Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

15 лютого 2018 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], яким просив визнати Договір купівлі продажу земельної ділянки № 19, що розташована в м. Миколаєві, по вул. Космонавтів, 43 в Садівничому товаристві «Ім. 61 Комунара» дійсним та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Свої вимоги мотивував тим, що 24 лютого 1998 року ним було придбано у [PERSON] земельну ділянку № 19, що розташована в м. Миколаєві, по вул. Космонавтів, 43 в Садівничому товаристві «Ім. 61 Комунара», оформивши договір купівлі-продажу земельної ділянки. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися належним йому майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не предявляв, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухилявся. 12.05.1998 року продавець помер, спадкоємцем після нього є відповідач [PERSON] Також позивач після придбання земельної ділянки не оформив право власності на неї, в звязку з чим він не має можливості розпорядження своїм правом власності в повному обсязі. Згідно наданих пояснень відповідачі проти позовних вимог не заперечують та зазначають, що на спірну земельну ділянку не претендують. 13.03.2018 року Ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 08.05.2018 року Ухвалою суду розгляд справи відкладено. Згідно Ухвали від 23.08.2018 року судом витребувано у Державному нотаріальному архіві Миколаївської області спадкову справу, заведену після смерті [PERSON], та у Пятій миколаївській державній нотаріальній конторі спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] Також, Ухвалою від 23.08.2018 року, оголошеною у судовому засіданні, до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON]. Відповідно до Ухвали від 06.11.2018 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Руденко ( після укладення шлюбу Сазно) [PERSON]. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідачів позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував. Представник третьої особи Садівниче товариство «Ім. 61 Комунара» в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.\~ Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд виходить з такого. Земельна ділянка № 19 розташована у Садівничому Товаристві «Ім. 61 Комунара» в м. Миколаєві, загальною площею 0, 0604 га належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-MK №027936 від 02.04.1996 р., виданого на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів № 604 від 30.11.1995 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №6 від 02.04.1996 року. 24 лютого 1998 року між [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений Договір купівлі - продажу земельної ділянки № 19, що розташована в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 43 в Садівничому товаристві «Ім. 61 Комунара». Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте\~ на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його\~ нотаріального посвідчення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року,чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст. 49\~Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом ст. ст.128,153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1ст. 128 ЦК УРСР), а у відповідності зі ст. 153 ЦК УРСР договір вважався укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Як вбачається з положень укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором - уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належного продавцю на праві власності нерухомого майна. Позивачем у справі усі умови за договором виконані. Згідно вищевказаного договору відчужувана нерухомість продана позивачу. Грошові кошти отримані Продавцем від Покупця до підписання угоди. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, згідно до вимог ст. 237 ЦК України, суду не надано, тому суд вважає укладений договір дійсним. Відповідно до ст. 14 Закону УРСР «Про власність» громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних\~ прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших\~ правовідносин. Позивач на теперішній час не має можливості зареєструвати своє право власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з матірю відповідачів, через те, що на час укладання договір не був нотаріально посвідчений, а відповідно його форма не відповідала формі, передбаченій діючим законодавством. 12 травня 1998 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Згідно матеріалів спадкової справи №649/1998 вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON], після укладення шлюбів Караченцева, в подальшому [PERSON]) [PERSON] (а.с.82-109). 25.09.2004 року [PERSON] померла, спадщину після її смерті прийняла донька Руденко (дівоче прізвище Караченцева, після укладення шлюбів Руденко, потім [PERSON]) [PERSON]. Разом з тим, відповідачі проти позову не заперечують та вважають позовні вимоги обґрунтованими, оскільки на спірну земельну ділянку, продану спадкодавцем [PERSON] не претендують. Щодо позовних вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку, то суд вважає, що вони є зайвими, оскільки рішення суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним є підставою для реєстрації права власності на майно у відповідному державному органі, до повноважень якого належить вчинення таких дій. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач не має можливості усунути порушення його прав на теперішній час в позасудовому порядку, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved