overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

16 серпня 2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № К3FORN26200135, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 2264.19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 26 лютого 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 10506,12 грн., заборгованність за кредитом 1349,73 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 0,69 грн, заборгованність з комісії за користування кредитом 169,83 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором 8009,39 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) 476,48грн., всього загальна сума забогованості склала 10506,12 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № К3FORN26200135 від 16 серпня 2011 року в розмірі 10506,12 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, заява про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 16 серпня 2011 року укладено кредитний договір № К3FORN26200135, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 2264,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26 лютого 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 10506,12 грн., заборгованність за кредитом 1349,73 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 0,69 грн, заборгованність по комісії за користування кредитом 169,83 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором -8009,39 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) 476,48грн., всього загальна сума забогованості склала 10506,12 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

16 серпня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» уклало з [PERSON] кредитний договір № 004-23029-160811, яким надало кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 9000 грн. зі сплатою 46% річних за користування кредитом та платою за обслуговування кредитного залишку в розмірі 3,15% від суми використаних кредитних коштів станом на день нарахування. В подальшому ліміт кредитування було збільшено. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за тілом кредиту в сумі 8168 грн. 42 коп., за простроченим тілом кредиту в сумі 4682 грн. 73 коп. та за комісіями в сумі 3207 грн. 42 коп., ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з неї цих коштів. В судове засідання сторони не з'явились, представник позивача в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності. Позов підлягає до задоволення з таких підстав. У відповідності з п.п. 1.2-1.3, 3.3 договору № 004-23029-160811 від 16 серпня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» надало [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 9000 грн. зі сплатою, зокрема, плати за обслуговування кредитного залишку в розмірі 3,15% від суми використаних кредитних коштів станом на день нарахування. В подальшому розмір кредитної лінії було збільшено. На підставі п. 1.2 договору [PERSON] було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER]. Як вбачається з розрахунку заборгованості, після збільшення ліміту кредитування остаточно [PERSON] заборгувала банку за тілом кредиту 8168 грн. 42 коп., за простроченим тілом кредиту 4682 грн. 73 коп., за комісіями (плата за обслуговування кредитного залишку) 3207 грн. 42 коп. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

16 серпня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Судом обєктивно встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження дитини, довідкою Старокостянтинівської ЖЕК про склад сім»ї №100037 від 15.08.2012 р. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

16 серпня 2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 8156,68 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 09 лютого 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 8290,06 грн., заборгованість за кредитом - 5928,77 грн, заборгованність по процентам за користування кредитом - 592,58 грн, штрафи за п.п.2.2. Генеральної угоди - 897,75 грн, а також штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг -500,00 грн та 370,96 грн., всього загальна сума забогованості склала 8290,06 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором 16 серпня 2012 року в розмірі 8290,06 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] згідно телефонограми просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 16 серпня 2012 року укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 8156,68 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично логується на такий же термін. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 09 лютого 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 8290,06 грн., заборгованість за кредитом - 5928,77 грн, заборгованність по процентам за користування кредитом - 592,58 грн, штрафи за п.п.2.2. Генеральної угоди - 897,75 грн, а також штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг -500,00 грн та 370,96 грн., всього загальна сума забогованості склала 8290,06 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

16 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.03.2001 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції у м. Львові, актовий запис №87. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу з відповідачкою у них є син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою у них не склалося, із-за різних уявлень про сім'ю, з часом вони перестали розуміти один одного, що спричиняло постійні сварки. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, тривалий час вони проживають окремо, на даний час позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та має намір узаконити відносини, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, наявність неповнолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 03.03.2001 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції у м. Львові, актовий запис №87. (а.с.5). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO].(а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу відповідачці залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

16 серпня 2013 року до суду звернувся позивач з названим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сім'я фактично розпалася, між ними втрачені почуття любові і поваги один до одного. На примирення не згодна. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву відповідно до якої просить ухвалити по справі заочне рішення, позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої просить розглянути позов за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вважає за можливим розглянути справу по суті у відсутності сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.07.2009 року, про що свідчить свідоцтво про щлюб. Сторони подружні стосунки не підтримують, сумісне господарство не ведуть. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], спору щодо місця проживання дитини не мають. Проживання дитини разом із відповідачем позивачем не оспорюється. З моменту подачі позову по теперішній час сторони не примирилися, фактичні шлюбні відносини припинились ще у серпні 2013 року. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки причини, за якими позивач наполягає на розірванні шлюбу є поважними, родина існує формально тому що сімейні відносини дружина та чоловік не підтримують, спільного господарства не ведуть, інших інтересів між ними немає, збереження родини стало неможливим. Оскільки спір про розірвання шлюбу вирішений на користь позивача, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 114,70 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

16 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що по вул. Миру, 7а в с. Воронянщина Шишацького району Полтавської області таким, що відбувся 29 серпня 2012 року, та визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно. В обґрунтування поданого позову [PERSON] послався на те, що 29 серпня 2012 року придбав у [PERSON] за 10 000 грн. 00 коп. обумовлене домоволодіння, у звязку з чим вона цього ж дня в присутності сільського голови Гоголівської сільської ради Шишацького району Полтавської області [PERSON] та свідка [PERSON] написала власноручну розписку про одержання готівкових коштів та передала йому оригінали правовстановлюючих документів й ключі від будинку, що в своїй сукупності свідчить про те, що договір купівлі - продажу нерухомого майна між ними фактично відбувся. Незважаючи на домовленість, відповідач не виконала свого зобовязання щодо нотаріального посвідчення правочину, чим порушує його права як добросовісного покупця, оскільки він не може переоформити на себе право власності на спірний будинок. Позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити, виходячи з обставин викладених у позовній заяві. Представник позивача адвокат [PERSON] вказував на те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленості по всім істотним умовам продажу житлового будинку з господарськими будівлями, у зв'язку з чим [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв ключі та оригінали правовстановлюючих документів на обумовлене майно, а від так вважав, що договір купівлі продажу між останніми відбувся, що є підставою для задоволення позову його підзахисного. Відповідач [PERSON], зареєстроване місце проживання / перебування /, місцезнаходження, місце роботи якої невідоме, була викликана до суду через щоденне видання центральних органів виконавчої влади України « Урядовий курєр », а від так в силу ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленою про час і місце розгляду справи. Незважаючи на своєчасність повідомлення відповідача [PERSON] про місце, дату та час розгляду справи, остання в судове засідання не зявилася, причин своєї неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявила, тому суд з урахуванням думки позивача та його представника, які не заперечували проти заочного розгляду справи, приходить до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, його представника й свідків, перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, доказами в їх сукупності та взаємозвязку, суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

16 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, вказуючи, що 11.06.2010р. померла її матим [PERSON]. Під час внесення відомостей у свідоцтво про її народження в графі мати була допущена помилки, а саме невірно вказано по батькові (Львівна замість Левківна). Через вище вказані розбіжності у свідоцтві про її народження, вона не може оформити спадщину. Заявниця в судове засідання не з`явився, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, не заперечував проти встановлення даного факту. Зясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] дійсно є рідною дочкою [PERSON], яка померла 11.06.2010р. в с. Мала Вільшанка Білоцерківської району Київської області, зазначений факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

16 серпня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 150816-141107, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 600,00 гривень, а відповідачка зобовязалася до 14 вересня 2015 року повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 360,00 грн. В порушення умов кредитногго договору відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, не здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки. За умовами кредитного договору, у випадку несвоєчасного внесення платежів по поверненню кредиту, боржник виплачує пеню в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день простроченого платежу, в результаті чого станом на 09 лютого 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 6456,00 грн., у тому числі: основний борг 600,00 грн, відсотки за договором 360,00 грн, пеня за договором 5496,00 грн., всього загальна сума забогованості склала 6456,00 гривень. Тому позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 150816-141107 від 16 серпня 2015 року в розмірі 6456,00 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 16 серпня 2015 року укладено кредитний договір № 150816-141107, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 600,00 гривень, а відповідачка зобовязалася до 14 вересня 2015 року повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 360,00 грн. В порушення умов кредитногго договору, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, не здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки. За умовами кредитного договору, у випадку несвоєчасного внесення платежів по поверненню кредиту, боржник виплачує пеню в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день простроченого платежу, в результаті чого станом на 09 лютого 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 6456,00 грн., у тому числі: основний борг 600,00 грн, відсотки за договором 360,00 грн, пеня за договором 5496,00 грн., всього загальна сума забогованості склала 6456,00 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

16 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський районний у м.Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] [PERSON] народила дитину, [PERSON] в м. Керчь, АР Крим, про що 25 березня 2015 року Керчинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим був зроблений актовий запис про народження дитини №288 та видано свідоцтво про народження дитини [NUMBER]. Заявник зазначає, що [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного у м. Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про реєстрацію народження дитини, проте в реєстрації народження дитини їй було відмовлено, оскільки місце народження дитини зареєстровано на тимчасово окупованій території України, а саме: м. Керч, АР Крим. Зважаючи на викладене вище, заявник просить встановити факт народження [PERSON], [INFO], яка народилась в місті Керч, Автономній Респебліці Крим, Україна, мати - [PERSON], громадянство - Україна; батько - [PERSON], громадянство -Україна. Перевіривши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON] народила дитину, [PERSON] в м. Керч, АР Крим, про що 11 березня 2015 року було видано медичне свідоцтво серії 35 №007784. Так, 25 березня 2015 року Керчинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим був зроблений актовий запис про народження дитини №288 та видано свідоцтво про народження дитини [NUMBER]. [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного у м.Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про реєстрацію народження дитини, проте в реєстрації народження дитини їй було відмовлено, оскільки місце народження дитини зареєстровано на тимчасово окупованій території України, а саме: м. Керч, АР Крим. Відповідно до ст.. п.7 ч.1 ст.256 ЦК України, суди розглядають справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Outcome: approved