Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

16.05.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаним позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON] районної державної адміністрації, [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування, в якому просила встановити факт постійно проживав [PERSON] разом із [PERSON] на момент його смерті 20 вересня 2004 року в с. Черевки по вул. Лесі Українки, 13 Миргородського району Полтавської області та визнати за нею, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Україна» на території [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах, після смерті 30 грудня 2010 року [PERSON], згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) колишнього КСП Україна серії ПЛ № 0175061. Обґрунтовуючи позов послалася на те, що 20 вересня 2004 року помер її свекор - [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, зокрема, на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцеві із земель колишнього КСП «Україна» на території [PERSON] сільської ради Миргородського району згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0175061 від 17.12.1999 року. ЇЇ чоловік і син померлого - [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем на час його смерті тому фактично прийняв спадщину. 30 грудня 2010 року [PERSON] помер. Позивачка [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті і є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину. Як зясувалося при підготовці документів для оформлення спадщини оригінал сертифіката відсутній. Постановою 27.04.2017р., нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних спрямованих на отримання права на спадкування за законом земельної частки паю, тому що на зазначену земельну частку (пай) відсутній правовстановлюючий документ. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.33). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не зявився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду (а.с.37). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 20.09.2004 року в с. Черевки Миргородського району Полтавської області, помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з права на земельну частку (паю) розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах і належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ПЛ №0175061, реєстраційний номер №160 від 17.12.1999 року (а.с.12). На момент смерті 20.09.2004 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] разом із сином [PERSON], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 21.03.2017 року, копією свідоцтва про народження та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 6,10). Відділом Головного Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі листом від 04.04.2017 року підтверджено факт видачі спадкодавцю [PERSON] сертифіката на право на земельну частку; (пай) колишнього КСП, але державний акт на підставі зазначеного сертифіката не видавався (а.с. 11,14). 30 грудня 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Після його смерті, відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку(пай) розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у власності колишнього КСП «Україна» на території [PERSON] сільської рад, що було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ№ 0175061, виданим на імя [PERSON]. Позивачка як дружина померлого [PERSON] прийняла спадщину після її чоловіка, що підтверджується текстом постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.04.2017 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу, матеріалами спадкової справи № 187/2011Першої [PERSON] нотаріальної контори (а.с.13, 7, 45-59). Постановою нотаріуса від 27.04.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП Україна в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Судом беззаперечно встановлено, враховуючи пояснення свідків, які обєктивно підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради №135 від 21.03.2017 року (а.с. 10), що [PERSON] фактично прийняв спадщину, після його батька [PERSON], а тому підлягає встановленню факт належності права спадкодавцю [PERSON] на земельну частку (пай), що має юридичне значення для позивача [PERSON], так як дозволяє їй скористатися правом на спадкування майна відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України. Відповідно до ч.2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що заявлені позовні вимоги про визнання права позивача [PERSON] на спадкування за законом права на земельну частку (пай) в розмірі 2,56 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області, яку успадкував [PERSON] після [PERSON] Право на отримання якої мав [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ПЛ №0175061, реєстраційний номер №160 від 17.12.1999 року, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент його смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки державний акт не видано, то є дійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя померлого. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Участь у справі як відповідача [PERSON] міської ради Миргородського району Полтавської області передбачена розясненнями п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику про спадкування» від 30.05.2008 № 7 і зумовлена тим, що орган місцевого самоврядування вправі предявити вимогу про визнання вищезазначеної спадщини відумерлою. Участь у справі як відповідача [PERSON] РДА, передбачена п. 5 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» віднесена видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та з урахуванням за аналогією розяснень, викладених в абз. 3 п. 3.3. Узагальнення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину - ч. 3 ст. 1296 ЦК України. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved