Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

16.10.2020 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого вказала, що [INFO] помер [PERSON] , відносно якого було відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт майна Серія та номер: б\\н від 23.08.2018 року. Виконавче провадження після його смерті не було зупинено та відповідно арешт знятий не був. На усну вимогу позивачки, як спадкоємця за законом, щодо зняття арешту з майна померлого, Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області надав відмову, мотивуючи це тим, що арешт з усього рухомого майна [PERSON] можливо зняти лише за заявою стягувача та рекомендували звернутися до суду. З приводу самого боргу перед відповідачем, заяву до нотаріальної контори, як кредитор, не подавала, підтвердженням цього є Свідоцтва про право на спадщину № 1133 від 05.09.2020 року. Таким чином, третя особа відмовилась скасувати арешт, боржник помер, а відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» провадження закінчується, а арешти знімаються, чого не було зроблено, кредитор заяву до спадкової справи не подавала, новий власник - позивачка по справі не може поставити майно на облік у зв`язку з наявністю арештів. Тому на підставі вищевказаного позивачка [PERSON] просить суд: Скасувати арешт з рухомого майна [PERSON] , який помер [INFO] , накладеного постановою про арешт Серія номер: б/н від 23.02.2018 року Фортечним відділом державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду надійшла заява, в якій вона просить суд ухвалити рішення в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.22). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, причини неявки суду не повідомляла, відзив до суду не надсилала (а.с.19,24). Представник третьої особи Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а. с. 18,23). Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч. 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст.211,223,247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23.02.2018було відкрито виконавче провадження та винесено постанову Фортечним відділом ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області про арешт майна боржника [PERSON] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, № витягу 67910395 виданий 05.09.2020 року Сквирською районною державною нотаріальною конторою (а.с.12). [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , видане 06.03.2020 року Виконавчим комітетом Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області (а.с.9). Фортечним відділом ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області арешт з майна [PERSON] не знято у зв`язку зі смертю останнього. Після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] , як дружина померлого (а.с. 8 копія Свідоцтва про шлюб Серія 1 - ОК № 129 558) отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки Fiat модель Doblo та на автомобіль марки ЗАЗ модель 110307, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом видане 05.09.2020 року державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А. (а.с.13). Відповідачка [PERSON] , як кредитор, заяву відносно заборгованості [PERSON] до нотаріальної контори не подавала, про що свідчить видане нотаріусом Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] . Накладений арешт на спадкове майно померлого [PERSON] не дає можливості [PERSON] , як власнику права ним розпоряджатися, що є порушенням її законних прав. Відповідно до п.2 ст.30 Цивільно-процесуального кодексу України, слідує, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Як вбачається зі копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія [NUMBER] автомобіль марки Fiat модель Doblo (а.с.10) та з копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія [NUMBER] автомобіль марки ЗАЗ модель 110307 (а.с.10 зворотня сторона) зареєстровані в с. Малі Єрчики Сквирського району Київської області. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.2 ст.16 ЦК України). Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1952 року передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Частиною 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до вимог ч. 1,2,3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження , арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивачка має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивачки на спадщину, внаслідок чого вона позбавлена можливості розпоряджатися майном яке їй належить за законом, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано відомостей щодо правомірності накладення арешту на майно позивачки, або ж наявності стосовно нєї виконавчого провадження, в якому вона є боржником. На підставі викладеного та

Outcome: approved