overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

15 червня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що 01 лютого 2014 року помер його батько - [PERSON], який був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 1,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян ім. Маяковського с. Стара Гута Дунаєвецького району Хмельницької області, право якої посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0305116. При житті [PERSON] склав заповіт на свого онука - сина позивача [PERSON], який спадщину не прийняв, помер 28 січня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ №271354. Позивач є сином померлого та відповідно спадкоємцем за законом 1-ої черги, інших спадкоємців котрі могли би претендувати на спадщину не має, з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька ніхто не звертався. 08 червня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] з питанням видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті батька, однак нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що належало [PERSON], померлому 01 лютого 2014 року, який проживав в [INFO], в звязку з тим, що позивач пропустив строки для прийняття спадщини на протязі шестимісячного терміну, встановленого чинним законодавством. В установлений законом шестимісячний термін позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки хворів, що підтверджується довідками, виданими Дунаєвецькою центральною районною лікарнею, а тому звернувся до суду та просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили після смерті [PERSON], який помер 01 лютого 2014 року. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, просив задовольнити позов у підготовчому засіданні, оскільки відповідач позов визнає. Відповідач: представник Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в підготовче засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій позов визнав та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що відповідачами визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

15 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~[PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 01 липня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З 2015 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодний. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 01 липня 2006 року та зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Будьоннівського\~районного управління\~юстиції м.Донецька,\~актовий запис\~№ 182 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

15 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~[PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 04 серпня 1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2000 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодний. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 04 серпня 1993 року та зареєстрували свій шлюб у відділі ЗАГС\~м.\~Краматорська Донецької\~області,\~актовий запис\~№ 854 (а.с.6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

15 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS], з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі за вищевказаною адресою не проживають без поважних причин з 2016 року та не сплачують нарахування за комунальні послуги. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду сповіщались через оголошення на офіційному веб-сайті Cудової влади України. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради при прийнятті рішення просила врахувати інтереси неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані в квартирі [ADDRESS], власником якої є позивач. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідачів в квартирі [ADDRESS] не проживають з 2016 року. Поважних причин відсутності відповідачів за місцем реєстрації понад один рік судом не встановлено. За таких обставин, позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягає задоволенню. Вимога позивача зняття відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» передбачено, що однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є судове рішення про позбавлення особи права на користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

15 червня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 24 вересня 1994 року Грейгівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування позову вказував, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Вказав, що спору щодо місця проживання спільної дитини та спільного майна не має. В судове засідання позивач не зявився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24 вересня 1994 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Грейгівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, про що зроблено актовий запис № 22. Від даного шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо місця проживання дитини та розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачкою в заяві зазначено про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

15 червня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив проти позову суду не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також\~ у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 24 березня 2014 року. З 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

15 червня 2018 року позивач звернулася до суду до відповідача позовну заяву про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. \~ \~ \~ \~Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 06 листопада 2009 року, від якого мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

15 червня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від жовтня 2012 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). 27 вересня 2018 року суд своєю ухвалою закінчив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду по суті. Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що сторони перебувають у шлюбі від 12.10.2012 року. Сторони мають малолітнього сина - [PERSON]. Від 20.05.2018 року сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Насамперед це пов'язано з хронічним захопленням відповідача азартними іграми. Відповідач у суді не заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що шлюб дійсно виявився невдалим через його згубний потяг до азартних ігор. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 12.10.2012 року. Шлюб зареєстровано у виконавчому комітеті Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровській області (актовий запис - 115) (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 8). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від 20.05.2018 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

15 червня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від жовтня 2017 року. Від спільного проживання сторони мають малолітніх дітей. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, і просить суд шлюб розірвати (а.с. 1). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, а відповідач - не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 21.10.2017 року. Шлюб зареєстровано у Дніпровському районному у м. Кам'янському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис - 538) (а.с. 2). Від спільного проживання сторони мають двох малолітніх синів, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу мешкатимуть разом з позивачкою (а.с.а.с. 3, 4). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від 28.03.2018 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно, і збереження сім'ї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

15 червня 2019 року (за поштовим штемпелем) позивач звернулась до суду іззазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 08.08.2010 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 04. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін не склалось, шлюбні відносини між ними припинилися з 31 жовтня 2018 року, проживають окремо та мають різні бюджети. Не змогли створити міцної сім`ї через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Між ними виникали часті сварки, безпідставні ревнощі. Спору по поділ майна не мають. Дитину виховує сама. Примирення не вбачає за можливе, тому просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу іменувати її прізвищем « [PERSON] », в разі задоволення позову стягнути із відповідача понесені нею судові витрати. У підготовче засідання позивач не з`явилася, про дату, час і місце його проведення була належним чином повідомлена, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, відповідач у підготовчому засіданні позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 8 серпня 2010 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 04, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Прізвище позивача до укладення шлюбу « [PERSON] ». Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства з 31 жовтня 2018 року, примирення між ними не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу відповідач бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». При поданні позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу, що становить 384,20 грн, на підставі копії цього рішення та копії квитанції про сплату судового збору. Решту понесених судових витрат в розмірі 384,20 грн стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved