Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

15.02.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ ПриватБанк про розірвання договору банківського карткового рахунку, закриття карткового рахунку та стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що 02.07.2010 року між ним та ПАТ КБ ПриватБанк було укладено договір банківського рахунку, на підставі якого йому було видано кредитну картку, на яку зараховувались кредитні кошти. Він стверджує, що на даний час повністю погасив заборгованість, виконав рішення Апеляційного суду Одеської області про стягнення з нього кредитної заборгованості. Він подав 16.10.2015 року до банку заяву про закриття банківського карткового рахунку, однак банк відмовився закрити цей рахунок, не повідомляючи з яких причин, чим на думку позивача, порушив вимоги ст.1075 ЦК України, згідно яких договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. На підставі викладеного він просив суд зобовязати ПАТ КБ ПриватБанк закрити банківський картковий рахунок від 02.07.2010 року згідно його заяви від 16.10.2015 року. Крім того, внаслідок неправомірних дій банку йому було завдано душевних страждань, тому просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач - представник ПАТ КБ ПриватБанк в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, в звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Суд, заслухавши доводи позивача, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Судом встановлено, що 02.07.2010 року між позивачем та ПАТ КБ ПриватБанк було укладено не договір банківського рахунку, як стверджує позивач, а кредитний договір, оскільки на підставі цього договору позивачу було видано кредитну картку, на яку зараховувались кредитні кошти. Позивач не оспорює отримання кредитних коштів за цією карткою. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, а не відносини з відкриття рахунку. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Рішенням Апеляційного суду Одеської області (а.с. 9-11) з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, яка існувала станом на 30.09.2013 року. Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2015 року (а.с. 15) позивач виконав зазначене рішення. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав доказів, що на теперішній час він повністю виконав зобовязання за вказаним кредитним договором, отже підстав для закриття карткового рахунку немає. Оскільки позивачем не доведено, що дій банку були неправомірними, тому моральна шкода стягненню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed