Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

16.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на належний відповідачеві предмет іпотеки двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 81.8 м2, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01.07.2005 № 1877-05 в сумі 19238.40 доларів США. В обґрунтування позову послався на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахованих відсотків і комісії, та не усунення порушень умов кредитного договору у встановлений строк. У судовому засіданні представник позивача предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні. Відповідачі позов не визнав. Він пояснив, що заборгованість виникла внаслідок значного збільшення курсу долара США, що негативно вплинуло на його фінансову спроможність виконувати кредитний договір. Також зазначив, що не отримував від позивача письмову вимогу про усунення порушень умов кредитного договору і, що, на його думку, на спірний предмет іпотеки поширюється мораторій на стягнення, оскільки його сімя, яка є багатодітною, не має іншого житла. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 01.07.2005 року відповідач уклав з Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (далі Банк) Договір про іпотечний кредит № 1877-05 відповідно до якого отримав у Банку кредит на придбання обєкту нерухомості в сумі 30000 доларів США, строком до 29.06.2025 року, зі сплатою 13% річних. Сторони також визначили графік погашення кредиту (а. с. 6, 7, 11-17; далі Договір). З метою забезпечення належного виконання відповідачем умов Договору, 04.07.2005 року сторони уклали Іпотечний договір. Договором про внесення змін до Іпотечного договору визначено, що предметом іпотеки є двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 81.8 м2, вартістю 166800 грн (а. с. 18-25). Згідно Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року та Договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року до позивача перейшло від Банку право вимоги за Договором (а. с. 29-43). За статтею 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Договору позивач як правонаступник Банку просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 11.11.2016 року, в сумі 19238.40 доларів США, що складається із: заборгованості по тілу кредиту 16290.08 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків 2787.98 доларів США, заборгованості по сплаті комісії 160.34 доларів США, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, з проведенням прилюдних торгів за правилами, встановленими Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. На підтвердження суми боргу позивач надав розрахунок, яким підтверджується правильність визначеного позивачем розміру заборгованості по сплаті відсотків і комісії. Водночас із розрахунку вбачається (а. с. 50, 50 зв.), що станом на 11.11.2016 року поточна заборгованість по сплаті відповідачем тіла кредиту складає 3290.08 доларів США. Отже, загальна поточна заборгованість за Договором складає 6238.40 доларів США /3290.08 + 2787.98 + 160.34/. За приписом статті 33 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV (далі Закон)\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, наявність у відповідача простроченої заборгованості за Договором формально надає позивачу право вимоги звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачеві, в судовому порядку. Водночас, за приписом статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Право на справедливий суд гарантовано і статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, справедливий розгляд цивільних справ є одним із основоположних критеріїв цивільного судочинства. «Справедливість» є морально-етичною категорією, що є передумовою абстрактної правової цінності, складовими якої є свобода, рівність, правопорядок тощо. Справедливий розгляд цивільної справи повинен забезпечити дотримання балансу інтересів сторін, зокрема: право позивача на отримання грошових коштів за Договором; з іншого боку забезпечення цього права не повинно брутально порушувати майнові права відповідача. З аналізу розрахунку заборгованості випливає висновок, що відповідач частково виконує умови Договору і станом на 11.11.2016 року ним сплачено: 2708.40 доларів США в погашення тіла кредиту, 6156.65 доларів США в погашення відсотків за користування кредитом та 376.27 доларів США в погашення комісії, а всього 9241.32 доларів США. Поточна заборгованість, яка в структурі суми, заявленої до стягнення, не є значною, виникла в звязку з різким зростанням курсу долара США в Україні (більше ніж на 300%) протягом 2014-2015 року, що є загальновідомою обставиною, яка не підлягає доказуванню. Вказані фінансово-економічні процеси в державі негативно вплинуло на фінансову спроможність відповідача виконувати умови Договору, що свідчить про те, що основною причиною неналежного виконання відповідачем умов Договору є чинники обєктивного характеру, які не залежать від волі відповідача. У той же час, значне збільшення курсу долара США в повній мірі захищає права позивача, та убезпечує його від втрат економічного характеру за Договором. Суд вважає необхідним врахувати, що відповідач є батьком багатодітної родини (три неповнолітні дитини і повнолітня дочка), яка проживає в спірній квартирі. Іншого житла, придатного для проживання сімя відповідача не має. Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки позбавить багатодітну сімю відповідача житла. З урахуванням того, що відповідачем вкладено значні кошти в капітальний ремонт житла, звернення стягнення на спірну квартиру призведе до значних і невідворотних майнових втрат відповідача, які відновити в подальшому буде неможливо. У той же час, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.11.2015 року з відповідача вже стягнуто поточну заборгованість за Договором, що виникла станом на 15.07.2015 року. Вказане рішення відповідачем виконується, що дає підстави стверджувати про те, що захист прав та інтересів позивача відбувся. Отже, виходячи з наведених вище мотивів, необхідності забезпечення балансу інтересів сторін, суд вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки порушить засади справедливості, а тому не знаходить правових підстав для задоволення цього позову.

Outcome: dismissed