Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

16 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.11.1996 року його мати - [PERSON] вступила у шлюб з відповідачем. Шлюб було розірвано 16.10.2008 року. Відповідач сплачував аліменти на утримання позивача до досягнення ним повноліття. Також позивач зазначив, що на теперішній час проживає з матір'ю, не одружений, не працює, т.я. навчається на 2 курсі денного відділення Харківського індустріально-педагогічного технікуму. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання позивача відмовляється, відповідач не працює, але отримує регрес. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у зв'язку з навчанням в розмірі 1\\4 частки регресу відповідача з 25.06.2015 року до закінчення ним навчання. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 27). Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 24). Третя особа в судове засідання не з'явилася, до канцелярії суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с 28). Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], яке видано 12.07.1997 року виконкомом Білозірської міської ради народних депутатів батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Судом встановлено, що [PERSON] навчається у Харківському індустріально-педагогічному технікумі І рівня акредитації на другому курсі денної форми навчання за кошти державного бюджету. Термін закінчення навчання - 28 червня 2017 року. Вказане підтверджується довідкою № 135 від 08.09.2015 року (а.с. 6). Відповідно дост.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З аналізу змісту вказаної статті вбачається, що для виникнення вказаного зобов'язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; дитина продовжує навчання у навчальному закладі і саме у зв'язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги; батько дитини має можливість надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні судом встановлено, що вироком Добропільського міскрайонного суду Донецької області від 24 травня 2013 року відповідач засуджений до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю (а.с. 9-12). Відповідно до довідки №33 від 26.10.2015 року, виданої В.о. начальника Маріупольського ВЦ-138, ухвалою Селидівського міськсуду Донецької області від 22.07.2014 року згідно ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» [PERSON] невідбута частина покарання скорочена наполовину. Ухвалою Селидівського міськсуду Донецької області від 30.06.2015 року згідно ст. 82 КК України невідбута частина покарання замінена на обмеження волі. У теперішній час [PERSON] знаходиться в Маріупольському виправному центрі №138 (а.с. 15). Відповідно до довідки Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропіллі Донецької області [PERSON] перебуває на обліку з 16.05.2006 року згідно довідок МСЕК: № 052414 від 16.05.2006 року та № 026014 від 18.09.2007 року та одержує щомісячну страхову виплату (а.с. 33). Відповідно до заяви [PERSON], яка 30 листопада 2015 року надійшла на електронну пошту суду з Маріупольського виправного центру № 138, він погоджується з позовними вимогами та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини регресу (а.с. 33). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти у зв'язку з навчанням в розмірі 1/4 частини від щомісячної страхової виплати, яка призначена та виплачуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропіллі Донецької області на підставі довідок МСЕК: № 052414 від 16.05.2006 року та № 026014 від 18.09.2007 року, починаючи з дня подання позову (16.11.2015р.) до закінчення навчання, тобто до 28.06.2017 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення , звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, на підставі ч 3. ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial