Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

15.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому посилається на те, що 12.02.2014 року між ПАТ «[PERSON] СБЕРБАНКУ РОСІЇ», правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №08#00017858340. Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит в сумі 99900,00 грн. під 33% річних на поточні потреби, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11.02.2019 р. та щомісячно погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно Графіку (додаток №1 до Кредитного договору). Станом на 27 лютого 2017 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 463\~822,90 грн., з яких: заборгованість за кредитом 97\~809,33 грн.; процентів за користування кредитом 95\~605,05 грн.; пені за прострочення повернення заборгованості за Кредитним договором 176\~536,34 грн.; пені за прострочення сплати процентів за Кредитним договором 93\~572,18 грн., штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту 300,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 6\~957,35 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку. [PERSON] і її представник в судове засідання не зявились про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.59). Причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача і заперечень проти позову не подали. Згідно зі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке. 12.02.2014 року між ПАТ «[PERSON] СБЕРБАНКУ РОСІЇ», правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №08#00017858340, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 99900,00 грн. на поточні потреби, зі сплатою 33% річних за користування кредитом, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11.02.2019 р. Позичальник зобовязалася здійснювати повернення кредиту і сплачувати проценти відповідно до Графіку, що є додатком №1 до Кредитного договору (п.1.4 договору). Згідно з п. 6.9. Кредитного договору у випадку порушення (невиконання/неналежного виконання) Відповідачем своїх зобовязань, передбачених в п. 2.5. цього [PERSON] (щодо страхування життя, здоровя та працездатності). Сторони погодили, що починаючи з першого календарного числа місяця, наступного за місяцем, в якому Відповідачем було порушено (невиконано/неналежно виконано) будь-яке з перелічених вище в цьому пункті [PERSON] зобовязань, діюча процентна ставка за користування Кредитом встановлюється в новому розмірі, а саме в розмірі збільшеному на 2 (два) процентних пункти. Зазначеним пунктом Відповідач погоджує зміну процентної ставки, що не потребує укладення додаткової угоди між Сторонами цього [PERSON]. Таким чином, у звязку з не укладенням Відповідачем [PERSON] страхування, процентна ставка за користування кредитом починаючи з 01.03.2014 р. становить 35% річних. Відповідно до п. 8.1 договору позичальник зобовязався щомісячно «12» числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами відповідно до Графіку з кінцевим терміном повернення кредиту «11» лютого 2019 року. Відповідно до п. 8.3. Кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, в тому числі у разі затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором, та/або процентів нарахованих за користування кредитом, а позичальник, відповідно до п. 8.5. кредитного договору, в разі отримання від банку письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, зобовязаний здійснити усі платежі на користь банку (при цьому строкові платежі - проценти, комісійні винагороди, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку позичальник здійснив розрахунок заборгованості за цим договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за вказаним договором) в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку. Згідно з п.8.4 [PERSON], у разі якщо [PERSON] використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобовязаний в письмовій формі повідомити про це позичальника. А відповідно до п.11.9 [PERSON], будь-які повідомлення, попередження або інший обмін інформацією між банком і позичальником, що стосується цього договору, незалежно від того, чи передбачені вони цим договором або ні, мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і доведені до відома іншої сторони курєром під розписку та/або рекомендованим листом. Пунктом 10.1 [PERSON] встановлено пеню у розмірі 0,2 відсотки від простроченої суми за кожен день прострочення будь-якого платежу за цим договором. Пунктом 10.2 [PERSON] позичальник також зобовязаний сплачувати санкції (за кожне порушення), зокрема у разі прострочення сплати основної суми кредиту, передбаченої Графіком повернення кредиту та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, у розмірі 60 гривень. Судом встановлено, що відповідач не сплачує кредит з травня 2014 року. 15.07.2014 року банк надіслав відповідачу повідомленя-вимогу про дострокове повернення кредиту та процентів за користування кредитом, пені. Згідно зі ст. ст.\~526,\~530,\~610, ч. 1 ст.\~612 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до змісту ст.ст.\~599,\~600,\~601,\~604-609 ЦК України\~за відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами статей\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність , встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Пунктом 11.6 кредитного договору сторони встановили, що за будь-якими вимогами сторін, які випливають за даним договором, встановлюється позовна давність тривалістю у три роки. Позивачем розрахована заборгованість за кредитним договором станом на 27 лютого 2017 року у розмірі 463\~822,90 грн., яка складається з: заборгованості за кредитним договором 97\~809,33 грн.; процентів за користування кредитом 95\~605,05 грн.; пені за прострочення повернення заборгованості за Кредитним договором 176\~536,34 грн.; пені за прострочення сплати процентів за Кредитним договором 93\~572,18 грн., штрафу за факт прострочення сплати основної суми кредиту 300,00 грн. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України, з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, та частини четвертої статті 10 ЦПК України, щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. Такі правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, від 14 жовтня 2016 року у справі №6-473цс16. Зважаючи на те, що розмір пені заявлений позивачем до стягнення 270108,52 грн. значно більший від розміру збитків 193414,38 грн., суд вважає доцільним застосувати до спірних правовідносин норми ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~та зменшити визначений позивачем до сплати розмір пені до 193415,00 грн., що не суперечить вимогам законодавства. Крім цього, суд зауважує на тому, що за положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Судом встановлено, що умовами кредитного договору, а саме пунктом 10.1 договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, внаслідок чого нарахування пені здійснюється у розмірі 0,2 відсотки від простроченої суми за кожен день прострочення будь-якого платежу за цим договором. У той самий час, згідно з пунктом 10.2 договору позичальник також зобовязаний сплачувати санкції, зокрема у разі прострочення сплати основної суми кредиту, передбаченої Графіком повернення кредиту та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, у розмірі 60 гривень за кожне порушення. Зважаючи на те, що відповідно до \~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафу у розмірі 300,00 грн. необхідно відмовити з зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом 97\~809,33 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 95\~605,05 грн.; пеню - 193415,00 грн. а всього 386829,38 грн. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, розяснень, викладених у п.36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду\~ з розгляду цивільних та кримінальних справ\~ «Про\~ застосування судами\~ законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від\~ 17 жовтня 2014 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню\~ судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог\~ (83,40% від суми позову) у розмірі\~ 5802,43 грн. На підставі викладено,

Outcome: partial