Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

16 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Державного підприємства «Об`єднання спортивно-господарських споруд», про стягнення середньої заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, позовну заяву передано до провадження судді Саадулаєва А.І. Предметом позову є стягнення з Державного підприємства «Об`єднання спортивно-господарських споруд» 122594,70 грн. середньої заробітної плати за кожен день прострочення її виплати, за період з 01.07.2018 по 31.12.2020, а також 102127,00 грн. індексації заробітної плати за період з 01.07.2018 по 31.12.2020. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.04.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.07.2015 року Шевченківський районний суд м. Києва виніс рішення, яким стягнув на користь позивача з ДП «Об`єднання спортивно-господарських споруд» заборгованість по заробітній платі, середньої заробітної плати за кожен день прострочення з її виплати. Стягнуто суму у розмірі 125987,68 грн., виходячи з розрахунку наданого позивачем. Суд зазначив, що заборгованість відповідача по заробітній платі становить 28576,07 грн., що було встановлено судовим рішенням від 16.07.2015 року по справі 761/33319/14-ц. Також, рішенням встановлено факти виникнення та припинення трудових відносин між сторонами, порушення роботодавцем норм трудового права та не виплату позивачу належні йому суми, невиплати належної йому заробітної плати за кожен день прострочення з виплати заробітної плати з розрахунку 4086,49 грн. в місяць. Рішення суду не виконано, грошові кошти не сплачені колишньому працівнику. За таких обставин, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на його користь 122594,70 грн. середньої заробітної плати за кожен день прострочення з виплати заробітної плати та 102127,00 грн. індексації заробітної плати за період з 01.07.2018 р. по 31.12.2020 року. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності та надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Третя особа пояснень суду не надала. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши надані докази, та надавши їм відповідну оцінку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із Державним підприємством «Об`єднання спортивно-господарських споруд», а саме з 20.09.2010 року до 24.07.2013 року обіймав посаду Керівника структурного підрозділу. Так, як свідчить запис у трудовій книжці позивача, копія якої наявна в матеріалах справи, [PERSON] був звільнений з посади відповідно до положень ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2015 р. задоволено позов [PERSON] до Державного підприємства «Об`єднання спортивно-господарських споруд» про стягнення сум, належних працівникові при звільненні, середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку та індексації виплат. С Державного підприємства «Об`єднання спортивно-господарських споруд» на користь позивача стягнуто кошти у розмірі 125 987,68 грн. Так, судом було встановлено, що згідно довідки відповідача від 20 березня 2015 р. за № 61, виданої на ім`я позивача, заборгованість по заробітній платі складає 28576,07 грн. Також судом встановлено, що сума у розмірі 28576,07 грн. при звільненні позивача з посади виплачена не була. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2020 року позов [PERSON] до Державного підприємства «Об`єднання спортивно-господарських споруд», про стягнення заборгованості з середньої заробітної плати за кожен день прострочення з виплати заробітної плати - задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Об`єднання спортивно-господарських споруд» на користь [PERSON] середній заробіток за період з 01.08.2015 р. по 30.06.2018 р. у розмірі 143027,15 грн. та індексацію заробітної плати у розмірі 62191,89 грн. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Позивач зазначає, що заробітна плата так і не виплачена, а тому він повторно звернувся до суду за захистом своїх прав. Положеннями ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За приписами ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В розумінні положень ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Статтею 95 КЗпП України визначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам частини втрати доходу у зв`язку із порушенням строків її виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу ( особи ). В свою чергу за приписами ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам частини втрати доходу у зв`язку із порушенням строків її виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати ( далі - компенсація ) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Як вбачається з наданих доказів, рішення суду не виконано, грошові кошти належні позивачу не сплачені, виконавчий документ відповідною постановою державного виконавця Печерського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 08.05.2019 р. повернуто стягувачу. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про виплату [PERSON] при звільненні належних йому сум в повному обсязі. Доказів, які б свідчили про зворотне під час розгляду справи отримано не було. Як свідчить розрахунок наданий позивачем, який було перевірено судом, розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь [PERSON] з відповідача за період з 01.07.2018 р. по 31.12.2020 р. становить 122594,70 грн., та індексація заробітної плати за зазначений період - 102127,00 грн. За встановлених обставин, суд вважає за можливе задовольнити заявлені позивачем вимоги в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved