overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що є матір'ю [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] перебуває у шлюбі та постійно проживає з іншою родиною. У шлюбі з відповідачем позивач не перебувала, спільного господарства не вела. Син позивача [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач ніколи не цікавився сином, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, за дитиною не доглядає, не спілкується, не приймає участі у її вихованні та утриманні. При цьому будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків позивач не чинила. 02 липня 2013 року відповідач підписав та нотаріально засвідчив заяву про те, що є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], при цьому він постійно проживає за адресою: [ADDRESS], маючи другу сім'ю та не має можливості приймати участь у вихованні і утриманні свого сина, тому просить позбавити його батьківських прав щодо сина. У зв`язку з зазначеним позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не прибула, проте представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, проте був повідомлений належним чином, у нотаріально посвідченій заяві відповідач просив справу розглядати без його участі, жодних заперечень на позовну заяву до суду не надано. У судове засідання представник третьої особи не прибула, проте подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника третьої особи та прийняти рішення виключно в інтересах дитини. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 02.03.2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, вказала, що спільно господарство не ведеться з травня 2016 року, строк на примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, зазначив, що спільно господарства не ведуть з травня 2016 року, строк на примирення просив не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 02.03.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-БВ № 099711, актовий запис № 233. Від шлюбу у подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 080191, та малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 034853. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства з травня 2016 року не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, у звязку з його навчанням. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини, посилаючись на те, що на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей. Після наданих пояснень відповідачем, позивач не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] (а/с 4). [PERSON] навчається в Чернігівському національному педагогічному університеті імені [PERSON], термін навчання - з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, що підтверджується довідкою № 7 від 01 вересня 2016 року (а/с 5). [PERSON] 27 січня 2006 року зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від цього шлюбу відповідач має двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи вимоги закону, а також те, що на утриманні відповідача знаходиться двоє неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача, у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця, на період його навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 22 серпня 2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, він працездатний, однак де він працює, а також розмір його доходів їй невідомо, утримань за виконавчими листами відповідач не має. У звязку з чим вона вимушена звернутись до суду та просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 22 серпня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.\~3). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач не надає допомогу на утримання дитини, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 вересня 2008 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 вересня 2008 року, актовий запис № 07 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 9). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, у звязку з його навчанням. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем розірвано 08 грудня 2009 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1044 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 4). На даний час [PERSON] навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Чернігівський центр професійно-технічної освіти», термін навчання - з 01.09.2016 року по 05.01.2018 року, що підтверджується довідкою № 711 від 02 вересня 2016 року (а/с 7). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина - [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, на період його навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, у звязку з її навчанням. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем розірвано 20 червня 2007 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 584 (а/с 2). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. [PERSON] навчається в Навчально-науковому інституті міжнародних відносин Національного авіаційного університету на 2 курсі, термін навчання до 30 червня 2019 року, що підтверджується довідкою № 3114 від 29 серпня 2016 року (а/с 5). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, на період її навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

15 вересня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.\~\~ Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 травня 2004 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та Данила , [INFO], спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені з жовтня 2014 року , шлюб носить лише формальний характер.\~\~Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. У зв'язку із вказаними вище підставами просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка до суду не зявилась, просила справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач до суду також не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, Іванівською Другою сільською радою Барвінківського району 06 травня 2004 р. був зареєстрований шлюб між сторонами,\~\~про що було внесено відповідний актовий запис № 03 (а.с.3). В судовому засіданні встановлено, що з жовтня 2014 року позивачка з відповідачем жодних сімейних стосунків не підтримують, не ведедуть спільного господарства, шлюб між ними існує лише формально. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу,\~\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача,\~\~ позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

15 вересня 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 01 грудня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 39. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Чоловік перестав поважати її як особистість, не рахувався з її бажаннями й не поважав її працю в інтересах сімї. Всі важливі рішення, які стосуються життя сімї, приймав самостійно, не рахуючись з її думкою, без її згоди. Примирення з відповідачем та подальше спільне життя є неможливим. Відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, тому позивачка просила шлюб між ними розірвати. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище «Крюкова». Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, не повідомив суд про поважні причини неявки, заперечення проти позову не подав. На підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 01 грудня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 39 (а.с. 4). Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід відновити на дошлюбне «Крюкова», задовольнив тим самим її клопотання.

Outcome: approved