Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

15 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та додаткові витрати на розвиток здібностей дитини у розмірі 1/10 частки від заробітку відповідача. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 27 березня 2009 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з нею та знаходиться на її утримані. Відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, але періодично та лише за її проханням. Окрім щомісячних витрат на харчування, одяг та інше, донька потребує додаткових витрат для розвитку її здібностей, оскільки відвідує танцювальний гурток, займається з репетиторами з англійської мови та математики. Самотужки забезпечити всім необхідним доньку вона не взмозі, оскільки розмір її заробітної плати складає 4300 грн. на місяць. Відповідач же, офіційно працевлаштований, інших аліментних відносин не має, а тому має змогу допомагати в матеріальному утриманні доньки та сплачувати додаткові витрати на її утримання. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Надав до суду заяву, з проханням здійснювати розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено,\~що сторони з 27 березня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі /а.с. 4-5/. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 9/. [PERSON] , виходячи зі змісту позову, не приймає регулярної участі у матеріальному утримані та додаткових витратах малолітньої дитини, інше відповідач не довів. Таким чином, [PERSON] не виконує обов`язки щодо утримання своєї малолітньої доньки, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка зобов`язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст. 180 СК України\~\~батьки зобов`язані утримувати\~\~дитину\~до досягнення нею повноліття. За приписами\~\~ч. 3 ст. 181 СК України\~\~та ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~вимог ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання доньки є правомірними, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню доньки до її повноліття, враховуючи інтереси останньої, а також повного визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Що стосується додаткових витрат на дитину у розмірі 1/10 частки з заробітної плати відповідача суд приходить до наступного. Згідно із ч.1 ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається вказаною статтею. Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Наявність таких додаткових витрат з урахуванням положень ст. 81 ЦПК України\~має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Посилаючись на те, що позивач несе додаткові витрати в зв`язку з розвитком здібностей доньки, будь-яких доказів таких витрат вона не надає, а тому, з урахуванням вищенаведеного, законні підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Частиною\~2\~статті\~133\~ЦПК\~України розмір\~судового збору,\~порядок його\~ сплати,\~ повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також визнання відповідачем позову, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір у розмірі 384,20 грн. (768,40 грн.:2) на користь держави підлягає стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial