Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

16 серпня 2018 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до суду і просить, посилаючись на ст.ст. 84, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, збільшити розмір аліментів, призначених виконавчим листом Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2014 року по справі №678/18/14-ц, №2-678-96/14, та стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1272 грн. щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позов обґрунтований тим, що 18 лютого 2014 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області було розірвано шлюб між нею та відповідачем. За час шлюбу у них народився син, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Згідно виконавчого листа Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2014 року було стягнуто щомісячно з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 400 грн., починаючи з 16 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час значно зросли ціни та витрати на утримання дитини, коштів, які надає відповідач, не вистачає навіть на необхідний мінімум для спільної дитини, їх син навчається у 6 класі, навчання потребує затрат на харчування, придбання канцтоварів, тощо, він часто хворіє респіраторними захворюваннями, тому для покращення імунітету та профілактики захворювань змушена придбавати відповідні вітами та ліки. Встановлений виконавчим листом розмір аліментів не відповідає законодавчо визначеному на даний час мінімальному розміру аліментів. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки періодично займається тимчасовими заробітками у Чехії, тому його дохід не регулярний та мінливий, він фізично здоровий, іншої сімї немає, аліменти нікому не платить. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність без звукозапису, позовні вимоги змінила та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що на даний час не працює, тому просить суд призначити мінімальний розмір аліментів на утримання сина, які зобовязується сплачувати. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, першочергово у позовній заяві позивач визначила розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, в твердій грошовій сумі в розмірі 1272 грн. щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Однак, у поданій суду 11 грудня 2018 року заяві позовні вимоги змінила та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законодавець у ч. 2 ст. 182 СК України визначив, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, позивач у поданій суду заяві про остаточні позовні вимоги фактично просить стягувати з відповідача мінімальний гарантований розмір аліментів. Така позовна вимога визнається відповідачем про що зазначено у поданій ним заяві до суду, яка надійшла 14 листопада 2018 року. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За вказаних обставин суд вважає, що відповідач остаточні позовні вимоги позивача визнав, як визнав і наведені в позовній заяві обставини, на які послалась позивач, в суду відсутні сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, адже зі змісту поданої відповідачем заяви випливає повне та безумовне визнання позову щодо стягнення з нього на користь позивача мінімально встановленого законом розміру аліментів на спільну дитину, судом не було встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання відповідачем позову і задоволення остаточних позовних вимог позивача та необхідність зміни розмірів аліментів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки новий розмір аліментів буде застосовуватись з дня набрання рішенням суду законної сили, тому суд вважає, що є необхідним припинити стягнення аліментів по рішенню суду від 18 лютого 2014 року на підставі якого було видано 21 березня 2014 року виконавчий лист. Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2014 року аліменти стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільної неповнолітньої дитини. Цього ж дня Летичівським районним судом Хмельницької області ухвалено рішення, яким шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище [PERSON]. 20 червня 2014 року [PERSON] уклала новий шлюб і змінила прізвище на [PERSON]. Отже, аліменти на утримання неповнолітньої дитини підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Судовий збір, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена.

Outcome: approved