Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

16.11.2020 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що з 2005 року вона та [PERSON] проживають в зареєстрованому шлюбі за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання, [PERSON] почав зловживати спиртними напоями та поводити себе неналежним чином, систематично ображав її, висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого вона постійно перебуває в стресовому стані, більше того - це все відбувається в присутності їх неповнолітніх дітей, що також негативно впливає на їх психічний стан. Вказані дії слугували підставою для звернення [PERSON] до суду із позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Оскільки вона внутрішньо переміщена особа, на даний момент змінити місце проживання не має змоги, під час розмови з [PERSON] вони дійшли згоди про те, що він покине місце спільного проживання та переїде проживати до своєї матері. Однак до цього часу він цього не зробив, а продовжує проживати разом з нами в будинку в окремій кімнаті. 16.11.2020 року о 01:00 годині, коли заявник із дітьми вже спали, чоловік будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння, вчинив «дебош». Почав нецензурною лайкою на неї кричати, хапати її за горло та погрожувати вбити її. На вказані дії зреагувала їх старша донька - [PERSON] , [INFO] , яка почала захищати [PERSON] , на що [PERSON] почав ображати нецензурними словами і її та виганяв їх з будинку. Заявник покликала на допомогу його матір - [PERSON] та сестру - [PERSON] , які живуть поряд з ними, за адресою: [ADDRESS] . Вони також захищали їх та намагалися втихомирити чоловіка. В цей час заявник із дітьми перебували на вулиці і очікували приїзду поліції, яку вона викликала близько 2 годин. Мама та сестра сказали [PERSON] , що їде поліція, щоб він заспокоївся. Коли наряд поліції прибув до них додому, [PERSON] виключив в будинку світло та вдав, що мирно спить. Працівники поліції відібрали пояснення у [PERSON] та поїхали геть. Вранці вона звернулась до працівників поліції, щоб вони відреагували на дії [PERSON] , однак отримала відповідь, що останній не побив її, тому вони можуть тільки провести з ним роз`яснювальну роботу, якщо він по виклику з`явиться до них. Однак заявник вже сьогодні боїться повертатися додому, також діти перебувають в дуже жахливому емоційному стані, бояться за її життя, оскільки чули, що їхній батько погрожував її вбити, а дітей забрати собі. Таким чином, вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства, оскільки однією з ознак домашнього насильства відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є психологічне насильство, від якого вона із дітьми систематично потерпають. Вважає, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї - необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис у вигляді заборонити йому перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , вести листування, телефонні переговори або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник та заінтересована особа в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада». За правилами ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. За таких обставин суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.10.2005 року, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті заявника (а.с.6) та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.10.2005 року (а.с.7), мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.8). [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №2607-10 від 20.10.2014 року (а.с.9). За цією ж адресою проживають також доньки [PERSON] - [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження. [PERSON] 16.11.2020 року звернулась до Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою та дала письмові пояснення щодо вчиненого відносно неї домашнього насильства її чоловіком - [PERSON] (а.с.3,4). У ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1)заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2)усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4)заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. За змістом до ст. 350-1, 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за місцем її проживання. Згідно з вимогами п.3, 6, 7, 8, ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зважаючи на переконання [PERSON] щодо високої вірогідності продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї та їх спільних дітей, а також настання тяжких наслідків для їх здоров`я, оскільки поліцією щодо кривдника не вживаються ніяких спеціальних заходів суд приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, про який просить заявник. На підставі ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved