Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

16.09.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2100,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 11.10.2018 року між сторонами було розірвано шлюб, зареєстрований Ленінським відділом РАЦС ММУЮ, актовий запис №550. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2019 року було визначено місце проживання дитини разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS] . З серпня 2018 року їх донька мешкає разом з батьком, відповідачка жодного разу матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, хоча могла і повинна була її надавати. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином. Представник позивача - адвокат Юрченко А.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримував в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Крім того надав суду заяву про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. В заяві від 13.04.2020р. представник позивача просив подальший розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, суду надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнавала, проти задоволення позову заперечувала, суду пояснювала, що дійсно вони з позивачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2019 року було визначено місце проживання дитини разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є не співмірно великим, оскільки з 14 серпня 2018 року вона була звільнена з роботи та на сьогоднішній день позбавлена можливості отримувати належний дохід. Крім того, на її утриманні перебуває малолітня донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачкою та знаходиться на її утриманні. За такого, вказаний позивачем розмір аліментів в сумі 2100,00 грн. поставить відповідача в скрутне матеріальне становище. Гарантований державою розмір аліментів станом на сьогодні становить 1109,00 грн. Саме такий розмір аліментів, на думку відповідача, буде співмірним її матеріальному стану та рівню доходів, та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі викладеного, проти задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2100 грн. заперечувала. Також, просила відмовити позивачу в задоволенні його заяви про стягнення з неї витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. у зв`язку з необґрунтованістю вказаних витрат. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя ст. 181 СК України). Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та такий розмір гарантується. Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11.10.2018 року. Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2019 року було визначено місце проживання дитини разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків з 01.01.2018 по 31.12.2019 року стосовно фізичної особи [PERSON] , наданих суду Головним Управлінням ДПС у Миколаївській області, [PERSON] мала такі доходи: за 01.2019 року - 5328,55 грн., за 02.2019 року - 14773,29 грн., за 03.2019 року - 2580,00 грн., за 04.2019 року - 2580,00 грн. Інформація щодо подальших доходів відповідача відсутня. Також, як вбачається з копії трудової книжки, наданої відповідачем, 14.08.2018 року її було звільнено з займаної посади за власним бажанням з ПП «Мінас-Трейд». Вказаний запис в трудовій книжці [PERSON] є останнім, в подальшому будь-яких інших записів у книжці не здійснювалось. Крім того відповідач має другу дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Позивачем не надано достатньо доказів та не доведено необхідність стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання доньки в розмірі 2100 грн. Суд враховує й право відповідача на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, передбачене ст. 48 Конституції України. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Із врахуванням встановлених обставин, суд вважає за доцільне щомісячно стягувати аліменти з відповідачки на користь позивача на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, що відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину, в сумі 1109,00 гривень, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 16.09.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Що стосується заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду надано копію договору №26/19ц від 05.09.2019 року про надання професійної правничої допомоги та представництво у цивільному процесі, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «Юрченко-Консалт»; копію Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000003, відповідно до якого загальна вартість робіт (послуг), наданих позивачу, складає 2500,00 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордера №12 від 10.02.2020 року на суму 2500,00 грн. За такого, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 1320,24 грн. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 405,79 грн., іншу частину судового збору в сумі 362,61 грн. слід компенсувати за рахунок держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Outcome: partial