Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

16.04.2021 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою мотивуючи тим, що з 25.04.1978 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер. З моменту реєстрації шлюбу вони із чоловіком проживали увесь час разом однією сім`єю, вели спільний побут, разом проводили дозвілля та мали взаємні права та обов`язки. До дня смерті чоловік працював у КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» на посаді молодшої медичної сестри та у зв`язку із виконанням своїх професійних обов`язків контактував та надавав допомогу хворим на корона вірусну хворобу COVID-19. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №90 від 18.10.2020 року та довідки про причину смерті №106/о №90 від 18.10.2020 року хвороба, що призвела до смерті [PERSON] : двобічна тотальна пневмонія, корона вірусна хвороба 2019. Комісією спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 17.10.2020 року о 23 год. 00 хв. 55 хв. було складено акт від 09.11.2020 року, відповідно до висновків якого: «Гостре професійне захворювання на COVID-19 із смертельним наслідком, що сталося у молодшої медичної сестри приймального відділення КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» Чукічева В.М. визнано таким, що пов`язане з виробництвом, відповідно до підпунктів 1). 2) та 15) пункту 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 17 квітня 2019 року №337. Гостре професійне захворювання сталося під час виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи), перебування потерпілого на робочому місці на території підприємства (установи), впливу на працівника шкідливого небезпечного виробничого фактору, внаслідок якого у нього виникло гостре професійне захворювання, підтверджене висновком закладу охорони здоров`я. Згідно чинного законодавства у разі смерті медичного працівника, що настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою корона вірусом SARS-CoV-2, під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, членам сім`ї, батькам, утриманцям померлого медичного працівника держава забезпечує страхові виплати. Оскільки вона, [PERSON] , як дружина, являється членом сім`ї померлого чоловіка - [PERSON] та має право на отримання страхової виплати, звернулась із заявою про призначення та виплату одноразової страхової виплати до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Київській області через Білоцерківське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області. Листом Білоцерківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Київській області від 19.03.2021 року №17/89 їй було повідомлено, що заява не розглядалась за відсутністю документу про склад сім`ї, оскільки вони із чоловіком були зареєстровані за різними адресами. Так, вона та її чоловік до дня його смерті разом проживали за адресою: [ADDRESS] , власником якої відповідно до договору купівлі є [PERSON] , проте чоловік був зареєстрований за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] , що унеможливлює отримати довідку про склад сім`ї. У зв`язку з чим, відповідно до порядку видачі довідки про склад сім`ї вона позбавлена можливості отримати довідку про склад сім`ї померлого чоловіка, тому виникла необхідність у зверненні до суду із вказаною заявою про встановлення факту, що на момент смерті вона складала сім`ю померлого [PERSON] та разом з ним фактично проживали за адресою: [ADDRESS] , для подальшої реалізації її законного права на отримання одноразової страхової виплати. 22.04.2021 року судом прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 22.04.2021 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів у справі, а саме: витребування у Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформації щодо перебування [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва, у зареєстрованому шлюбі у період з 1978 року по жовтень 2020 року та витребування у Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» інформації щодо зареєстрованих та проживаючих осіб за адресою: [ADDRESS] . 17.05.2021 року судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про виклик та допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні заявник - [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі та просила встановити факт, що на момент смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , разом із ним постійно проживала та складала його сім`ю [PERSON] , [INFO] , та зазначила, що вони із чоловіком усе життя проживали постійно разом у місті Біла Церква, чоловік працював у міській лікарні, захворів та помер від гострої респіраторної хвороби COVID-19. Вона звернулася до відділення у місті Біла Церква управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області із заявою щодо страхової виплати, одна враховуючи, що вони і з чоловіком зареєстровані за іншими адресами, рекомендували звернутися до суду із заявою про встановлення відповідного факту, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи: відділення у місті Біла Церква управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, за довіреністю у справі - [PERSON] , у судовому засіданні зазначила, що не заперечує проти заяви, покладається на розсуд суду при вирішенні справи та зазначила, що оскільки заявник не має можливості надати до Фонду відповідну довідку про склад сім`ї необхідно рішення про встановлення факту проживання заявника разом із чоловіком однією сім`єю. Заінтересована особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області представника до суду не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 19.07.1994 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією паспорта ( а.с.33) та копією будинкової книги ( а.с.11-20). Згідно із свідоцтвом про шлюб ( а.с.30) та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.73-74), [PERSON] , [INFO] , з 25.04.1978 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Також, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та листа Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.50), інформація щодо перебування [PERSON] , [INFO] , у іншому зареєстрованому шлюбі в період з 1978 року по жовтень 2020 року відсутня. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.29), [PERSON] , [INFO] , [INFO] у віці 70 років помер у місті Біла Церква Київської області. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №90 від 18.10.2020 року та довідки про причину смерті №106/о №90 від 18.10.2020 року ( а.с.26), хвороба, що призвела до смерті [PERSON] : двобічна тотальна пневмонія, корона вірусна хвороба COVID-19. Також, встановлено, що комісією, утвореною наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 20.10.2020 року № 3269 (зі змінами згідно наказу № 3397 від 04.11.2020 року), було проведено спеціальне розслідування професійного захворювання, що сталося 17.10.2020 року о 23:55 год. на комунальному некомерційному підприємстві Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2», за наслідками якого 09.11.2020 року було складено акт форми Н-1/П ( а.с.5-10), відповідно до висновків якого: «Гостре професійне захворювання на COVID-19 із смертельним наслідком, що сталося у молодшої медичної сестри приймального відділення КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» Чукічева В.М. визнано таким, що пов`язане з виробництвом, відповідно до підпунктів 1), 2) та 15) пункту 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 17 квітня 2019 р. №337. Гостре професійне захворювання сталося під час виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи), перебування потерпілого на робочому місці на території підприємства (установи), впливу на працівника шкідливого небезпечного виробничого фактору, внаслідок якого у нього виникло гостре професійне захворювання, підтверджене висновком закладу охорони здоров`я. Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне, соціальне страхування», Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою корона вірусом SARS-CoV-2 та визначення їх розмірів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року № 498 ( далі - Порядок), у разі смерті медичного працівника, що настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою корона вірусом SARS-CoV-2, під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, членам сім`ї, батькам, утриманцям померлого медичного працівника держава забезпечує страхові виплати. Так, відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Згідно п. 4.2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника: копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду; довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку; довідки навчального закладу про те. що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання; довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу. Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку. Якщо застрахований або члени його сім`ї за станом здоров`я чи з інших причин не спроможні самі одержати зазначені вище документи їх одержує та подає відповідний страховий експерт Фонду. Відповідно до п.п.20 гі.5.1 Порядку Управління (відділення) Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім`ї та особам, які мають на це право, за умови подання таких документів, зокрема, довідки про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні або копії відповідного рішення суду. Так, у березні 2021року заявник звернулася до відділення у місті Біла Церква управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області із заявою про виплату одноразової допомоги в зв`язку із смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві її чоловіка та 19.03.2021 року листом № 17/89 ( а.с.21-22) відділення у місті Біла Церква управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області запропоновано [PERSON] звернулися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю та статусу члена сім`ї, оскільки потерпілий - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а заявник за адресою: [ADDRESS] . Згідно із договором від 03.07.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської нотаріальної контори Дворко Т.Г., зареєстрованого за № 2-1732 та зареєстрованого19.07.1994 року у Білоцерківському МБТІ за № 10810 за № 93 (а.с.25), [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] . З акта про фактичне проживання від 10.12.2020 року, складеного та посвідченого К ПБМР ЖЕК № 1 ( а.с.28), вбачається, що [PERSON] фактично проживав у квартирі [ADDRESS] з 28.05.1999 року по дату смерті. З копії будинкової книги (а.с.11-20) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 19.07.1994 року був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , з 30.01.2012 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що узгоджується з копією паспорта ( а.с.32). З письмового повідомлення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва та акта від 25.05.2021 року, складеного комісією вказаного підприємства ( а.с.62-71), при обстеженні квартири [ADDRESS] , представникам комісії ніхто двері не відчинив, а зі слів сусідів у вказані квартирі ніхто не проживав. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , діти [PERSON] та [PERSON] , дали показання про те, що їх батьки дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі та постійно проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільний побут, разом проводили дозвілля та мали взаємні права та обов`язки. Вони, як діти померлого батька, спору про право на державну одноразову допомогу не мають та вважають, що право на її отримання має їх мати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що являється сусідкою заявника, знайома з її сім`єю з 1995 року, знала [PERSON] , який постійно проживав у квартирі [ADDRESS] із своєю дружиною - [PERSON] однією сім`єю, до дня смерті. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що являється сусідом заявника, знав [PERSON] , який постійно проживав у квартирі [ADDRESS] із своєю дружиною - [PERSON] однією сім`єю, до дня смерті. Їх сім`ю знає близько 20 років, з [PERSON] щодня бачилися, він працював у м. Біла Церква, спочатку в Укрсоцбанку, а потім у Білоцерківській МЛ № 2, де захворів на COVID-19 та помер. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що являється сусідкою заявника, знайомі з 1996 року, знала її чоловіка - [PERSON] , який постійно проживав із дружиною однією сім`єю квартирі [ADDRESS] та працював у Білоцерківській МЛ № 2, де захворів на COVID-19 та помер. Вона щодня бачила [PERSON] , вони із дружиною проживали удвох, їх діти жили окремо, тому вони один про одного піклувалися. Згідно із п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В п.9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК. Статтею 46 Конституції України громадянам України гарантовано право на соціальний захист, що включає право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що спір про право відсутній, а заявник не має іншої можливості захистити свої права, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved