Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

17.07.2020 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 138 851,00 грн., а також понесених позивачем судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг № 2606 від 27.10.2015 зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225). 18.06.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено Договір позики № 209270 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 3 500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.4. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між позичальником і позикодавцем. ТОВ «ВЕЛЛФІН» в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 3 500,00 гривень, що підтверджується повідомленням від ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Відповідно п. 1.1, 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «ВЕЛЛФІН» станом на 09.07.2020 року становить 138 851,00 грн., з яких: 3 500,00 грн. - основний борг; 65 161,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 70 190,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. З цих підстав, відповідач прийняті на себе зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, що порушує законні права та інтереси позивача, та підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 22.07.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики № 209270 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 3 500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5. цього договору. Згідно із п. 1.2 Позика надається Позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту Позикодавця ( https:creditup.com.ua ), за умовами ідентифікації Позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Пунктом 1.3. передбачено, що строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 18.07.2017 року. Відповідно п. 1.4. Договору позики договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором. Пункт 7.8 вище вказаного договору передбачає, що до правовідносин за цим договором встановлюється загальний строк позовної давності за визначенням статті 257 ЦК України складає 3 роки /а.с. 19-23/. Згідно графіку розрахунків до договору Позики № 209270 від 18.06.2017 року, в графі «сума по договору» вказано 3 500,00 гривень, в графі «Дата погашення» вказано 18.07.2017, в графі «сума до сплати процентів» вказано 1890,00 гривень, в графі «Разом до сплати» вказано 5 390,00 гривень. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «ВЕЛЛФІН» є [PERSON] , видом діяльності вказано 64.92 Інші види кредитування /а.с. 6/. З довідки щодо заборгованості за Договором № 209270 від 18.06.2017 року вбачається, що загальна сума заборгованості за договором позики та всіма нарахованими відсотками становить 138 851,00 грн., з яких: 3 500,00 грн. - основний борг; 65 161,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 70 190,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1008 календарних днів. Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» визначають порядок і умови надання грошових коштів у позику. Дані правила є публічною пропозицією (офертою). Правила є невід`ємною частиною Договору позики. Вказані правила затверджені 27 жовтня 2015 року директором ТОВ «ВЕЛЛФІН» [PERSON] /а.с. 8-14/. 18.05.2020 року між ТОВ «Веллфін» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» укладено договір ВП -180516-3 про організацію переказу грошових коштів. /а.с.25-27/. Відповідно до положень статті 1046, 1049 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону № 675-VIII. Так, судом встановлено, що сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору позики, який оформлений в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до укладеного Договору позики ТОВ надало позичальнику грошові кошти в позику в сумі 3500,00 гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою у встановлений в договорі строк. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частини 1,3 ст. 509 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четвертастатті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» викладені у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами ч. 1 зазначеної статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Пунктом 1.3 договору позики визначено, що позика надається строком на 30 днів, позика має бути повернуто згідно Графіку розрахунків до 18.07.2017року. Зазначене свідчить, що сторони договору погодили строк його дії 30 календарних днів, що не збігається з визначеним в цьому Договорі (п. 1.4 Договору) терміном виконання зобов`язань за Договором - до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором. Таким чином, відповідно до умов Договору позики ТОВ як фінансова установа надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язався повернути надану позику у повному обсязі 18.07.2017 року. Тому позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 18.07.2017 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Таким чином, оскільки відповідач взяті не себе за Договором позики зобов`язання не виконав, а саме, у передбачений у Договорі позики строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, що складається з суми позики 3500 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування в сумі 1890,00 грн., в всього 5390,00грн., то вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Крім того, оскільки після спливу визначеного Договором позики строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ в частині стягнення з відповідача процентів та прострочених процентів за Договором позики в сумі 133461,00 грн. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9510/12. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial