Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

16 червня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2013 року проживає у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За період шлюбних відносин нею за власні кошти придбане майно, а саме, у 2015 році 1/2 частина гаражу [ADDRESS] , зареєстрована на її ім`я; у 2017 році автомобіль MAZDA 2, 2008 року випуску д.н.з. [NUMBER] зареєстрований на її ім`я; у 2019 році квартиру [ADDRESS] , зареєстровану на ім`я відповідача; у 2019 році автомобіль TOYOTA CAMRY 2008 року випуску д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований на ім`я відповідача. Вказане майно було придбане за її власні кошти, що складалися з її власних заощаджень до шлюбу від продажу квартир, а саме: квартири [ADDRESS] , договір купівлі-продажу від 25.01.2013 року (приватний нотаріус Романченко). Квартира [ADDRESS] договір купівлі-продажу від 12.07.2011 року (приватний нотаріус Дмитренко) та від продажу належного їй автомобіля SUZUKI SWIFT за договором купівлі - продажу від 20 лютого 2014 року (МРЕВ м. Бердянськ) придбаного до шлюбу. Окрім того, кошти на придбання вказаного майна були подаровані батьками [PERSON] з власних накопичувань, що склали 25 000 доларів США, що у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України є особистою власністю. Впродовж сімейних стосунків відповідач знав про походження майна та джерел для його придбання, тому ніколи не претендував на вказане майно розуміючи, що воно придбане за її власний кошт. Однак, у січні 2020 року внаслідок сварки відповідач заявив, що все майно придбане нею, це його особиста власність оскільки воно зареєстроване на його ім`я, та навіть те, що зареєстроване на її власне ім`я. Розуміючи оспорювання її право власності відповідачем вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. 17 червня 2020 року на підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області позовна заява залишена без руху (а.с.6). 19 серпня 2020 року ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 24 вересня 2020 року (а.с.20). 24 вересня 2020 року ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до розгляду по суті. (а.с. 27). У судове засідання, призначене на 09 листопада 2020 року, позивач [PERSON] не з`явилася, відповідно до заяви, що надійшла до суду 09 листопада 2020 року, позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити (а.с. 45). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до заяви, що надійшла до суду 09 листопада 2010 року, позовні вимоги з урахуванням їх уточнення визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 49). Свідок [PERSON] , суду показала, що [PERSON] приходиться їй донькою, а [PERSON] зятем. До реєстрації шлюбу із відповідачем, їх донька мала у власності рухоме та нерухоме майно, яким розпорядилася до шлюбу на власний розсуд. Спірне майно подружжя було придбане позивачем за власні заощадження, крім того, батьками їй були подаровані 25 000 доларів США. Свідок [PERSON] , показав, що приходиться позивачу [PERSON] батьком, що він спільно із дружиною [PERSON] із спільних заощаджень дарували доньці 25 000 доларів США. Крім того, до реєстрації шлюбу, позивач мала у власності транспортний засіб SUZUKI SWIFT, двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка була відчужена за договором купівлі - продажу за 315 900 грн. Крім того, до реєстрації шлюбу із відповідачем [PERSON] , позивач на підставі договору купівлі - продажу посвідченого приватним нотаріусом Романченко В.В. від 14 лютого 2013 року продала 3/5 частини квартири [ADDRESS] . ( а.с. 15-17). Суд, вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, їх пояснення у судових засіданнях 06.10.2020, 23.10.2020, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , вважає що заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права на власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя саме з метою захисту її права на власність на майно. Так, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивач [PERSON] (дівоче [PERSON] ) уклала шлюб з [PERSON] , 14 вересня 2013 року, актовий запис № 538, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управляння юстиції у Запорізькій області (а.с. 10). До реєстрації шлюбу за відповідачем, у період часу з 30 серпня 2013 року по 20 лютого 2014 року, транспортний засіб SUZUKI SWIFT, державний номерний знак [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] ( [PERSON] ), що вбачається з довідки РЦС МВС в Запорізькій області, Територіальний сервісний центр № 2344 від 25 березня 2020 року. 20 лютого 2014 року транспортний засіб було знято з обліку для реалізації та 22 лютого 2014 року зареєстровано за іншим власником. (а.с. 13). Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Романченко В.В. від 12 липня 2011 року, [PERSON] ( [PERSON] ) була відчужена двокімнатна квартира [ADDRESS] на користь покупця [PERSON] . За договором продаж вчинено за 315 900 грн. , що на час правочину еквівалентно 39 000 долларів США. (а.с. 38). Крім того, до реєстрації шлюбу із відповідачем [PERSON] , позивач [PERSON] ( [PERSON] ) на підставі договору купівлі - продажу посвідченого приватним нотаріусом Романченко В.В. від 14 лютого 2013 року продала [PERSON] 3/5 частини квартири [ADDRESS] . За договором продаж вчинено за 315 900 грн., що на час правочину еквівалентно 39 000 долларів США. (а.с.15 -17). Згідно п.2 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. А у відповідності до п. 3 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Тлумачення пункту 3 частини першої статті 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова ВС справа № 711/5108/17 провадження № 61-1935св18). Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. А також, у рішенні ВС від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц. Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Судом встановлено, та не спростовується поясненнями сторін та показами свідків [PERSON] та [PERSON] , що за час перебування у зареєстрованому шлюбі, за власні заощадження позивачем [PERSON] придбане нерухоме майно, що складається з 1/2 частки гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Градовою В.Г., за наведеним договором власником вказаної вище частки є позивач (а.с. 33 -35). Та рухоме майно - транспортний засіб MAZDA 2, 2008 р.в. червоного кольору VIN код [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] з 03 серпня 2017 року зареєстрований за [PERSON] ( [PERSON] ), що вбачається з довідки РЦС МВС в Запорізькій області, Теріторіальний сервісний центр № 2344 від 06 листопада 2020 року (а.с. 50). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за відповідачем [PERSON] , на підставі договору купівлі - продажу, серія № 1202, виданого 06 липня 2019 року та посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу у Запорізькій області Каменєвою - Тинів Н.В.(а.с. 48). Транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2008 р.в. сірого кольору VIN код [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] з 04 жовтня 2019 року зареєстрований за [PERSON] , що вбачається з довідки РЦС МВС в Запорізькій області, Територіальний сервісний центр № 2344 від 06 листопада 2020 року (а.с. 50). Разом з тим, грошові кошти на придбання вищевказаного нерухомого та рухомого майна були надані позивачем [PERSON] з особистих заощаджень, що не спростував сам відповідач та підтвердили свідки. Відповідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. При винесенні рішення суд приймає до уваги те, що сторони під час розгляду справи узгодили належність спільного сумісного майна подружжя і відповідач у свою чергу не заперечував, що спірне майно було придбано [PERSON] за власні кошти, які були подаровані батьками останньої з власних накопичувань, що склали 25 000 доларів США та у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України є особистою власністю позивача. Відповаідно до ч. 1. ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин, зважаючи що [PERSON] , як власник майна правомірно пред`явила позов про визнання права на власності, оскільки це право оспорювалося та не визнавалося відповідачем [PERSON] , а тому потребувало захисту її прав та законних інтересів, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved