Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

16.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 01.06.2002 року вона уклала з відповідачем [PERSON] шлюб. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, на даний момент сім'я розпалася. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить суд розірвати шлюб; після розірвання шлюбу залишити дітей проживати з нею; судові витрати просить покласти на відповідача. У порядку ст. 111 СК України під час розгляду справи судом було задоволено клопотання відповідача щодо надання сторонам строку на примирення подружжя (а.с. 53). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 01.06.2002 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 25 (а.с.3). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 4, 6). Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 цього Кодексу. Шлюб це сімейний союз чоловіка та жінки, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається (ст. ст. 21, 24 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини сторін припинені, сумісного господарства останні не ведуть. Згідно з нормами Сімейного кодексу України виховання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків. На час розгляду справи діти проживають разом з матір'ю. Відповідачем під час розгляду справи не надано доказів стосовно фактів неможливості залишення проживати дітей з матір'ю. Тому суд вважає за доцільне залишити проживати дітей з позивачем. Крім того, відповідач має право звернутися до суду з позовом щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо. Оцінивши належність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими: збереження сім'ї та примирення сторін не можливо, шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відтак позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат, а саме судового збору у сумі 487 грн. 20 коп. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вимог діючого законодавства, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved