Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

16 березня 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, в якому просять: -встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] ; -визнати за кожним із позивачів право власності на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що за життя їх батькові [PERSON] належав будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , але правовстановлюючий документ належним чином на вищевказаний будинок не був оформлений. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті в будинку проживали дружина [PERSON] , та діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказаний господарський будинок. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являються його діти - позивачі по справі. У встановлений законом строк вони звернулися до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявоами про прийняття спадщини, а в подальшому із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , однак позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Крім того, в результаті розбіжностей в написанні прізвища у свідоцтві про народження [PERSON] , серія [NUMBER] та в паспорті [PERSON] , серія [NUMBER] , виникла необхідність встановлення родинного зв`язку між померлим [PERSON] та його сином [PERSON] . За вказаних обставин позивачі позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права, тому звернулися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 16 березня 2020 року відкрите провадження по справі (а.с.33). Відповідною ухвалою суду від 12 травня 2020 року зобов`язано Новомосковську державну нотаріальну контору надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті [PERSON] померлої [INFO] (а.с.41-42). В судове засідання представник позивачів - адвокат Сівацький А.М. не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав (а.с.57). Представник відповідача - Новомосковської міської ради відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Зважаючи на те, відповідач був повідомлений належним чином, у встановлений законом строк відзив на позов не подав без поважних причин, а тому з метою дотримання права позивачів на доступ до правосуддя, суд провів розгляд справи без участі відповідача, за наявними у справі доказами. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, на виконання ухвали суду від 26.03.2020 року надала копію витребуваних судом спадкових справ. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного. Суду подано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , у відповідності до якого останній помер [INFO] в с.Сингаївка Бердичівського району Житомирської області (а.с.20). Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №124/2018, матеріали якої свідчать про те, що із заявами про прийняття спадщини після смерті батька звернулися його діти - [PERSON] (а.с.50), [PERSON] та [PERSON] (а.с.49). За життя [PERSON] заповіту не залишив, а отже спадкування має відбуватися за законом, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, окрім дітей, постійно проживала дружина померлого - [PERSON] , що стверджується довідкою про склад сім`ї №2420 від 22.05.2018 року (зворотній бік а.с.50) Однак, за життя [PERSON] не оформила належним чином своїх спадкових справ, а [INFO] остання померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.21). Оскільки за життя [PERSON] не посвідчила заповіту, то спадкування має здійснюватися на підставі закону і єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являються її діти, які прийняли спадщину після смерті матері, подавши до нотаріальної контори відповідні заяви (а.с.45). Таким чином, даних про наявність інших спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] , окрім позивачів, судом не встановлено. Поряд з цим, за результатами розгляду заяви одного із спадкоємців - [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , державним нотаріусом на ім`я позивача надано роз`яснення №211/02/14 від 22.02.2020 року, з якого вбачається, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо реєстрації права власності на спадковий будинок за спадкодавцем відсутні, а також спадкоємцем не надано документу, що посвідчує право власності спадкодавця. Одночасно, державний нотаріус роз`яснила спадкоємцю необхідність звернутися до суду для вирішення питання щодо спадкування (а.с.29). У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Суду подано копію повідомлення КП «Новомосковське МБТІ» ДОР» №75 від 10.02.2020 року, яким підтверджується, що станом на 29.12.2012 року будівництво будинку за адресою: [ADDRESS] дозволено [PERSON] , на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради №13/655 від 10.11.1971 року, право власності на будинок в БТІ не зареєстроване (а.с.28). Подана до суду копія технічного паспорту на будинок садибного типу [ADDRESS] свідчить про те, що будівництво житлового будинку було закінчене в 1990 році, а інших господарських будівель та споруд у 1991 році, а отже побудовані за життя його власником [PERSON] , всі побудови введені в експлуатацію, в порядку, передбаченому законодавством (а.с.22-24). Сам спадкодавець [PERSON] по день смерті був зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Як зазначалося вище, державним нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відомості щодо реєстрації прав власності на спадковий будинок відсутні, спадкоємцем не представлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадковий будинок. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу визнання права на частку у спадковому майні, врегульовані наступними нормами закону. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України). У відповідності до ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. По об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Об`єктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали , в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року. В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку. Отже, усі надані позивачами докази, свідчать про те, що спадкодавець [PERSON] , на законних підставах набув право власності на вищевказаний будинок, але за життя у спосіб встановлений законом належне йому право власності не зареєстрував, у зв`язку з чим позивачі, які являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , з незалежних від них обставин позбавлені можливості оформити свої спадкові права, а тому їх право має бути визнане в судовому порядку. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивачів про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок, підлягає задоволенню,оскільки [PERSON] , на законних підставах набув право власності на вищевказаний житловий будинок, а тому до позивачів, відповідно до ст.1216 ЦК України, з урахуванням вимог ч.1 ст.1267 ЦК України щодо рівності часток у спадщині, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець. Крім того, позивачем [PERSON] заявлено вимогу про встановлення факту родинних відносин між ним та його батьком [PERSON] , який помер [INFO] . У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так, суду подано копію свідоцтва про народження позивача, у відповідності до якого [PERSON] народився [INFO] , в графі «батько» записано - [PERSON] (а.с.15). Згідно копії паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого 26.11.1996 року на ім`я позивача, прізвище останнього зазначено як [PERSON] , російською мовою - [PERSON] , при цьому дата та місце народження відповідає даним, зазначеним у вказаному свідоцтві про народження (а.с.13). Також суд бере до уваги довідку №2420 від 22.05.2018 року, в якій зазначено, що [PERSON] по день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , в тому числі разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] . Сама по собі наявність у заявника оригіналів усіх зазначених документів, свідчить на його користь, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягав [PERSON] . При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до позову та підтверджують обставини, на які він посилається. Детальний аналіз зазначених вище документів, виданих компетентними органами та зареєстрованими у встановленому порядку, доводить суду той факт, що [PERSON] являється сином [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved