Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

15.01.2021 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 04.09.2010 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сім`я фактично носить формальний характер, шлюбні відносини припинені з вересня 2018 року, спільного господарства сторони не ведуть, відновлення подружніх стосунків позивач вважає неможливим, майнових спорів між ними немає. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Ухвалою від 19.01.2021 позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу направлено до Київського апеляційного суду для визначення підсудності (а.с.12). Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.02.2021 вказану справу повернуто до Радомишльського районного суду Житомирської області для розгляду (а.с.20). Ухвалою від 04.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 31.03.2021 з викликом сторін (а.с.27). Беручи до уваги, що зареєстроване місце проживання відповідача м. Севастополь, на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання на 31.03.2021 (а.с.31). 31.01.2021 позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.33). В зв`язку із неявкою сторін розгляд справи було відкладено на 20.04.2021 (а.с.34), про що 31.03.2021 на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання на 20.04.2021 (а.с.36). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду були повідомлені належним чином, на адресу суду відзив на позовну заяву, заяви чи клопотання (окрім заяви позивача про розгляд справи без її участі) не надходили. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2010 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище і чоловіка і дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8). Згідно Довідки від 18.08.2020 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , зареєстроване місце проживання останньої: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с.9). Як зазначає у позові позивач, сторони на протязі тривалого часу (з вересня 2018 року) шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення з відповідачем не можливе. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач будь-яких заперечень не надіслав до суду, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, судом встановлено, що у сторін спільне сумісне життя не склалося, сторони вважають збереження сім`ї неможливе, спору щодо утримання та виховання дітей не має, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, взявши до уваги фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, та на підставі ст.ст. 24, 110, 112, 113, 115 СК України,

Outcome: approved