Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

16 листопада 2016 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Київської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про приведення об`єкту нерухомого майна до попереднього стану, в якій Київська районна адміністрація Одеської міської ради просила суд зобов`язати [PERSON] та [PERSON] привести самочинно реконструйовану квартиру [ADDRESS] , до попереднього стану шляхом демонтажу самочинної добудови до балкону, а у разі відмови, привести до попереднього стану примусово за рахунок [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2019 року відкрито провадження по справі на підставі вказаної позовної заяви. Надалі судом було з`ясовано, що [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », за наслідком чого було уточнено дані про особу відповідача по справі. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 30 листопада 2016 року клопотання представника третьої особи - [PERSON] - [PERSON] про об`єднання цивільних справ в одне провадження - задоволено. Об`єднано цивільну справу за №520/11324/16-ц (провадження №2/520/4815/16) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди, яка знаходиться в провадженні Київського районного суду міста Одеси, та цивільну справу за №520/14477/16-ц (провадження №2/520/5584/16) за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , треті особи - Управління державного архітектурно-будівельного контрою Одеської міської ради, [PERSON] , про приведення об`єкту нерухомості до попереднього стану, яка знаходиться в провадженні Київського районного суду міста Одеси, в одне провадження. Об`єднаній цивільній справі №520/11324/16-ц (провадження №2/520/4815/16) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди, ухвалено присвоїти номер №520/14477/16-ц. Позивач - [PERSON] у заявленому позові просить суд: - зобов`язати [PERSON] та [PERSON] власними силами і за рахунок власних коштів привести до попереднього стану, відповідно до технічного паспорту, самочинно реконструйовану квартиру [ADDRESS] , шляхом демонтажу розширеної частини балкону; - зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом приведення звукоізоляції квартири [ADDRESS] , до попереднього стану у відповідності до будівельних норм; - стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди - 50000 гривень; - стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в сумі 1653 гривні 60 копійок. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачка [PERSON] посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , сусідами якої на 7-му поверсі є відповідачі: [PERSON] та [PERSON] , які є власниками квартири №64 за тією ж адресою. Позивачка стверджує, що відповідачі без дозвільних на те документів, здійснили реконструкцію належної їм квартири №64 , шляхом реконструкції балкону, внаслідок чого в її квартирі №60 порушена інсоляція, що впливає на користування квартирою та стан здоров`я позивача. Крім того, як стверджує позивачка, внаслідок вказаної перебудови балкону в квартирі №64 , була порушена звукоізоляція в належній їй на праві власності квартирі №60 . У зв`язку з чим, оскільки діями відповідачів, порушені права позивача, як власника нерухомого майна, вона була вимушена звернутись до суду з цим позовом. Також, [PERSON] зазначила, що внаслідок незаконних дій відповідачів, вона дуже хвилювалась, перенесла тяжкі нервові стреси, неналежним чином може користуватись своєю власністю, у зв`язку з чим їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 50000 гривень 00 копійок. Надалі, 10 лютого 2017 року у попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав до суду висновок про вплив реконструкції (розширення балкону) квартири №64 на умови інсоляції квартири [ADDRESS] , складений експертом Митніковим Г.П. та архітектором Івко Н.В., який був приєднаний до матеріалів справи. Надалі, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17 лютого 2017 року клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про призначення судової будівельно-технічної експертизи, було задоволено. Призначено по цивільній справі №520/14477/16-ц, судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: 1. Чи можливе приведення квартири [ADDRESS] до попереднього стану шляхом демонтажу розширеного балкону без нанесення шкоди будівлі? 2. Чи можливе збереження будинку [ADDRESS] в належному технічному стані, відповідно до діючим будівельним, протипожежним, санітарно-технічним та іншим нормам у випадку демонтажу розширеного балкону в квартирі №64? 3. Чи можливе виникнення дефектів і пошкоджень при проведенні робіт з демонтажу розширеного балкону у поруч розташованих квартирах? 4. Чи завдає шкоду реконструкція балкону в квартирі [ADDRESS] власникам суміжних квартир? Проведення експертизи було доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, на час виконання якої провадження по справі зупинено. 13 червня 2017 року вказані матеріали цивільної справи були повернуті до суду, з повідомленням експерта №17-825 про неможливість надання висновку за матеріалами справи. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15 червня 2017 року провадження по справі поновлено. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 21 серпня 2017 року по справі, з врахуванням підстав, які слугували невиконання попередньої експертизи, призначеної судом ухвалою суду 17 лютого 2017 року, судом призначено судову будівельно-технічну експертизу, на розв`язання якої поставлені 1 та 4 питання, у відповідності до ухвали суду від 17 лютого 2017 року, проведення якої було доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, на час виконання якої провадження по справі зупинено. 11 вересня 2018 року з вказаної експертної установи на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи №520/14477/16-ц, з висновком експерта за №17-4373 від 27 серпня 2018 року. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2018 року провадження по справі поновлено. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 19 листопада 2018 року закрито провадження по цивільній справі №520/14477/16-ц за позовною заявою Київської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , треті особи - Управління державного архітектурно-будівельного контрою Одеської міської ради, [PERSON] , про приведення об`єкту нерухомості до попереднього стану. Роз`яснено Київській районній адміністрації Одеської міської ради її право на звернення до суду з цим позовом в порядку адміністративного судочинства. Продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди - в порядку цивільного судочинства. Тієї ж датою, Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою направлено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали цивільної справи №520/14477/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди, для виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2017 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи та прийняття остаточного висновку за 2 питанням, з урахуванням висновку про вплив реконструкції квартири №64 на умови інсоляції квартири [ADDRESS] , проведений експертом Митніковим Г.П. та архітектором [PERSON] , наявним в матеріалах цивільної справи №520/14477/16-ц на а.с.151-180, І том. 06 серпня 2019 року до суду були повернуті матеріали цивільної справи, разом з висновком експерта №18-5927/5928 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №520/14477/16-ц. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 07 серпня 2019 року поновлено провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав необґрунтованості. Інші учасники процесу у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. З урахуванням думки представників сторін по справі, судом було ухвалено провести розгляд справи за наявною явкою сторін по справі. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить на підставі договору купівлі-продажу від 27 лютого 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Щукіною Л.С., зареєстрованого в реєстрі за №4-649. Право власності позивача на вказану квартиру зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 27 квітня 2004 року, записано в реєстрову книгу №509пр. на стор.175, за реєстровим №5. Також судом встановлено, що над квартирою позивача, на сьомому поверсі розташована квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира з 11.12.2000 року належала на праві приватної власності [PERSON] , яка надалі змінила прізвище на « [PERSON] », на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.2000 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, на підставі розпорядження №149578 від 11.12.2000 року, записаного і зареєстрованого в реєстрову книгу за №15-6200, а також зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 07.02.2005 року в книзі №559пр-63, номер запису 5, реєстраційний номер [NUMBER] . Надалі, 27 лютого 2016 року, [PERSON] передала в дар [PERSON] Ѕ частку вказаної квартири, на підставі договору дарування від 27 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Яковлєвою О.М., зареєстрованого в реєстрі за №294. У відповідності до довідки (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації) від 05.04.2016 року, у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані та проживають три особи: [PERSON] , з 19.02.1998 року; [PERSON] , з 20.09.2005 року; [PERSON] , з 06.07.1984 року. Отже, судом встановлено, що відповідачі є власниками вказаної квартири №64 , які були зареєстровані в ній, до набуття права власності, а саме з 1984 року та 1998 року. Судом також встановлено, що 15 червня 2016 року інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту ДАБІ в Одеській області було проведено обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території [ADDRESS] , за наслідком якого було встановлено наявність самовільної добудови до балкону, належного до квартири №64 . 23 червня 2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисим С. О . проведено позапланову перевірку за адресою: [ADDRESS] , за результатами якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Згідно зазначеного протоколу встановлено, що [PERSON] проведені будівельні роботи реконструкції шляхом розширення балкону та його повного скління на 7 поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку, чим збільшено площу квартири. Також у протоколі зазначено, що замовник будівництва [PERSON] до Департаменту ДАБІ в Одеській області щодо набуття права на виконання будівельних робіт не зверталася. За наведених обставин, суб`єкт владних повноважень дійшов до висновку, що будівельні роботи [PERSON] виконані без права на їх виконання, чим порушено ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядок виконання будівельних робіт, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466. На підставі вказаного протоколу, 07 липня 2016 року суб`єктом владних повноважень винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за №497, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500,00 грн. Надалі, 26 липня 2016 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради було винесено розпорядження за №479 «Про приведення до попереднього стану самочинно реконструйованої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] », яким зобов`язано [PERSON] та [PERSON] у десятиденний термін привести самочинно реконструйовану вказану квартиру №64 , до попереднього стану шляхом демонтажу добудованої частини балкону. В подальшому, у жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 497 від 07 липня 2016 року (справа №520/12759/16-а). За наслідком розгляду вказаної справи, 12 червня 2019 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року, яким позовом задоволено. Постанову у справі про адміністративне правопорушення № 497 від 07 липня 2016 року стосовно [PERSON] - скасовано. Зазначеним рішенням суду встановлено, що будівельні роботи з реконструкції балкону у квартирі [ADDRESS] були виконані [PERSON] саме у 2009 році. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню вищевказані обставини. На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що дійсно у квартирі [ADDRESS] мали місце будівельні роботи з реконструкції балкону саме у 2009 році, проведені [PERSON] , тобто до набуття права власності на зазначену квартиру та в період перебування квартири у власності [PERSON] . Так, у гл. 29 ЦК передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно зі ст. 152 ЖК переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад повинні надавати відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. Відповідно до ч.1ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будують ся на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч.7 ст.376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України). Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо встановлення факту чи є вищевказані будівельні роботи з реконструкції балкону у квартирі №64 , самочинним будівництвом, суд зазначає наступне. Як вбачається, зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 грудня 2000 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради за №15-6200 на підставі розпорядження від 11 грудня 2000 року за №149578, на підставі якого [PERSON] є власником вказаної квартири, та договору дарування від 27 лютого 2016 року, реєстровий №294, на підставі якого [PERSON] набула право власності на Ѕ частку квартири, площа квартири №64 , складає 67,0 кв.м. Відповідно до технічного паспорту на зазначену квартиру, складеного КП «ОМБТІ та РОН», який є додатком до вищевказаного свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 грудня 2000 року за №15-6200, площа балкону складає 0,8 кв.м. (3,07м. * 0,9м. * 0,3м. = 0,8кв.м.). На підставі зазначених доказів, судом встановлено, що належна площа балкону в квартирі №64 , складає 0,8 кв.м. (3,07м. * 0,9м. * 0,3м. = 0,8кв.м.). Під час розгляду справи, на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 21.08.2017 року, Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз було проведено судову будівельно-технічну експертизу, за наслідком якої надано висновок №17-4373. Відповідно до вказаного висновку експерта, встановлено, що в приміщеннях квартири [ADDRESS] , виконана реконструкція балкону зі збільшенням габаритів. Згідно проведеного візуального огляду реконструйованого балкону квартири №64 , експерт зробив висновок, щодо технічної можливості приведення квартири №64 до попереднього стану шляхом демонтажу розширеного балкону без нанесення шкоди будівлі. У висновку, експерт зазначив, що у відповідності до технічного паспорту, виготовленого станом на 23.09.2009 року, квартира №64 , має загальну площу 67,0 кв.м., яка відповідає площі у правовстановлюючих документах на квартиру, на підставі яких вона належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вказаного технічного паспорту, площа балкону складає 0,8 кв.м. Також зазначено, що доступ до квартири [ADDRESS] не забезпечено, у зв`язку з чим обстеження реконструйованого балкону проведено шляхом візуального огляду з нижче розташованої квартири №60 , за наслідком якого виявлено, що габарити балкону виступають за межі початкових розмірів балкону, передбачених проектом. Під час розгляду справи, представником позивача було надано також висновок про вплив реконструкції квартири №64 на умови інсоляції квартири [ADDRESS] , проведений 20 грудня 2016 року експертом Митніковим Г.П. та архітектором [PERSON]. У відповідності до вказаного висновку, встановлено, що до реконструкції квартири №64 , а саме до розширення балкону вказаної квартири, нормативна тривалість інсоляції (норма 2 години 30 хвилин) житлової кімнати № 7 , квартири [ADDRESS] , була забезпечена у повному обсязі. Розширений балкон квартири №64 , порушує нормативну тривалість інсоляції житлової кімнати № 7 в квартирі №60 , нижче розташованого 6-го поверху будинку в якому розташовані квартири. На підставі зазначеного висновку, Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, на підставі ухвал суду від 21.08.2017 року та 19.11.2018 року, було проведено судову будівельно-технічну експертизу, за наслідком якої надано висновок №18-5927/5928. У відповідності до вказаного висновку, експерт на підставі висновку про вплив реконструкції квартири №64 на умови інсоляції квартири №60 , від 20 грудня 2016 року, проведеного експертом Митніковим Г.П. та архітектором [PERSON] , дійшов висновку, що реконструкція балкону в квартирі [ADDRESS] , завдає шкоду власникам суміжних квартир, а саме квартирі №60 , в цьому ж будинку. Згідно з ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У відповідності до вимог статті 76 ЦПК України, висновок експерта належить до видів і засобів доказування. Так, під час розгляду справи, відповідачами жодним чином не були спростовані вищевказані висновки експертів та не доведено їх необґрунтованість, а відтак судом вважаються, як належні докази та приймаються судом. На підставі викладеного, судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] , мале місце самочинне будівництво балкону, який не відповідає розмірам зазначеним у правовстановлюючих документах: «0,8 кв.м. (3,07м. * 0,9м. * 0,3м. = 0,8кв.м.)», що призвело до порушень прав власника сусідньої квартири №60 , розташованої на нижньому поверсі, - [PERSON], що полягає у порушення інсоляції кімнати № 7 в належній останній на праві власності квартирі. Суд також вважає доведеним, що зазначені будівельні роботи з самочинного будівництва балкону в квартирі №64 , були здійснені [PERSON] , як власником зазначеної квартири, а також [PERSON] , що було встановлено рішенням Київського районного суду міста Одеси від 12.06.2019 року та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019 року по справі №520/12759/16-а, у зв`язку з чим, додатковому доказуванню не підлягає. Щодо заперечень відповідачів про не доведення факту самочинного будівництва, суд вважає безпідставними, оскільки спростовуються вищевказаними обставинами, а також відповідачами не надано до суду будь-яких належних доказів, на підтвердження того, що ними отримувались дозвільні документи на проведення будівельних робіт з реконструкції балкону в квартирі №64 . Щодо доводів представника відповідача [PERSON] викладених у запереченнях на позову заяву про те, що [PERSON] не має право на звернення до суду з цим позовом, суд вважає необґрунтованими оскільки, як вже судом зазначалось, у разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду також мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 18 квітня 2018 року за наслідком розгляду касаційної скарги по справі № 757/9131/15-ц. Судом встановлено, що внаслідок винних дій відповідачів зі самочинного проведення реконструкції балкону в квартирі №64 , порушена інсоляція кімнати № 7 в належній позивачеві квартирі №60 , що свідчить про наявність порушених прав та інтересів [PERSON] , у зв`язку з чим, суд вважає належним звернення останньої до суду з цим позовом. За положеннями частини сьомої статті 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України, є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Судом враховується, що 26 липня 2016 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради було винесено розпорядження за №479 «Про приведення до попереднього стану самочинно реконструйованої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] », яким зобов`язано [PERSON] та [PERSON] у десятиденний термін привести самочинно реконструйовану вказану квартиру №64 , до попереднього стану шляхом демонтажу добудованої частини балкону. Зазначене розпорядження залишилось відповідачами не виконано, що підтверджується встановленими обставинами щодо наявності реконструйованого балкону, під час проведення експертних досліджень у 2018 та 2019 роках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, проаналізувавши та надавши оцінку кожному доказу окремо та оцінивши їх в сукупності, суд доходить до висновку про те, що на час здійснення добудови балкону в квартирі №64 , у відповідачів була відсутня проектно-дозвільна документація, вона здійснена всупереч вимогам чинного законодавства, порушує права позивача, оскільки порушена інсоляція належної позивачеві квартири №60 , відповідачі самостійно не поновили порушене право позивача, а також залишили не виконаним розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради «Про приведення до попереднього стану самочинно реконструйованої квартири», а також з урахуванням того, що у відповідності до висновку експерта за №18-5927/5928, наявна технічна можливість приведення балкону в квартирі №64 до попереднього стану, шляхом демонтажу розширеної частини балкону, без нанесення шкоди будівлі, суд вважає вимога позивача в цій частині обґрунтованими, підлягаючими до задоволення, у зв`язку з чим слід зобов`язати [PERSON] та [PERSON] за власний рахунок привести самочинно реконструйований балкон у квартирі [ADDRESS] , до попереднього стану, шляхом знесення (демонтажу) розширеної частини балкону до розмірів: 3,07м.*0,9м.*0,3м.=0,8 кв.м., у відповідності до технічного паспорту на зазначену квартиру, складеного КП «ОМБТІ та РОН», який є додатком до свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 грудня 2000 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради за №15-6200 на підставі розпорядження від 11 грудня 2000 року за №149578, відповідно до якого та договору дарування частки квартири від 27 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Яковлєвою О.М., зареєстрованого в реєстрі за №294, квартира [ADDRESS] , повинна складати, за наслідком таких робіт, загальну площу 67,0 кв.м. Щодо вимоги позивача про зобов`язання [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом приведення звукоізоляції квартири [ADDRESS] , до попереднього стану у відповідності до будівельних норм, суд вважає не підлягаючою до задоволенню, оскільки позивачем жодним чином не доведено та не підтверджено наявність фактів порушення звукоізоляції в квартирі №64 , та причинно-наслідковий зв`язок між таким порушенням та діями відповідачів в проведення самочинної реконструкції балкону, у зв`язку з чим в цій частині вимог позивача слід відмовити. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів у відшкодування моральної шкоди - 50000 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктами першим та другим частини другої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, позивач в мотивування завданої моральної шкоди, посилається на те, що вона - [PERSON] перенесла часті та тяжкі нервові стреси і постійно перебувала в душевних стражданнях, що відобразилось на її здоров`ї, однак до суду позивачем на підтвердження цих посилань не надано жодних доказів на підтвердження того, що дійсно мале місце душевні хвилювання та страждання, в тому виразі, як посилається позивач, за наслідком чого остання б зверталась до лікарів, медичних установ, психологів, приймала ліки, тощо. Також суд не приймає в якості підстав завданої моральної шкоди, посилання позивача, що внаслідок дій відповідачів, в квартирі належній [PERSON] утворилась сира пліснява, що завдає шкоди здоров`ю, оскільки причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів з реконструкції балкону та утвореної плісняви в квартирі позивача, є не доведеним. На підставі викладеного, суд доходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача в цій частині. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням вищевказаних встановлених обставин, проаналізувавши матеріали справи та усі наявні в ній докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, в частині приведення об`єкту до попереднього стану, шляхом знесення самочинно реконструйованої частини балкону, у задоволенні решти вимог позивача слід відмовити, за необґрунтованістю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, з урахуванням часткового задоволення позову за однією вимогою немайнового характеру, за якою позивачем було сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача у відшкодування витрат зі сплати судового збору з кожного по 275 грн. 60 коп. При вищевикладених обставинах та

Outcome: partial