Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

17.03.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 03.09.2010 року у розмірі 46972 грн. 43 коп., стягнути судовий збір 1378 грн. В своїх доводах посилається на те, що 03.09.2010 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику кредит у розмірі 10700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак умов договору не виконує, внаслідок чого виникла вказана заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справ у його відсутності. Відповідач проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у звязку з пропуском строків позовної давності. Також зазначив, що вимоги щодо стягнення штрафів суперечать абз. 3 ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», тому ці вимоги є нікчемними. Зазначив, що строк дії кредитної картки не закінчився до теперішнього часу. Зазначив, що договір був укладений з банком 03.09.2010 року, було встановлено ліміт у розмірі 5\~000 грн., в подальшому сума кредитного ліміту по картці була збільшена до 10\~700 грн. Суд, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору від 03.09.2010 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], банк надав позичальникові кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «Універсальна, 55 днів» зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти «Універсальна, 55 днів», 22.03.2013 року збільшено кредитний ліміт до 10\~700 грн. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.п. 1.1.3.2.9, 2.1.1.3.7. Відповідно до п. 2.1.1.5.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, але на підставі п. 1.1.5.2 Умов та Правил неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно з п. 2.1.1.12.7.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця Клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в Пільговий період дорівнює діючої Базовою місячної процентній ставці від заборгованості на момент списання. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 29.02.2016 року за відповідачем наявна загальна заборгованість у сумі 46\~972 грн. 43 коп., що включає заборгованість за: кредитом 10698 грн. 40 коп., процентами 31661 грн. 06 коп., пенею - 1900 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 2212 грн. 97 коп. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач зазначив, що стягнення штрафів суперечать абз. 3 ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки не повязана з надання позивачем фінансових послуг у межах кредитного ліміту, тому ці вимоги є нікчемними. Згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка набрала чинності 16 жовтня 2011 року, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно зі ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким було доповнено частину восьму статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» положенням про заборону кредитодавцю встановлювати додаткову плату, пов'язану з достроковим поверненням споживчого кредиту, дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Кредитний договір був укладений 03.09.2010 року. Передбачені договором неустойка (штраф та пеня) не є зборами, відсотками, платежами тощо та не підпадають під дію ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки за правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, тобто передбачений договором штраф є мірою відповідальності позичальника у разі невиконання чи неналежного виконання умов договору. У звязку з цим, вказані посилання відповідача щодо штрафу є безпідставними. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач просив застосувати до заявлених вимог строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідач посилається на те, що строк позовної давності до нарахованої заборгованості минув, однак повністю погодитися з такими доводами неможна. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач періодично сплачував заборгованість за кредитним договором, останній раз 11.07.2014 року (200 грн.) Таким чином, перебіг позовної давності повинен обчислюватися з серпня 2014 року. З позовом банк звернувся до суду 17.03.2016 року, у звязку з цим банк звернувся з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитом та відсотками в межах трьохрічного строку позовної давності, тому підстави для застосування позовної давності до вказаних вимог відсутні. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 10698 грн. 40 коп. та процентами у розмірі 31661 грн. 06 коп. підлягають задоволенню. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Таким чином, пеня це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконане. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Згідно з п. 2.1.1.12.7.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця Клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в Пільговий період дорівнює діючої Базовою місячної процентній ставці від заборгованості на момент списання. Як вбачається з довідки заборгованості відповідач востаннє здійснив часткове погашення кредитної заборгованості 11.07.2014 року, після чого почалось нараховування пені з 01.08.2014 року по 29.02.2016 року. Враховуючи, що банк звернувся до суду з позовом лише 17.03.2016 року, беручи до уваги наявність заяви відповідача про застосування позовної давності, то стягненню підлягає пеня в межах 12 місяців за період з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року у розмірі 1200 грн. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. Відповідач востаннє здійснив часткове погашення кредитної заборгованості 11.07.2014 року, а відтак право позивача ПАТ КБ «Приватбанк» для звернення до суду з вимогою про стягнення з позичальника штрафу за порушення останнім взятих на себе зобов'язань виникло ще в серпні 2014 року, а відтак кредитор повинен був звернутися до суду з відповідною вимогою протягом наступних 12 місяців, але з позовом до суду про стягнення з відповідача нарахованих штрафів: 500,00 грн. (фіксована частина) та 2212,97 грн. (процентна складова) позивач звернувся лише 17.03.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, що з урахуванням заяви відповідача про застосування до спірних правовідносин правил позовної давності, є підставою для відмови в задоволенні вказаних позовних вимог відповідно до ч.ч. 3 - 5 ст. 267 ЦК України. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 43559 грн. 46 коп., що включає заборгованість за: кредитом 10698 грн. 40 коп., процентами 31661 грн. 06 коп., пенею 1200 грн. 00 коп. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позов задоволено частково, то стягненню з відповідача на користь банку підлягає судовий збір у розмірі 1277 грн. 88 коп. (43\~559,46 х 1378 / 46972,43 = 1277,88) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial