Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

17.04.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що є власниками 14/25 частин квартири [ADDRESS], яку придбали згідно договору купівлі - продажу від 14.03.1998 року на товарній біржі «Гілея». За домовленістю із попереднім власником - [PERSON], вона мала право проживати у квартирі з 1998 року до своєї смерті, яка настала 05.05.2011 року. Квартира складається з двох ізольованих кімнат №3 площею 14,1 кв.м. та №5 площею 17,8 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м. [PERSON] у свій час придбала та користувалася кімнатою №5. Власницею кімнати №3 є [PERSON], фактично у квартирі проживає її син - [PERSON], який користується усією квартирою та створює перешкоди власникам у користуванні нею, не дає ключів від квартири та не впускає. Посилаючись на ці обставини позивач просить виселити відповідача з належної йому квартири. Представник позивачів у судовому засіданні просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що відповідач страждає на психічну хворобу, потребує постійного догляду, хоча і не позбавлений дієздатності. Проживає у селі, де за ним доглядають родичі. Позивачів у квартиру не пускає, тому, що не вважає їх власниками, крім того, умови у квартирі не дозволяють вселення позивачів. Третя особа [PERSON] та її представник проти задоволення позову заперечували, при цьому пояснили, що позивачі заволоділи кімнатою незаконно, шляхом шахрайських дій. На момент смерті [PERSON] у 2011 році її власність була відумерлою спадщиною на яку має право територіальна громада. Наполягає на тому, що у неї може виникнути право власності на кімнату померлої [PERSON] Категорично проти вселення позивачів у квартиру, не пускає їх, оскільки не визнає їхнього права власності. Всебічно вивчивши обставини справи, вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов, підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що позивачі придбали 14/25 частин квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі - продажу від 14.03.1998 року на товарній біржі «Гілея» (а.с.18). Право власності позивачів зареєстроване згідно витягу з реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності 11.06.2013 року (а.с.19). Представник відповідача [PERSON] та [PERSON] не визнають права позивачів на користування кімнатою у спірній квартирі та не пускають їх з їх пояснень встановлено, що вони дійсно перешкоджають вселенню. За змістом ст. 383 ЦК України, власник має право використовувати своє майно на свій власний розсуд, що кореспондується із ст. 150 ЖК України, тому позовні вимоги про вселення підлягають задоволенню. Посилання відповідачів на те, що вони вважають, що у позивачів не виникло право власності на частину квартири не можуть бути взяті судом до уваги. Питання дійсності правочину можуть бути предметом позову з яким відповідачі вправі звернутися до суду. Крім того, питання відумерлості спадщини має бути предметом судового розгляду у разі наявності для цього підстав за зверненням уповноваженого органу. Проте, суд вважає, що без задоволення мають бути залишені вимоги про виселення [PERSON], оскільки він зареєстрований у квартирі у якості члена родини співвласника, на її житлову прощу, у даний час не проживає у квартирі у тому числі у кімнаті, яка належить позивачам. На підставі викладеного,

Outcome: partial