Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

17.01.2020 позивач звернулась до суду з позовом, який уточнила 26.02.2020, в якому зазначає, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10.08.2001 Рубіжанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №238. Від шлюбу мають неповнолітню дитину- інваліда, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вона опікується сином,який потребує постійного догляду, піклування, лікування. Відповідач ухиляється від надання їй допомоги, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь, як на особу,що проживає з дитиною - інвалідам, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.01.2020 прийнято цю позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.03.2020 до суду надійшов відзив на позов представника відповідача, в якому він зазначає ,що позивач позовні вимоги визнає частково, в частині стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина. У частині стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача просить відмовити, оскільки відповідач працює та отримує заробітну плату в розмірі 4173,00 грн. у місяць, інших доходів не має. Позивач також працює- вчителем фізкультури у ЗОШ № 4 м. Рубіжне. Крім того, позивачем не доведено, що відповідач має будь яку матеріальну можливість її утримувати, а також те, що вона позбавлена можливості отримувати будь-який вид заробітку, оскільки опікується дитиною, та нездатність дитини обходитись без постійного стороннього догляду ( а.с.39-41). У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, пояснила ,що вона проживає з сином- інвалідом, на лікування якого потрібні кошти. Зазначила,що вона працює вчителем фізкультури. У той час, коли вона знаходиться на роботі, за сином доглядає її мати - бабуся хлопчика,яка проживає разом з ними. Позивач наполягала на тому,що підставою її позову в частині стягнення аліментів на себе, як на особу,що проживає з дитиною-інвалідом-є потреба в грошових коштах на лікування , оздоровлення, розвиток дитини. В цей час їй необхідні кошти в розмірі 19645 грн. для лікування сина в реабілітаційній клініці в м.Трускавець.Саме на це і підуть аліменти,які вона просить стягнути з відповідача на своє утримання. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково - в частині стягнення аліментів на утримання дитини. У частині стягнення аліментів на утримання позивача просив відмовити, пояснив, що має невелику заробітну плату і тому не в змозі оплачувати аліменти і на утримання позивача.Також зазначив, що допомагає дітям по мірі можливості . Суд, заслухавши позивача, відповідача , розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що передбачено ст. 81 ЦПК України. Згідно зі ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом установлено, що позивач перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 10.08.2001 Рубіжанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №238 (свідоцтво про одруження - а.с.3). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження - а.с.4), який проживає разом з позивачем (довідка - а.с.-6). Відповідно висновку ВВК №425 обласної дитячої консультативної лікарні м. Лисичанськ від 18.12.2015, [PERSON] , [INFO] , має діагноз :дитячий церебральний параліч і має право на отримання державної соціальної допомоги як дитина - інвалід ( а.с.14). Згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого 08.08.2016 Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, [PERSON] , [INFO] , є законним представником ( опікуном) дитини інваліда або інваліда з дитинства, визнаного недієздатним - [PERSON] , [INFO] ( а.с.15). Вказані обставини не заперечувались сторонами. Відповідач повністю визнав позовні вимоги в цій частині. Таким чином, суд вважає,що позовні вимоги про стягнення з відповідача на утримання дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на користь позивача,як особи,з ким проживає дитина-інвалід, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно довідки про доходи, виданої ТОВ «Буковина транс», [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів та отримав загальну суму доходу за період з 01.08.2019 по 31.01.2020, без урахування аліментів, 25588,00 грн. ( а.с.-42), тобто його щомісячна заробітна плата становить 4173,00 грн. З листа начальника управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області від 20.03.2020 №368 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , працює вчителем фізичної культури Рубіжанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Рубіжанської міської ради Луганської області з 01.09.2003 по теперішній час ( а.с.-56). Відповідно до ч.1 ст.88 Сімейного Кодексу України дружина, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Частина 1 цієї статті встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відсутність хоча однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Отже,покладення опікування на іншу особу(няньку,доглядальницю,іншого члена сім`ї) не дає права на утримання. Разом з тим,здійснити зазначене право можливо лише за умови ,що інший з подружжя може надавати матеріальну допомогу,тобто є достатньо для цього матеріально забезпеченим. Суд зазначає,що основною і єдиною підставою позову позивача є необхідність грошових коштів для лікування та розвитку дитини,а тому -стягнення аліментів на своє утримання ,в даному випадку є невірно обраним способом захисту права. Суд вважає можливим роз`яснити позивачу,що ст.185 СК України передбачено можливість стягнення додаткових витрат на дитину в зв`язку з її каліцтвом,хворобою тощо. Крім того,суд зазначає ,що в судовому засіданні ,позивач пояснила,що в той час,як вона знаходиться на роботі ,дитиною опікується її мати. На думку суду,не має значення ,чи працює позивач, якщо б вона поєднувала роботу з постійним доглядом за дитиною (надомницька праця,творча робота тощо). Але ,вона працює в школі і тоді коли знаходиться на роботі ,дитину наглядає бабуся, а тому догляд дитини позивачем не є постійним,отже права на утримання у позивача не виникає. Суд також вважає,що відповідач ,маючи заробітну плату в розмірі 4173 грн.(без урахування податків та аліментів) ,не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу на її утримання. З урахуванням наведеного,суд вважає,що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на користь позивача, яка проживає з дитиною - інвалідом є необґрунтованими та задоволенню не підлягають Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави Україна судовий збір.

Outcome: partial