Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

17.02.2014 року відповідно до укладеного договору №б/н, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованності за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач вимог договору не виконує, не сплачує кредит та відсотки по ньому, внаслідок чого станом на 10.04.2017 року має заборгованність в загальній сумі 35011,15 грн., тому позивач просить стягнути вказану заборгованність за кредитним договором та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, подавши до позовної заяви клопотання про підтримання позову, слухання справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи (а.с.46), про причини неявки чи відкладення розгляду справи суд не повідомив, в зв'язку з чим згідно ст. 224 ЦПК України є підстави для заочного розгляду справи, а враховуючи клопотання представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Неявка сторін у судове засідання є підставою для розгляду справи у їх відсутності на підставі наявних у справі матеріалів, а згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так відповідач згідно анкети-заяви від 17.02.2014 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, довідки про умови кредитування, тарифів, умов і правил надання банківських послуг (а.с.5-30), отримав від позивача кредит в розмірі 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованності за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п.1.1.7.12 договору, він діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідач порушив свої договірні зобов'язання, чим відповідно порушив умови п.1.1.2.5 договору, внаслідок чого станом на 10.04.2017 року виникла заборгованність в загальній сумі 35011,15 грн., яка складається з наступного: 1897,15 грн. - заборгованність за кредитом, 27420,61 грн. - заборгованність по процентам за користування кредитом, 3550,00 грн. - заборгованність за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1643,39 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується доданим розрахунком боргу (а.с.4). В зв'язку з цим, на підставі умов договору та чинного законодавства позивач має право вимагати сплати у повному обсязі заборгованності за кредитом, відсотків, а відповідно до умов і правил надання банківських послуг - штрафних санкцій. Згідно ст.ст. 525, 526, 530, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором; боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання; договір є обов'язковим для виконання сторонами; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами тарифів банку, а саме пунктами 1.1.5.20 - 1.1.5.21, передбачено застосування пені та штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по любому із грошових зобов'язань. Верховний Суд України висловив Правову позицію у справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року, вказавши, що згідно статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладене та те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, позов підлягає задоволенню, однак частково, відмовивши в частині стягнення 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 1643,39 грн. - штрафу (процентної складової). Оскільки позов задоволено частково на суму 32867,76 грн., що становить 93,88 % від суми позову 35011,15 грн., тому судові витрати слід стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог, що буде становити 1502,08 грн. (93,88 %) від 1600 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial