Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

15.04.2020 року [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 20.04.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №373. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.04.2020 року вищевказаний позов у порядку ст. 31 ЦПК України направлено за підсудністю до Чугуївського міського суду Харківської області. 21.05.2020 року цивільну справу прийнято до розгляду Чугуївським міським судом Харківської області та залишено без руху. 25.05.2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 27.05.2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.04.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №373. Від даного шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначив те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач зазначає, що шлюб фактично припинив своє існування, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. В клопотанні про долучення документів до матеріалів справи позивач вказує, що не заперечує, щоб спільна донька проживала з відповідачем після розірвання шлюбу та зобов`язується повністю її утримувати до досягнення повноліття. Від сторін до суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі. Позивач підтримав позовні вимоги, відповідач проти позову не заперечувала та зазначила, що сторони не мають розбіжностей щодо розподілу мана, місця проживання та засобів забезпечення спільної дитини. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 20.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №373, про що 18.04.2020 року повторно видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.32). [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 23.07.2013 року (а.с.13). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалась, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, майнова суперечка не виникла, з приводу проживання дитини досягнута згода, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. На підставі викладеного і

Outcome: approved