Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

16.09.2016 позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON], у якому просить стягнути з останнього на її користь заборгованість по виплаті аліментів на її утримання та на утримання дитини - доньки [PERSON], - у розмірі 43 009, 95 грн., а також неустойку за період прострочення у розмірі 13 078, 65 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від [INFO] з відповідача на її користь стягнуто аліменти на її утримання на час догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), починаючи з 15.10.2013 і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 01.10.2015; стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усі видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.10.2013 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Відповідач з квітня 2014 року припинив сплачувати на її користь аліменти на її утримання та утримання дочки, у зв'язку з чим має перед нею заборгованість, розмір якої згідно довідки ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 01.10.2015 та від 13.04.2016 станом на зазначені дати склала у загальному розмірі 43 009, 95 грн. Зазначає, що заборгованість у зазначеному році утворилась з вини відповідача. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та на підставі ч. 1 ст. 196 СК України просить стягнути з відповідача неустойку, а саме: по виплаті аліментів на її утримання за період з серпня 2014 по вересень 2015 у розмірі 3 827, 54 грн.; по виплаті аліментів на утримання дитини за період з серпня 2014 по квітень 2016 у розмірі 9 251, 11 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 74, 77 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. При таких даних, враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, повідомлені про місце та час судового засідання належним чином, враховуючи думку позивача щодо порядку розгляду справи, судом з урахуванням вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, у відсутності позивача та відповідача. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від [INFO] з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання на час догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), починаючи з 15.10.2013 і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 01.10.2015; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усі видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.10.2013 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. У зв'язку з невиконанням відповідачем вказаного рішення суду у відповідача перед позивачем існує заборгованість по виплаті аліментів. Згідно ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 01.10.2015 та від 13.04.2016 станом на зазначені дати розмір заборгованості складає 43 009, 95 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину. Частиною першою статті 75, ч. 1 ст. 76 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Аліменти одному з подружжя та аліменти на утримання дитини стягуються за рішенням суду на підставі положень ст.ст. 80, 181 СК України судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Однак як вбачається з матеріалів справи, відсутні дані про те, що відповідачем розмір заборгованості за аліментами, який визначений державним виконавцем оспорюється. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за аліментами задоволенню не підлягають. Положеннями ст. 196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки. Як вже зазначено вище, сума заборгованості відповідача по аліментах складає 13 078, 65 грн., її розмір не оскаржений відповідачем і спір щодо вказаного розміру заборгованості відсутній. При цьому суд вважає, що вказана заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об'єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів. Крім того, наявні у справі письмові докази дають суду підстави для висновку про те, що відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, проте дій направлених на оплату аліментів не вчиняв. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у виникненні заборгованості зі сплати аліментів наявна вина відповідача. Достатніх доказів на підтвердження відсутності вини відповідача у не сплаті аліментів на протязі тривалого часу, останнім не надано. Отже, з урахуванням встановлених судом обставин справи, які мають значення для вирішення даного спору, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстави для покладення на відповідача відповідальності за прострочення виплати аліментів. Відповідно до представленого позивачем розрахунку розмір неустойки складає: по виплаті аліментів на її утримання за період з серпня 2014 по вересень 2015 - 3 827, 54 грн.; по виплаті аліментів на утримання дитини за період з серпня 2014 по квітень 2016 - 9 251, 11 грн. Вказаний розрахунок приймається судом. Підстави сумніватися у правильності представленого розрахунку заборгованості у суду відсутні, розрахунок є детально аргументованим, повно відображає порядок її нарахування з урахуванням виплат, які були здійснені відповідачем. Даний розрахунок не оспорений відповідачем по суті, доказів, які підтверджують іншу суму заборгованості з його боку суду не представлено. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення неустойки у зазначеному розмірі. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], розподіляючи судові витрати суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути понесені витрати на оплату судового збору в сумі 560, 89 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial