Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

16.02.2021 АТ «Кредобанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення 423 673,26 грн заборгованості за кредитним договором, а саме: 344 012,07 грн - основна заборгованість, 79 144,48 грн - заборгованість за відсотками, 516,71 грн - пеня. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що 06.12.2019 між АТ «Кредобанк» (далі - позивач, Банк) та [PERSON] , (далі - відповідач, боржник, позичальник) було укладено кредитний договір № СL-240067 (надалі - договір), згідно з яким Банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором (п. 1 договору). АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав позичальнику кредит у сумі 348 031,19 грн (пункт 2.1 договору), що підтверджується меморіальним ордером від 06.12.2019 № 70198017, випискою руху коштів по рахунку ( [NUMBER] ) з 06.12.2019 по 21.01.2021, випискою руху коштів по рахунку ( [NUMBER] ) з 06.12.2019 по 21.01.2021, випискою руху коштів по рахунку ( [NUMBER] ) з 06.12.2019 по 21.01.2021, натомість позичальник в порушення умов договору, не виконує свої зобов`язання за договором. Позивач зазначає, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується відмітками в паспорті, яка не заперечувала проти укладення чоловіком кредитного договору, що підтверджується підписом в анкеті-заявці фізичної особи на отримання готівкового кредиту, тому відповідачі мають нести солідарну відповідальність. 25.02.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 22.03.2021. 10.03.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 11.03.2021 ухвалою суду в задоволені клопотання представника позивача відмовлено. 22.03.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення засідання за відсутності представника. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. 22.03.2021 у зв`язку із неявкою учасників справи розгляд справи відкладено на 14.04.2021. 14.04.2021 у зв`язку із перебуванням судді Павлик І.А. у щорічній основній відпустці з 12.04.2021 по 16.04.2021 (наказ Голови суду Кічмаренка С.М. від 12.04.2021 № 41-в/тм/с) судове засідання відкладено на 13.05.2021. 11.05.2021 до суду надійшло клопотання від представника позивача про проведення судового засідання за відсутності представника. 13.05.2021 в судове засідання сторони не з`явилися, про час, дату і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.12.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № СL-240067, за умовами якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник -використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором (п. 1 договору). Кредит видається позичальнику в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в п. 2.4 кредитного договору (п. 3.1 договору). Згідно з п. 2.1 договору сума та валюта кредиту - 348 031,19 грн. АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу-1 кредит у сумі 348 031,19 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 06.12.2019 № 70198017, випискою руху коштів по рахунку ( [NUMBER] ) з 06.12.2019 по 21.01.2021, випискою руху коштів по рахунку ( [NUMBER] ) з 06.12.2019 по 21.01.2021, випискою руху коштів по рахунку ( [NUMBER] ) з 06.12.2019 по 21.01.2021. Відповідно до п. 2.3 договору строк (термін) кредитування становить 60 місяців до 05.12.2024. Пунктом 4.1 договору сторонами погоджено, що за користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360), за ставкою, визначеною п. 4.1 кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (п. 4.2 договору). Відповідно до п. 4.3 договору за надання послуг позичальник сплачує Банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 кредитного договору. Пунктом 4.5 договору визначено реальну річну процентну ставку 41.19 % річних. Пунктом 6.2 договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 12 469 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання кредитного договору. Перший і останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 06.12.2019 до 05.12.2024 погашаються в однаковому порядку. Згідно з п. 10.4 договору шляхом підписання цього кредитного договору, позичальник підтверджує, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами Банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк»; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також іншою інформацією про споживчий кредит та інше. Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - стаття 610 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом - частина 1статті 612 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової часини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 11.11.2020 банк звернувся до відповідача-1 з повідомленням-вимогою № 1431185 про дострокове повернення кредитних коштів, у зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань, яке останнім було залишено без відповіді та без задоволення. Водночас судом встановлено, що [PERSON] має зареєстрований шлюб з [PERSON] , що підтверджується відмітками в паспорті, яка не заперечувала проти отримання чоловіком кредиту для купівлі автомобіля, що підтверджується підписом в анкеті-заяві фізичної особи на отримання готівкового кредиту. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його було укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. Оскільки ціллю отримання кредиту була купівля автомобіля, суд дійшов висновку, що кредитний договір укладено в інтересах сім`ї, а тому відповідачі несуть солідарну відповідальність за кредитними зобов`язаннями. Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок основної заборгованості в сумі 344 012,07 грн та заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом в сумі 79 144,48 грн, вважає його обґрунтованим, а тому зазначені позовні вимоги Банку підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 7.1 договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. Положеннями статті 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). За порушення позичальником своїх договірних зобов`язань, Банком обґрунтовано нараховано 516,71 грн пені, яка підлягає стягненню з відповідачів. За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, в зв`язку з чим судовий збір на підставі ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідачів. Також позивач просить суд сягнути солідарно з відповідачів 55 077,52 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Долучена до позовної заяви копія витягу з договору про надання правової допомоги від 11.04.2019, не є доказом понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 55 077,52 грн. Будь-яких інших доказів понесення таких витрат, зокрема акта приймання-передачі, платіжного доручення, тощо матеріали справи не містять, а тому правові підстави для покладення на відповідачів обов`язку відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката відсутні.

Outcome: approved