Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

17.09.2019 р. позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначили, що є співвласниками квартири [ADDRESS] , кодна по Ѕ частині. В даний час в квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач по справі колишній чоловік [PERSON] [PERSON] . Після розірвання шлюбу, в травні 2018 р. [PERSON] виїхав з квартири, забрав всі належні йому речі та став мешкати в іншому місці, яке позивачам не відомо. Наявність реєстрації відповідача у житлі позбавляє позивачів, як власників, можливості здійснювати право користування та розпорядження ним у повному обсязі. Крім того, вони вимушені нести витрати щодо оплати комунальних послуг з розрахунку на зареєстрованого у житловому приміщенні відповідача. За позовом, посилаючись на ст.ст.3, 15, 317, 405 ЦК України, позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 24.09.2019 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 04.11.2019 р. 04.11.2019 р. розгляд справи було відкладено на 23.12.2019 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. 23.12.2019 р. розгляд справи було відкладено на 18.03.2020 р., та 18.03.2020 р. розгляд справи відкладено на 27.03.2020 р. у зв`язку із зайнятістю судді у кримінальних провадженнях. В судовому засіданні позивачі позов підтримали, просили задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач до суду повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому порядку, причини неявки не повідомила, пояснень по суті позову не подавала. Суд розглянув справу за відсутності третьої особи на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши поясення позивачів, допитавши свідків, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва № 239 про право власності на квартиру, виданого підприємством «Мотор Січ» 27.05.1993 р. [PERSON] та [PERSON] належить по Ѕ частині квартири [ADDRESS] (а.с.5,6, 16). У згаданій квартирі зареєстрований відповідач по справі колишній чоловік позивача [PERSON] [PERSON] (а.с.16, 17, 33). [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає більше року, що, окрім тверджень позивачів, підтверджено показами в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved