданні проводи без участі третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. За змістом ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 03.06.1983 р., посвідченого державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори Давидовою О.Д. , реєстровий № 2286 (а.с. 9-10). Встановлено, що відповідачка [PERSON] є колишньою дружиною сина позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 20.05.2017 р. (а.с. 19), заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду від 17.07.2018 р про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], яке набрало законної сили 17.08.2018 р.(а.с. 20). Відповідно до будинкової книги [PERSON] 27.02.2013 р. була зареєстрована у будинку по [ADDRESS] (а.с. 11-18). Встановлено також, що з січня 2017 року [PERSON] не проживає в домоволодінні по [ADDRESS] що підтверджується довідкою виконавчого комітету Охтирської міської ради № 979 від 16.11.2018 р. (а.с. 24). Згідно ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка не довела поважності причин відсутності та непроживання її у спірному домоволодінні. Згідно ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року без поважних причин була відсутньою і не проживала у домоволодінні по [ADDRESS] тому втратила право користування даним житлом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні нею свого права користування та розпорядження своїм майном, позов слід задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, 72, 156 ЖК України,

Outcome: approved