Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

15.09.2016 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1991 року, від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Стосунки подружжя тривали до лютого 2014 року, коли відповідач поїхав з країни. З лютого 2014 року та по теперішній час сторони мешкають окремо один від одного в різних країнах, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про розподіл спільного сумісного майна подружжя немає. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 05 жовтня 1991 року у Словянському міськвідділі РАЦС Донецької області ( актовий запис № 907 від 05.10.1991 року), прізвище «Гаврилюк» - залишити без змін. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON]в судове засідання не зявився, надав заяву від 25.08.2016 року, посвідчену т. в. о. нотаріуса нотаріального округу Санкт-Петербурга [PERSON] (а. с. 6), з проханням розглядати справу про розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] без його участі, дав згоду на розірвання шлюбу з позивачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 05 жовтня 1991 року у Словянському міськвідділі РАЦС Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Косуліна) [PERSON], [INFO] (актовий запис № 907 від 05.10.1991 року). (а. с. 3-4) Від шлюбу позивач та відповідач мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а. с. 11) Шлюбні відносини між подружжям припинені з лютого 2014 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна немає. Спільних неповнолітніх дітей подружжя не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, позивач та відповідач тривалий час мешкають окремо один від одного, шлюбні стосунки не підтримують, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved