Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

15 січня 2021 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 242 209 грн. 01 коп. за кредитним договором № DNM0GI0000003973 від 17 березня 2008 року та судові витрати по справі. За період з 27 травня 2009 року по 06 жовтня 2020 рік, відповідач має заборгованість, яка складається з індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 202310 грн. 74 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 38898 грн. 27 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 березня 2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNM0GI0000003973. Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 100 000 грн. на термін до 17 березня 2018 року, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2010 року задоволено позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на майно, а саме на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (на підставі договору іпотеки будинку від 17 березня 2008 року) з укладанням від імені відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно з ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. На підставі ухвали Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2021 року, закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Разом з позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність, без фіксації судового засідання технічними засобами, а також про те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена за місцем реєстрації, згідно поштового рекомендованого повідомлення від 22 лютого 2021 року. (а. с. 48). Заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надавала, про причини неявки не інформувала, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавала. Також, на офіційному сайті Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області, «Судова влада» Жучик Т.М. було повідомлено про відкриття провадження по справі в порядку загального позовного провадження. За таких обставин судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 25 січня 2021 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області було надано запит до Органу реєстрації виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області про надання інформації про місце реєстрації та проживання [PERSON] . 28 січня 2021 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на запит від Почино-Софіївського старостинського округу № 11 Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області про те, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає. (а. с. 39). Судом встановлено, що 17 березня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] було укладено кредитний договір № DNM0GI0000003973. Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 100 000 грн. на термін до 17 березня 2018 року, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а. с. 10-13). 10 грудня 2012 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] була підписана Додаткова угода № 1 до Договору про іпотечний кредит № DNM0GI0000003973 від 17 березня 2008 року, до якої додано графік погашення кредиту. (а. с. 14-15). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2010 року задоволено позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на майно, а саме на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (на підставі договору іпотеки будинку від 17 березня 2008 року) з укладанням від імені відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. (а. с. 4-5). Відповідно до розрахунку вимог банку, оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору по дату поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2010 року, тобто за період з 17 березня 2008 року по 07 травня 2009 рік, то за період після подання позовної заяви з 26 травня 2009 року по 06 жовтня 2020 року відповідач має заборгованість в розмірі 202310 грн. 74 коп. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язань; 38898 грн. 27 коп. - 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст.625 ЦК України нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти та індекс інфляції, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, це є гарантією для кредитора у вигляді настання певних негативних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним узятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. З огляду на викладене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на стягнення з [PERSON] грошове зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач порушив строки оплати грошових коштів, а тому існують обґрунтовані підстави для стягнення на користь позивача на підставі ст.625 ЦК України інфляційних втрат. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція (частина 3 пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»). Згідно розрахунку позивача сума інфляційних збитків за час прострочення виконання грошового зобов`язання в період з 27 травня 2009 року по 06 жовтня 2020 рік становить 202310 грн. 74 коп. Згідно розрахунку, наданого позивачем, загальна сума 3 % річних за період з 27 травня 2009 року по 06 жовтня 2020 року складає 38898 грн. 27 коп. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3633 грн. 14 коп. (а. с. 28), тому витрати по справі слід стягнути з відповідача в частині задоволеної вимоги. Суд приймає до уваги розрахунки, надані позивачем, та вважає їх обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved