Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

15.10.2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 18.08.2012 р. відділом ДРАЦС реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1157. Також позивач заявила вимогу про залишення після розірвання шлюбу прізвища: « [PERSON] ». Позивач зазначає, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 18.08.2012 р., у шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . За останній рік сімейне життя з відповідачем погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності та сімейні відносини, відповідач не розумів сутності проблем, яки виникають у сім`ї, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Позивач зазначає, що на даний момент сім`я розпалася та існує формально, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам позивача. Ухвалою від 19.10.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 12.11.2020 р. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві позивач просила розгляд справи провести без її участі. Від відповідача надійшла заява, зареєстрована 26.10.2020 р. за вх. № 2964, про розгляд справи без його участі, у якій також зазначено про повне визнання позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 18.08.2012 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 9). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Частиною 3 статті 56\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 110\~Сімейного кодексу\~України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та не має підстав вважати, що внаслідок розірвання шлюбу будуть порушені права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Вказане підтверджується також заявою відповідача про визнання позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак 50 % судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а решта 50 % - стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved