Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

15 лютого 2021 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 59452 від 05.10.2020 року вчинений Горай Олегом Станіславовичем приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області щодо стягнення заборгованості з [PERSON] в користь ТзОВ «Фінансова компанія Аланд» у сумі 14 771,93 грн. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову послався на те, що 11.02.2020 р. в бухгалтерії відділу культури Червоноградської міської ради Львівської області він отримав копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.02.2021 р. від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. Зі змісту даної постанови вбачається, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О. С. винесено виконавчий напис №59452 від 05.10.2020 р. про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 14 771,93 грн. Про наявність даного виконавчого напису позивачу до цього часу не було нічого відомо, такий йому ні відповідачем, ні нотаріусом не надсилався. Позивач звернувся до приватного виконавця Пиць А.А. із заявою про надання копії виконавчого напису нотаріуса та договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис. На електронну адресу позивача, приватним виконавцем було надіслано оскаржуваний виконавчий напис, з якого вбачається, що такий вчинений на стягнення заборгованості по кредитному договору №2000847227 від 15.09.2012 р., укладеному з АТ «ОТП «Банк», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №19/09/16 від 19.09.2016 р. є ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого згідно договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 01/02/2017-01 від 01.02.2017 р. є ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №11/08/2020/КА від 11.08.2020 р. є ТзОВ «ФК «Аланд». Також, з оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться з 11.08.2020 р. по 14.08.2020 р. Окрім цього, приватним виконавцем на звернення позивача було надано копію первинного кредитного договору №2000847227 від 15.09.2012 р., укладеного з АТ «ОТП «Банк» на суму 2 598,98 грн. на придбання мобільного телефону «Sony-Ericson» на строк 7 місяців. Позивач стверджує, що даний кредит був сплачений позивачем повністю ще у 2012-2015 р. р., про що в останнього збереглися ряд квитанцій про оплату. Також позивач повідомляє, що протягом 2012-2020 р. жодної претензії йому ніхто не надсилав. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Також просить, стягнути з відповідача на його користь 4000 грн. витрат на правову допомогу та сплачений ним судовий збір. Ухвалою від 17.02.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 14:00 год. 11 березня 2021 року з повідомленням сторін, який в подальшому ухвалою суду був відкладений на 30.03.2021 р. у зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. 30.03.2021р. сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечив, також просив вирішити питання судових витрат. Відповідач у судове засідання 30.03.2021 року повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправленняз відміткою про отримання ним поштової кореспонденції 25.02.2021 року (а. с. 51) та 22.03.2021 року (а. с. 62). Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також, відповідачем не було подано відзиву на позов. Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, в судові засідання 11.03.2021 року та 30.03.2021 року не прибув. Йому належним чином направлялось повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про проведення розгляду справи у його відсутності до суду не надходило. Відтак, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача та третьої особи, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів для розгляду справи по суті. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Ч. 1 ст. 4 ЦПК України говорить, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України або договором. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [PERSON] 11.02.2020 р. в бухгалтерії відділу культури Червоноградської міської ради Львівської області отримав копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.02.2021 р. від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А. А., відповідно до якої постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Відділі культури Червоноградської міської ради на підставі виконавчого напису №59452 від 05.10.2020р., виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. (а. с. 8) Як вбачається із виконавчого напису від 05.10.2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О. С. та зареєстрованого в реєстрі за №59452, такий вчинений про звернення стягнення заборгованості по кредитному договору №2000847227 від 15.09.2012 р., укладеному з АТ «ОТП «Банк», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №19/09/16 від 19.09.2016 р. є ТзОВ «ФК «кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого згідно договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 01/02/2017-01 від 01.02.2017 р. є ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №11/08/2020/КА від 11.08.2020 р. є ТзОВ «ФК «Аланд». У даному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період 11.08.2020 р. по 14.08.2020 р., сума заборгованості складає 14 271,93 грн. (а. с. 10). Відповідно до Договору про надання споживчого кредиту (кредитного договору) №2000847227 від 15.09.2012 р., укладеного між АТ «ОТП «Банк» та [PERSON] , останній отримав кредит на суму 2 598,98 грн. на придбання мобільного телефону «Sony-Ericson», строк кредиту за договором 7 місяців (а. с.11-12). 19.01.2021 р. приватним виконавцемвиконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №64181823 про стягнення з позивача в користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 14 771,93 грн. (а.с.7). 08.02.2021 р. вищевказаним приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі виконавчого напису від 05.10.2020 року, вчиненого Горай Олегом Станіславовичем приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №59452 щодо стягнення заборгованості в користь ТОВ «ФК «Аланд» у сумі 14 771,93 грн. (а. с. 8-9). Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок). Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Саме до таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 61-884св17. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на вищевказане, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Згідно з правовим висновком Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (постанова у справі № 756/7916/15-ц) суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з наявністю заборгованості не погоджується, на підтвердження чого надає суду копії квитанцій про оплату отриманого кредиту у період з 2012-2015 р. р. (а. с.14-16). Позивач стверджує, що отриманий кредит ним сплачений повністю, заборгованості у нього немає. Суду не надано доказів того, що при здійсненні виконавчого напису нотаріусом було проведено перевірку та встановлено факт безспірності боргу. Крім цього, відповідачем та третьою особою не було представлено суду докази на підтвердження факту направлення вимоги або повідомлення стягувача про наявність заборгованості. Також, у суду відсутні відомості, які б свідчили про відсутність спору щодо заборгованості. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також, суд бере до уваги те, що відповідно до пп. 3.4 п.3 гл. 16 розділу II Порядку №296/5 строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Разом з цим, відповідно до Договору про надання споживчого кредиту (кредитного договору) кінцевий термін повернення кредиту 15.04.2013 року. Отже, право вимоги щодо сплати суми заборгованості за кредитним договором виникло у кредитора 15.04.2013 року. З огляду на зазначене, строк для вчинення виконавчого напису нотаріуса закінчився 15.04.2016 року (15.04.2013р. + 3 роки = 15.04.2016р.) Відповідно до пункту 3.2 глави 16 Порядку №296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якою стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 ЗУ «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса вказано, що нотаріус керувався ст. ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису 05.10.2020 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, отже нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду , право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved