Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

15 травня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 вересня 1987 року Смолінською селищною радою Маловісковського району Кіровоградської області, актовий запис № 47 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 05 вересня 1987 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2012 року, вони проживають окремо один від одного, хоча зареєстровані за однією адресою. Причиною розпаду сім'ї, є те, що після двадцяти пяти років сумісного проживання у відповідача завязалися стосунки з іншою жінкою. Тому вона вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. 08 червня 2018 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, однак від нього надійшла телефонограма, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 05 вересня 1987 року уклали шлюб (арк.с.9). Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з квітня 2012 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки повинно бути стягнено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., який було сплачено позивачкою при подачі позовної заяви, що підтверджується квитанцією (арк.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved