Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

15 січня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивач, з урахуванням уточнень, просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на кооперативну квартиру [ADDRESS], що належала [PERSON], яка померла 15 грудня 2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що 20 грудня 1970 році її мати [PERSON], згідно списку за жеребкуванням була прийнята в члени ЖБК № 171 та їй було виділено кооперативну квартиру [ADDRESS]. Мати позивача [PERSON] за вказану квартиру повністю виплатила пайовий внесок в сумі 4917,00 рублів та фактично стала її власником. Як зазначає позивач, вони з матірю проживали в наданій кооперативній квартирі сімєю, про що свідчить довідка ЖБК № 171 «Слава» № 18 від 13 листопада 2014 року, сплачували за неї всі комунальні платежі та внески по утриманню будинку, заборгованості не має. 15 грудня 2008 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з кооперативної квартири № 242 у будинку № 48 у м. Дніпропетровську, вартістю 258848,00 гривень. Після смерті [PERSON] спадкодавцями першої черги є позивач та її рідний брат [PERSON], який подав до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] Після чого [PERSON] звернулась до вищевказаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Проте державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала права власності на спірну квартиру. У відповідності до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово будівельного кооперативу стає її власником. Оформити право власності на квартиру за життя мати позивача не встигла, тобто на день її смерті квартира не була зареєстрована в реєстрі прав власників нерухомого майна. Як зазначає позивач, фактично її мати побудувала цю кооперативну квартиру за власні кошти, родина мешкала в цій квартирі, була зареєстрована в ній, володіли та користувалися нею на праві власності, зокрема позивач, як дочка померлої. Після смерті своєї матері [PERSON] продовжує мешкати в спірній квартирі зі своєю родиною та утримує її в належному стані. Окрім того позивач була прийнята замість своєї матері у члени кооперативу згідно протоколу засідання правління ЖБК № 171 «Слава» від 06 вересня 2014 року. У звязку з чим та згідно ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємицею першої черги, а тому має право успадкувати спірну квартиру після смерті своєї матері, через що і звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, з підстав, викладених в позові та згідно доказів, наявних в матеріалах справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, в судовому засіданні, що відбувалось 24 квітня 2015 року проти задоволення позовних вимог не заперечував, при цьому пояснив, що він дійсно є другим спадкоємцем першої черги після смерті їх спільної з позивачем матері, проте відмовляється від своєї частки в спадковій масі на користь [PERSON] Представник Першої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника нотаріальної контори та винести рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник Житлово будівельного кооперативу № 171 «Слава» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся. З наданих до суду позивачем чисельних довідок ЖБК № 171 «Слава», вбачалось, що третя особа фактично визнає право позивача на спірну квартиру, як спадкоємиці після смерті її матері [PERSON] Представник Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 17 листопада 1980 року народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON], матірю - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом РАЦС Жовтневого району м.Дніпропетровська серії ІІІ-КИ № 341225 від 16 грудня 1983 року (а.с. 7). Відповідно до довідки Житлово будівельного кооперативу № 171 «Слава» № 188 від 19 листопада 2014 року, [PERSON] була членом ЖБК № 171 «Слава» з 10 січня 1972 року по 15 грудня 2008 року (до дня її смерті) (а.с. 33). [PERSON], як члену ЖБК № 171 «Слава» була виділена кооперативна квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки ЖБК № 171 «Слава» № 187 від 13 листопада 2014 року, [PERSON] було повністю сплачено пай за виділену їй кооперативом квартиру в розмірі 4917,00 рублів (а.с. 32). За адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також з 01 листопада 2011 року по 15 грудня 2008 року [PERSON] (а.с. 34 36). 15 грудня 2008 року померла [PERSON], що підтверджується дублікатом свідоцтва про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції серії І-КИ № 592288 від 05 вересня 2014 року (а.с. 6). Відповідно до виписки з протоколу засідання правління ЖСК 171 «Слава» № 2 від 06 вересня 2014 року, [PERSON] було прийнято до членів кооперативу замість її померлої матері [PERSON] (а.с. 37). Постановою державного нотаріус Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з квартири [ADDRESS] після померлої 15 грудня 2008 року [PERSON], оскільки з предявлених спадкоємцями документів та наданої довідки з Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» № 6945 від 26 червня 2014 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], а отже право власності на вищевказану квартиру не було оформлено спадкодавцем належним чином (а.с. 13). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про власність», Законом України «Про кооперацію» та іншими підзаконними актами. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ, повязаних із діяльністю гаражно будівельних кооперативів» № 5 від 28 червня 1991 року, судам підвідомчі справи, зокрема: за позовом дружини члена ГБК і членів його сімї, які брали участь у придбанні гаража (внесені паю), про визнання права власності на пай; за позовами спадкоємців членів ГБК про визнання права власності на гараж, про неправильність відмови в прийомі в члени кооперативу, про стягнення вартості спадкової частки в гаражі зі спадкоємця, прийнятого до кооперативу, про стягнення з кооперативу паю, а при повній сплаті спадкодавця пайового внеску вартості гаражного приміщення, якщо відповідно ніхто із спадкоємців не вступив до кооперативу і не розпорядився гаражем. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 19 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Згідно ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово будівельного (житлового) кооперативу стає її власником). Судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що матірю позивача [PERSON], як членом кооперативу було повністю сплачено пай за виділену їй кооперативну квартиру [ADDRESS] в розмірі 4917,00 рублів. З наявних в матеріалах справи довідок Житлово будівельного кооперативу № 171 «Слава», судом було встановлено, що кооператив, як власник будинку, в якому розташована спірна квартира, повністю визнає той факт, що померла [PERSON] фактично набула права власності на виділену їй квартиру, сплативши пайовий внесок за неї. Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України надає вичерпний перелік складу спадщини, згідно з яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місце відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В контексті спірних правовідносин, судом було встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти: позивач та її рідний брат [PERSON], який в свою чергу, відмовився від своєї частки в спадковому майні на користь [PERSON]

Outcome: approved