Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

16 вересня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом про звільнення належної їй земельної ділянки № 115-1 площею 0,0811га. на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, що була самовільно зайнята відповідачем. 07 листопада 2017 року позовні вимоги були уточнені, позивач просить виключити з Державного земельного кадастру відомості про координати належної [PERSON] земельної ділянки № 111-1 кадастровий номер 6325183500:01:005:0723, зобовязати відповідача за власний рахунок привести координати належної їй земельної ділянки у відповідність до фактичних меж, визначених генеральним планом забудови, звільнити та привести до стану, придатного для використання земельну ділянку позивача № 115-1 кадастровий номер 6325183500:02:005:0567. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у сумі 61000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником земельної ділянки № 115-1 площею 0,0811 га. з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області. Земельна ділянка розташована відповідно до розробленого, погодженого та затвердженого містобудівного обґрунтування, за фактичними межами земельної ділянки встановлено огорожу. Під час розробки технічної документації на суміжну земельну ділянку № 111-1 площею 0,1000 га. було допущено помилку, не було враховано містобудівне обґрунтування та фактичні межі сусідніх земельних ділянок № 107-1 та № 115-1, у звязку з чим виникла помилка у координатах земельної ділянки № 111-1. 22 березня 2016 року [PERSON], набула право власності на земельну ділянку № 111-1, після чого встановила межові знаки в натурі, відповідно до координат земельної ділянки, внесених в базу Національної кадастрової системи, не врахувала при цьому фактичні межі суміжних земельних ділянок. Для встановлення межових знаків за координатами земельної ділянки, відповідач зламала огорожу земельної ділянки № 115-1, зруйнувала альтанку, знищила 14 плодових дерев, встановила свій капітальний паркан та заклала фундамент будівлі. Крім того, відповідач відібрала належне позивачу майно, що розташовувалось на земельній ділянці № 115-1, чим заподіяла позивачу матеріальну шкоду у сумі 61000,00 гривень. Позивач також зазначає, що не зважаючи на можливість виправити помилку у координатах земельної ділянки у несудовому порядку, відповідач відмовляється надавати свою згоду на це. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання 16 грудня 2016 року о 11год. 00 хв. 21 листопада 2016 року представник відповідача подав письмові заперечення, якими просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилається на те, що позивач та її чоловік намагаються користуватися належною [PERSON] частиною земельної ділянки, неодноразово зверталися до Держгеокадастру Харківської області зі скаргами, проте, порушень з боку [PERSON] не виявлено. За скаргою позивача проведено виніс її земельної ділянки в натуру, при цьому встановлено, що порушення з боку [PERSON] відсутні, а частиною земельної ділянки позивача безпідставно користується інший суміжник позивача. Позивачем та представником позивача [PERSON] заявлялися клопотання про забезпечення позову. 14 листопада 2016 року позивач просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати будівельні роботи на земельних ділянках № 111-1 та № 115-1 на території Русько-Тишківської селищної ради Харківського району Харківської області. 07 листопада 2017 року представник позивача [PERSON] просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження земельної ділянки № 111-1 площею 0,1000 га., кадастровий номер 6325183500:02:005:0723. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року заява про забезпечення позову задоволена, вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] проводити будь-які будівельні роботи на земельних ділянках № 115-1 та № 111-1 на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 січня 2017 року апеляційна скарга на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року відхилена. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року у задоволенні клопотання про накладення заборони відчуження земельної ділянки № 111-1 площею 0,1000 га, кадастровий номер 6325183500:02:005:0723 на території Русько-Тишківської селищної ради Харківського району Харківської області відмовлено. 12 грудня 2017 року у судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, а також пояснили, що координати більш ніж 700 земельних ділянок до бази НКС внесені з помилками та не відповідають містобудівному обґрунтуванню. Приведення координат у відповідність з межами фактичного користування земельними ділянками здійснюється за домовленістю власників земельних ділянок, проте, [PERSON] відмовляється вносити зміни до Національної кадастрової системи. З цього приводу позивач неодноразово зверталася до Харківської державної адміністрації, Управління Держгеокадастру. Представник позивача [PERSON] підтримав заперечення за позовом та пояснив, що після придбання земельної ділянки [PERSON] звернулася до землевпорядної організації для відновлення меж належної їй земельної ділянки та винесення їх в натуру. Межі земельної ділянки [PERSON] відповідають координатам, внесеним в базу Національної Кадастрової Системи. Також, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння їй матеріальної шкоди. Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. [PERSON] є власником земельної ділянки № 115-1 площею 0,0811га., з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер 6325183500:02:005:0567, що розташована на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, за межами населеного пункту. Право власності підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 164815 від 28.12.2010р. [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки № 111-1 площею 0,1000 га., кадастровий номер 6325183500:02:005:0723, яка розташована на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області. Право власності набуто на підставі договору купівлі продажу від 22 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу [PERSON] Після набуття права власності на земельну ділянку відповідачем були замовлені землевпорядні роботи по відновленню меж земельної ділянки, за результатами яких межі земельної ділянки закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками, 05 травня 2016 року складено акт прийомки-передачі межових знаків. Для встановлення відповідності закріплених в натурі меж земельної ділянки № 115-1 координатам, що внесені до національної кадастрової системи, відповідач зверталася до Управління Держгеокадастру у Харківському районі. Як вбачається з відповіді Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області від 04.08.2016р. № Ч-566/0-58676-16, відповідачу надано каталог координат поворотних точок меж земельної ділянки з архівного примірника проекту землеустрою до відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, який зроблено приватним підприємством НВП «Амальгама-Строк». Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами по справі виникли з приводу спільної межі земельних ділянок № 111-1 та № 115-1. Позивач вважає, що координати земельних ділянок в базу НКС внесені всупереч погодженому та затвердженому в 2007 році КП «Архітектурне бюро Харківського району» містобудівному обґрунтуванню «Розташування земельних ділянок №№ 99-1, 115-1, 139-1 для ведення індивідуального садівництва на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району…» З приводу земельного спору позивач звернулася до відділу містобудування та архітектури, отримала відповідь від 07 жовтня 2016 року № 110, про те, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про основи містобудування», містобудівна документація є основою для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації для оформлення права власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою. В разі, якщо містобудівне обґрунтування розташування земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва № 99-1, № 115-1, № 139-1 на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району було погоджено та затверджено згідно вимог законодавства, яке діяло на той час, то дана містобудівна документація є чинною та може бути використана на даний час. Як вбачається з відповіді заступника голови обласної державної адміністрації від 12.10.2016р. № М-5701/09-17, [PERSON] надавалися розяснення стосовно вирішення земельного спору щодо проходження межі між земельною ділянкою № 115-1 та сусідньою земельною ділянкою № 111-1, які розташовані за межами населеного пункту на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області. Вказаним листом позивачу пропоновано провести відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У разі незгоди щодо проходження межі між земельною ділянкою № 115-1 та сусідньою земельною ділянкою № 111-1, відповідно до статті 158 Земельного кодексу України спір вирішується судом. Суду не надано доказів проведення землевпорядних робіти з відновлення меж земельної ділянки № 115-1. 04 листопада 2016 року за дорученням начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області комісією у складі: начальника відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держгеокадастру у Харківському районі [PERSON], начальнику відділу містобудування та архітектури Харківської районної державної адміністрації [PERSON], інженера-землевпорядника відділу землевпорядних робіт Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» [PERSON] було проведено обстеження земельної ділянки № 115-1 площею 0,0811 га, на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району за межами населеного пункту (біля с/т «АКВА»), що належить на праві власності [PERSON]. Під час обстеження земельної ділянки було встановлено, що по ширині земельна ділянка [PERSON] перетинається із сусідньою земельною ділянкою № 119-1, що належить [PERSON] на 4 метри. За результатами вищевказаного обстеження було складено та підписано вищевказаними особами відповідний акт. Наявність чи відсутність перетину із належною [PERSON] земельною ділянкою під час вищевказаного обстеження не встановлювалась. Згідно ст. ст.\~202,\~204 ЗК України\~державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Ведення Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до закону. Положеннями статті 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. Згідно розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» до вказаного\~Закону, у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Позивачем не надано будь-яких доказів, що підтверджують наявність технічної помилки щодо визначення площі та меж належних сторонам по справі земельних ділянок або невідповідності площі та меж за фактичним використанням площі та межам цих ділянок відповідно до документації із землеустрою, на підставі яких здійснювалась формування та державна реєстрація земельних ділянок. Представником позивача [PERSON] у ході судового розгляду справи зазначалося, що невірне визначення координат земельної ділянки [PERSON] обумовлено неналежним веденням обліку земель органами місцевої виконавчої влади, проте, позовних вимог до посадових осіб, які уповноважені здійснювати контроль належного обліку земель не заявлялося, а тому це питання не було предметом розгляду даної справи. Під час розгляду справи позивачем та представниками позивача не заявлялося клопотання про призначення землевпорядної експертизи для встановлення наявності чи відсутності помилок або будь-яких невідповідностей площі та межам земельних ділянок, відповідності чи невідповідності координат земельних ділянок фактичному землекористуванню та містобудівному обґрунтуванню тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані сторонами та досліджені судом докази не підтверджують той факт, що координати поворотних точок меж земельної ділянки [PERSON] визначені невірно, у звязку з чим позовна вимога про зобовязання [PERSON] за власний рахунок привести координати земельної ділянки у відповідність до фактичних меж не підлягає задоволенню. Також суд залишає без задоволенняпозовну вимогу про виключення із Державного земельного кадастру координат земельної ділянки № 111-1 площею 0,1000 га., кадастровий номер 6325183500:02:005:0723, яка розташована на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 193 ЗК України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державний земельний кадастр є основою для ведення кадастрів інших природних ресурсів. За правилами ст. 194 ЗК України призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою. Згідно ст. ст. 202, 204 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Ведення Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до закону. Згідно ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Координати земельної ділянки є відомостями, які є обовязковою складовою права власності на земельну ділянку, інформація про координати поворотних точок як і кадастровий номер зберігається протягом всього часу існування ділянки. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Отже, положеннями Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачена можливість скасування кадастрового номеру та, відповідно, й координат земельної ділянки, що внесені разом з кадастровим номером до Державного земельного кадастру. Таке скасування можливе лише у випадку скасування державної реєстрації земельної ділянки. Разом з тим, у межах даного спору питання правомірності державної реєстрації земельної ділянки не є предметом розгляду справи. Чинним законодавством не визначено можливість виключення даних з автоматизованої бази Державного земельного кадастру координат або кадастрового номеру земельної ділянки без скасування права власності на земельну ділянку. Крім того, позивачем не доведено наявність підстав ані для виключення будь-яких відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру, ані для скасування права власності [PERSON] на належне їй майно. Позовні вимоги в частині зобовязання [PERSON] звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням належної [PERSON] та відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню у звязку з наступним. Як було встановлено у ході судового розгляду справи, позивачем не доведено той факт, що відповідач [PERSON] користується належною позивачу частиною земельної ділянки № 115-1, а тому відсутні підстави для зобовязання [PERSON] звільнити належну позивачу земельну ділянку. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 61000,00 гривень позивач посилається на доданий до уточненого позову власний розрахунок розміру заподіяної шкоди. Згідно цього розрахунку, внаслідок дій відповідача позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, яка обчислюється з вартості майна, що знаходилося на земельній ділянці, зайнятої відповідачем, а саме: -2000 гривень вартість 1 м 3 дошки; -5000 гривень вартість знесеної відповідачем альтанки; -4000 гривень вартість машини перегною; -1000 гривень вартість 25 шт. арматури; -10000 гривень вартість фруктових дерев, які були знищені відповідачем; -1500 гривень вартість 5 м3 цегли; -700 гривень вартість 70 шт. цегли вогнестійкої; -12000 гривень вартість знищених 6 дерев акації висотою 20 метрів; -5000 гривень - вартість паркану з сітки-рабиці; -20000 гривень моральна шкода та шкода здоровю сімї позивача; Допитаний у судовому засіданні в якості свідка чоловік позивача [PERSON] підтвердив, що вищезазначене майно дійсно знаходилося на земельній ділянці, яка була зайнята позивачем, але квитанції на придбання вищезазначеного майна на теперішній час не зберіглися. Свідком неодноразово викликалися співробітники внутрішніх справ з приводу знищення та відібрання майна відповідачкою, проте, жодної відповіді на свої звернення ані позивач ані її чоловік не отримували. Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Пояснення свідка про наявність такого майна, його вартість та факт знищення його відповідачем не є достатнім доказом, який дає суду змогу дійти обґрунтованого висновку про спричинення відповідачем матеріальної шкоди. З наданого позивачем розрахунку розміру матеріальної шкоди неможливо встановити вихідні дані, з яких визначена вартість зазначеного у розрахунку майна. Одночасно з цим суд зазначає, що загальна вартість майна, наведена позивачем у розрахунку складає 41200,00 гривень, що не відповідає позовним вимогам на суму 61000,00 гривень. При таких обставинах, суд не вважає доведеною ту обставину, що позивачу діями відповідача було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 61000,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог суд залишає за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed