Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

16 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] Про розірвання шлюбу (вхідний № 2397/18-вх), на обґрунтування якого зазначив, що 20.04.2010 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрували в Охоченській сільській раді Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 2. Від зазначеного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Подружні відносини між ними припинені з 26.11.2016 року, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сімї стала різниця характерів, відсутність між ним та відповідачем взаємопорозуміння і довіря, та інша сімя у відповідача. Подальше спільне життя є неможливим, а тому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем (а. с. 2 - 3). Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав заяву, зареєстровану за вхідним № 5783/18-вх від 15.11.2018 року, з проханням справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити (а. с. 31). Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, однак надала заяву, зареєстровану за вхідним № 5785/18-Вх від 15.11.2018 року, в якій просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги вона визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а. с. 32). Відповідно до\~змісту частини\~1\~статті 223\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею,\~а згідно\~частини 3\~статті 211\~цього ж\~кодексу особи,\~які беруть\~участь у\~справі,\~мають право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~їх відсутності.\~Про наявність\~такого клопотання\~у сторін\~свідчать їх\~відповідні заяви,\~долучені до\~матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, обєктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно зясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій [PERSON] та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Крім того, згідно пункту 9 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання нею чинності. Таким чином, ця цивільна справа підлягає розгляду за правилами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України в редакції, що набрала чинності з 15.12.2017 року (із змінами та доповненнями). Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії I-ВЛ № 318672), повторно виданого 24.06.2017 року Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, громадяни України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 20.04.2010 року, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис № 2. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а. с. 6). Згідно свідоцтва про народження (серії І-ВЛ № 187191), повторно виданого 24.06.2017 року Охоченської сільською радою Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] народилась 12.02.2007 року, про що 05.03.2007 року складено відповідний актовий запис № 5, та її батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження (серії І-ВЛ № 487190), повторно виданого 24.06.2017 року Охоченської сільською радою Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] народився 08.02.2011 року, про що 23.02.2011 року складено відповідний актовий запис № 3, та його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Як убачається з акту депутату виборчого округу № 10 Охоченської сільської ради [PERSON] від 12.04.2018 року № 243, при обстеженні умов проживання [PERSON], який мешкає за адресом: вулиця Миру, будинок № 33, село Охоче Нововодолазького району Харківської області, встановлено, що разом з ним проживають його неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 9). Як убачається з акту депутату виборчого округу № 10 Охоченської сільської ради [PERSON] від 12.05.2018 року № 243, при обстеженні умов проживання [PERSON], який мешкає за адресом: вулиця Миру, будинок № 33, село Охоче Нововодолазького району Харківської області, встановлено, що разом з ним проживають його неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 9). Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Загальної Декларації Прав Людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй 10.12.1948 року й ратифікованої Україною в 1973 році, Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями) та Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями). Так, статтею 16 Загальної Декларації Прав Людини визначено, що чоловіки i жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися i засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній i повній згоді сторін, що одружуються. Сімя є природним i основним осередком суспільства i має право на захист з боку суспільства та держави. Таке положення міжнародно-правової норми права повністю відповідає змісту статті 51 Конституції України, якою регламентовано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Аналогічна за своїм змістом стаття 24 Сімейного кодексу України також передбачає, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, засади шлюбу, особисті немайнові права і обовязки подружжя, підстави їх виникнення та зміст визначаються Сімейним кодексом України, метою якого, зокрема, є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Таким чином, можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення кожного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя. Оскільки укладення шлюбу здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Діючим сімейним законодавством України оголошено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду в день набрання ним чинності (частина 2 статті 104, частина 3 статті 105, частина 1 статті 110 та частина 2 статті 114 Сімейного кодексу України). Тому, відповідно до приписів частини 2 статті 112 зазначеного вище кодексу, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він постановляє рішення про розірвання шлюбу. Оскільки у судовому засіданні достовірно зясовані фактичні взаємини та обставини сумісного життя подружжя, час припинення між ними шлюбних відносин, мотиви розірвання шлюбу та дійсні причини позову, які у своїй сукупності свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу і сімї є неможливим, суперечить їх інтересам, враховуючи небажання та неспроможність сторін відновити сімейні відносити, а також відсутність наявних перешкод, передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що сімя повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, суд, з огляду на наведене, приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу й вважає за можливе та необхідне позов задовольнити. Обговорюючи питання щодо можливості вжиття заходів, передбачених частиною 1 статті 111 Сімейного кодексу України щодо примирення подружжя, суд приймає до уваги, що жоден з них такого бажання не виявив, до суду із відповідним клопотанням не звертався й згоден на розірвання шлюбу, а тому враховуючи конкретні обставини справи та розяснення, надані Верховним Судом України у пункті 10 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не знаходить підстав для застосування такого заходу. Крім того, відповідно до змісту статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідач у звязку із реєстрацією шлюбу змінювала своє прізвище з дошлюбного «Кухтіна» на шлюбне «Кузнецова», однак не висловила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне, суд вважає за можливе залишити їй шлюбне прізвище без змін. Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги, що між сторонами спорів про поділ сумісного майна не має й позивач, звертаючись до суду із цим позовом, не вимагає відшкодування понесених ним і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved