Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~15 травня 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В позовній заяві посилається на те, що 23 січня 2015 року за рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 15 серпня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького управління юстиції за актовим записом № 1133 - було розірвано. 04 лютого 2015 року за рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області вирішено стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 17 травня 2013 року у твердій грошовій сумі в розмірі 350 (триста пятдесят) грн. щомісячно, починаючи з 15 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітній проживає разом з нею за адресою м. Чернівці вул. Авангардна, 55/104 та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, тільки сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 350 грн., додаткової допомоги на утримання дитини не надає. Зазначає, що відповідач [PERSON] до березня 2018 року, допускав заборгованість по виплаті, встановленої йому, суми аліментів на утримання сина, аж доки не вирішив (в березні 2018 року) виїхати на заробітки до [PERSON] де на постійному місці проживанні знаходиться його мати. Тобто, відповідач, не погасив б заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина, якщо б йому не потрібно було виїхати за кордон. Про це їй сам відповідач повідомив, під час розмови по телефону. Крім того, під час даної розмови по телефону погрожував, що більше ніяких виплат на утримання сина здійснювати не буде, хоча і працевлаштувавшись в [PERSON], отримує там заробітну плату в розмірі 1300 Євро, що еквівалентно сумі біля 40 тис. грн. і вже навіть за такий короткий час, собі там в користування автомобіль. З часу ухвалення судом рішення про стягнення розміру аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина, її доходи значно зменшились. На даний час вона ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за меншим малолітнім сином, від другого шлюбу, [PERSON], [INFO]. Її теперішній чоловік, [PERSON], старається надати максимальну допомогу не тільки спільної дитині, а і її з відповідачем малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак, заробітна плата її чоловіка, [PERSON] являється на рівні мінімальної і з такими він не може в повній мірі забезпечити потреби не тільки їхньої з ним дитини, а і її з відповідачем малолітнього сина. Вважає, що визначений судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно підлягає збільшенню, оскільки останнім часом її матеріальне становище значно погіршилося, що також зумовлене необхідністю збільшення витрат на утримання дитини у звязку із збільшенням віку сина (витрати на навчання, лікування, оздоровлення, оплата спортивних занять, різноманітних гуртків), а також знеціненням аліментів в розмірі 350 грн. призначених судом на утримання дитини 04 лютого 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину пятирічного віку становить 1492 грн. Прийняття Верховною Радою України рішення щодо внесення останніх змін до законодавства в частині встановлення нового мінімального рівня аліментів слід розглядати тим випадком, що дозволяє звернутися до суду щодо зміни їх розміру. Отож, аліменти визначені судом у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень індексації не підлягали та їх розмір є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить нормам сімейного законодавства. Позивачка також зазначала, що потреби спільної дитини з відповідачем значно зросли. Малолітній син [PERSON] відвідує Дитячу № 46 в м. Чернівці де відвідує гурток «Фітбол», а також додатково гурток живопису, що вкрай необхідно для його психологічного та естетичного розвитку. Один місяць відвідування дитячої установа № 46 м. Чернівці коштує 300 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Один місяць відвідування гуртка «Фітбол» становить 120 грн., а один місяць відвідування гуртка живопису 240 грн. Тобто, \~ \~ \~ \~кожен \~ \~ \~ \~місяць \~ \~ \~ \~на відвідування дитиною дитячого садка та гуртків вона витрачає 660 грн. Також, коли дитина хворіє, вона змушена нести витрати і на її лікування. На лікування дитини в середньому на рік вона витрачає біля 1 200 грн. а це виходить біля 100 грн. в розрахунку на 1 місяць. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач їй не надає. Для навчання дитини - купівлі одягу їй, взуття, спортивної форми, спортивного та художнього приладдя відповідач також будь-яких коштів не надає. Такі витрати вона змушена нести самостійно. Перед початком відвідування дитиною дитячого садка (Д\\у № 46, м. Чернівці) вона придбала дитині новий одяг та купляє додатково зошити, ручки і т.д. Крім цього, дитина розвивається, їй цікаво відвідувати гуртки в які вона її записала, а також відвідувати галереї і розважальні комплекси та ін. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку, а завданням батьків є забезпечення розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб. На придбання носильного одягу, спеціального одягу на відвідування дитиною гуртків, а також різного учбового приладдя в рік вона витрачає біля 4 600 грн. а це виходить біля 300 грн. в розрахунку на 1 місяць. Тому, з врахуванням вищевикладеного додаткові витрати на дитину складають в загальній сумі 1060 грн., тобто вона та відповідач [PERSON] в рівних частинах повинні були б надавати кошти на додаткові витрати для утримання дитини в сумі по 530 грн. кожен. Вказує, що її прохання розподілити витрати, повязані з вихованням дитини, відвідуванням нею дитячого садка, гуртків, забезпечення дитини одягом, необхідним набором продуктів харчування, відповідач ігнорує, посилаючись на те, що гасив, тільки тому, що йому необхідно було оформити документи на виїзд за кордон, де він має намір постійно проживати разом зі своєю матірю [PERSON], яка вже являється громадянкою [PERSON]. На підставі наведеного просить стягнути збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON], 25.11.1991року народження на її, [PERSON], [INFO], користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Також, просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина в сумі по 530 грн. щомісячно. В судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а по справі слід винести заочне рішення. Судом встановлено, що 23 січня 2015 року за рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області шлюб між сторонами, який зареєстрований 15 серпня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького управління юстиції - було розірвано. 04 лютого 2015 року за рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області вирішено стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 17 травня 2013 року у твердій грошовій сумі в розмірі 350 (триста пятдесят) грн. щомісячно, починаючи з 15 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітній проживає разом з позивачкою за адресою м. Чернівці вул. Авангардна, 55/104 та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, тільки сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 350 грн., додаткової допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, з урахуванням останніх змін відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17.05.2017 мінімальний розмір аліментів збільшено. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отож, аліменти визначені судом у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень індексації не підлягали та їх розмір є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить нормам сімейного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною від другого шлюбу. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка посилається в позовній заяві на те, що відповідач працевлаштований в [PERSON] та має дохід, однак в матеріалах справи докази на це відсутні. Відповідачем не надано суду доказів в підтвердження свого майнового стану, стану здоровя, наявності на утриманні інших осіб чи провадження щодо стягнення з нього за виконавчими документами. Враховуючи інфляційні процеси, які відбулися в нашій державі протягом останнього року, значне подорожання продуктів харчування, одягу, взуття тощо, а визначені судом аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень індексації не підлягали та їх розмір є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить нормам сімейного законодавства, з урахуванням мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що дійсно є підстави для збільшення розміру присуджених аліментів рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04 лютого 2015 року, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини з твердої грошової 350,00 грн. щомісячно на більший розмір у твердій грошовій сумі 2500 грн., щомісячно але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку з урахуванням індексації, з дня набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду буде відповідати потребам дитини та буде достатнім для забезпечення гармонійного її розвитку. Також, судом встановлено, що позивачка несе додаткові витрати на утримання дитини, що підтверджуються наданими доказами з яких вбачається, що потреби спільної дитини сторін значно зросли. Малолітній син [PERSON] відвідує Дитячу № 46 в м. Чернівці де відвідує гурток «Фітбол», а також додатково гурток живопису, що вкрай необхідно для його психологічного та естетичного розвитку. Один місяць відвідування дитячої установа № 46 м. Чернівці коштує 300 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Один місяць відвідування гуртка «Фітбол» становить 120 грн., а один місяць відвідування гуртка живопису 240 грн. Тобто, на кожен місяць навідування дитиною дитячого садка та гуртків позивачка витрачає 660 грн. Також, коли дитина хворіє, позивачка змушена нести витрати і на її лікування. Позивачка посилається в позові на те, що на лікування дитини в середньому на рік вона витрачає біля 1200 грн. а це виходить біля 100 грн. в розрахунку на 1 місяць. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не надає позивачці. Для навчання дитини - купівлі одягу їй, взуття, спортивної форми, спортивного та художнього приладдя відповідач також будь-яких коштів не надає. Такі витрати позивачка змушена нести самостійно. Перед початком відвідування дитиною дитячого садка (Д\\у № 46, м. Чернівці) позивачка придбала дитині новий одяг та купляє додатково зошити, ручки і т.д. Крім цього, дитина розвивається, їй цікаво відвідувати гуртки в які вона її записала, а також відвідувати галереї і розважальні комплекси та ін. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку, а завданням батьків є забезпечення розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб. На придбання носильного одягу, спеціального одягу на відвідування дитиною гуртків, а також різного учбового приладдя в рік позивачка витрачає біля 4 600 грн. а це виходить біля 300 грн. в розрахунку на 1 місяць. Тому, з врахуванням вищевикладеного додаткові витрати на дитину складають в загальній сумі 1060 грн., що на думку суду мають бути оплачені сторонами порівну, тобто по 530 грн. кожен. Стаття 185 СК України передбачає, що той із батьків, з кого присуджено гнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про гнення аліментів не була поставлена, зобовязані брати участь у додаткових іатах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком ібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у даткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з їахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину )жуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення юво, періодично або постійно. Зазначена норма відносить до особливих обставин такі обставини, як розвиток здібностей дитини, її хворобу тощо. Таким чином, відповідно цих вимог закону, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], по 530 грн. щомісячно. Що\~стосується строку\~з якого\~слід стягнути\~аліменти у\~збільшеному розмірі то, суд вважає за необхідне відмовити позивачці у вимозі щодо стягнення аліментів з дня предявлення позову до суду, та розпочати їх стягнення з дня набрання рішенням законної сили, так як у відповідності до ст. 430 ЦПК України негайному виконанню підлягають рішення про стягнення аліментів а не збільшення їх розміру. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ст.141 ЦПК України належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial