Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

15.05.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона придбала у відповідача дану квартиру, відповідач зареєстрована у квартирі, фактично не проживає в ній з дня укладення договору купівлі продажу квартири, а саме з 02.11.2006 року. Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі перешкоджає позивачеві вільно володіти, користуватись та розпоряджатись нею, а також позивач несе зайві витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів. На підставі статей 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом публікації оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Чуднівського районного суду Житомирської області, у встановлений судом строк відповідач відзив не надала. На підставі статей 211, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, встановив наступне. 02.11.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач придбала у відповідача квартиру розташовану\~за адресою[ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно №12508410 від 14.11.2006 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить позивачу (а.с.12). Згідно розпорядження селищного голови Великокоровинецької селищної\~ради Чуднівського\~району Житомирської\~області №7 від 20.01.2016 року, в смт. Великі Коровинці вулицю Леніна перейменовано на вулицю Терещенка (а.с. 16-17). Відповідно до довідки №527 від 06.05.2018 року, виданої виконавчим комітетом Великокоровинецької селищної ради Чуднівського району Житомирської області, відповідач зареєстрована за адресою: [INFO], на території селищної ради не проживає більше пяти років (а.с.18). Відповідно до\~ ст.319 Цивільного кодексу України (надалі по тексту ЦК України)\~ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.391 ЦК України\~ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)\~позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5)\~оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5)\~оголошення фізичної особи померлою. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2016 року по справі № 21-5446а15. Відповідач будучи зареєстрованою в спірній квартирі, чинить перешкоди позивачу у здійсненні її права розпорядження своїм майном, тому її необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що є також одним із способів захисту права власності позивача у справі. Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є достатньою підставою для зняття з реєстрації фізичної особи. Виходячи з наведеного вище суд вважає позовну вимогу про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартироюобґрунтованою та доведеною, позовну вимогу про зняття з реєстрації місця проживання відповідача безпідставною, у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial