Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

15 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], в якій вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 04 листопада 2011 року. Від шлюбу з відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2017 року, сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про поділ майна немає. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примирення між ними неможливе. Позивач просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06 березня 2019 року на 09-10 годину. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з'явилася. 04 березня 2019 року за № 6341 від неї надійшла заява, в якій вона просить задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без її участі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Представник позивача [PERSON] у підготовче засідання не з'явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не з'явився. 19 лютого 2019 року за № ЕП-599 надав суду заяву, в якій просив розглянути позовну заяву без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. До заяви додав копію свого паспорту. Згідно ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч. 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 04 листопада 2011 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 873. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Судом достовірно з'ясовано, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з липня 2017 року, за цей час примирення між сторонами не відбулося. У позовній заяві позивачем не ставиться питання щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved