Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

15.04.2016 року в суд звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання та утримання спільних дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% встановленого державою прожиткового мінімуму кожної дитини щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей. Свою заяву позивачка обґрунтовувала тим, що з відповідачем вона перебуває у «цивільному шлюбі», на її утриманні знаходяться спільні з відповідачем діти, а відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги та допомоги на утримання дітей. В судове засідання позивачка не з'явилася, а звернулася до суду із письмовим клопотанням, яким вона підтримувала свої позовні вимоги і просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги позивачки підлягаючими до часткового задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв на а.с.2,3. Вказані діти проживають із позивачкою і знаходяться на її утриманні, що підтвердив сам відповідач в судовому засіданні. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки домовленості про спосіб виконання відповідачем обов'язку по утриманню спільних дітей сторони не досягли, то виконання такого обов'язку повинно бути забезпечено рішенням суду про стягнення аліментів на їх утримання з відповідача на користь позивачки у відповідності із ч.3 ст. 181 СК України. Виходячи із позовних вимог позивачки, визнання позову відповідачем, доказів наданих сторонами суду та вимог ст. 182 СК України, розмір аліментів суд вважає необхідним встановити в 1/4 частці всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого державою для кожної дитини відповідного віку щомісячно. Задовольняючи позов суд також виходить із того, що визнання позову відповідачем в цій частині не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а також виходить із положень ч.4 ст.174 ЦПК України , згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення аліментів на своє утримання, то суд вважає необхідним відмовити їй в цій частині, виходячи із наступного. За змістом ст.ст. 75, 84 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Сторони по справі не реєстрували свій шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджував відповідач у судовому засіданні, а позивачка не посилалася в своїй заяві на таку обставину, як на підставу своїх позовних вимог. З огляду на викладене, між сторонами не виникли взаємні обов'язки, передбачені законом для подружжя, а відтак позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на своє утримання не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають до задоволення. Тому,

Outcome: partial