Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

16 вересня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсним і скасування державних актів на право приватної власності. 27.01.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання, а також залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою від 19 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина до складу якої, окрім іншого, також входять дві земельні частки (паї), розміром по 4,50 в умовних кадастрових гектарів кожна, на території Антонівської сільської ради, згідно сертифікатів серії [NUMBER] 0267450 та серії [NUMBER] 0267451, виданих Красноокнянською районною державною адміністрацією Одеської області 10.04.1997 року. Після оформлення своїх спадкових прав та отримавши Свідоцтво про право на спадщину за законом, вона звернулась в 2016 році до Красноокнянської районної державної адміністрації, для отримання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок на місцевості. Однак, було з`ясовано, що на земельні частки (паї) вже виготовлені інші державні акти, а саме: державний акт серії ЯЖ №318052, площею 2,94 га, кадастровий номер 5123180400:01:001:0076, виданого 31.12.2010 року; державний акт серії ЯЛ №780744, площею 2,9240 га, кадастровий номер 5123180400:01:001:0271, виданого 29.12.2012 року. Дізнавшись про наявність державних актів, вона звернулась до нотаріальної контори стосовно внесення змін до отриманого Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову. Зібравши всі необхідні документи, вона звернулась до проектної організації, для замовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташованих на території Антонівської сільської ради, однак теж отримала відмову у зв`язку з тим, що земельні ділянки сформовані та їм присвоєні кадастрові номери. Тому вона просить вказані державні акти визнати недійсними та скасувати їх, оскільки вони видані вже після смерті матері, що позбавляє її можливості володіти та розпоряджатись спадковим майном, чим порушує її права. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, наявна інформація про реєстрацію та видачу [PERSON] державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, а саме: серії ЯЖ №318052 від 31.12.2010 року, кадастровий номер 5123180400:01:001:0076, площею 2,9240 га, цільове призначення для ведення товарного сільського господарського виробництва; серії ЯЛ №780744 від 29.12.2012 року, кадастровий номер 5123180400:01:001:0271, площею 2,9240 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.64-65/. Позивач, повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явився, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.47, 72/. Представник відповідача Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав /а.с.48-49/. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] та [PERSON] , повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися, про поважність своєї неявки не сповістили, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов просили задовольнити /а.с.52-63/. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с.70/. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. [INFO] померла [PERSON] /а.с.21/. За інформацією, наданою Антонівською сільською радою Окнянського району Одеської області та виконавчим комітетом Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області, [PERSON] , дійсно постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті в с. Володимирівка Красноокнянського району Одеської області. На час смерті проживала сама, інших зареєстрованих осіб не має /а.с.22-23/. 10 квітня 1997 року на ім`я [PERSON] було видано сертифікат серії ОД №0267451 на право на земельну частку (пай), розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель, яка перебувала в колективній власності КСП «Шлях до комунізму» на території Антонівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області. В зазначеному сертифікаті були внесені зміни у зв`язку з передачею права на земельну частку пай на підставі Свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с.12, 15/. Також, 10.04.1997 року на підставі розпорядження №91 від 08.04.1997 року Красноокнянської РДА, на ім`я [PERSON] було видано сертифікат ОД №0267450 на право на земельну частку (пай), розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель, яка перебувала в колективній власності КСП «Шлях до комунізму» на території Антонівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області. В зазначеному сертифікаті 11.10.2004 року, були внесені зміни у зв`язку з передачею права на земельну частку пай на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , яка проживає с. Володимирівка Красноокнянського району Одеської області /а.с.16-17/. Відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю серії ЯЖ №318052 від 31.12.2010 року та серії ЯЛ №780744 від 29.12.2012 року, виданих на підставі розпоряджень Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області, [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,94 та 2,9240 гектарів у межах згідно з планом, що розташовані на території Антонівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області. Державні акти зареєстровані в Державному земельному кадастрі та їм присвоєнні кадастрові номери /а.с.26-30, 32, 34-40/. Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] , [INFO] , матір`ю вказана [PERSON] , а батьком [PERSON] , тому відповідно до ст.1261 ЦК України, вона є спадкоємцем першої черги після смерті матері /а.с.8-9/. Як вбачається з заяви від 19.11.2019 року, [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] звертались до Державного нотаріуса Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом а, саме зазначивши спадщину у вигляді земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 5123180400:01:001:0076 та 5123180400:01:001:0271. Однак їм було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду для захисту порушених спадкових прав /а.с.18-19/. Крім того, 28 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась з заявою до Голови Окнянської РДА з проханням надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Антонівської сільської ради Окнянського району Одеської області, і 03.11.2016 року заяву задоволено про що видано відповідне розпорядження №399/А-2016 /а.с.10-11/. Після чого, звернувшись до проектної організації з приводу виготовлення технічної документації, отримала листа з якого вбачається, що виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), розташованих на території Антонівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно сертифікатів на право на земельні частки (паї) серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих на підставі рішення Красноокнянської райдержадміністрації, не є можливим, оскільки земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери і здійснено державну реєстрацію, у зв`язку з чим рекомендовано звернутись до суду /а.с.20/. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (ст.ст.1218, 1225 ЦК України). Відповідно до п.п.4.12, 4.18, 4.20 п.4 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. П. 4.15 вищезазначеного порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Як вбачається з копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.2015 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/3 частці спадкового майна, а саме: права на земельну частку (пай), що посвідчене сертифікатом серії [NUMBER] 0267451, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № [NUMBER] , на ім`я спадкодавця [PERSON] члена колективного сільськогосподарського підприємства «Шлях до комунізму»; права на земельну частку (пай), що посвідчене сертифікатом серії [NUMBER] №0267450, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № [NUMBER] , на ім`я [PERSON] члена колективного сільськогосподарського підприємства «Шлях до комунізму» та перереєстрованого 11.10.2004 року на ім`я спадкодавця /а.с.12/. Крім того, на ім`я [PERSON] було видано державні акти вже після її смерті. Тобто за життя [PERSON] фактично земельні ділянки у фізичних гектарах не надавалися, у зв`язку з чим земельні ділянки за вказаними державними актами не можуть входити до складу спадщини, яка залишилася після її смерті. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Особливістю позовів в таких справах (негаторних позовів) є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі. Характерною ознакою такого позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном і для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об`єктивно порушували права власника і були протиправними. Відповідно до ст.152 ЗК України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст.21 ЦК України). Правові акти індивідуальної дії можуть видавати різні органи влади, починаючи від Президента України, закінчуючи органами місцевого самоврядування. Форма акта в даному випадку не має значення. Це можуть бути розпорядження, постанови, накази, листи та інші документи, що містять відповідну розпорядчу дію, яка стосується цивільних прав та обов`язків. Крім того, ч.1 ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, визначеної у постанові Верховного суду України № 6-139цс15 від 01.07.2015 року, судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав. Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Законність розпоряджень Красноокнянської райдержадміністрації №526/А-2009 від 18.12.2009 року та №459/А-2006 від 07.12.2006 року, на підставі яких видано оспорювані державні акти, ніким не оспорюється. Визнання ж недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. При цьому визнання державного акту недійсним через помилку державного органу не може порушувати права позивача як спадкоємця. Так, судом встановлено, що державні акти на право власності на земельні ділянки, які видані [PERSON] , матері позивача, після смерті якої позивач успадкувала право власності на зазначені земельні ділянки, фактично видані після смерті [PERSON] , і яким присвоєно кадастрові номери. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] члена колективного сільськогосподарського підприємства «Шлях до комунізму». Розмір земельної частки (паю) згідно зазначеного сертифікату 4,6 в умовних кадастрових гектарах /а.с.15/. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] члена колективного сільськогосподарського підприємства «Шлях до комунізму», і який 11.10.2004 року перереєстровано на ім`я - [PERSON] . Розмір земельної частки (паю) згідно зазначеного сертифікату 4,6 в умовних кадастрових гектарах /а.с.16/. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті своєї матері, а згодом їй стало відомо, що на земельні ділянки, право на які успадковане, на ім`я її матері видано державні акти серії ЯЖ №318052 від 31.12.2010 року, розмір земельної ділянки - 2,94 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 5123180400:01:001:0076, та серії ЯЛ №780744 від 29.12.2012 року, розмір земельної ділянки 2,9240 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 5123180400:01:001:0271, фактично після смерті матері, то в цій частині позов слід задовільнити визнавши державні акти недійсними та скасувавши їх. Що стосується вимог щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо відомостей про належність правовстановлюючого документа [PERSON] , померлої [INFO] , суд вважає, що в цій частині слід відмовити, оскільки, рішення суду є підставою для внесення відповідних змін.

Outcome: partial