overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

16 листопада 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 січня 2000 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м.Кривого Рогу Дніпропетровської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки припинено у вересні 2012 року, спільне господарство не ведеться, з відповідачем мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити «Москаленко». Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-КИ №082871 (а.с.5). Сторони неповнолітніх дітей на мають. З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з вересня 2012 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

16 листопада 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає і просила стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Позивачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з»явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, судом ухвалено рішення про задоволенню позову відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Сторони від шлюбу, який зареєстровано 14 серпня 1999 року Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 284 (а.с.4), мають дітей дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Діти проживають разом з позивачкою. Відповідач працює на Публічному акціонерному товаристві «Шахтоупраління «Покровське», охоронцем. Таким чином, враховуючи матеріальний стан дітей і відповідача, приймаючи до уваги обставину, що домовленість між батьками про утримання дітей не досягнута, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, до повноліття дітей. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

16 листопада 2015 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що 16 липня 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Пядицькій сільській раді, Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис №10. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршились з вини відповідача. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. На протязі останнього часу сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час вони проживають окремо. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, скандали, які негативно впливають на її здоровя та здоровя неповнолітньої дитини. Також він не розуміє сутності проблем, які виникають в сімї, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вони з відповідачем не можуть створити міцної сімї, оскільки втратили почуття любові одне до одного, не підтримують будь-яких сімейних відносин. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітньої дочки, після розірвання шлюбу дочку просить залишити проживати із нею, залишити їй прізвище Червінська. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову, оскільки бажає зберегти сімю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 16 липня 2012 року зареєстровано шлюб між [PERSON] (д.п. Саєвич) І.С. та [PERSON] у Пядицькій сільській раді Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 10 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. На даний час позивачка з відповідачем проживають окремо. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, скандали, які негативно впливають на її здоровя та здоровя неповнолітньої дитини. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дочки, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] (д.п. Саєвич) І.С. та [PERSON] розірвати, неповнолітню дитину - залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Червінська. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Посилався на те, що 05.01.2016 року померла мати [PERSON], після смерті якої залишилося належне їй нерухоме майно. Вказав, що своєчасно для прийняття спадщини у встановлений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори, оскільки з 23 червня 2016 року по 20 липня 2016 року хворів, що стало причиною пропуску строку. З посиланням на ці обставини, статтю 1272 ЦК України просив визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці. В судове засідання позивач не зявився, але його представник надав суду письмову заяву, в якій цивільний позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач сільська рада будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але надали суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 05 січня 2016 року у м. Миколаєві померла [PERSON]. Спадковою масою є земельна ділянка площею 6,76 га, призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Спадкоємцем за заповітом є син спадкодавця [PERSON], тобто позивач у справі. Судом зясовано, що відповідач в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звернувся, а в подальшому листом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з пропуском встановленого законом строку. Причиною пропуску строку стала хвороба позивача у період з 23 червня 2016 р. по 20 липня 2016 р., що підтверджується довідкою Миколаївської міського лікарні № 1. В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ураховуючи те, що позивач хворів у період звернення до нотаріуса для успадкування майна матері, суд дійшов висновку, що він з поважних причин пропустив строк звернення до нотаріуса для прийняття спадщини і вважає за необхідне надати йому додатковий строк, відповідно до його вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10 жовтня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що через несхожість характерів у сторін виникають сварки та конфлікти, відсутнє взаєморозуміння. З серпня 2016 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини. Позивач вважає неможливим спільне проживання та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, представник позивача та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач з позовом згодна. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 10 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб у Зарічному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 868, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 15). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.16) На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу і не згодні на примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судовий збір залишити за позивачем, згідно його заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з \~позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати, зареєстрований 10 квітня 2015 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, \~що спільне життя з \~останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам. \~\~В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за \~наявності \~для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~Встановивши, що визнання відповідачем \~позову не суперечить закону і не порушує \~права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] Матлаба Ідріс-огли, в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 06 травня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №123. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 06 травня 2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №123. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.02.1984 року Новоградківською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, за актовим записом № 5, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у зв'язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] за актовим записом № 8, виданий Новоградківською сільською радою Овідіопольського району Одеської області. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.12.2016 року сторонам було надано строк на примирення. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка, яка є в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка, яка є в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки сторони не примирились, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Сторони з 12 жовтня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що з жовтня 2016 року вона спільно з відповідачем не проживає, через різні погляди на сімейне життя та втрату взаємопочуттів один до одного, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12 жовтня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). З жовтня 2016 року позивач спільно з відповідачем не проживає, через різні погляди на сімейне життя та втрату взаємопочуттів один до одного, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стооні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Отже з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові виртати у вигляді судового збору у сумі 551 грн. 20 коп. Позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат за надання правової допомоги до задоволення не підлягають, оскільки жодним чином документально не підтвердженні.

Outcome: approved