Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

15.06.2020 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено судове рішення у цивільній справі № 520/20592/18. Питання про судові витрати судом не вирішувалося. 01.07.2020 року до суду надійшла спільна заява позивачів [PERSON] та [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат між сторонами у цивільній справі № 520/20592/18. За приписами частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Ухвалою суду від 03.07.2020 року заяву позивачів [PERSON] та [PERSON] про ухвалення додаткового рішення прийнято та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. В судове засідання сторони з`явилися. Позивач [PERSON] та представник позивачів адвокат Новицька О.В. вимоги щодо порядку розподілу судових витрат підтримали та просять стягнути з кожного відповідача на користь позивачів: по 3 590,99 грн. - судового збору; по 2 474 грн. 20 коп. судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та з державного бюджету України на користь позивачів 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову до суду в розмірі 7 181 грн. 97 коп. Відповідачі проти такого порядку розподілу витрат не заперечували. Суд, заслухавши присутніх у засіданні осіб, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заяви позивачів, виходячи з наступного. Суд, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] по справі № 520/20592/18, не вирішив питання про судові витрати щодо повернення судового збору за подачу позову у розмірі - 14 363 грн. 95 коп., та судових витрат, які позивачі понесли при розгляді справи: 6000,00 грн. - за судову будівельно-технічну та земельно - технічну експертизу; 3 100,00 грн. - за виготовлення актуального Звіту про визначення оціночної вартості частини житлового будинку; 796 грн. 89 коп. - витрат за послуги ПАТ «Укрпошта» щодо надсилання на адресу учасників справи процесуальних документів, які стосуються розгляду справи (клопотань, заяв, тощо). Всього - 24 260,84 грн. Згідно з п. З ч. І ст. 270 ЦПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалює додаткове рішення. Виходячи зі змісту ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати у цивільній справі № 520/20592/18 підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У цивільній справі № 520/20592/18 суд прийняв визнання позову правонаступниками [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , так як визнання позову не суперечило закону та не порушувало права чи інтереси інших осіб. Судовий збір підлягає розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Позивачі при поданні позову за банківською квитанцією від 18 грудня 2018 року за № ПН2431 сплатили до Державного бюджету України 1 409 грн. 60 коп. судового збору; за банківською квитанцією від 18 грудня 2018 року за № ПН2408 - 1 409 грн. 60 коп. судового збору; за банківською квитанцією від 18 грудня 2018 року за № ПН2463 судовий збір у розмірі - 1 374 грн. 75 коп.; за банківською квитанцією від 01 листопада 2019 року за № 0.0.1510621917.1 було доплачено до Державного бюджету України судового збору на суму - 10 170 грн. 00 коп. Отже, сума сплаченого позивачами судового збору разом складає 14 363 грн.95 коп. Оригінали зазначених квитанцій наявні в матеріалах справи, та частково були додані до Заяви про самостійне усунення недоліків позовної заяви від 22 грудня 2018 року за вх. № 5289 та до Заяви про додання до матеріалів справи оригіналу платіжної квитанції про сплату (доплату) судового збору за вимогу майнового характеру з урахуванням виготовленого актуального Звіту про оцінку нерухомого майна станом на 24.10.2019 р. від 04 листопада 2019 року за вх. № 55619. Копії платіжних доручень та банківських квитанцій, квитанцій АО «Укрпошта» на підтвердження понесених позивачами судових витрат, пов`язаних з подачею позову та підготовкою справи № 520/20592/18 до розгляду станом на 07.02.2020 року, а саме: про оплату судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, виготовленої судовим експертом [PERSON] . [PERSON] № 46/2019 від 10 січня 2020 року та виготовлення актуального Звіту про визначення оціночної вартості частини житлового будинку станом на 24.10.2019 року, та фіскальних чеків АО «»Укрпошта» щодо надіслання на адресу учасників справи процесуальних документів, які стосуються розгляду справи № 520/20592/18, наявні в матеріалах справи та надавались разом із Заявою від 07 лютого 2020 року вх. № 5456 про судові витрати, пов`язані з подачею та підготовкою справи № 520/20592/18 до розгляду, які понесли позивачі станом на 07.02.2020 року на загальну суму - 9 896 грн. 80 коп. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За приписами ч. 1ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Аналогічна норма міститься в ч. З ст. 7 Закону України «Про судовий збір». В зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] , як правонаступниками відповідача позов було визнано до початку розгляду справи по суті, то позивачам [PERSON] і [PERSON] підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Решта сплаченого позивачами судового збору у сумі 7 181 грн. 97 грн. грн. підлягає відшкодуванню позивачам за рахунок відповідачів у солідарному порядку по З 590,99 грн. з кожного. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір повертається лише за клопотанням особи. Оскільки клопотання позивачів було заявлене до суду при подачі позовної заяви та міститься у позовній заяві, у тому числі уточненій в остаточній редакції, то вимога позивачів [PERSON] та [PERSON] щодо розподілу судових витрат є законною та підлягає задоволенню. Зі свого боку, позивачі у заяві вказують, що ними враховується матеріальний стан відповідачів, і тому вони згодні на часткове відшкодування судових витрат шляхом їх розподілу рівними частками на всіх учасників процесу, й відповідно стягнення з відповідачів у рівних частках 4 948 грн. 40 коп., тобто по 2 474 грн. 20 коп. з кожного. Принцип диспозитивності є однією з основних засад цивільного судочинства та згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право позивача на зменшення розміру вимог кореспондується з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України. В ході розгляду заяви [PERSON] та [PERSON] суд не встановив підстав для відмови у заявлених ними вимог.

Outcome: approved