Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

16.07.2020 року позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про\~стягнення боргу\~за договором\~позики посилаючись на те, що 26.06.2018 року між нею та відповідачкою [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого вона позичила відповідачці 22000 доларів США., а остання отримала і на підтвердження отримання вказаної суми надала їй відповідну розписку, в якій вказала строк повернення боргу\~12 місяців з моменту отримання коштів. Однак, до цього часу вказана сума коштів йому не повернута, у зв`язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості за договором позики в розмірі 22000 доларів США, та 3 % річних у розмірі 696 доларів США. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.11.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилась, її представник звернувся до суду з заявою, в якій просять розглянути справу у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлялась належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу його проживання, у судові засідання не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України\~за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 26.06.2018\~року між\~ [PERSON] та\~відповідачкою [PERSON] \~укладено договір\~позики,\~відповідно до\~якого позивачка\~позичила відповідачці\~22000\~доларів США.,\~а остання\~отримала і\~на підтвердження\~отримання вказаної\~суми надала\~їй відповідну\~розписку,\~в якій\~вказала строк\~повернення боргу\~12\~місяців з\~моменту отримання\~коштів та зобов`язалась повернути суму коштів у розмірі 44270 дол. США. На підтвердження джерела походження коштів позивачка надала суду копію договору купівлі-продажу квартири від 13.04.2018 року та копію трудової книжки від 13.03.1987 року. Однак, станом на теперішній час, відповідач, в порушення умов укладеного договору позики (розписки), не повернув позивачу грошові кошти на загальну суму 22000,00 двадцять дві тисячі) доларів США, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, що і стало підставою звернення з цим позовом до суду. Відповідно\~\~ст.525,526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися\~\~належним чином відповідно до умов договору\~\~та вимог цього\~Кодексу, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч.2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч.1\~ст. 612 ЦК України,\~\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України,\~\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або\~\~інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходу громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником певної грошової суми або речей. З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що сума 3% річних з простроченої суми за період прострочення складає 696 дол. США. Суд погоджується з розрахунком 3 % річних, наданим позивачем. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в заявленій позивачем валюті у розмірі 22000 доларів США., та 3 % річних у розмірі 696 дол. США. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, відповідно до ч.9, ч.12 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2020 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Павленко Альоною Леонідівною, було укладено Договір про надання правничої допомоги № 19/07, відповідно до умов якого, Клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу, зокрема, здійснити представництво Клієнта в суді на ведення вказаної справи. При цьому, адвокатом було оформлено ордер серії ОД № 443041 від 27.01.2021 року на представництво інтересів [PERSON] в суді у даній справі. Як убачається з рахунку-фактури № 19/07-1 від 14.07.2020, адвокатом було надано відповідачу правничу допомогу на суму 2000 (дві тисячі) грн. Вказану суму у розмірі 2000 грн. було оплачено у повному обсязі, на підтвердження чого заявником надано належний, допустимий та достовірний доказ копію платіжного доручення № 1580537 від 15.07.2020 року. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України у розмірі 6160,51 грн. судового збору.

Outcome: approved