Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

15 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з\~позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини мотивуючи його тим, що 07 вересня 2002 року вона\~зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач займається вихованням дитини, забезпечує її харчуванням, одягом. Крім того донька відвідує секції. Все це потребує значних коштів, але позивач самостійно не здатна в повній мірі цього забезпечити. Відповідач працевлаштований, має стабільний заробіток, інших стягнень за виконавчими документами не має, на утриманні інших дітей не має, але добровільно не виконує покладені на нього обовязки з утримання дитини, у звязку з чим просить суду задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти в сумі 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена\~належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явились до суду. Судом встановлено, що 07 вересня 2002 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про одруження 07 вересня 2002 року зроблено запис № 304 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України,\~батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В силу ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України\~, суд повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, дослідивши матеріали справи, суд враховує передбачений законом мінімум на дитину відповідного віку і ту обставину, що обовязок утримання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить гармонійний розвиток дитини та буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, як того вимагає ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved