Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

15 січня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову зазначив, що 01 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MRXRRX12460176, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4866.72 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного кредитного договору, він складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. В порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим станом на 15.06.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 21 786,21 грн., яка складається з наступного: 3327,47 грн. - заборгованість за кредитом; 504,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 934,40 грн. по комісії за користування кредитом, 17019,37 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 11 067,70 грн., яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.06.2013 року та стягнута з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 10 718,51 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 535,93 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість становить 11 754,44 грн. Посилаючись, зокрема на ст.ст.530, 599, 1054 ЦК України, банк просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11 754,44 грн. за кредитним договором № MRXRRX12460176 від 01.07.2008 року, а також судовий збір у розмірі 1218,00 грн. В судове засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, не з'явилася, попередньо зазначивши у позовні заяві, що в разі неявки в судове засідання відповідача, він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідно до інформації, одержаної в порядку передбаченому ч.3 ст.122 ЦПК України від Орджонікідзевскього РВ у м. Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, відповідач [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], але з 07.09.2015 року був знятий з реєстрації. Відповідно до положень ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. З Газети «Урядовий Курєр» від 18 лютого 2016 року № 32 вбачається, що [PERSON] був повідомлений про місце, день та час розгляду справи. Однак, у призначений час в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв, хоча про місце і час судового розгляду справи вважався повідомленим належним чином, заяву про розгляду справи за його відсутності до початку судового засідання до суду також не подав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MRXRRX12460176, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4866,72 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частина 3 ст.1049 ЦК України передбачає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно розрахунку заборгованості за Договором, станом на 15.06.2015 року сума заборгованості становить 21786,21 грн., яка складається з наступного: 3327,47 грн. - заборгованість за кредитом; 504,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 934,40 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 17019,37 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Крім того, відповідачу були додатково нараховані 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); 535,93 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Доказів того, що заборгованість у відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитом та процентами за користування кредитом відсутня, суду не надано. Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Доказів того, що відповідач [PERSON] проживає поза межами м. Маріуполя позивачем суду не надано. До того ж, суд враховує, що ПАТ КБ «Приватбанк» звертаючись до суду з позовом до [PERSON] зазначив містом його проживання м. Маріуполь. Також, суд враховує, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2013 року по справі №263/1773/13-ц з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вже була стягнута заборгованість за кредитом за договором № MRXRRX12460176 від 01.07.2008 року, яка складалася із заборгованості за кредитом в сумі 3327,47 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 504,97 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором в сумі 17019,37 грн.,; 934,40 грн. по комісії за користування кредитом. Таким чином, повторно брати до уваги вже стягнути суми при новому розрахунку суми заборгованості відповідача станом на 15.06.2015 року суд вважає безпідставним. Вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення пені за період з 14.04.2014 по 15.06.2015 року, а також суми штрафів у вигляді фіксованої частини та процентної складової задоволенню не підлягають. З нового розрахунку заборгованості, який наданий банком вбачається, що загальний розмір пені станом на 15.06.2015 року становить 10718,51 грн. Розмір пені за період з 04.02.2013 по 13.04.2014 року (429 днів) становить 793,65 грн. або 1,85 грн. (239,13 грн./129) на день. Отже розмір пені за період з 04.02.2013 по 13.04.2014 року (429 дні) становить 793,65 грн. (1,85 х 429). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом саме в розмірі 793,65 грн. є обгрутнованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає необхідним відмовити ПАТ КБ Приватбанк в частині позовних вимог щодо стягнення штрафу, як його фіксованої частини та і процентної складової за порушення виконання зобовязання за кредитним договором, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України у справі № 6-2003 цс-15. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1218,00 грн. та витрати, пов'язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача до суду на розгляд справи в розмірі 630 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial