Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

16 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, вирішити питання судових витрат. В заяві зазначила, що 26 липня 2003 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. Позивачка посилається на те, що їх спільні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Відповідачу неодноразово направлялися судові повістки, але вручені не були у звязку з його відсутністю за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та прийняти заочне рішення, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії І-КИ № 151024, виданого Залеліївською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області 26 липня 2003 року [PERSON] уклав шлюб з Ломакою (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с. 4). Від цього шлюбу у них 03 грудня 2003 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-КИ № 209993, виданим 19.12.2003 року Залеліївською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 05 (а.с. 4), та 21 вересня 2007 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 055412, виданим 01.10.2007 року Маячківської сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 7 (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 640 грн. 00 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 191 від 12.09.2016 року, виданої адвокатом [PERSON] (а.с. 8), позивачка понесла витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved