Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

16 грудня 2015 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт народження малолітньої дитини [PERSON] 17 квітня 2015 року від матері [PERSON] та батька [PERSON]; зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у місті Маріуполі зареєструвати у відповідності з вимогами чинного законодавства Заява обґрунтована тим, що 11 жовтня 2013 року вона уклала шлюб з [PERSON]. 17 квітня 2015 року у них народилась донька [PERSON]. Для отримання свідоцтва про народження дитини заявник звернулась до ВДРАЦС реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області 22 квітня 2015 року отримала свідоцтво про народження дитини. Але, як потім зясувалось, зазначене свідоцтво не внесено до реєстру. У звязку з цим, заявник просить визнати факт народження дитини і зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у місті Маріуполі зареєструвати народження дитини. Ухвалою судді від 06.01.2016 року відкрито провадження у справі, на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14. В судове засідання заявник [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не прибула, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа - Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання уповноваженого представника не направив, однак в.о. начальника відділу ДРАЦС [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу без участі їх представника на розсуд суду. Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції Донецької області в судове засідання уповноваженого представника не направив, судова повістка направлялась за адресою, вказаною на офіційному веб-сайті Державної реєстраційної служби України в Переліку тимчасово переміщених органів, і була отримана за зазначеною адресою. Направити судову повістку за юридичною адресою виявилось неможливим через зупинення приймання до пересилання поштових відправлень на непідконтрольну територію. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 11 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Павлова ») укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 341765 від 11.10.2013 року. Заявником надано копі ю свідоцтва про народження дитини [PERSON] [INFO], яке видано 22 квітня 2015 року на непідконтрольній українській владі території відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області. Для реєстрації народження дитини на підконтрольній території, заявник зверталась до Жовтневого відділу ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, яке листом від 30.12.2015 року № 203/4.2-06-116 відмовило заявниці в реєстрації народження на підставі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у звязку з тим, що заявником були надані документи, видані на тимчасово окупованій території України, які є недійсними і не створюють правових наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, серед яких зазначено м. Новоазовськ та населені пункти Новоазовського району. Таким чином, свідоцтво про народження дитини, хоча і розміщено на бланку українського державного зразка, але видано на тимчасово непідконтрольній території України, де органи державної влади не здійснюють своїх повноважень, і тому є нелегітимним і не може братися судом до уваги в якості доказу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 259 ЦПК України передбачено обовязок суду посилатись на докази на підставі яких суд встановив юридичний факт. Натомість, заявником, крім копії свідоцтва про народження, виданого на тимчасово непідконтрольній території України, яке через це не береться судом до уваги, не надано суду жодних доказів, на підтвердження факту народження дитини, часу і місця її народження, а також, хто є батьками дитини. Таким чином, заява в частині встановлення факту народження дитини задоволенню не підлягає, у звязку з недоведеністю зазначеного факту. На переконання суду вимоги про зобовязання органу РАЦС здійснити реєстрацію народження дитини також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог про встановлення факту, і окрім цього виходять за межі категорії справ, які можуть розглядатися судом в порядку окремого провадження, згідно розділу ІV ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed