Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

16.11.2020 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. З 06.06.2003 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає з позивачем. Рішенням суду від 12.11.2013 шлюб сторін було розірвано. З 01.01.2014 відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, однак для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини повинен бути забезпечений належний рівень життя, який не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Позивач зазначила, що з 2012 р. дитина перебуває на диспансерному обліці у Дитячій поліклініці № 1 Дарницького району з діагнозом синдром Жильбера і потребує лікування щомісячно витрачаючи мінімум 1 000 грн. Крім цього раз в пів року дитині необхідно здавати аналізи та проходити обстеження спеціалістів для призначеня в подальшому лікування. Належний рівень життя та лікування дитині позивач не в змозі самостійно забезпечити. Відповідач є здоровим та працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, він є суб`єктом підприємницької діяльності, основний вид діяльності - будівництво житлових і нежитлових будівель, отримує постійний дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, а тому відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 4 000 грн. Ухвалою від 04.12.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У строк, встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі, від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він виклав заперечення проти позову. Однак зважаючи на те, що відсутні підтвердження надсилання копії відзиву і копій доданих до нього доказів позивачу, суд не бере до уваги пояснення, викладені відповідачем у відзиві, та надані ним докази, і вирішує справу на підставі пояснень та доказів позивача. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. З 06.06.2003 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10). [INFO] у подружжя народився син [PERSON] (а.с. 11). На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.11.2013 шлюб сторін розірвано. З позовної заяви вбачається, що дитина проживає з матір`ю, яка несе витрати на її утримання, а саме: харчування, навчання, одяг, лікування тощо. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо участі батька в матеріальному утриманні дитини, у зв`язку з чим даний спір підлягає вирішенню в судовому порядку. За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач посилається на те, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, працює у галузі будівництва, а тому у змозі сплачувати аліменти у заявленому розмірі, проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. В мотивувальній частині позовної заяви позивач просила витребувати довідку про доходи відповідача, проте клопотання про витребування доказів, у порядку встановленому ЦПК України, нею не подавалось. Доводи позивача про наявність у дитини синдрому Жильбера , який є спадковим захворюванням, що зумовлює витрати додаткових коштів на обстеження і лікування, та надані на підтвердження цієї обставини докази заслуговують на увагу. Разом з тим слід зазначити, що витрати викликані хворобою дитини, є додатковими витратами на дитину в розуміння ст. 185 СК України, а відтак відповідач зобов`язаний брати участь у них, на підставі Закону. У разі спору про участь батька у додаткових витратах позивач не позбавлена права звернутися до суду з відповідним позовом. Отже на підставі викладених позивачем аргументів і оцінки наданих ним доказів та з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що станом на дату розгляду становить 2 395 грн. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial