overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

17.06.2014 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу у розмірі 868 грн. 33 коп., обґрунтовуючи вимоги тим, що за адресою: [ADDRESS] проживає відповідач, яка користується електроенергією на підставі особового рахунку [NUMBER], але обов'язків по сплаті за використану електроенергію не виконує належним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість на суму 868 грн. 33 коп. за період з 04.10.2006 по 27.09.2010. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач була належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи, однак до судового засідання не з'явилася, причину своєї неявки суду не повідомила. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено наступне: за адресою [ADDRESS] проживає відповідач, яка користується електроенергією на підставі особового рахунку [NUMBER]. Свої обов'язки по сплаті за використану електроенергію [PERSON] виконувала не в повному обсязі, в зв'язку з чим виник борг у сумі 868 грн. 33 коп. за період з 04.10.2006 по 27.09.2010. Згідно п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.99 розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. За п. 20 вищенаведених правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Відповідач, згідно доданих розрахунків боргу, не дотримується розрахункового періоду та не здійснює оплату за показниками приладу обліку. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим. Згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ними і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

17.06.2014 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачкою перебувають у шлюбі з 17.10.2003р., зареєстрованим у відділі РАЦС Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №430. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання з 2011 року, зберігати шлюб з відповідачем він не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.10.2003р., шлюб зареєстровано у відділ РАЦС Самарського району м. Дніпропетровська, актовий запис №430 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами які є у матеріалах справи. Також судом встановлено, що з 2011 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя, зберігати сім`ю позивач не бажає, та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з 2011 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, т.ч. суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

17.06.2014 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачкою перебувають у шлюбі з 28.08.2010р., зареєстрованим у відділі РАЦС Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №287. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання з травня 2013 року, зберігати шлюб з відповідачкою він не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.08.2010 року, шлюб зареєстровано у відділ РАЦС Самарського району м. Дніпропетровська, актовий запис №287 (а.с. 13). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 14), зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами які є у матеріалах справи. Також судом встановлено, що з травня 2013 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя, зберігати сім`ю позивач не бажає, та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з травня 2013 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, т.ч. суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

17.06.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 02.02.2008 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №38. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у них є спільна донька [PERSON] [INFO] Сімейне життя у них не склалось, основною причиною розпаду сімї є те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. Між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Фактично вони не підтримують сімейних відносин з середини 2011 року. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримав повні-стю, покликаючись на викладені в ньому обставини та не бажав мати термін на примирення. Відповідач у судовому засіданні позов не заперечила та пояснила, що вони як подружжя майже три роки проживають окремо, спільного господарства не ведуть, але дитину виховують разом. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 02.02.2008 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №38(а.с.4). З копії свідоцтва про народження вбачається, що у них [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Після розірвання шлюбу донька проживає з батьками за їх згодою. Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

17.06.2014 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 08.08.2003 року було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 706. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO] року, яка проживає разом з позивачем. Місце проживання дитини сторони вирішили спільно, тому суперечки щодо місця проживання дитини відсутні. З квітня 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, сторони проживають окремо один від одного, будь-які стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття кохання один до одного, шлюб став носити формальний характер. Спору про поділ майна, набутого під час шлюбу, між сторонами немає. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та дату розгляду цивільної справи був сповіщений судом належним чином, пославшись на хворобу. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, за умови заочного розгляду справи. Судом встановлено, що 08.08.2003 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 706, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Сторони не підтримують шлюбні відносини з квітня 2014 року, проживають окремо один від одного, будь-які стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття кохання один до одного, шлюб став носити формальний характер. Спору про поділ майна, набутого під час шлюбу, між сторонами немає. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO] року, яка проживає разом з позивачем. Належних доказів про те, що місце проживання дитини сторони вирішили спільно, тому суперечки щодо місця проживання дитини відсутні, суду надано не було. Клопотань про надання строку для примирення сторони до суду не подавали. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

17.06.2014 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 08.08.2003 року було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 706. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO] року, яка проживає разом з позивачем. Місце проживання дитини сторони вирішили спільно, тому суперечки щодо місця проживання дитини відсутні. З квітня 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, сторони проживають окремо один від одного, будь-які стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття кохання один до одного, шлюб став носити формальний характер. Спору про поділ майна, набутого під час шлюбу, між сторонами немає. В судове засідання позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу. За строк, наданий суду для примирення сторін, відповідач не зробив жодних спроб зберегти шлюб. Відповідач в судове засідання заперечував проти розірвання шлюбу, вказуючи, що збереження шлюбу потрібно для виховання неповнолітньої дитини та він кохаю свою дружину. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.08.2003 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 706, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Сторони не підтримують шлюбні відносини з квітня 2014 року, проживають окремо один від одного, будь-які стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття кохання один до одного, шлюб став носити формальний характер. Спору про поділ майна, набутого під час шлюбу, між сторонами немає. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO] року, яка проживає разом з позивачем. Надані сторонами докази та пояснення щодо місця проживання дитини виходять за межи заявлених позовних вимог, тому не приймаються судом до уваги. Клопотань про надання строку для примирення сторони до суду не подавали. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

17.06.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини. Тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання сина - [PERSON], [INFO], до повноліття дитини на користь позивача. На підставі ст. ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

17.06.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 13.08.2011 року. Свою вимогу мотивує тим, що з відповідачем спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому з січня 2014 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачки надійшла заява, в якій вона позов підтримала, справу просить розглянути без її участі та не заперечує про постановлення заочного рішення, а судові витрати покласти на неї.(а.с.25) Відповідач також не з»явився в судове засідання, призначене на 02.09.2014 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

17.06.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; дитину залишити на вихованні позивача до її повноліття; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON]; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 12.11.1994 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем не знаходять взаєморозуміння, мають різні погляди на життя, втратили один до одного почуття любові, припинили шлюбні відносини. Відповідач вигнав її разом з дітьми з дому, зловживав спиртними напоями, наносив їй побої, ображав нецензурними словами, тому вона змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зробив усну заяву, якою визнав позовні вимоги в повному обсязі, наслідки даної процесуальної дії були роз'яснені, згідно ст. 174 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 12 листопада 1994 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Кам'янобрідською селищною радою Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 12.11.1994 року (а.с.6). Від шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та визнав позовні вимоги, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на виховання для позивачки малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

17.06.2014 року [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати два договори від 01 жовтня 2006 року, укладені між нею та [PERSON] на оренду двох земельних ділянок, загальною площею 7,33 га за державними актами на право власності на земельну ділянку серії МК № 917214 та серії МК № 133976 виданих від 15.09.2008 року, зареєстровані за № 040702001616 та за № 040702001617 від 22.01.2007 року; судові витрати покласти на відповідачку, мотивуючи тим, що відповідачка не виконує вимоги договору, не вчасно сплачує орендну плату, а також передала земельну ділянку у суборенду без її згоди. 02.09.2014 року [PERSON] надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила розірвати договір оренди землі, укладений 01.10.2006 року між нею та [PERSON] та зареєстрований в ДЗК Новобузького Держземагенства від 22.01.2007 року за № 040702001617; судові витрати покласти на відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Суд ухвалює рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, доведений і підлягає повному задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи 01.10.2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди землі, а саме земельної ділянки площею 4,39 га ріллі, яка знаходиться на території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Згідно інформації сільського голови Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області Бурдейної Л.В. від 14.07.2014 року, земельна ділянка [PERSON] знаходиться в суборенді у ФГ «Кондор С». Відповідно до вимог ст.8 ЗУ «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Як вбачається зі змісту договору оренди, передача земельної ділянки у суборенду не передбачена та з позовної заяви вбачається, що позивачка не надавала відповідачці згоду на суборенду земельної ділянки. Крім того, відповідачка не виконує вимоги п.9, п.11, п.31 Договору оренди, а саме, не своєчасно сплачує орендну плату. Відповідно до вимог ст.32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved