Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

16 липня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Територіальної громади м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: квартиру [ADDRESS] та грошові кошти на банківському рахунку в Акціонерному товаристві «Ощадбанк», які мати відклала собі на пам`ятник після смерті. [PERSON] фактично проживала з матір`ю разом у квартирі [ADDRESS] , хоча місцем її реєстрації є [ADDRESS] . 15 липня 2021 року після звернення до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Біланюк С.М. позивача було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо поновити лише в судовому порядку. Вказаний шестимісячний строк пропустила з поважних причин. [INFO] помер її син, [PERSON] . Оскільки позивач душевно переживала після втрати сина і смерті матері заявниця поїхала до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії до свого другого сина. До України повернулася 29 травня 2021 року. Факт перебування за кордоном в період з 09 листопада 2020 року по 29 травня 2021 року підтверджується відміткою в закордонному паспорті та авіаквитком, що підтверджує повернення до України. Після повернення додому позивач отримала ускладнення здоров`я, як наслідок 22 червня 2021 року їй була проведена операція. Враховуючи всі вище перелічені обставини, позивач фізично не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини в строк до 20 грудня 2020 року. Встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідне для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин позивач просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою суду від 19 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, проте до суду надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.9). Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.10). Листом від 15 липня 2021 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Біланюк С.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 1993 року, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 травня 2014 року, спадкоємцем майна [PERSON] , 1931 року народження, який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с.13). Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] (а.с.14). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). 16 жовтня 1993 року на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , заведена будинкова книга для прописки громадян (а.с.16-17). У червні-липня 2021 року [PERSON] зверталася за медичною допомогою (а.с.18). Згідно копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон, [PERSON] перебувала за межами України в період з 09 листопада 2020 року по 29 травня 2021 року (а.с.19-22). Як вбачається з інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, [PERSON] перетинала державний кордон України, 09 листопада 2020 року та 25 травня 2021 року (а.с.33). Згідно частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 Цивільного кодексу України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами першою-другою статті 1269 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1221 Цивільного кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Згідно з положеннями пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Згідно частини п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відповідно до частини третьої статті 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право па спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Проте положенням частини третьої цієї ж статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач змушений звернутися до суду із цим позовом, оскільки в інший спосіб захистити своє право можливості не має. Строк на подачу заяви до нотаріальної контори позивач пропустила з поважних причин у зв`язку з перебуванням за межами України та стаціонарним лікуванням. Судом встановлено, що спору про спадкування не існує, а сама спадщина відповідно до вимог статті 1277 Цивільного кодексу України відумерлою не визнана, а отже вона є досі відкритою, тому, відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України, позивач має право на її прийняття як спадкоємець. Враховуючи рівень обізнаності позивача, її сумлінну помилку щодо необхідності подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає, що заява про прийняття спадщини не була подана позивачем з поважних причин і дійшов висновку, що додатковий строк тривалістю два місяці буде достатнім для прийняття спадщини позивачем. На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 1217, 1220, 1223, 1261, 1270, 1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved