Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

15.06.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], що був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №734 від 21.08.2009 року. При цьому позивач посилається на те, що на теперішній час сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо з травня 2018 року, шлюбні відносини припинені. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін є малолітня донька [PERSON], [INFO], спору щодо поділу майна на даний час немає, місце проживання дитини за домовленістю сторін визначено з матірю. Оскільки подальше сімейне життя і збереження сімї неможливі позивач звертається до суду із позовом. Ухвалою від 22.06.2018 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, надала заяву, в якій вказала, що просить розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити, залишити їй прізвище шлюбне. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 21.08.2009 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - Буряченко/ [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №734, що слідує з свідоцтва про шлюб, серії 1-ЖД №109116, виданого 21.08.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с.5/. Від шлюбу у сторін є малолітня донька [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД № 293447, виданого 27.12.2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2310 Батьками в свідоцтві вказані сторони по справі. Шлюб у сторін носить формальний характер, на теперішній час подружні стосунки між ними не підтримуються з травня 2018 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час не заявляють, місце проживання дитини за домовленістю сторін визначено з матірю [PERSON] /до шлюбу Буряченко/ А.В. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved