Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

16 березня 2020 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначає, що з 10 листопада 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має через відсутність взаєморозуміння, любові, поваги та довіри. Вважає, що примирення подружжя є неможливим, оскільки вищевказані обставини тривають значний час та спроби помиритися результату не мали. Вказує, що шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому просить шлюб розірвати та залишити їй набуте прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте у позовній заяві зазначила, що просить розгляд справи проводити без її участі на підставі поданих матеріалів; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити; не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с. 2-3). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав заяву від 06.04.2020р. про визнання позову, просить розірвати шлюб та розглядати справу у його відсутності (а.с. 36). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 10 листопада 2007р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом № 118, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10.11.2007р. Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області (а.с. 4). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.11.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області, та [INFO] - син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.12.2016р. Ново дністровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с. 5-6). На даний час за адресою [ADDRESS] , зареєстровані сторони та їхні діти, що підтверджується довідкою від 03.03.2020р. № 738 (а.с. 21). Проте, як стверджує позивач та вбачається із акту обстеження сімї від 02.03.2020р. фактично за вищезгаданою адресою проживає лише позивач із дітьми (а.с. 20). Таким чином, на момент подання позовної заяви сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Позивач [PERSON] вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, часу на примирення не бажає та вважає шлюб формальним. Відповідач [PERSON] жодних заперечень проти позову не надав та в заяві від 06.04.2020р. вказав, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає недоцільним подальше підтримання сімейних відносин та не бажає збереження шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, беручи до уваги визнання відповідачем позову, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається із Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.11.2007р., після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Таким чином, враховуючи бажання позивача залишити прізвище, яке вона набула при реєстрації шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 420, 40 грн., а також позивачу слід повернути судовий збір в сумі 420, 40 грн. з державного бюджету. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved