Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

17.04.2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у 2015 році між ним та відповідачем [PERSON] досягнуто домовленість щодо продажу [PERSON] і придбання [PERSON] нежитлових приміщень загальною площею 171,3 кв.м. за адресою: м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, 34-А. Вказане нежитлове приміщення мало бути продано [PERSON] до кінця 2015 року. Оформлення продажу нежитлових приміщень сторони домовилися здійснювати частинами 60 кв.м. (7/20 часток) та 111,3 кв.м. (13/20 часток). Для реалізації зазначеної вище домовленості позивач [PERSON] передав [PERSON] в якості завдатку кошти в сумі 10000,00 дол. США, про що 08.05.2015 р. [PERSON] власноручно написано розписку та зазначено, що він особисто отримав від [PERSON] кошти в сумі еквівалентній 10000,00 дол. США в якості завдатку. Зміст вказаної розписки містить інформацію про те, що 10000,00 дол. США відповідач отримав в присутності [PERSON] 15.10.2015 р. між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, [PERSON] передав у власність, а покупець [PERSON] прийняв у власність 7/20 часток нежитлового приміщення №23, розташованого в будівлі №6 частини нежитлового приміщення у розмірі 60,0 кв.м. за адресою по вул. 50-річчя Перемоги, 34а у м. Вінниця, до складу якого входять: кабінет 23-11, площею 16,3 кв.м., коридор 23-12, площею 7,8 кв.м., коридор 23-13, площею 5,8 кв.м., склад 23-14, площею 11,4 кв.м., склад 23-15, площею 18,7 кв.м. У п. 2 вказаного договору зазначено, що обєкт нерухомості, за який було передано позивачем завдаток, а саме: нежитлове приміщення по вул. 50-річчя Перемоги, 34а у м. Вінниця, загальною площею 171,3 кв.м., на час укладення розписки, належав відповідачу на праві власності на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2012 р. (справа №206/6230/2012) . Згідно з умовами п. 3 зазначеного вище договору,продаж даної частини приміщень вчинено за 180000,00 грн. За період з 08.05.2015 р. і до часу звернення позивача з даним позовом до суду між відповідачем та позивачем договір купівлі-продажу на іншу частину 13/20 нежитлових приміщень укладено не було. Разом з тим, 13.04.2018 р. [PERSON] з інформаційної довідки №120487139 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стало відомо, що 21.07.2017 р. [PERSON] на підставі договору дарування передав у власність 13/20 частин нежитлового приміщення загальним розміром 111,3 кв.м., що розташоване в будівлі №6 за адресою: вул. 50-річчя Перемоги, 34а у м. Вінниця своїй дочці [PERSON] Тому, позивач вважає, що кошти отримані відповідачем на підставі розписки від 08.05.2005 р., в якості завдатку за обєкт нерухомості, який мав бути проданий позивачу, утримуються відповідачем без належних правових підстав. 20.03.2018 р. [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] направлено вимогу від 20.03.2018 р. про повернення суми завдатку у подвійному розмірі, що дорівнює 20000,00 дол. США, що еквівалентно 520280,00 грн. та надано час до 27.03.2018 р. на вирішення питання щодо повернення боргу в добровільному порядку. На дану вимогу відповідач не відреагував, кошти не повернув. Позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобовязання щодо укладення договору купівлі-продажу обєкту нерухомості, обумовленого розпискою, тому позивач звертається до суду з позовом про повернення суми, сплаченої в якості авансу в розмірі еквівалентному 10000,00 дол. США, що станом на 29.03.2018 р. становить 264000,00 грн.(а.с. 2-5) 27.04.2018 р. у даній справі відкрито провадження. (а.с. 45) В підготовчому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, яку просила прийняти до розгляду. У заяві про уточнення позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач ставить вимогу про повернення коштів в розмірі 10000,00 дол. США, що еквівалентно 264000,00 грн., які по своїй правовій природі є авансом (а.с. 136-137). Ухвалою суду від 31 липня 2018 року дані уточнення до позову судом прийняті до розгляду. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] зазначив, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Дійсно, 08.05.2015 року [PERSON] надано розписку [PERSON], відповідно до якої він отримав від позивача 10000,00 дол. США завдатку по договору за продаж площі нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, 34А. Згідно тексту даної розписки не встановлено чи продається повністю все приміщення чи його частина, однак на виконання зазначеної розписки 15.10.2015 р. укладено договір купівлі-продажу зазначеного у розписці обєкту нерухомості. Вартість зазначеного майна в розписці вказана в сумі 10000,00 дол. США за згодою сторін. Згідно звіту ТОВ «Подільський експертний центр» від 18.09.2015 р. вартість майна складає 179880,00 грн. У договорі купівлі-продажу, укладеному 15.10.2015 р. між позивачем та відповідачем зазначено, що вартість обєкту нерухомого майна, який відчужується, складає 180000,00 грн. Згідно умов договору за обєкт нерухомості сторони розрахувались до укладення договору. На час написання розписки курс 1 долара США до гривні складав 20 грн. 72 коп., а відтак відповідачем від позивача було отримано 207720,00 грн. Дана розписка може підтверджувати лише той факт, що позивач повністю розрахувався з відповідачем по зазначеному вище договору купівлі-продажу, що обумовило відсутність у [PERSON] претензій до [PERSON] і навпаки. Представник відповідача звертає увагу, що зобовязання передбачені договором, відповідачем було виконано в момент підписання договору, а відповідачем до підписання договору. Крім того, представник відповідача зазначає, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2017 р. по справі №127/20369/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 15.10.2015 р. в розмірі 332500,00 грн., інфляційні втрати в сумі 15059,48 грн., неустойку в розмірі 332500,00 грн. 18.12.2018 р. Апеляційним судом Вінницької області апеляційну скаргу [PERSON] на вищезазначене рішення відхилено. 12.03.2018 р. відповідач звернувся до Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області з виконавчим листом щодо стягнення з позивача вищезазначеної суми, та тільки після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, останній звернувся з вимогою про повернення завдатку, та звернувся до суду з даним позовом з метою зменшити свою заборгованість перед [PERSON] та завдати йому шкоди (а.с. 82-86). У запереченні на відзив позивач зазначив, що твердження відповідача, що ним дійсно було отримано кошти за розпискою від 08.05.2015 р. в сумі 10000,00 дол. США за продаж площі нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, 34а, і що дана сума коштів була передана на виконання договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 15.10.2015 р. не відповідають обставинам справи, оскільки [PERSON] ніколи не зазначав, що коштами, наданими під розписку від 08.05.2015 р. він оплатив вартість частини обєкта, який придбавався за договором купівлі-продажу від 15.10.2015 р. Натомість він завжди наполягав на тому, що дана сума була надана ним в якості авансу за весь обєкт нерухомості за адресою: м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, 38а у розмірі 171,3 кв.м., який належав [PERSON] і продаж обєкта мала здійснюватись частинами 60 кв.м. та 111,3 кв.м. За продані 60 кв.м. останній отримав кошти в сумі 180000,00 грн. за договором, а решту обєкта [PERSON] продавати відмовився. Твердження представника відповідача про те, що даний позов було ініційовано виключно з метою зменшення заборгованості по виконанню рішення суду у справі №127/20369/16-ц є такими, що вводять в оману суд та не відповідають дійсності. У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача [PERSON] просив суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити, оскільки рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2017 р. за позовом про визнання договору позики від 15.10.2015 р. недійсним укладеного між [PERSON] та [PERSON] в задоволенні позову відмовлено. З зазначеного рішення вбачається, що сторони домовились про визначення вартості обєкта 300000,00 грн., хоча в договорі зазначили ціну 180000,00 грн. і 08.05.2015 р. [PERSON] отримав від [PERSON] завдаток в сумі 10000,00 дол. США. На даний час претензій по розрахункам по договору купівлі-продажу сторони не мають, договір купівлі-продажу не оскаржений, разом з тим, зобовязання у [PERSON] по договору позики не виникло, оскільки гроші не передавались. Тому, представник відповідача вважає, що встановлений в рішенні суду факт спростовує доводи позивача щодо стягнення з відповідача боргу (а.с. 150-154). В судовому засіданні представники позивача [PERSON]: [PERSON], адвокат - [PERSON] вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, відповіді на відзив, запереченнях на заперечення на відзив у справі. Відповідач [PERSON], його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили суд відмовити в його задоволенні, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив. Відповідач додатково суду пояснив, що 08.05.2015 р. він надав розписку про отримання грошових коштів від позивача в еквіваленті 10000,00 дол. США до гривні за якою зобовязався в подальшому продати позивачу частину приміщення за адресою: м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, 34а та 15.10.2015 р. уклав з позивачем договір купівлі-продажу частини зазначеного приміщення, у п. 3 якого зазначено, що продавець отримав від покупця грошові кошти повністю до підписання цього договору. Крім того, відповідач зазначив, що в розписці не зазначено, що він мав продати позивачу усе приміщення за вказаною вище адресою, тому таке твердження позивача про обовязок відповідача продати йому усе приміщення є надуманим та необґрунтованим. Також відповідач заперечував, що в судовому засіданні по справі №127/10537/17 він давав пояснення, що дана розписка має відношення до оспорюваного договору позики, а не до договору купівлі-продажу, оскільки зазначені в розписці кошти передавались для забезпечення виконання саме по договору купівлі-продажу нерухомості. Суд вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.05.2015 р. [PERSON] надав розписку про те, що він особисто отримав грошові кошти в сумі еквівалентній 10000,00 доларів США, як завдаток по договору за продаж площі за адресою: м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, 34а, згідно інвентарного паспорта і права власності за №1013 від 24.10.2012 р. Вищезазначену суму 10000,00 дол. США [PERSON] отримав в присутності [PERSON] від [PERSON] (а.с. 6). 15.10.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №7496. Відповідно до п. 1 даного договору Продавець [PERSON] передав у власність (продав) покупцю [PERSON], а покупець прийняв у власність (купив), 7/20 (сім двадцятих) часток нежитлового приміщення №23 (двадцять три), розташованого в будівлі №6 (шість) по вулиці 50-річчя Перемоги, 34-А (тридцять чотири «А»), в місті Вінниці, (далі «частина приміщення» або «нерухомість»), і сплатив відповідну грошову суму за вказану частину приміщення, визначену пунктом 3 цього договору. До складу зазначеної частини приміщення входять: кабінет 23-11, площею 16,3 кв.м., коридор 23-12, площею 7,8 кв.м., коридор 23-13, площею 5,8 кв.м., склад 23-14, площею 11,4 кв.м., склад 23-15, площею 18,7 кв.м., загальною площею 60,0 кв.м. Загальна площа приміщення, частина якого відчужується становить 171,3 кв.м. Відповідно до п. 3 зазначеного вище договору, сторони стверджують, що продаж цей вчинено за 180000 (сто вісімдесят тисяч) гривень. Вказану суму грошей Продавець [PERSON] отримав від покупця [PERSON] повністю до підписання цього договору. Зазначену в цьому договорі ціну продажу, продавець, вважає вигідною для себе, її розмір не пов'язаний зі збігом якихось важких для нього обставин і повністю його задовольняє. Зміст ст. ст. 632, 691, 692 Цивільного кодексу України сторонам нотаріусом розяснено. Своїми підписами під цим договором сторони підтвердили факт повного розрахунку за відчужувану нерухомість, передачі Продавцем та прийняття Покупцем зазначеної в цьому договорі частини приміщення та відсутність один до одного будь-яких претензій щодо виконання зобовязань за цим договором (а.с. 7). Згідно п. 4 вищезазначеного договору, за даними звіту про оцінку майна, складеного [PERSON], оцінювачем ТОВ «Подільський експертний центр» 18.09.2015 р., оціночна вартість відчужуваної частини приміщення складає 179880,00 грн. (а.с. 7). 20.03.2018 р. [PERSON] надіслав [PERSON] вимогу на суму 520280,00 грн., у якій вимагав в строк до 27.03.2018 р. повернути суму завдатку в розмірі 10 тисяч доларів США, що на день предявлення вимоги дорівнює 260140,00 грн. та додатково сплатити суму в розмірі завдатку, що також дорівнює 10 тисячам доларів США, що еквівалентно 260140,00 грн. Загальна сума, що підлягає поверненню дорівнює 520280,00 грн. (а.с. 8, 9) Як вбачається з рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2017 р. (справа №127/20369/16-ц), залишеного постановою Апеляційного суду Вінницької області без змін від 18.12.2017 р., [PERSON] звернувся до суду 22.09.2016 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, інфляційних втрат, одного процента від суми позики за кожен день прострочення (неустойки) та моральної шкоди. Даним рішенням суду позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 15.10.2015 р. в розмірі 332500 гривень, інфляційні втрати в сумі 15059,48 гривень, неустойку в розмірі 332500 гривень. В решті задоволення позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3165,96 грн. (а.с. 91-93, 94-95) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2017 р. (справа №127/10537/17), яке ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16.11.2017 р. залишено без змін, на яке у позові посилається позивач, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики від 15.10.2015 р. недійсним, відмовлено. В наведеній ухвалі Апеляційного суду Вінницької області від 16.11.2017 р. зазначено, що посилання представника позивача на те, що суд невірно оцінив наявну в матеріалах справи розписку від 08.05.2015 р. є безпідставним, оскільки зі змісту розписки вбачається, що кошти за нею були отримані [PERSON] як завдаток за договором купівлі-продажу нерухомого майна по вул. 50-річчя перемоги, 34а, тому будь-якого відношення до договору позики ця розписка не має, а тим більш не може слугувати підставою для висновку про безгрошовість договору позики, укладеного між сторонами. Судова колегія погодилася з висновками суду першої інстанції, який вірно встановив, що згідно договору купівлі-продажу, який не оспорювався сторонами, вартість придбаної [PERSON] у [PERSON] частини нерухомого майна становить 180 000 грн. Звітом про оцінку майна, складеного оцінювачем ТОВ «Подільський експертний центр» від 18.09.2015 року (п.4 Договору), визначено оціночну вартість відчужуваної частини приміщення, яка складає 179 880 грн. Умовами договору не встановлено, що договір укладений з розстрочкою платежу і дійсна вартість нерухомого майна становить 300 000 грн. як про те стверджує позивач, відповідач підтвердив проведення повного розрахунку за договором купівлі-продажу. Укладення в один і той же день договору купівлі-продажу та договору позики також не може свідчити про їх зв'язок між собою та є вільним волевиявленням сторін (99-100). Отже, посилання позивача на те, що судовим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2017 р. (справа 127/10537/17) встановлено, що боргова розписка від 08.05.2015 р. ніякого відношення до договору купівлі-продажу немає є невірним та спростовується ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16.11.2017 р. Як встановлено судом, у розписці [PERSON] від 08.05.2015 р. про отримання коштів від [PERSON] в сумі еквівалентній 10000,00 дол. США було зазначено про отримання грошових коштів в якості завдатку купівлі-продажу нерухомого майна. Станом на час написання розписки від 08.05.2015 р. еквівалент 10000,00 доларів США до гривні за курсом Національного банку України становив 207720,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною першою 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Таким чином, внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. Проте судом встановлено, що між сторонами до написання розписки про отримання відповідачем грошових коштів, договору купівлі-продажу не укладалося, нотаріально не посвідчувалося, державної реєстрації не здійснювалося. Відповідно до частини другої статті 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За таких обставин, отримані [PERSON] за розпискою грошові кошти від [PERSON] за своєю правовою природою є авансом. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Стороною позивача при розгляді даної справи не було доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що за розпискою від 08.05.2015 р. відповідач був зобовязаний продати позивачу усе приміщення за адресою: м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, 34а, і що грошові кошти у розмірі, що еквівалентно 10000,00 дол. США були сплачені як аванс саме за непродану частину будівлі (13/20 частки), що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, 34а, а не за ту частину (7/20 часток), яка продана згідно договору купівлі-продажу від 15.10.2015 року Як вбачається з п. 3 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 15.10.2015 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], відповідач отримав від позивача грошові кошти за продаж частини приміщень за адресою: м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, 34а, до підписання цього договору. Оскільки між сторонами 15.10.2015 р. був укладений договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення, який за своєю формою та змістом відповідає вимогам закону, в ньому зазначено, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 180000,00 грн. повністю до підписання цього договору та у розписці від 08.05.2015 р. зазначено, що суму в еквіваленті 10000,00 дол. США [PERSON] отримав від [PERSON] як завдаток за продаж площі за адресою: м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, 34а, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] сплатив [PERSON] грошові кошти за вищезазначеною розпискою в рахунок оплати вартості приміщень за договором купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 15.10.2015 р. Даючи оцінку встановленим обставинам у справі та зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу який міститься у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки представниками позивача не доведено обставини щодо порушення відповідачем прав за захистом яких позивач звернувся до суду, а відповідачем та його представником надано належні та допустимі докази які спростовують доводи представників позивача, а тому у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані із сплатою судового збору в розмірі 2640,00 грн. слід залишити за позивачем [PERSON] Виходячи з наведеного вище та

Outcome: dismissed