Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~15.03.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП [PERSON] , в якому після уточнення позовних вимог просив розірвати договір оренди землі №2 від 08.12.2016 року, укладений між ним та ПП [PERSON] та стягнути з ПП [PERSON] на його користь 65392,66 грн. заборгованості по орендній платі за 2016-2018 роки і судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки загальною площею 17,0943 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Піщанської сільської ради, Красноградського району, Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до договору оренди землі №2 від 08 грудня 2016 року належна йому земельна ділянка знаходиться в оренді у ПП [PERSON] строком на 15 років, який було укладено в його інтересах, як власника земельної ділянки [PERSON] на підставі довіреності від 19.12.2011 року. 24.03.2017 року дія даної довіреності від 19.12.2011 року було ним припинено. При цьому пунктом 9 Договору №2 від 08.12.2016 року передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що складає 31697.67 грн. за рік, період виплати 01 серпня по 31 грудня, та у відповідності до п.10 вноситься не пізніше 31 грудня кожного року. Однак ПП [PERSON] не сплатив йому орендну плату за 2016, 2017, 2018 роки, що є підставою для розірвання договору оренди, тому він звернувся до суду із даним позовом. ПП [PERSON] надав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що договір оренди земельної ділянки №2 від 08.12.2016 року був укладений між ним і [PERSON] , який діяв у межах своїх повноважень на підставі нотаріальної довіреності від 19.12.2011 року, виданої Блудовим В.В. Пунктом 12 спірного договору оренди землі передбачена можливість внесення орендної плати наперед і ним була сплачена орендна плата наперед за 2016-2018 роки шляхом вручення (передачі) коштів [PERSON] через день після підписання договору, а саме 10.12.2016 року, як представнику позивача, а саме відповідно до розписки від 10.12.2016 року, [PERSON] отримав від нього орендну плату за 206-2018 року в розмірі 65392,66грн. Таким чином він вважає, що сплатив орендну плату, в зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Представник позивача адвокат Билим О.М. надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що строк дії спірного договору оренди землі починається не з дня підписання договору оренди, а після набрання ним чинності, тобто з моменту його державної реєстрації, яка відбулася тільки 23.02.2017 року, а не з моменту його укладання [INFO] року. Грошову суму, яку можливо отримав 10.12.2016 року [PERSON] від [PERSON] в сумі 65392 грн. 66 грн., як орендну плату за Договором оренди землі №2 від 08.12.2016 року, не можна вважати орендною платою за землю, оскільки її було сплачено до державної реєстрації спірного договору, тобто, за нечинним договором оренди землі, за відсутності обов`язку відповідача сплачувати орендну плату та права позивача [PERSON] на її отримання. При цьому належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність плати коштів із земельного податку та оренду землі. Тобто, Акт прийняття-передачі коштів в рахунок орендної плати по договору оренди землі від 08.12.2016 року №2 від 10.12.2016 року, розписка від 10.12.2016 року, є неналежними доказами у справі як підтвердження сплати та отримання орендної плати, тобто не можуть бути прийняті судом, як належний та допустимий доказ сплати орендної плати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених у позові і відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, вказавши, що орендна плата за 2016-2018 роки була сплачена наперед 10.12.2016 року [PERSON] особисто, шляхом передачі коштів під розписку, як представнику позивача за довіреністю, а тому підстави для розірвання договору оренди відсутні. Вказані кошти були передані готівкою особисто [PERSON] 10.12.2016 року, в зв`язку з чим через бухгалтерію чи банківську установу, сплата цих коштів не проводилась, будь-які видаткові касові ордери не видавалися, податок з орендної плати не сплачувався, тому окрім власноручно написаної розписки [PERSON] про отримання цих коштів, у нього відсутні будь-які інші документи на підтвердження сплати орендної плати. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] 10.12.2016 року передав йому грошові кошти в сумі 65392,66 грн. як орендну плату за 2016-2018 роки за договором оренди землі від 08.12.2016 року №2., про отримання яких він написав розписку. При цьому вказані кошти він власнику землі [PERSON] не передав. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши всі докази та давши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Красноградською районною державною адміністрацією 30 серпня 2002 року за №445, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 17,0943 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Піщанської сільської ради, Красноградського району, Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 19 грудня 2011 року [PERSON] видав довіреність [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Зачепилівського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І., відповідно до якої він уповноважив останнього бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях незалежно від їх підпорядкування чи форм власності, а саме орендувати земельну ділянку в розмірі 17,0943 га, що належить на підставі Державного акту [NUMBER] [NUMBER] , виданим Красноградською районною державною адміністрацією 30 серпня 2002 року за №445 та кадастровий номер [NUMBER] та одержувати сільськогосподарську продукцію чи гроші згідно цього Державного акту на право власності на земельну ділянку з правом посвідчити договори оренди земельної ділянки чи його розірвання в приватному, державному чи іншому підприємстві чи фізичній особі, а також посвідчити договір оренди чи його розірвання, одержувати необхідні документи, подавати заяви, підписувати їх, одержувати продукцію чи гроші згідно договору оренди земельної ділянки, розписуватись за нього та виконувати інші дії, пов`язані з даною довіреністю (а.с.11-12). 08.12.2016 року укладено Договір оренди землі № 2, відповідно до умов якого [PERSON] надав в оренду ПП [PERSON] земельну ділянку, яка належить [PERSON] , строком на п`ятнадцять років (а.с.4-8). 10.12.2016 року між ними була укладена додаткова угода по договору оренди землі №2 від 08.12.2016 року, де вказано, що договір оренди землі №2 від 08 грудня 2016 року, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 17,0943 га, кадастровий номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , укладено [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] (а.с.10). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державна реєстрація даного договору оренди здійснена 23.02.2017 року (а.с.11, 97). Згідно із заявою [PERSON] \~\~від 24.03.2017 року довіреність на ім`я [PERSON] від 19.12.2011 року була скасована, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей 24.03.2017 року (а.с. 24). Всі вищезазначені обставини не заперечується сторонами по справі, що визнано ними в судовому засіданні. При цьому, згідно умов договору №2 від 08.12.2016 року, а саме п.9 і 10 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що складає 31697,67 грн., період виплати з 01 серпня до 31 грудня, але не пізніше 31 грудня кожного року(а.с.4-8). Орендодавець має право одержати орендну плату наперед за весь період дії договору і додаткових угод до нього (п.12 договору оренди). Позивач зазначає, що відповідач не сплатив йому орендну плату за 2016-2018 роки, що є підставою для розірвання договору оренди. В той час відповідач надав розрахунки орендної плати за 2016-2018 роки, акти прийняття-передачі коштів, підписані ним і [PERSON] , а також розписку про отримання [PERSON] 10.12.2016 року грошових коштів в сумі 65392,66 грн. в рахунок сплати орендної плати по договору оренди землі від 08.12.2016 року №2 за періоди 2016-2018 роки (а.с.44, 47). Однак суд вважає, що вказані документи, надані відповідачем, не можуть бути прийняті судом, як належні та допустимі докази в підтвердження належної сплати орендної сплати по даному договору оренди, виходячи з наступного. Так, у відповідності до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до\~статті 13\~Закону України «Про оренду землі» \~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 15\~Закону України «Про оренду землі» \~істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно із частиною першою\~статті 210 ЦК України\~та частиною першою\~статті 20\~Закону України «Про оренду землі» \~договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до\~статті 18\~Закону України «Про оренду землі» набирає чинності, тобто договір оренди землі набирає чинності тільки після його державної реєстрації. Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності з моменту державної реєстрації, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Таку правову позицію висловив Верховний суд України в постанові від 18.01.2017 року у справі №6-2777цс16, яка також була підтверджена і Постановою Верховного Суду в постанові суду від 27.06.2018 року по справі №220/1897/16-ц. Таким чином обов`язок орендаря щодо сплати орендної плати та право орендодавців на її отримання виникає після проведення державної реєстрації договорів оренди землі. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положенням статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Як вбачається з розписки [PERSON] , що він підтвердив під час розгляду справи в судовому засіданні, він отримав від [PERSON] орендну плату в сумі 65392 грн. 66 грн. за Договором оренди землі №2 від 08.12.2016 року через день після його підписання, а саме 10.12.2016 року. При цьому Державна реєстрація даного спірного договору оренди відбулася тільки через кілька місяців, а саме 23.02.2017 року. Таким чином, суд вважає, що вказану суму, в розмірі 65392,66грн., яку начеб то сплатив Дьолог [PERSON] . 10.12.2016 року [PERSON] , не можна вважати орендною платою за землю, оскільки її було сплачено до державної реєстрації спірного договору, яка відбулася 23.02.2017 року, тобто, за нечинним договором оренди землі, за відсутності обов`язку відповідача сплачувати орендну плату та права позивача [PERSON] на її отримання, а спірним договором оренди авансова орендна плата не передбачена. В зв`язку з вищевикладеним, посилання відповідача на п.12 спірного договору оренди, яким передбачено, що орендодавець має право одержати орендну плату наперед за весь період дії договору і додаткових угод до нього, в даному конкретному випадку, не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки цей пункт договору починає діяти тільки після 23.02.2017 року, після державної реєстрації. Поряд з цим, суд також вважає, що надана розписка [PERSON] від 10.12.2016 року про отримання начебто від [PERSON] 65392,66грн. орендної палати по даному договору, взагалі не є ти документом, який підтверджує факт належної сплати коштів по договору оренди землі, виходячи з наступного. Так, суд вважає, що відповідач [PERSON] в судовому засіданні взагалі не підтвердив належним чином сплату ним [PERSON] орендної плати за 2016-2018 роки, так як акт прийняття-передачі коштів в рахунок орендної плати по договору оренди землі від 08.12.2016 року № 2 від 10.12.2016 року, і розписка від 10.12.2016 року, є неналежними доказами у справі, як підтвердження сплати та отримання орендної плати, виходячи з наступного(а.с.44, 47). Суд вважає, що належними доказами сплати коштів за оренду земельної ділянки є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність плати коштів із земельного податку та оренду землі, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.08.2018 року у справі №396/576/16-ц (провадження №61-5086св18). При цьому відповідно до повідомлення Головного управління ДФС у Харківській області від 11.05.2019 року №23038/10/20-40-52-06-21, громадянин [PERSON] за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року доходів від фізичної особи-підприємця [PERSON] не отримував (а.с.88). Про те, що вказані кошти в сумі 65392,66грн., начебто сплачені, як за оренду спірної земельної ділянки не пройшли через органи ДФС, також підтвердили в судовому засіданні, як [PERSON] , так і [PERSON] При цьому вони пояснили, що вказані кошти були передані готівкою особисто [PERSON] 10.12.2016 року, в зв`язку з чим через бухгалтерію чи банківську установу, сплата цих коштів не проводилась, будь-які видаткові касові ордери не видавалися, податок з орендної плати не сплачувався, тому окрім власноручно написаної розписки [PERSON] про отримання цих коштів, у нього відсутні будь-які інші документи на підтвердження сплати орендної плати. Таким чином суд вважає, що відповідачем взагалі не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження належної сплати орендної плати [PERSON] за користування земельною ділянкою по договору оренди землі від 08.12.2016 року № 2, тобто орендна плата за весь час дії договору, взагалі не сплачена. При цьому, ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа (Постанова Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі №484/301/18). Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять належних доказів отримання позивачем або його представником за довіреністю [PERSON] орендної плати у рахунок майбутніх платежів за 2016-2018 роки, а позивач заперечує отримання ним вказаної плати, суд вважає, що наявні усі підстави для задоволення позовних вимог - розірвання договору оренди землі №2 від 08.12.2016 року, що був укладений між [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 19.12.2011 року в інтересах [PERSON] та ПП [PERSON] . Що стосується стягнення орендної плати плата за 2016-2018 роки з ПП Дьолог на користь [PERSON] , то в цій частині суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так в своїй заяві про уточнення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача невиплачену йому орендну плату за 2016-217-2018 роки в сумі 65392,66грн., тобто з моменту його підписання(а.с.63). При цьому, як зазначалося вище, що згідно із частиною першою\~статті 210 ЦК України\~та частиною першою\~статті 20\~Закону України «Про оренду землі» \~договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до\~статті 18\~Закону України «Про оренду землі» набирає чинності, тобто договір оренди землі набирає чинності тільки після його державної реєстрації. Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення, тобто і право вимагати сплати орендної плати виникає у позивача саме з моменту державної реєстрації даного договору, тобто з 24.02.2017 року(з наступного дня після його державної реєстрації), а не як просить позивач, починаються з грудня 2016 року. Так, відповідач [PERSON] до свого відзиву подав відповідний розрахунок орендної плати за 2016-2017-2018 роки, яка складає 31697,67грн. за рік. З такою сумою та таким розрахунком повністю погодився, як позивач так і його представник в судовому засіданні. Таким чином орендна плата за 1 день складає 86,84грн. (31697,67:365=86,84), тобто оскільки державна реєстрація договору відбулася 23.02.2017 року, то вона підлягає стягненню не за весь рік 365 днів, а тільки з дня наступного після реєстрації, що становить 311 днів, що складає: 311х86,84=27007,24грн. З урахуванням викладеного, орендна плата: за 2016 рік не підлягає стягненню; за 2017 рік вона становить 27007,24грн.; а за 2018 рік 31697,67грн., а загальна сума складає 58704,91грн. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 58704,91\~х100 % / 65392,66 = 89,77%; 1536,80 х 89,77% / 100 % = 1379,59 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1379,59 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial