Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

16 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Радехівської РДА про позбавлення батьківських прав стосовно дитини. В позовній заяві зазначає, що шлюб між нею та Відповідачем було зареєстровано 22 жовтня 2010 року Пиратинською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис № 4. Під час подружнього життя у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя з відповідачем не склалось і як наслідок, рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року - шлюб між нами було розірвано. На даний час, вона разом з донькою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а відповідач, хоча і залишається зареєстрованим разом із ними, проте, вже давно проживає окремо, хоча де саме - їй невідомо. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2019 року з Відповідача стягуються аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 500 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Однак, свого обов`язку по утриманню дитини Відповідач ніколи не виконував і не виконує і тому, згідно розрахунку заборгованості від 2 вересня 2019 року, за ним нарахована заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки - [PERSON] в загальному розмірі - 19 860 грн. (дев`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят гривень). З того часу, як відповідач проживає окремо від них, він ухиляється від обов`язку по вихованню дитини, тобто, не виявляє до дитини жодного інтересу, не відвідує, не цікавиться її потребами, фізичним та моральним розвитком доньки не займається, тобто, фактично, він відмовився від своєї дитини. Зазначає, що відповідач добровільно та свідомо не бажає брати участі у вихованні дитини, виявляти турботу та піклування стосовно неї тому, що перешкод у спілкуванні з нею йому ніхто не чинить. Така поведінка відповідача прямо суперечить інтересам дитини та є неприйнятною. З огляду на те, що Відповідач не бажає змінювати свою поведінку стосовно дитини, не виявляє до неї жодної уваги та турботи і не допомагає матеріально - вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дитини - [PERSON] , [INFO] та судові витрати стягнути з Відповідача (а.с.1-2). Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області відкрито провадження у справі (а.с.33-34). Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилася. Представник подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.82). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.83-83 зворот). Представник третьої особи Служби у справах дітей Радехівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без їх участі та зазначив, що подали до суду висновок по даній справі про недоцільність позбавлення батьківських прав(а.с.81). Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 29 жовтня 2010 року Пиратинською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №02 (а.с.4). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року (а.с.6-6 зворот). 17 квітня 2019 року тим же судом було винесено рішення про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] - [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2019 року набрало законної сили 21.05.2019 року та 22.05.2019 року судом видано виконавчий лист на підставі вказаного рішення (а.с.7-8, 9-9 зворот). Із Розрахунку заборгованості по аліментах від 02 вересня 2019 року вбачається, що сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.09.2019 року становить 25 818,00 грн, з них борг по аліментах - 19 860,00 грн, штраф - 3972,00 грн, виконавчий збір - 1986,00 грн (а.с.10-10 зворот). Відповідно до копії довідки, виданої виконкомом Пиратинської сільської ради Радехівського району Львівської області від 10 липня 2018 року №265 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та склад її сім`ї наступний: [PERSON] (колишній чоловік), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка) (а.с.5). Із розрахунку заборгованості по аліментах від 01 березня 2020 року, вбачається, що заборгованість по аліментах боржника [PERSON] , станом на 01.03.2020 року становить 28860,00 грн(а.с.55-55 зворот). З висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , жителя с. Пиратин Радехівського району Львівської області, відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від 22.10.2020 року №03-26/1882-10, вбачається, що орган опіки і піклування Радехівської районної державної адміністрації Львівської області вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] жителя с. Пиратин, Радехівського району Львівської області, відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.64-66). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , не цікавиться її долею, участі у її вихованні та розвитку не приймає, тобто жодного контакту з дитиною не підтримує, що визнав у своїй письмовій заяві. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дочкою не робив, а навпаки, відповідач не тільки ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини. Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та він свідомо відмовився приймати участь в житті своєї дитини, суд доходить висновку про законність позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Outcome: approved