Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

16 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 27 липня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м.\~Києва, актовий запис №\~563, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 27 липня 1996 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Останнім часом сімейне життя почало поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин. З квітня 2016 року спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Їхня дочка [PERSON] проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Домовленості щодо утримання дитини між ними не досягнуто. Їй відомо, що [PERSON] офіційно не працевлаштований, тому вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на дочку у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує повністю, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача аліментів на дочку [PERSON] в розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття не заперечує. Просив суд розглянути справу без його участі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 27 липня 1996 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м.\~Києва, актовий запис №\~563. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з квітня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо за різними адресами. Їхня малолітня дочка [PERSON] проживає із матірю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи, що з квітня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд вважає, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] постійно матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] позивачу [PERSON] не надає, суд дійшов висновку, що позов і в частині стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При подачі до суду даного позову за вимогу про розірвання шлюбу позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Виходячи з наведеного, із відповідача на користь позивача та в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved