Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

16 березня 2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій прохає встановити факт смерті його матері [PERSON], [INFO], уродженки с. Паліївка, Мало - Висківського району, Кіровоградської області, яка померла [INFO] у Кіровському районі м. Донецьк у віці 68 років. В обґрунтування вимог зазначив, що у Кіровському районі м. Донецьк [INFO] померла його матір [PERSON], про що свідчить довідка про причину смерті № 223 від 04.10.2016 року, видана Комунальним підприємством Центр первинної медико - санітарної допомоги № 24 м. Донецьк, свідоцтво про смерть, свідоцтво про заховання. Заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області з заявою про реєстрацію смерті. Однак, йому було відмовлено, скільки для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому заявник змушений звернутися до суду з вказаною заявою. Встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] та отримання в державному органі України свідоцтва про смерть. Ухвалою суду від 16 березня 2017 року за вказаною заявою відкрито провадження у справі. Заявник в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить заяву здовольнити. Представник зацікавленої особи - Новосанжарського районного відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Положеннями ст. 257-1 ЦПК України перебдачено, що заява про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Як вбачається з свідоцтва про народження заявника від 09.08.1974 року серії [NUMBER], виданого Петровським відділом ЗАГС м. Донецьк, померла [PERSON] є його матір'ю (а.с.5). Згідно довідки про причину смерті № 223 смерть [PERSON] настала у м. Донецьк. Причина смерті дихальна недостатність, двостороння пневмонія, крупноточна дифузна лімфома хронічна (а.с.7). Також в матеріалах справи міститься свідоцтво про смерть, видане Кіровським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька від 04.10.2016 року, з якого вбачається, що 04.10.2016 року померла [PERSON] (а.с.6). Згідно ч. 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З наведеної правової норми слідує, що свідоцтво про смерть [PERSON] є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть матері, виданого державним органом України та отримати допомогу на поховання.

Outcome: approved