overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

15.02.2016 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 11.02.2013 року ПАТ КБ Приватбанк уклав з відповідачем генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 6954,17 грн. зі сплатою 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 23.12.2015 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 14265,17 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом ухвалено розглядати справу в заочному порядку у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 11.02.2013 року ПАТ КБ Приватбанк і відповідач уклали договір, за яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 6954,17 грн. зі сплатою 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Погошення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку щомісячно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Обслуговування кредитної лінії здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 23.12.2015 року виникла прострочена заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 6613,28 грн.; по відсоткам за користування кредитом 3404,39 грн.; по комісії 3967,95 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф 279,55 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 14265,17 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

15.02.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Вимоги мотивує тим, що 26.03.2010 року з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дитини не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що сторони з 26.03.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області зроблено відповідний актовий запис за № 59 (а.с. 2). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 3), який проживає разом із матір'ю (а.с. 4). Як вбачається зі змісту позовної заяви відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини в достатньому розмірі не надає (а.с. 1). В заяві про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого звільнений позивач. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

15.02.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Вимоги мотивує тим, що 02.09.2006 року з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дитини не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що сторони з 02.09.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька зроблено відповідний актовий запис за № 411 (а.с. 11). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 10), який проживає разом із матір'ю (а.с. 8). Як вбачається зі змісту позовної заяви відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини в достатньому розмірі не надає (а.с. 1-2). В заяві про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю (а.с. 23). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дітей та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого звільнений позивач. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

15.02.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що вона є матір'ю малолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO]. На даний момент відповідач, який є батьком неповнолітньої дитини, у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених чинним законодавством. Позивачка просить стягнути з відповідача на неповнолітню дитину аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей певного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'являється, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що вбачається з поштового повідомлення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.06.2009 року батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як слідує з матеріалів справи, неповнолітня дочка проживає з позивачкою, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК, оскільки вимоги позивача задоволені повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

15.02.2016 року позивач, діючи в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.08.2015 року (справа №750/2187/15-ц і яке набрало законної сили 13.10.2015 року) було визнано недійсним договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS], який був укладений 16.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений третьою особою у справі, реєстровий номер 139, так як вказаний правочин було здійснено без згоди органів опіки і піклування, оскільки співвласником вказаного помешкання є неповнолітня [PERSON] При розгляді вказаної справи позивач не заявила окрему вимогу щодо наслідків недійсності правочину стосовно повернення обдарованим [PERSON] дарувальнику [PERSON] 1/2 частини квартири в порядку ст.216 ч.1 ЦК України, що було підставою для предявлення цього позову до суду. В судове засідання 13.07.2016 року позивач та представник позивача не прибули, в поданій заяві просять суд здійснити розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі 1-2, третя особа в судове засідання 13.07.2016 року без поважних причин не прибули. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.08.2015 року (справа №750/2187/15-ц, яке набрало законної сили 13.10.2015 року) було визнано недійсним договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS], який був укладений 16.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений третьою особою у справі, реєстровий номер 139, так як вказаний правочин було здійснено без згоди органів опіки і піклування, оскільки співвласником вказаного помешкання в розмірі 1/4 частини є неповнолітня [PERSON] При розгляді вказаної справи позивач не заявила вимог щодо наслідків недійсності правочину стосовно повернення обдарованим [PERSON] дарувальнику [PERSON] 1/2 частини квартири в порядку ст.216 ч.1 ЦК України, що було підставою для предявлення цього позову до суду. Вказаний позов, у відповідності до ст.216 ч.1 ЦК України, підлягає задоволенню, так як обдарований повинен повернути дарувальнику дарунок у вигляді 1/2 частини квартири по причині недійсності вказаного правочину. Встановлені судом обставини є підставами для задоволення позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідачів в дольовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось по причині того, що вони з відповідачем різні по характеру люди, по різному відносяться до життя, у їхніх стосунках зникло взаєморозуміння і почуття любові, примирення між ними не дають позитивних наслідків, в зв'язку з цим постійно виникають сварки, спільне господарство та сумісне проживання між ними припинено, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 вересня 2007 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1345, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини визнаються сторонами, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову до суду 551,20 грн., але заявив клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що відповідачка [PERSON], зареєстрована у вищевказаній квартирі, однак з 2012 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідачки у квартирі не має. Відповідачка у добровільному порядку з реєстрації у вказаній квартирі не знімається, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивача він знає тривалий час, проживає з ним по сусідству, йому відомо, що у квартирі [ADDRESS], належній позивачу, зареєстрована його дочка [PERSON], але вона з 2012 року за вищевказаною адресою не проживає, крім того, навідуючи оселю позивача, речей відповідачки не зустрічав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 31200 від 24.11.2004 року позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] /а.с. 4/, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим МКП «Маріупольське БТІ» № 6138700 від 05.01.2005 року /а.с. 8/. Також встановлено, що за вищевказаною адресою зареєстрована відповідачка [PERSON], однак з 2012 року там не проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад один рік там не проживає, без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №9 в будинку №38 по вулиці Рокосовського в місті Чернігів по причині не проживання там без поважних причин понад шість місяців. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник органу місцевого самоврядування вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідач та представник комунального підприємства повторно в судове засідання не прибули без поважних причин. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідка [PERSON], дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач (як квартиронаймач) та відповідач (мати та дочка відповідно) зареєстровані в [INFO], що підтверджується довідкою з Комунального підприємства «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради від 15.02.2016 року (а.с.9). Відповідач заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 04.02.2015 року (справа №750/12068/14) позбавлена батьківських прав по відношенню неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка також мешкає та зареєстрована у вказаній квартирі, опікуном якої є позивач (а.с.27-28). На переконання суду (виходячи з наявних по справі доказів) відповідач втратив право на користування вищевказаним помешканням відповідно до ст.71 ЖК України, так як він відсутній там без поважних причин понад шість місяців (з 2010 року і по цей час), відсутні підстави встановлені законом, згідно яких за відповідачем зберігалося б житло понад шести місяців і вказані обставини є підставами для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Позивач в судове засідання не прибув, в поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач позов визнав, дав згоду на розірванню шлюбу. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.02.2015 року (а.с.3). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки спільне господарство та бюджет подружжя не веде з листопада 2015 року та мешкає окремо, відповідач на примирення не згоден і поновлювати сімейні стосунки не бажає, а ступінь відчуженості сторін, нерозуміння один одного є значними - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. 23.03.2016 року у судовому засіданні судом надано шестимісячний строк на примирення. Після надання судом строку для примирення сторін, позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та наполягала на розлученні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 01 червня 2001 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, позивачка відновляти їх не має наміру, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси, утрачені первісні почуття. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя результату не дали. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved