Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

15.01.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів стягуваних на її користь з [PERSON] згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16.03.2020 року (справа № 273/584/20) та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] з індексацією розміру аліментів згідно закону. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно із судовим наказом Баранівського районного суду Житомирської області від 16.03.2020 року (справа № 273/584/20) з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.03.2020 року до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Оскільки розмір стягуваних аліментів є недостатнім для забезпечення матеріальних потреб дитини, відповідач є працездатним, працює неофіційно і отримує дохід, змушена звернутися до суду з заявою про захист порушених прав. Відповідач [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву про збільшення розміру та способу стягнення аліментів на утримання малолітнього сина в якому зазначив, що позов не визнає. В обґрунтування відзиву на позовну заяву вказав, що він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі встановленому судовим наказом. Доводи позивача щодо зміни його матеріального стану не підтверджені належними доказами, інформація не відповідає дійсності, оскільки він офіційно ніде не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків та сільського господарства, має сезонний невеликий дохід. Здійснює догляд за сімдесяти дев`яти річною хворою матір`ю, тому залишити постійне місце проживання та поїхати на заробітки не має можливості. Просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 26). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, але без їх виклику, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від учасників справи не надходили. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Позивач [PERSON] в судовому засіданні показала, що відповідач працює неофіційно, приховує дохід, в лютому 2021 року аліментів зовсім не сплатив. Вона ніде не працює, проживає за кошти дитини, працевлаштуватися не має можливості, оскільки потрібно відводити дитину в садочок. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити та додатково вказав, що сума стягуваних аліментів визначена судовим наказом Баранівського районного суду Житомирської області не в повному обсязі задовольняє матеріальні потреби дитини, не вистачає коштів на проживання, харчування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання цивільної справи був повідомлений належним чином (а.с. 27). У відзиві на позовну заяву позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Оскільки цивільна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає розгляду справи. Суд, вислухавши представника позивача, позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство (а.с. 7). Згідно з судовим наказом Баранівського районного суду Житомирської області № 273/584/20 від 16.03.2020 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.03.2020 року до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 10). Довідкою про склад сім`ї та двору, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 282 від 11.03.2020 року стверджується, що позивач проживає в [ADDRESS] , до складу сім`ї входять чоловік [PERSON] - відповідач по справі та син [PERSON] , земельної ділянки, сінокосу, пасовища, земельної частки (паю) сім`я - не має (а.с. 8). [PERSON] знаходиться на обліку в Баранівському РУПСЗН, одноразова допомога при народженні дитини проводилась до 31.01.2020 року (а.с. 11). Довідкою про доходи № 4281 4521 5028 1258 стверджується, що пенсіонер [PERSON] перебуває на обліку в Новоград - Волинському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника, сума пенсії за період з 01.07.2020 року по 31.12.2020 року складає 1712,00 грн. (а.с. 12). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, отриманих 04.12.2020 року за № 113, [PERSON] за період з ІІ кварталу 2020 року по ІІІ квартал 2020 року доходи не отримувала (а.с. 13). [PERSON] [INFO] , відвідує Кашперівський дошкільний навчальний заклад, що підтверджується довідкою № 6 від 12.02.2021 року (а.с. 28). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено вимоги ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми, щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. Суд критично оцінює покази позивача дані в судовому засіданні, як на підставу своїх вимог в частині того, що вона ніде не працює, проживає за кошти дитини, працевлаштуватися не має можливості з причини перебування дитини в садочку (потрібно відводити та забирати), оскільки [PERSON] будучи працездатною особою, не маючи порушень здоров`я та інших утриманців, окрім малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , має можливість працевлаштуватись та отримувати регулярний дохід, а тому відсутність у позивача на даний час постійного місця роботи з причин вказаних вище, не може слугувати підставою для зміни порядку та способу стягнення аліментів на утримання дитини, крім того відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. З огляду на вищевикладене, всебічна, повна, об`єктивна та безпосередня оцінка, як сукупності наданих до суду доказів та документів, так і кожного доказу окремо, не надають можливості встановити, що з часу видачі судового наказу 16.03.2020 року щодо стягнення на користь позивача для утримання дитини аліментів в розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, змінились сімейний стан, стан здоров`я, життєві обставин та/або матеріальне становище позивача, які б могли слугувати підставою для зміни порядку та способу стягнення аліментів на утримання дитини. Разом з тим, судовим наказом встановлений розмір аліментів, який просила [PERSON] при звернення до суду з заявою про видачу судового наказу та повністю відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів встановленому ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідач [PERSON] сплачує кошти на утримання дитини визначені судовим наказом Баранівського районного суду, заборгованість по сплаті аліментів відсутня, сімейний стан не змінився, матеріальне становище не змінилося. Отже враховуючи, що доказів, які б були підставою для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини суду не надано, позивач не довела підстави позову про зміну способу стягнення аліментів, визначених судовим наказом Баранівського районного суду від 16.03.2020 року, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Судові витрати віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від їх сплати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed