Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

17.08.2015 року на адресу суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому позивач зазначала наступне. 21 серпня 2013 року між нею та [PERSON] був зареєстровано шлюб Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів зо одруження зроблено запис за № 137. 28 липня 2015 року у народилися близнюки, сини [PERSON] та [PERSON] Подружнє життя не склалося. З листопада 2014 року вона та відповідач не проживають разом. Відсутність спільного житла для проживання родини, спільних інтересів, поглядів потреб, взаєморозуміння, міжособистісна несумісність з Відповідачем спричинили до того, що шлюбні відносини між нами поступово погіршились. Коли Відповідач дізнався, що позивач вагітна одразу її покинув. З моменту зачаття дітей та на час подання позову відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дітей. Сини проживають разом із позивачем. Усі обов'язки щодо утримання та виховання дітей позивач несе самостійно, не працює. Шлюб між сторонами розірвано на підставі ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України. Угоди про добровільну сплату аліментів між нами не досягнуто.Стан здоров'я га матеріальне становите Відповідача дозволяє утримувати с малолітніх синів [PERSON] дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документ, не проводиться. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 516, 00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та на утримання [PERSON], 28.07.2015 року в розмірі 516, 00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судової повістки, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України та розяснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначено у ч.2 ст. 182 СК України, отже меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Судом встановлено і ніким не заперечується, що 21 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстровано шлюб Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів зо одруження зроблено запис за № 137. (а.с.3) Під час перебування сторін у шлюбі 28 липня 2015 року народилися діти: [PERSON] та [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 291704 від 04.08.2015 р. свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 291703 від 04.08.2015 р., виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції . Сини проживають разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач потребує матеріальної допомоги на дітей від відповідача на теперішній час, оскільки не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Однак, встановлено, що відповідач [PERSON]. проживає окремо від дітей та не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] наполягала на визначенні розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі 516,00 грн. щомісяця на кожну дитину, зазначаючи, що даних про наявність постійного місця роботи вона не має. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Суд знаходить розмір аліментів 516 грн. є обґрунтованими і доведеним позивачем. Оскільки, згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачкою. Згідно із Законом України Про Державний бюджет України на 2015 рік із відповідними змінами прожитковий мінімум для дитини у віці до 6 років з 01.01.2015 року складає 1167 грн. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу ст. 141 СК України кожен із батьків зобов'язаний забезпечити половину від цього прожиткового мінімуму. Звідси, кожен із батьків - сторін у цій справі, зобов'язаний забезпечити дитині якій на час розгляду судом цієї справи не має повних 6 років, мінімально половину від прожиткового мінімуму для дитини у віці до 6 (шести) років, якій складає з 01.01.2015 року згідно із Законом України Про Державний бюджет України на 2015 рік 1167 грн., половина від якого становить 583,50 грн. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання синами сторін коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 17.08.2015 року. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з аліменти на утримання неповнолітніх дітей, щомісяця у твердій грошовій сумі в межах заявленого позову згідно до ст. 10 ЦПК України у розмірі 516 грн. на кожну дитину, починаючи з дати звернення до суду 17.08.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору 243,60 грн. при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved