Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

17.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ними, який зареєстрований 25 лютого 2014 року у Виконавчому комітеті Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 17. З позовної заяви поданої позивачем, вбачається, що 25 лютого 2014 року у Виконавчому комітеті Бурштинської міської ради Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між сторонами. У шлюбі народилася одна дитина: син, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння. Різні погляди на життя та ведення господарства, у зв`язку із цим шлюбні стосунки припинилися. Проживають окремо, примирення між ним неможливе, а тому шлюб слід розірвати. Просить позовні вимоги задовольнити з викладених у позові підстав. Позивач в судове засідання не з`явився. Згідно поданої ним заяви позовні вимоги підтримує повністю з наведених в позові підстав і просить справу розглянути без його участі. Дитину залишити проживати з матір`ю. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце судового засідання, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її участі, позовні вимоги визнала та просила залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 лютого 2014 року у Виконавчому комітеті Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.2019 року (а.с.6). У шлюбі в сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння, виникають конфлікти. Шлюбно-сімейні відносини припинилися, сім`я розпалася остаточно. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Дитину залишити проживати із матір`ю. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved