overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

17.09.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 січня 1998 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МРУЮ Донецької області, актовий запис № 20 та видано свідоцтво про шлюб серії № I-НО № 434531. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2002 року, на даний час шлюб існує формально. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позові, та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним, у тому числі шляхом оголошення у пресі. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає\~ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до\~ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено наступне. 17 січня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що 17 числа січня місяця 1998 року складено відповідний актовий запис № 20 та видано свідоцтво про шлюб серії № I-НО № 434531 (арк.с.6). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] (арк.с.7). Частиною 2 статті 106 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення.\~\~\~\~ Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивач зазначив, що подальше сумісне життя і збереження сім?ї не можливе та є таким, що суперечить його інтересам. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

17.09.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений 14.11.2003 року між ним та [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1143. При цьому, позивач посилається на те, що [INFO] року від шлюбу у сторін народився син [PERSON]. Понад два роки сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведеться, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов підтримала та просить розірвати шлюб, після розірвання просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 14.11.2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1143 /свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]/ /а.с. 5/. [INFO] року народився [PERSON], що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 563. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 8/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть понад два роки, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та місця проживання сина на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнала позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

17.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 10.03.1990 року Воронівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: доньку Аліну, [INFO]. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, шлюбні відносини вони припинили, хоча і проживають разом, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб, доньку Аліну, залишити на виховання відповідачу [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове\~\~засідання не з'явився, судом належним чином був\~\~повідомлений про час та місце розгляду справи,\~\~надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та повне визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.03.1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Воронівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 1 ( а.с. 3 ). Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку Аліну, [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 4 ).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~\~\~\~ України. Питання щодо залишення дитини із батьком за відсутності спору у сторін, має вирішуватись обома батьками спільно, відповідно до положень ст. 157 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

17.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 від заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, але не бажає цього робити. Просить також судові витрати покласти на відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилася, просить розглянути справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, встановлено, що [PERSON] значиться батьком [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] року від 22.02.2013 року). Згідно довідки № 1070 від 14.09.2015 року, виданої Гаврилівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, дитина проживає біля матері та знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності до ст. 79, п. 3 ч. 1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. у зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

17.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 від заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, але не бажає цього робити. Просить також судові витрати покласти на відповідача. Позивачка в судове засідання не зявилася, просить розглянути справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання\~повторно не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] дійсно перебували в шлюбі (свідоцтво про одруження серії 1-КГ № 2059823 від 01.11.2003 року) та розірвали його 19.05.2006 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-КГ № 011244 від 19.05.2006 року). Батьком [PERSON] є відповідач по справі [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-КГ № 120657 року від 27.04.2004 року). Згідно довідки № 1069 від 14.09.2015 року, виданої Гаврилівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, дитина проживає біля матері та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності до ст. 79, п. 3 ч. 1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. у зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

17.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в розмірі 135900 грн., мотивуючи позові вимоги тим, що відповідач 10.03.2015 року та 13.03.2015 року взяв у борг у позивача 135900 грн., однак борг на вимогу позивача не повернула, у звязку із чим, позивач змушена була звернутись до суду. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому порядку, відповідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до оригіналів розписок від 10.03.2015 року та 13.03.2015 року, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 139500 грн. (а.с. 28). 10 серпня 2015 року, [PERSON] надіслала відповідачу вимоги про повернення коштів, однак остання кошти не повернула. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладання договору позики, позивачем надано розписки відповідача (а.с. 28). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, стягненню з відповідача підлягає сума боргу 135900 грн. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені у звязку із розміщення оголошення про виклик відповідача у пресі в сумі 119,58 грн, а також на користь держави з відповідача необхідно стягнути судовий збір 1359 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

17.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 19.08.2006 року, від якого мають неповнолітню доньку. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обовязки. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Місцем проживання доньки просила визначити разом з нею. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач не заперечив проти розлучення. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.08.2006 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матірю. Відтак, місцем проживання спільної доньки сторін суд визначає з матірю, оскільки спору про це у них не виникло. Важливо зазначити, що визначення місцем проживання дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

17.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від сумісного подружнього життя мають дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. На даний час шлюбні відносини припинено, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4), який мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» дільниця,54 № 3473 від 14.11.2011 року (а.с. 8). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 17.09.2015 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

17.09.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 22 листопада 2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №229. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши в обґрунтування позову, що у шлюбі з відповідачем прожили біля 2 років. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, оскільки зрозуміли, що не можуть жити разом тому, що мають різні погляди на життя. Примирення між ними не можливо, оскільки обидва не бажають зберігати сім'ю. На теперішній час їх шлюб існує формально, що суперечить інтересам їх обох. За викладених обставин просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутність. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 22 листопада 2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції в Одеській області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], яка після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], актовий запис за №229, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.5/. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] у подружжя [PERSON] народився син - [PERSON], [INFO], актовий запис №302 /а.с.6/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з позовної заяви, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки це суперечить інтересам обох подружжя. Враховуючи, що шлюбні відносини сторонами припиненні з січня 2015 року, подружжя проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тобто шлюб на теперішній час існує формально, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, тому підстав для надання подружжям строку на примирення не вбачається та за таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112 СК України,

Outcome: approved