Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

15.06.2018 року представник [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати незаконними дії ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» щодо встановлення вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі на під`їзд №5 будинку [ADDRESS] з метою комерційного обліку; зобов`язати ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» здійснити перерахунок\~об`ємів\~споживання природного\~газу по\~об`єкту\~побутового споживача[PERSON] в квартирі [ADDRESS] відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 року -\~з 01.08.2017 року, що становить для плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, з 01 серпня 2017 року по 18 серпня 2017 року - 7,1 кубічних метрів людино-місяць, та з 18 серпня 2017 року - 5,4 кубічних метрів людино-місяць; зобов`язати ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» відповідно до ч.1 ст.6 Закону України\~«Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~обладнати квартиру [ADDRESS] споживача [PERSON] індивідуальним лічильником обліку газу. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] /56 [ADDRESS] м. Кривому Розі, яке є конструктивною складовою багатоквартирного будинку. У вищезазначеній квартирі він зареєстрований сам та розподіл природного газу йому здійснює ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» відповідно до Типового договору розподілу природного газу. Нарахування за спожитий природний газ йому до 01 серпня 2017 року здійснювались згідно з Нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203 та роздрібними цінами на природний газ, встановленими постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року № 758, від 22.03.2017 року № 187, по формулі 7,1 м? * 6,879 (6,9579) грн. м? * 1 особу = 48,84 (49,40) грн. на 1 особу, а з урахуванням пільг як інваліда війни ІІІ групи від 01.04.2017 року = 12,35 грн. Відповідно до змін від 18.08.2017 року, внесених до постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203, норма споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників становить 5,4 м?. Так, 30.06.2017 року на ввідний газопровід 5-го під`їзду будинку [ADDRESS] представниками ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» був встановлений під`їзний вузол обліку природного газу, та з дня введення його в експлуатацію 01.08.2017 року обсяги природного газу спожитого мешканцями 5-го під`їзду цього будинку за відсутності у їх квартирі індивідуального лічильника газу визначаються пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщені у відповідності до постанови КМУ від 16.05.2002 року № 620. Підставою для встановлення під`їзних вузлів обліку природного газу є План розвитку газорозподільної системи ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» на 2016-2025 р.р., відповідно до якого встановлення індивідуальних лічильників газу за зазначеним будинком не передбачено, про що повідомив оператор ГРМ листом від 06.04.2018 року. Таким чином, після встановлення під`їзного вузла обліку природного газу та здійснення за ним нарахування, обсяги спожитого природного газу нарахованого як використаного у його квартирі, зокрема в жовтні 2017 року та січні 2018 року, збільшились, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання. Враховуючи викладені обставини, [PERSON] вважає дії ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» щодо встановлення під`їзного вузла обліку природного газу замість квартирного за адресою його мешкання незаконними, з тих підстав, що вузол комерційного обліку відповідно до закону може бути встановлений тільки в точці, де відбувається приймання - передача природного газу, яка знаходиться на межі балансової належності об`єкта споживача, який в його випадку повинен встановлюватись на території відокремленої стіни його квартири від загального будинку. До того ж, враховуючи вимоги ч.1 ст.6 Закону України\~«Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» зобов`язане встановити в його квартирі комерційний лічильник обліку природного газу в строк до 01.01.2021 року. Встановивши під`їзний вузол обліку природного газу на ввідний газопровід багатоквартирного будинку [ADDRESS] [PERSON] , ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» поставив його як побутового споживача у нерівне становище перед іншими побутовими споживачами цього будинку, що потягло за собою збільшення нарахування обсягів газу та порушило умови договору. Так, без його повідомлення було проведено первинне обстеження, випробування, приймання в експлуатацію вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі будинку та його опломбування. Тому не склавши акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, акт опломбування та прийняття в експлуатацію вузла обліку, за відсутності споживача, не давали підстав ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» для монтажу та введення в експлуатацію під`їзного вузла обліку природного газу, а тому нарахування [PERSON] обсягів природного газу з 01.08.2017 року за під`їзним лічильником є неправомірним. Ухвалою суду від 19.06.2018 року (головуючий суддя Хомініч С.В.) позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження по справі (а.с.28-29). Ухвалою суду від 24.10.2018 року (головуючий суддя Хомініч С.В.) за клопотанням представника позивача [PERSON] здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с.70). За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №126 від 22.01.2019 року та протоколу матеріали справи передано в провадження судді Гриня Н.Г., яку ухвалою суду від 24.01.2019 року прийнято до свого провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.101-103). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Криворіжгаз» Мартинова Н.Ю. позовні вимоги не визнала у повному обсязі, та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, зазначені у раніше наданому відзиві на позовну заяву та поясненнях (а.с.35-40). Свою позицію представник мотивує тим, що вимоги позивача є необґрунтованими і безпідставними, адже ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» правомірно встановлено загально будинковий вузол обліку природного газу за адресою: [ADDRESS] згідно вимог кодексу ГРМ та на виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» на 2016-2025 р.р., затвердженої постановою НКРЕКП від 31.03.2016 року №547 та в подальшому постановою НКРЕКП №2347 від 22.12.2016 року, від яких підприємство не вправі відступати. Крім того, введення загальнобудинкового вузла обліку в експлуатацію здійснено відповідно до вимог глави 4 розділу 10 кодексу ГРМ. Зауважує, що з моменту опломбування оператором ГРМ будинкового вузла обліку та складання акта приймання будинкового вузла обліку в експлуатацію, зазначений вузол обліку стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку відповідно до Тимчасового положення. Доводи позивача щодо необґрунтовано вищої ціни є безпідставними, тому що ціна на природний газ для побутових споживачів, встановлюється виключно Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, шляхом прийняття обов`язкових до виконання, суб`єктами ринку природного газу, рішень. Закон України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» не передбачає необхідність отримання згоди співвласників на встановлення вузла обліку природного газу. При цьому, відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин), суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає в квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі. В зазначеній нормі не передбачено право абонента на індивідуальний лічильник газу, мова йде саме про обов`язок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних, так і загально будинкових лічильників газу. Такий обов`язок трактується законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ». Окремо представник зауважує, що станом на момент подання позову [PERSON] вже забезпечений лічильником газу, а саме встановленим загально будинковим приладом обліку, у зв`язку з чим предмет спору відсутній. Представник третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши письмові пояснення (а.с.106-108) з проханням розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме споживає газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання - квартира [ADDRESS] , яка є конструктивною складовою багатоквартирного будинку №26, розташованого по вул. Спаській в м. Кривому Розі. Розподіл природного газу побутовому споживачу [PERSON] здійснює оператор газорозподільної системи ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» відповідно до «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу за відкритим на ім`я позивача особовим рахунком № [NUMBER] (а.с.14). Нарахування за спожитий природний газ позивачу до 01.08.2017 року здійснювались згідно з Нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року №203 та роздрібними цінами на природний газ, встановленими Постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року № 758, від 22.03.2017 року № 187, по формулі 7,1 м? * 6,879 (6,9579) грн. м? * 1 особу = 48,84 (49,40) грн. на 1 особу, а з урахуванням пільг як інваліда війни ІІІ групи від 01.04.2017 року = 12,35 грн. Відповідно до змін від 18.08.2017 року, внесених до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203, норма споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників становить 5,4 м?. Згідно з листом ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» №ЗГ-1117-Кд01-0418 від 03.04.2018 року (а.с.15-16), 30.06.2017 року представниками ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» на 5-му під`їзді будинку [ADDRESS] Розі встановлено та опломбовано загальнобудинковий вузол обліку газу, та з дня введення його в експлуатацію 01.08.2017 року обсяги природного газу спожитого позивачем за відсутності у споживача індивідуального лічильника газу, визначаються пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі у відповідності до Постанови КМУ від 16.05.2002 року № 620. Як вбачається з зазначеного вище листа, підставою для встановлення загально будинкового вузла обліку природного газу на багатоквартирний будинок [ADDRESS] Розі є виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» на 2016-2025 роки, затвердженого постановою НКРЕКП від 31.03.2016 року №547. Отже, після встановлення під`їзного вузла обліку природного газу та здійснення за ним нарахування, обсяги спожитого природного газу в квартирі позивача збільшились, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання, що підтверджує розрахунок наведений у листі ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» (а.с.15-зворот). 30.06.217 року встановлений загально будинковий вузол обліку газу 12235 лічильник опломбовано представниками ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ», про що складено акт за підписом представників цієї організації (а.с.17). Підпис споживача у відповідній графі в акті відсутній. Як слідує з листа ТОВ «Житлосервіс-КР» від 22.09.2017 року та ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» від 30.08.2017 року (а.с.23, 24), проекти договорів про забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового (загальнобудинкового) ВОГ за переліком адрес, у тому числі в будинку [ADDRESS] з метою врегулювання питання встановлення та подальшої експлуатації загальнобудинкового вузла обліку природного газу повернуто Службі експлуатації систем газопостачання управління експлуатації ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» без підпису, оскільки ТОВ «Житлосервіс-КР» не уповноважене співвласниками багатоквартирних будинків за цими адресами на вирішення зазначених вище питань. Взаємини між сторонами регулюються нормами Конституції України, ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин), Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»,\~побутовий споживач природного газу - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Згідно п.2.1. Типового договору, за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Відповідно до п.3.2 Типового договору, за наявності підтвердженого обсягу природного газу споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від оператора ГРМ до споживача відбувається на межі балансової належності об`єкта споживача. Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. За домовленістю сторін експлуатаційна відповідальність оператора ГРМ може бути поширена і на газові мережі (їх частину) споживача, якщо це визначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною цього договору. Порядок укладання акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін визначений Кодексом газорозподільних систем. Відповідно до п 5.2. Типового договору та п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС (Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.\~\~\~\~ Згідно з положеннями п.4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем межа балансової належності точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; межа експлуатаційної відповідальності сторін точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж. Відповідно до положень п.1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором газорозподільних систем та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ). Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Судом встановлено, що акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності відносно буд. [ADDRESS] на момент установлення загальнобудинкового лічильнику обліку газу не складався, а тому точка обліку була невизначена. За таких обставин, не маючи точки обліку, тобто вихідних даних для розрахунку проекту, працівники ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» не могли розробити проект та не мали права здійснювати монтаж загальнобудинкового приладу обліку. Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання. Пунктом 2 глави 5 розділу ІІІ Кодексу встановлено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Відповідно до п.12.7 розділу ХІІ Типового договору розподілу складений сторонами акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід`ємною частиною цього договору. Об`єкт побутового споживача територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування (Постанова НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року). Відповідно до п.3.2 Типового договору приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта споживача. Отже, фактичний об`єм розподіленого природного газу по об`єкту побутового споживача визначається за допомогою лічильника газу, який встановлюється на межі балансової належності об`єкта споживача. Відповідно до п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму спожитого газу за об`єктом побутових споживачів будинку [ADDRESS] , які використовують газ тільки для приготування їжі та не забезпечені приладами обліку газу, визначається за нормами споживання. Відповідно до п.10 глави 2 розділу Х Кодексу ГРС установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Згідно з ч.1\~ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року. Відповідно до ч.1\~ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. Згідно п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора [PERSON] (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу. Відповідно до п.п.5 п.1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку відмови споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Таким чином, згідно із\~Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору, побутовому споживачу - позивачу по справі, до 01 січня 2021 року для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по його квартирі, на межі балансової належності, якою є територіально відокремлюючі стіни квартири, оператор ГРМ повинне встановити квартирний лічильник газу, а в разі відмови від встановлення квартирного лічильнику газу припинити газопостачання з 01.01.20121 року. Оскільки позивач як побутовий споживач за договором розподілу природного газу, не був забезпечений індивідуальним лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання відповідно до п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС. У судовому засіданні встановлено, що позивач проводив оплату газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних. Таким чином, відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем та відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язаний був забезпечити встановлення індивідуального лічильнику газу для населення, у квартирі позивача, в якій він використовує газ тільки для приготування їжі до 1 січня 2021 року. Суд вважає, що твердження відповідача що, законом не передбачено необхідність отримання згоди співвласників на встановлення вузла обліку природного газу, та те що встановлення будинкового обліку природного газу, потребує значно менших коштів, в зв`язку з чим ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» було проведено монтаж та введення в експлуатацію вузла обліку природного газу змонтованого на фасадному газопроводі багатоквартирного будинку [ADDRESS] за рахунок підприємства, оскільки ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» не може відступати від встановлених положень, є таким, що не звільняє його від обов`язку встановити в квартирі позивача індивідуальний лічильник. При цьому, суд виходить з того, що тарифи формуються не позивачем, а належним органом, який при їх формуванні повинен був врахувати необхідні витрати, а позивач сумлінно виконував обов`язок щодо сплати отриманих послуг. Посилання представника відповідача на те, що НКРЕКП було затверджено розрахунок доцільності встановлення загально будинкових вузлів обліку газу згідно І Розділу Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку за адресою: будинок [ADDRESS] Розі визнано доцільним, суд вважає таким, що не звільняє його від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу. При цьому, суд виходить з того, що ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який має вищу юридичну силу ніж рішення НКРЕКП, зобов`язує відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі. Також суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення та ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. У судовому засіданні встановлено, що позивач висловив волевиявлення на встановлення індивідуального лічильнику газу, а тому це його волевиявлення не може бути порушеним. На переконання суду, задоволення волевиявлення позивача буде відповідати зазначеній державній політиці в сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню. При цьому встановлення позивачу індивідуального лічильнику буде забезпечувати оплату ним саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства як справедливість. Відповідно до п.1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до\~Закону України «Про ринок природного газу»\~і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494. Згідно п.п.3,4 ч.1\~ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього\~Закону\~та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору. Тому дії відповідача по монтажу та введенню в експлуатацію вузла обліку природного газу змонтованого на ввідному газопроводі 5-го під`їзду багатоквартирного будинку [ADDRESS] , замість встановлення індивідуального лічильника позивачу, суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області, в яких Оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу буде визначатись не по об`єктам побутових споживачів (квартирах), а за будинком, чим порушуються умови Типового договору та\~Закону України «Про захист прав споживачів». Аналогічна по суті та за змістом правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 провадження № 14-347цс18. Таким чином, суд вважає незаконними дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу замість квартирного лічильника газу побутовому споживачу за адресою: [ADDRESS] , оскільки такі дії вчиненні з порушенням положень\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт незаконного встановлення загальнобудинкового лічильника газу ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» на буд. [ADDRESS] в [ADDRESS] Розі, суд дійшов висновку про незаконність нарахування ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» позивачеві об`ємів спожитого природного газу на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу, починаючи з 01.08.2017 року. Посилання представника відповідача на правомірність встановлення загальнобудинкового вузла обліку, оскільки з моменту опломбування Оператором ГРМ загальнобудинкового вузла обліку газу та складання акту приймання загальнобудинкового вузла обліку газу в експлуатацію, зазначений вузол обліку стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку газу, судом не приймаються до уваги, оскільки такі дії відповідача, без згоди позивача по справі на встановлення загальнобудинкового вузла обліку, вчиненні з порушенням положень\~ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу, та вочевидь ставлять у нерівне становище побутового споживача цього будинку [PERSON] перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області. Доводи представника відповідача стосовно того, що позивач по справі забезпечений лічильником газу, а саме загальнобудинковим приладом обліку газу, що не суперечить вимогам Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», є помилковими, оскільки позивач по справі не надавав своєї згоди на встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу, тому відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем та відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язаний забезпечити встановлення індивідуального лічильнику газу для населення, у квартирі позивача, в якій він використовує газ тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року, при цьому застосовуючи нарахування за спожитий природний газ позивачу згідно норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 та роздрібними цінами на природний газ встановленими Постановами Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758, від 22 березня 2017 року № 187, по формулі 7,1 м3 х 6,879 (6,9579) грн. м3 х 1 особу = 48, 84 (49,40) грн. на 1 особу, як такому, що не забезпечений індивідуальним приладом обліку газу, з урахуванням наявних у позивача пільг. Не приймає до уваги суд також посилання представника відповідача на відсутність предмету спору, оскільки факт встановлення 01.08.2017 року загальнобудинкового лічильника, а не індивідуального по об`єкту побутового споживача не свідчить про відсутність предмета спору. При цьому відповідач не визнає право позивача на встановлення індивідуального лічильника обліку газу. Обговорюючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. У судовому засіданні встановлено, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, тому саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт. Як встановлено судом, відповідач не вживав будь яких заходів для фінансування вказаних робіт за рахунок будь-якого бюджету, між позивачем та відповідачем вже укладений договір стосовно встановлення лічильника та оплати цих робіт і додаткового врегулювання це питання не потребує. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання незаконними дії відповідача щодо встановлення вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі 5-го під`їзду багатоквартирного будинку [ADDRESS] м. Кривому Розі з метою його комерційного обліку є підставними, та в зв`язку з тим що дії відповідача в даному випадку були незаконними, суд дійшов висновку щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок об`ємів природного газу по об`єкту побутового споживача [PERSON] квартири [ADDRESS] відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 року з 01.08.2017 року, оскільки позивач за час коли відповідачем було встановлено загально будинковий лічильник обліку природного газу вимушений був сплачувати кошти за спожитий природний газ в явно завищеному розмірі, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання, що знайшло своє доказове підтвердження. Таким чином, суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, звернувся до суду за захистом своїх прав. Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про судовий збір» та ухвалення рішення на його користь, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1409 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved