Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

17.05.2021 до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача 59 433,55 грн., з яких 8020,36 3% річних; 51413,19 грн. сума інфляційних збитків від інфляційних процесів. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.01.2013 у справі №441/6243/12 припинено дію договору про надання юридичних послуг від 27.08.2010, укладеного між адвокатом Ісаєвим С.В. і [PERSON] по наданню правової допомоги і здійснення захисту останнього, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 31400 грн. отриманої оплати за вказаним договором, 314,00 грн. судового збору. Рішення набрало законної сили 29.01.2013, проте виконано в повному обсязі в примусовому порядку лише 26.02.2020. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з [PERSON] - 59 433,55 грн., з яких 8020,36 3% річних; 51413,19 грн. сума інфляційних збитків від інфляційних процесів. Ухвалою суду від 04.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 29.06.2021. 29.06.2021 судове засідання відкладено на 19.07.2021. 19.07.2021 судове засідання відкладено на 18.08.2021. 04.08.2021 цивільна справа надійшла з канцелярії Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області після повторного автоматичного розподілу у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Науменко Я.О. Ухвалою суду від 06.09.2021 року справу прийнято до провадження суддею Квятковським Я.А. та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження на 06.10.2021. Позивач в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду відзив від 04.09.2021. Посилається на те, що він не є належним відповідачем, заборгованість ним сплачена повністю, доводи позивача є надуманими , також звертає увагу на погашення боргу частинами 02.01.2020, 21.02.2020, 25.02.2020. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. Також подав заяву про застосування строку позовної давості . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 18.01.2013 року стягнуто з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~заборгованість у\~сумі 31400\~грн.\~та \~314,00\~грн.\~судового збору (а.с. 7-8). Постановою приватного виконавця від 05.12.2019 відкрито виконавче провадження за вищезазначеним рішенням (а.с. 9-10). Постановою приватного виконавця від 26.02.2020 виконавче провадження закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду за виконавчим листом 441/6243/12, що також підтверджується платіжними дорученнями та випискою по надходженням на платіжну картку [PERSON] (а.с. 11-12, 13, 14, 15, 16). Згідно банківських квитанцій відповідачем перераховано приватному виконавцю кошти в сумі 723,09 грн. від 21.01.2020, 3318,97 грн. від 02.01.2020 та 30999,40 грн. від 25.02.2020 на виконання судового рішення (а.с. 70 -73). Оцінка суду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України. \~Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу № 441/6243/12 від 18.01.2013 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 31400 грн. та 314,00 грн. судового збору . Дане рішення виконано 25.02.2020, що також визнає відповідач. Відповідно до ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст. ст.\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник виконав лише 26.02.2020, не звільняє боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 нього Кодексу, за час прострочення. У контексті статей\~524,\~533-535,\~625 ЦК України\~можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки\~стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18. Враховуючи компенсаційний характер 3 % річних та інфляційних втрат суд приходить до висновку, що моментом їх виникнення є рішення суду, яке набрало законної сили, тобто з 29.01.2013. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Адже інфляційні та річні не є додатковими вимогами в розумінні\~ст. 266 ЦК України. Згідно ч.1\~ст.251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст.ст.253,254 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Статтею 257 ЦК України\~встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. За загальним принципом проголошеним ч.1 ст. 261\~ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом даної норми перебіг позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч.5\~ст. 261 ЦК України\~за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відтак з розрахунками позивача суд не погоджується, водночас суд враховує дату звернення позивача до суду 17.05.2021, триваючий характер правопорушення, часткові погашення боргу, 3-річний строк позовної давності , у звязкуз чим до стягнення підлягає сума боргу 3 відсотків річних і інфляційних втрат за період з 17.05.2018 по 02.01.2020, з 03.01.2020 по 21.01.2020 та з 22.01.2020 по 25.02.2020 (дата повного виконання судового рішення) . Таким чином, розрахунок 3% річних становить : - з 17.05.2018 по 02.01.2020 (596 днів) при сумі боргу 31714 грн. = 1553,54 грн.; - з 03.01.2020 по 21.01.2020 (19 днів) при сумі боргу 28822,19 грн. = 44,89 грн.; - з 22.01.2020 по 25.02.2020 ( 35 днів) при сумі боргу 28,181,28 = 80,85 грн. Всього : 1679,28 грн. Інфляційні втрати становлять : - за червень 2018 р. - грудень 2019 р. = 2995,75 грн. - за січень 2020 року = 57,64 грн.; - за лютий 2020 року = 84,54 грн. Всього : 3137.93 грн. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає загальна сума боргу в розмірі 4817,21 грн., у тому числі: 1679,28 грн. - три відсотки річних; 3137,93 грн. - інфляційні втрати. При цьому, на думку суду, інші доводи відповідача є неспроможними, тому судом до уваги не беруться. \~ \~ \~ \~ Також суд враховує практику ЄСПЛ , зокрема у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) , згідно якої випливає, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином повинні містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Щодо судових витрат по справі, то у звязку з задоволенням позову відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 526,\~599,\~611,\~625 ЦК України,

Outcome: approved