Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

16.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 01.10.2005 року, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до повноліття дитини, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча зобов'язана надавати, та визначення місця проживання дитини з ним, так як відповідач не цікавиться життям доньки. Причиною розірвання шлюбу позивач вказав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрату взаємоповаги, припинення шлюбних відносин, у зв'язку з чим вони вже тривалий час мешкають окремо. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без його участі (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій визнала позовні вимоги та просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 21). Представник Введенської селищної ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без участі представника селищної ради (а.с. 28). Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню як такі, що знайшли своє повне підтвердження з наступних підстав. 1 жовтня 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції міста Харкова, а/з № 463, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Від шлюбу, згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем (а.с. 10). Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрата взаємоповаги, припинення шлюбних відносин, у зв'язку з чим сторони тривалий час мешкають окремо. Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня пред'явлення позову. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з батьком за адресою: смт. Введенка, вул. Харківська, буд. 9, Чугуївського району Харківської області, та знаходиться на його утриманні, що не заперечується відповідачем, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, відомостей про наявність інших осіб, які б знаходилися на утриманні відповідача або на яких би сплачувалися аліменти, суду не надані. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який на даний час має нерегулярний заробіток, не є пенсіонером чи інвалідом, відсутність інших осіб, які знаходяться на його утриманні, матеріальне становище позивача і дитини та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до ст. 7 Закону України № 719-VІІ від 16.01.2014 року «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дитини у віці до 6 років з 1 січня 2014 року становить 1032 грн., суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по ? частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Ст. 141 Сімейного Кодексу України встановлено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливають на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Рішенням виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 103від 09.12.2014 року затверджений висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за місцем проживання батька [PERSON] (а.с. 39). Згідно наданого висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за місцем проживання батька [PERSON] встановлено, що мати [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків та добровільно виконувати їх не бажає, з дитиною не проживає, матеріально не допомагає (а.с. 40). Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої дитини, і виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність у неї інших осіб, які знаходяться на її утриманні та на яких сплачує аліменти, матеріальне становище позивача та дитини, а також те, що відповідач позов визнала в повному обсязі, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, та місце проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO], визначити разом з батьком - позивачем по справі [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved