overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ним та відповідачем [PERSON] 25.07.2001 року було укладено шлюб. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 25.07.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2015 року, актовий запис №716 (а.с.4). Від даного шлюбу в них народилася син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. З 2003 року сторони проживають окремо. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON].. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.08.2013 року він уклав шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 372 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть, а тому позивач [PERSON]. просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 02 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 372 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2010 року. Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що протягом останніх п'яти років сімейне життя з чоловіком поступово погіршувалося, що привело до припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на вирішення сімейних та побутових питань, через що виникали часті сварки, що призвело до втрати порозуміння та любові. [PERSON] зазначила, що її чоловік нехтує сімейними цінностями, не здатен підтримувати нормальну психологічну атмосферу в сім'ї, не піклується про побудову сімейних відносин на почуттях любові, дружби, взаємоповаги. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, дитину залишити мешкати разом з нею. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, пояснила, що зараз з чоловіком вони не мешкають як родина, їх життя схоже на сусідство. Часто між ними виникають сварки на побутовому рівні. Дитина є свідком цих сварок, що негативно на неї впливає. Вони хоча й мешкають разом, але спільне господарство не ведуть, будь-які сімейні відносини припинили, окремо вирішують фінансові питання. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, не бачить ніякого сенсу зберігати шлюб. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу. Пояснив, що жити однією сім'єю у них не виходить, оскільки дружина не задоволена матеріальною стороною їхнього життя, сімейні стосунки себе вичерпали. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають разом, але сімейних відносин між ними немає. Зберігати шлюб сторони не бажають, позивач категорично наполягає на позовних вимогах. Відповідач визнав позовні вимоги, не бачить сенсу в подальшому збереженні шлюбу. Суд вважає, що зобов'язати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Суд вважає за можливе неповнолітню дитину залишити проживати з матір'ю, оскільки батько дитини не заперечує проти цього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який було розірвано 02 червня 1997 року. Сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони проживають разом, але сімейні стосунки не підтримують. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на доньку у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця, але не менше мінімуму, встановленого законодавством, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, бажає, щоб аліменти стягувалися з відповідача за рішенням суду, оскільки не має впевненості, що він буде надавати їх в подальшому в добровільному порядку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, згоден на стягнення з нього аліментів в судовому порядку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Сторони по справі мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, а також в повному обсязі визнав позовні вимоги в судовому засіданні, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї не має, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 487,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачкою вони уклали шлюб 01.03.2013 року, який зареєстрували у Виконкомі Миколаївської міської ради Донецької області України, актовий запис № 9. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дитини немає. На даний час вони з відповідачкою шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії 1-НО № 306731, 01.03.2013 року між [PERSON] та Грек (до шлюбу Геренюк) [PERSON] зареєстровано шлюб у Виконкомі Миколаївської міської ради Донецької області України, актовий запис № 9. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що згідно до укладеного договору № К223СС9РРК0004 від 03.08.2011 року [PERSON] 03.08.2011 року отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 13.08.2015 року за відповідачем наявна заборгованість по поверненню заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом в сумі 11 762, 62 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 583,77 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 0,97 гривень; заборгованість по комісії 140,00 заборгованість за пеню 10001,56 ; штраф (фіксована частина) - 500 гривня; штраф (процентна складова) - 536,31 гривні. Просять стягнути з відповідача заборгованість, витрати по сплаті судового збору 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подали заяву в якій позов підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач по справі в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Виходячи з вищенаведеного та зі згоди позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що із відповідачем 05 червня 2006 року уклала шлюб. Подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, хоча працює водієм в ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс», де отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати таку допомогу. Просить стягнути із відповідача в свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частина від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на стягненні з відповідача аліментів на утримання дітей у вказаному в позові розмірі. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що має повнолітнього сина і на даний час в провадженні суду знаходиться цивільна справа про стягнення з нього аліментів на утримання вказаного сина на період навчання, а тому згідний сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, що сторони на даний час перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Бузаківською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області 14 лютого 1997 року. Подружжя має на даний час неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що стверджено її свідоцтвом про народження (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VІIІ від 28.12.2014 року передбачено, що з 1 вересня 2015 року для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить 1455 грн., що 30 % становитиме 436 грн. 50 коп. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини сторін, відповідача, який має повнолітнього сина, який навчається і на розгляді в суді перебуває справа про стягнення аліментів на період його навчання, суд у відповідності до вимог ст. 183 ч. 1 СК України, визначає аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, оскільки [PERSON] не довела суду, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти в розмірі, якому вона просить. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що в період з 15.01.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Дітей від спільного життя не мають. Як зазначає позивач, причиною розпаду їх сім?ї є та обставина, що чоловік не знаходив спільної мови з її сином та ввесь час намагався вигнати з дому. При таких обставинах, на думку позивача, примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що збереження шлюбу дійсно не можливе, оскільки на даний час у неї вже існує нова сім?я. Крім того, під час усього часу подружнього життя чоловік не находив спільної мови з її сином від першого шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що не має жодного заперечення проти розірвання шлюбу з позивачем, оскільки в нього також уже існує інша сім?я. Вислухавши сторони та вивчивши докази, що є у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.01.2012 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.01.2012 року, видане Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області.( а.с.4) Як вбачається з пояснень сторін їх подальше подружнє життя неможливе та суперечить інтересам обох, оскільки вони не мають наміру відновлювати подружні стосунки. До того ж на даний час у кожного з них вже існує нова сім'я. При таких обставинах, суд вважає, що реєстрація шлюбу на даний час носить формальний характер і повинна бути розірвана. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\3 частини, від усіх видів заробітку (доходу), що місячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дітей, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 1997 року, який було зареєстровано Корабельним райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 569. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Діти проживають та знаходяться на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, а тому він має можливість, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, надавати аліменти у розмірі 1\\3 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, на користь позивачки, на утримання дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 1997 року, який було зареєстровано Корабельним райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва міського, актовий запис № 569. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Діти проживають та знаходяться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач є здоровим, матеріально забезпеченим, так як працює та отримує щомісячно заробітну плату, інших утриманців немає. Тому суд, враховуючи стан здоровя, матеріальний та сімейний стан відповідача, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\3 частини його заробітку (доходу) на дитину на користь позивача. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі 350 грн. на кожну дитину щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щоз 09 лютого 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Магдалинівського районного суду від 25 грудня 2014 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дітям матеріальної допомоги, тому він змушений звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дітей. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 09 лютого 2007 року по 25 грудня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а. с. 6-9). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, оскільки відповідач зобов'язана їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу дітям. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved