Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

16 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне. Відповідач є донькою позивача, та матір'ю [PERSON], [INFO]. Дитина проживає за адресою [ADDRESS] з бабусею - позивачем по справі, дідусем - [PERSON], та братом [PERSON], 1998 року народження. Мати дитини за даною адресою не проживає, в жовтні 2017 року залишила своїх дітей без материнського догляду, веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкоголем, місце знаходження її невідоме. [PERSON] навчається в 6 класі КЗО «Середня загальноосвітня школа № 112» ДМР, виховується дідусем та бабусею. Відповідач вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач та її чоловік є пенсіонерами, розмір їх доходу не дозволяє в повній мірі забезпечити дитину всім необхідним для її розвитку та навчання. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її дитини [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 10 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 10 січня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 12 лютого 2019 року. Відповідач в судові засідання, призначені на 28.11.2018 року, 10.01.2019, 12.02.2019 року не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, причину неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву не надала. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька внесені відповідно до частини першої статті 135 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, та листом Шевченківського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 23.02.2018 року. Позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] З акту обстеження житлово-побутових умов від 17.01.2018 року, складеного спеціалістами управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS]. Квартира складається з 5 кімнат, кухні, веранди, санвузла. Сім'я складається з [PERSON] - бабуся дитини, пенсіонерка, [PERSON] - дідусь дитини, пенсіонер, [PERSON] - брат дитини, студент 3 курсу ПДАБА. Дитина має окрему обладнану кімнату, особисті речі та шкільне приладдя в достатній кількості. Мати дитини самоусунулася від виховання та утримання доньки, інколи телефонує [PERSON], але не повідомляє своє місце знаходження. Вихованням та утриманням дитини займають я бабуся та дідусь. Наказом начальника управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради Ровної В.Д. № 5 від 15.02.2018 року [PERSON] взята на облік як така, що перебуває у складних життєвих обставинах, батьки якої ухиляються від виконання батьківських обов'язків. З інформації в.о. директора КЗО «Середня загальноосвітня школа № 112» ДМР Михайлюк В.М. від 12.11.2018 року вбачається, що мати учениці 7-Б класу [PERSON] - [PERSON] вихованням доньки не займається, з 5 класу на жодних батьківських зборах не була присутня, навчанням не цікавиться, на телефонні дзвінки не відповідає. Листом від 26.12.2017 року начальник Дніпровського ВП Шевченківського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області Ткаченко М.І. повідомив позивача, що [PERSON] веде розгульний спосіб життя, де мешкає та де знаходиться, невідомо. В судовому засіданні, яке відбулось 12.02.2019 року, був опитаний свідок [PERSON] - син відповідача, який пояснив, що [PERSON] його рідна сестра, останні роки мати не виконує свої батьківські обов'язки відносно [PERSON], почала пити, проходила лікування від алкоголізму, матеріальну допомогу [PERSON] не надає. Згідно висновку Шевченківської районної у м. Дніпрі ради як органу опіки та піклування від 13.11.2018 року, Шевченківська районна у м. Дніпрі рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не вчиняла дій, спрямованих на виховання та утримання своєї доньки [PERSON]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її матеріально. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами першою та другою Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що у даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких [PERSON] може бути позбавлена батьківських прав відносно її доньки [PERSON], і це не буде суперечити статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1, 9 Конвенції про права дитини. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до її доньки [PERSON]. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно вимог ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Пунктами 1-3 ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідача, зважаючи на те, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред'явлення даного позову та до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачена ним сума судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved