overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

15 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов позивач мотивує тим, що він із відповідачем зареєстрували шлюб 06 червня 1981 року, актовий запис №19 у Виконавчому комітеті Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, сімейні відносини біля восьми років тому припинились. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подружні стосунки не підтримують. Вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе, в зв'язку з чим він звернувся із даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій вказала, що позов визнає, просить суд розглянути справу у її відсутність. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 червня 1981 року сторони зареєстрували шлюб в Виконавчому комітеті Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницькій області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (видано повторно), серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, відповідач визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON]», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

15 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов позивач мотивує тим, що він із відповідачкою зареєстрували шлюб 28 червня 2001 року, актовий запис № 4 у Виконкомі Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння щодо обовязків чоловіка та дружини в сімї. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подружні стосунки не підтримують. За таких обставин подальше проживання однією сім'єю та збереження шлюбу неможливе. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, проте надав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити, а справу розглядати у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що позов визнає, просить суд розглянути справу у її відсутність. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 червня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-АМ №060064 (а.с.3). В період шлюбу в сторін народилась дочка: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ №312112 (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини справи визнані сторонами, а також те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачкою, спільне проживання сторін у шлюбі буде негативно впливати на їх взаємовідносини та виховання і розвиток їхньої дитини. Суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, так як спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

15 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2008 року. Від шлюбу мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені 20 грудня 2014 року. Зазначає, що з 2012 року між ними стали виникати сварки та скандали на ґрунті взаємного непорозуміння. Відповідач жив сам собі, не рахувався з її інтересами, інтересами дитини, вихованням якої не займався. Вважає, що сімя розпалась саме через наведені обставини та надалі не може бути збережена. На примирення не згодна. Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, доводи заяви та позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Латиш» без змін. Відповідач у судове засідання не прибув, надавши заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 20 травня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 63. Також встановлено, що сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 25 грудня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1111. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, прийшов до висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

15 червня 2015 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 17.05.1997 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Словянська, актовий запис №226, від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 17.05.1997 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Сугак) зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Словянська, актовий запис №226, від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

15 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням № 12 по вул. Комсомольська, в смт. Олишівка Чернігівського району та області. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником вищезазначеного будинку та позбавлений можливості належним чином користуватись та розпоряджатись своєю власністю, оскільки відповідач, яка зареєстрована у будинку тривалий час в ньому не проживає, участі в його утриманні не приймає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач, будучи повідомленою про день та час розгляду справи за місцем реєстрації, в судове засідання не з»явилась, а тому суд визнав можливим провести заочний розгляд справи, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Треті особи в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.6) позивач [PERSON] є власником будинку № 12 по вул. Комсомольська, в смт. Олишівка Чернігівського району та області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Олишівської селищної ради Чернігівського району та області (а.с.8), відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою : [INFO] та області. Факт непроживання [PERSON] за вказаною адресою більше п»яти років встановлений актом, складеним 11 червня 2015 року комісією у складі Олишівського селищного голови, завідувача військово-обліковим бюро Олишівської селищної ради та депутата Олишівської селищної ради (а.с.9). Враховуючи те, що будинок перебуває у приватній власності позивача, суд вважає, що дані правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з положенням якого член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи надані суду докази та доводи сторін, в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку, що відповідач добровільно змінила своє місце проживання і є такою, що понад рік без причин, які б могли бути визнані судом поважними, не проживає в будинку, належному на праві власності позивачу, не приймає участі в утриманні будинку, а отже з метою усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: вул. Комсомольська, будинок 12, смт. Олишівка,Чернігівського району, Чернігівської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

15 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти у розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на її утримання до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 02 вересня 2001 року нею з відповідачем укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Глухівського міськуправління юстиції Сумської області, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує лише соціальну допомогу, а тому просить стягнути аліменти у розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених ним у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 02\~вересня 2001 року сторони одружились у відділі реєстрації актів громадянського стану Глухівського міськуправління юстиції Сумської області, про що зроблено запис за № 173 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Судом встановлено, що позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягаю задоволенню і на утримання дружини [PERSON] з відповідача повинно бути стягнено ? частку від його заробітку (доходу) щомісяця. Інших даних про матеріальний стан одержувача та платника аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

15 червня 2015 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сімї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за нею. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище «Менська». У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Судом встановлено, що сторони 08 червня 2013 року у Корюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Корюківського району, Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №29, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕЛ №077246, виданим Корюківським відділом реєстрації актів цивільного стану, Чернігівської області 08 червня 2013 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Подружжя неодноразово намагались налагодити нормальне сімейне життя, домовлялись не сваритись, знаходити компроміси по спірним питанням, поступатись один одному під час зясування стосунків, але це давало результат тільки на незначний час. На даний час вони проживають за різними адресами, сімейних стосунків не підтримують. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сімї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, слід залишити за нею, оскільки вона в заяві вказує про залишення його за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

15 червня 2015 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 16.02.1985 року, який зареєстрували у Палаці одруження м. Горлівки Донецької області, актовий запис № 432. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дитини немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, серії ІV-НО № 394944, 16 лютого 1985 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Андрєєва) [PERSON] зареєстровано шлюб у Палаці одруження м. Горлівки Донецької області, актовий запис № 432. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

15 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 серпня 1984 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 10 серпня 1984 року, актовий запис № 789 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved