Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~17.08.2018 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із уточненим в ході судового розгляду позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.05.2017 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписок від 21.05.2017 року та 12.06.2017 року, відповідно до яких позивачем було надано відповідачу грошові кошти у сумі 4\~000 доларів США, що станом на 22.05.2018 року за курсом НБУ складає 104\~334,40 гривень. Згідно вказаних розписок відповідач зобовязувалася повернути гроші до 12.08.2017 року, проте на теперішній час борг позивачу не повернула, на телефонні дзвінки не відповідає та від зустрічей приховується. На підставі чого позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 4\~000 доларів США, що станом на 22.05.2018 року становить 104\~334, 46 гривень та судовий збір у сумі 1\~067,78 гривень. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнив позовні вимоги та відмовився від стягнення трьох відсотків річних у сумі 24\~443,46 гривень. Позовні вимоги щодо стягнення суми боргу у розмірі 104\~334,46 гривень та судового збору підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що у 2013 році він дав у борг відповідачу грошові кошти у сумі 2\~000 доларів США, про що відповідач написала розписку. Пізніше, у 2014 році позивач повторно дав у борг відповідачу грошові кошти у сумі 2\~000 доларів США, про що відповідач написала ще одну розписку. Через три роки, у 2017 році позивач звернувся до [PERSON] для того щоб остання переписала вищезгадані розписки, оскільки з моменту виникнення боргового зобовязання минуло три роки. Зазначив, що відповідач процентів за користування грошима йому не повертала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що взяла у [PERSON] у 2013 році та у 2014 році в борг грошові кошти у сумі 4\~000 доларів США, відповідно до чого склала дві розписки. Проценти за користування грошовими коштами повертала позивачу кожного місяця продуктами харчування (молоком, яйцями, сметаною). Вказала, що походження розписки від 12.06.2017 року їй невідомо, оскільки вона її не писала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй відомо про те, що [PERSON], яка доводиться їй бабусею, взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 1\~000 доларів США та кожного місяця вони повертали проценти за користування грошовими коштами у вигляді продуктами харчування. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 21.05.2017 року [PERSON] склала дві розписки, згідно яких вона взяла у [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 4\~000 доларів США та зобовязувалася повернути гроші протягом півроку (а.с.8-9). 12.06.2017 року [PERSON] було складено розписку, відповідно до якої вона зобовязується повернути грошові кошти згідно складених нею раніше розписок до 12.08.2017 року (а.с.10). У статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За розрахунком позивача станом на 22.05.2018 року офіційний курс НБУ становить 26,08361500 гривень, що станом на 22.05.2018 року 4\~000 доларів США еквівалентно 104\~334,46 гривень. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила свої зобовязання щодо повернення суми позики в строк до 12.08.2017 року. Згідно правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 01.03.2017 року по справі № 6-284цс17, заборгованість за грошовими зобов'язаннями в іноземній валюті визначається за курсом на день прийняття судового рішення. При цьому суд повинен виходити з умови договору, в якій зазначено, за яким саме курсом валют - офіційним чи комерційним - розраховується сума в гривнях, що підлягає виплаті. Згідно відомостей Національного банку України щодо офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, 4\~000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день прийняття судового рішення становить 111\~232,54 гривень. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму позики у розмірі 4\~000 доларів США, що станом на 22.05.2018 року за офіційним курсом НБУ становить 104\~334,46 гривень. Окрім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~067,78 гривень. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 104\~334,46 гривень та судовий збір у сумі 1\~067,78 гривень.

Outcome: approved