Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

16.01.2015р. Мостиська районна державна адміністрація (як орган опіки та піклування) звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що у складних життєвих обставинах опинились діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які наданий час проживають у с.Боляновичі Мостиського району. Зазначає, що згідно характеристики, виданої Золотковицькою сільською радою відповідачка характеризується з незадовільної сторони, а саме: не працює, не дбає про дітей, не забезпечує їх продуктами харчування та одягом, протягом місяця з дітьми не проживає, грошей, які одержує, як мати-одиночка не передає та долею дітей не цікавиться. Актом відвідування сім'ї [PERSON] встановлено, що відповідачка належно не займається дітьми, не забезпечує їх відповідним харчуванням, одягом та взуттям, часто залишає дітей, не повідомляючи чоловіка місце свого перебування, свідомо усунулась від виховання та утримання дітей, залишила їх без материнського догляду. Стверджує, що станом на 08.12.2014р. діти сім'ї [PERSON] проживають із батьком у будинку де зареєстровані, разом із сім'єю [PERSON], рідною сестрою [PERSON], де дітям створені належні умови проживання, діти нагодовані та доглянуті. Вказує, що останню притягнуто рішенням суду до відповідальності за порушення вимог ч.1 ст.184 КУпАП і станом на 29.12.2014р. місце проживання [PERSON] не відоме. З огляду на наведені обставини просить суд позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON]; стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання її малолітніх дітей; передати малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] Мостиській районній державній адміністрації, як органу опіки та піклування. В судовому засіданні представник Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як орган опіки та піклування Бурда С.Г. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] була своєчасно та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки та не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи. Представник третьої особи - Золотковицької сільської ради (як орган опіки та піклування) в судове засідання не з'явився, однак надіслав клопотання в якому просить суд справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Прокурор прокуратури Мостиського району Шаповал О.В. в судовому засіданні позов підтримала. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.ст. 12, 15 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні. Пріоритет інтересів дитини над інтересами батьків закріплений також в Конвенції ООН про права дитини, відповідно до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в п.15 Постанови від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 цієї Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] - відповідач у справі, є матір'ю трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], які на даний час проживають із батьком у будинку, де зареєстровані разом із сім'єю [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON] Так, батьком двох менших дітей, а саме [PERSON] та [PERSON] є [PERSON], 1986 року народження. Відносно старшого сина - малолітнього [PERSON] запис про батька дитини проводився відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач [PERSON] не займається належним чином вихованням своїх дітей, за місцем проживання характеризується із негативної сторони, часто залишає малолітніх дітей і відлучається з дому без поважних причин, не працює, не дбає про дітей, не забезпечує дітей продуктами харчування та одягом. Крім того, як вбачається із актів відвідування сім'ї [PERSON] остання тривалий час відсутня за місцем проживання дітей, місце її перебування невідому, грошові кошти,які остання отримує як мати-одиночка не передає та долею дітей не цікавиться. Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, третіх осіб, а також наявними у справі письмовими доказами: висновком Мостиської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її малолітніх дітей від 12.01.2015р.; копією паспорта відповідачки [PERSON]; копіями свідоцтв про народження дітей відповідачки [PERSON], [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]; копією протоколу засідання опікунської ради Золотковицької сільської ради №3 від 22.08.2014р. та рішенням від 22.08.2014р.; копією протоколу засідання опікунської ради Золотковицької сільської ради №5 від 08.10.2014р. та рішенням від 08.10.2014р.; копією протоколу засідання опікунської ради Золотковицької сільської ради №6 від 03.11.2014р. та рішенням від 03.11.2014р.; довідкою із Мостиського управління соціального захисту населення про отримання допомоги [PERSON]; характеристиками із навчальних закладів на дітей [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]; актами обстеження умов проживання малолітніх дітей відповідачки від 02.11.2014р., 10.11.2014р., 13.11.2014р., 08.12.2014р.; характеристиками на відповідачку [PERSON] Вищенаведені обставини в сукупності, на думку суду, свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання своїх дітей та свідомо нехтує батьківськими обов'язками. Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування №02-29/33 від 12.01.2015року є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO]. Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, та відповідає інтересам дітей. Пленум Верховного суду України в п.18 постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. З урахуванням конкретних обставин справи, а саме того, що представниками органу опіки та піклування неодноразово проводилися бесіди з відповідачкою, надавались консультації, проводилась профілактична та роз'яснювальна робота щодо прав та обов'язків по відношенню до своїх дітей, а також щодо відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків, які бажаних результатів не дали, та враховуючи характер поведінки відповідачки, суд вважає, що дані обставини вимагають позбавлення відповідачки батьківських прав. При цьому, головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист інтересів дітей і стимулювання матері [PERSON] щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, і водночас санкція за протиправну винну поведінку. А відтак, виходячи із вищевказаних положень закону та зазначених роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей, винної поведінки відповідачки, яка проявляється у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов'язками, беручи до уваги рекомендований органом опіки і піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав, враховуючи особу відповідачки та її ставлення до дітей,

Outcome: approved