Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

16.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (на далі ПАТ «Дельта Банк»), відділення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 03.08.2015 року, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, в частині стягнення заборгованості за депозитом та проценти за користування ним - залишені без розгляду. В позовній заяві позивач вказав, що 05.07.2013 року між ним та ПАТ «Дельта Банк», було укладено договір №002-14523-050713 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки. Відповідно до вказаного договору, ПАТ «Дельта Банк» відкрив на її ім'я поточний рахунок [NUMBER] у гривнях, оформив та надав у користування платіжну картку. 21.01.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та нею був укладений договір № 00009005738325 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line» у гривнях в розмірі 170 000,00 грн., строком до 26.01.2015 року включно, із процентною ставкою 22,00 % річних. У зв'язку із тим, що Банк своєчасно не виконав свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів, посилаючись на положення ст.ст. 1058, 1066, 1068 ЦК України просила задовольнити її позовні вимоги, стягнувши з відповідача три процента річних в розмірі 504,91 грн., інфляцію в розмірі 18 532,80 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. та витрати на адвокатські послуги в розмірі 1 500,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх , в подальшому у судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволені позову [PERSON], в подальшому у судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 05.07.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», було укладено договір №002-14523-050713 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки. Відповідно до вказаного договору, ПАТ «Дельта Банк» відкрив на ім'я останньої поточний рахунок [NUMBER] у гривнях, оформивши та надавши у користування платіжну картку. Також встановлено, що 21.01.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений договір № 00009005738325 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line» у гривнях в розмірі 170 000,00 грн., строком до 26.01.2015 року включно, із процентною ставкою 22,00 % річних. Але Банк позивачу [PERSON] належні їй кошти своєчасно не виплатив, чим було порушено умови договору та вимоги закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Вимогами ст.526 та ст.610 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до особової картки позивача [PERSON], остання 15.06.2015 року отримала кошти в сумі 178 106,18 грн., які перебували на її поточному рахунку, відкритому відповідно до договору №002-14523-050713 від 05.07.2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, своєчасне невиконання відповідачем обов'язку щодо повернення грошового вкладу є підставою для застосування правил частини 2 ст.625 ЦК України, за якою банк має сплатити позивачу індекс інфляції за період з 27.01.2015 року по 03.03.2015 рік в розмірі 18 532,80 грн. з розрахунку (176 000х105,3%:100%=18 532,80 грн.) та три проценти річних за період з 27.01.2015 року по 03.03.2015 рік в розмірі 504,91 грн. з розрахунку (176 000 грн.х3%:366х35:100% = 504,91 грн.) Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., суд зазначає про наступне. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивач не довів наявність душевних та психічних страждань, їх тривалість, витрат морального та психологічного характеру, часу через неповернення відповідачем коштів по договору строкового банківського вкладу та не встановлені вони і судом. За таких обставин позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Крім того, ч.1 ст.84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на адвокатські послуги в сумі 1 500,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial