Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

17.05.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], з участю третьої особи Третьої Львівської держаної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, в якому просить визнати недійсним заповіт, складений 19 серпня 2008 року від імені [PERSON] (померлого [INFO] року) на ім'я [PERSON], [INFO], посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Максьоновою Г.В. за реєстровим №4-2161. В судовому засіданні 19.07.2016 у справі в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] 19 серпня 2008 року [PERSON] склав заповіт на ім'я [PERSON], [INFO], посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Максьоновою Г.В. за реєстровим №4-2161. Позивач зазначає, що тривалий час [PERSON] хворів алкоголізмом, перебував на обліку в наркологічному диспансері та стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні. Часто не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позивач вважає, що заповіт суперечить дійсному волевиявленню [PERSON], відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України є підставою недійсності правочину, визначені умови в ст. ст. 225, 231 ЦК України, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Ще однією із підстав визнання недійсним заповіту передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України є та обставина, що особа - заповідач у момент складання заповіту міг не усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 20.05.2016, копія якої міститься у матеріалах справи (а.с. 22), в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - [PERSON], згідно довіреності від 11.01.2016, копія якої міститься у матеріалах справи (а.с. 17), в судовому засіданні позовні вимоги заперечили в повному обсязі, подали письмові заперечення проти позовних вимог [PERSON] та просили у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю позовних вимог. Уповноважений представник третьої особи - Третьої Львівської державної нотаріальної контори не з'явився, однак представив суду лист, в якому зазначив, що просить суд слухати справу у відсутності представника Третьої львівської державної нотаріальної контори. Представник третьої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання 13 березня 2017 року не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що стверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників сторін, свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, повно та всебічно дослідивши обставини та докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними і у їх задоволенні слід відмовити виходячи з наступних підстав та мотивів. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] був чоловіком позивача [PERSON] та дядьком відповідача [PERSON] Згідно даних свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.07.2015 [PERSON] помер [INFO] у віці 58 років (а.с. 4). 19 серпня 2008 року державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Максьоновою Г.В. було посвідчено заповіт, зареєстрованого в реєстрі за №4-2161, відповідно до якого [PERSON] розпорядився на випадок своєї смерті та все своє майно заповів відповідачу по справі - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З врахуванням усних уточнень здійснених позивачем [PERSON] в ході судового розгляду підставою недійсності заповіту позивач вважає ту обставину, що волевиявлення її чоловіка - заповідач [PERSON] при укладенні оспорюваного правочину не було вільним та не відповідало його внутрішній волі в силу того, що внаслідок тяжкого захворювання в цей момент він не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати. Дійсно, як встановлено положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При цьому ч. 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Крім цього, ч. 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Також ч. 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно роз'яснень, даних в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Свідки,допитані в судовому засданні [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON], надали покази,які не підтвердити позовних вимог позивача. Позивач в силу вимог ст. 60 ЦПК України суду не представила жодних доказів про те, що покійний [PERSON] на момент укладення правочину - заповіту від 19.08.2008 був неспроможним розуміти значення своїх дій та керувати ними, внаслідок чого його волевиявлення не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Беручи до уваги вимоги процесуального законодавства, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, та що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 2-4 ст. 60 ЦПК України), суд вважає, що за наведених обставин, позивачем [PERSON] не доведено належними доказами підставності своїх позовних вимог, підстав недійсності оспорюваного заповіту [PERSON] з наведених позивачем мотивів судом не встановлено. Враховуючи наведене, беручи до уваги встановлені судом обставини і оцінивши досліджені докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання заповіту, складеного 19 серпня 2008 року від імені [PERSON] (померлого [INFO] року) на ім'я [PERSON], [INFO], посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Максьоновою Г.В. за реєстровим №4-2161, є безпідставними, не ґрунтуються на законі, а відтак в задоволенні таких слід відмовити.

Outcome: dismissed