Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання за нею права власності на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. У передбачений законом строк позивачка прийняла спадщину, а її брат [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за законом. Разом із тим у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачці нотаріусом було відмовлено, оскільки за життя спадкодавець правовстановлюючий документ на зазначений будинок не отримав. У зв'язку з неможливістю реалізувати своє право на спадкове майно, [PERSON] звернулася з позовом до суду. 22 лютого 2016 року позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 82). Відповідач в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 08 лютого 2016 року від [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій він також зазначив, що позов визнає (а.с. 72). Розглянувши позовну заяву, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, оглянувши матеріали спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], суд дійшов наступного. Судом встановлено, що позивачка є донькою [PERSON], який помер [INFO] року. В підтвердження зазначених фактів до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 7), свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], на підставі якого позивачка змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 8) та свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 13). За життя, у 1970 році, [PERSON] побудував житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], проте правовстановлюючі документи на будинок не отримав. Зазначені обставини підтверджуються випискою з погосподарської книги №8 (сторінка 104 за 2011-2015 роки), наданою Куцурубською сільською радою Очаківського району Миколаївської області (а.с. 20) та довідками сільської ради №1357 та №1358 від 25 жовтня 2015 року про те, що господарем будинку за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] (а.с. 79, 80). З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] Їй видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0, 14 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с. 16). Інший спадкоємець - [PERSON] (а.с. 9), подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини за законом (а.с. 12). Як вбачається з письмових роз'яснень нотаріуса Другої державної Очаківської нотаріальної контори, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім'я спадкодавця (а.с. 44). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи викладене, а також той факт, що позивачка прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її батька, інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, немає, з огляду на те, що спірний будинок був побудований спадкодавцем у 1970 році, однак право власності [PERSON] не оформив, у зв'язку із чим позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку, беручи до уваги той факт, що [PERSON] успадкувала також земельну ділянку, на якій розташований будинок, і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved