Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

17.03.2016р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому з урахуванням уточнень від 28.03.2016р., просив суд визнати його майнові права на грошові кошти за депозитним сертифікатом серія КД № 000631 від 17.08.2015р., який виданий ПАТ «[PERSON] Дніпро» (а.с. № 3 - 6, 27 30). В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] в поданій ним позовній заяві, з урахуванням уточнень, посилається на те, що 02.09.2015р. між ним та ПАТ «[PERSON] Дніпро» було укладено договір № 33208017656901 про розміщення банківського вкладу/договір банківського вкладу. У відповідності до умов цього договору ПАТ «[PERSON] Дніпро» зобовязалось отримати від позивача грошові кошти для їх розміщення на депозитному рахунку на наступних умовах: термін повернення вкладу 17.02.2016р., сума вкладу 6080 доларів США, процентна ставка 12 % річних. Грошові кошти в розмірі 6080 доларів США були внесені [PERSON] у готівковому вигляді у касу банку. Після внесення всієї суми на його імя було виписано іменний ощадний (депозитний) сертифікат серія КД № 000631, в якому відображено всі суттєві умови, які були встановлені сторонами за договором банківського вкладу. Як зазначає позивач, ним було втрачено оригінал ощадного (депозитного) сертифікату. 16.02.2016р., у звязку з настанням строку для повернення банківського вкладу, позивач звернувся до відділення ПАТ «[PERSON] Дніпро» маючи при собі копію сертифікату та оригінал договору № 33208017656901 про розміщення банківського вкладу, із заявою про видачу належної йому до виплати суми грошових котів. Після ознайомлення з наявними у [PERSON] документами, працівниками банківської установи було надано письмову відповідь про відмову у видачі належних до видачі йому грошових коштів у звязку з відсутністю оригіналу сертифікату серія КД №000631 від 17.08.2015р. Крім того, у відповіді міститься інформація стосовно вирішення спірного питання та вказівки банку стосовно отримання рішення суду про визнання майнових прав на банківський вклад. Представник позивача [PERSON] (довіреність від 12.01.2016р. а.с. № 36, 37) в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Також просив суд розглянути справу без його участі, на здійсненні технічної фіксації судового процесу не наполягав (а.с. № 35). Представник ПАТ «[PERSON] Дніпро» -[PERSON] (довіреність № 155 від 07.10.2013р. а.с. № 39, 40) в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги [PERSON] та проти їх задоволення не заперечувала. Крім того, просила суд розглянути справу за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 38). Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02.09.2015р. між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Дніпро» було укладено договір № 33208017656901 про розміщення банківського вкладу/договір банківського вкладу (а.с. № 12 13). У відповідності до умов цього договору ПАТ «[PERSON] Дніпро» зобовязалось отримати від позивача грошові кошти для їх розміщення на депозитному рахунку на наступних умовах: термін повернення вкладу 17.02.2016р., сума вкладу 6 080 доларів США, процентна ставка 12 % річних. Грошові кошти в розмірі 6 080 доларів США були внесені [PERSON] у готівковому вигляді у касу банку. Після внесення всієї суми на імя позивача було виписано іменний ощадний (депозитний) сертифікат серія КД № 000631, в якому відображено всі суттєві умови, які були встановлені сторонами за договором банківського вкладу (а.с. № 14). Позивачем було втрачено оригінал ощадного (депозитного) сертифікату. 16.02.2016р., у звязку з настанням строку для повернення банківського вкладу, позивач звернувся до відділення ПАТ «[PERSON] Дніпро» маючи при собі копію сертифікату та оригінал договору № 33208017656901 про розміщення банківського вкладу, із заявою про видачу належної йому до виплати суми грошових котів. Після ознайомлення з наявними у [PERSON] документами, працівниками банківської установи було надано письмову відповідь про відмову у видачі належних до видачі йому грошових коштів у звязку з відсутністю оригіналу сертифікату серія КД №000631 від 17.08.2015р. (а.с. № 15). Крім того, у відповіді міститься інформація стосовно вирішення спірного питання та вказівки банку стосовно отримання рішення суду про визнання майнових прав на банківський вклад. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 177 ЦК України встановлює, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Стаття 190 ЦК визначає, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. У відповідності до ст. 194 ЦК України цінним папером є документ встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його розмістила (видала), і власником та передбачає виконання зобов'язань згідно з умовами його розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам. До особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять у сукупності усі права, які ним посвідчуються. Документ має посвідчувати грошове або інше майнове право, яке визначає взаємовідносини між особою, яка його випустила (видала), і власником; ця ознака цінних паперів проявляється в тому, що цінні папери набувають певної цінності саме завдяки правам, що закріплені документом. Цінний папір сам по собі не має цінності (не рахуючи, звичайно, матеріалу, з якого він зроблений, якщо мова йде про його «документарну» форму) і стає цінним лише завдяки тому праву, виразом якого він є, як вже зазначалося. У відповідності до ст. 1065 ЦК України ощадний (депозитний) сертифікат підтверджує суму вкладу, внесеного у банк, і права вкладника (володільця сертифіката) на одержання зі спливом встановленого строку суми вкладу та процентів, встановлених сертифікатом, у банку, який його видав. Ощадний (депозитний) сертифікат є одним з видів цінних паперів, який підтверджує суму вкладу, внесеного у банк, і права вкладника (власника сертифіката) на одержання зі спливом встановленого строку суми вкладу та процентів, встановлених сертифікатом, у банку, який його видав. Особливості правого режиму ощадних (депозитних) сертифікатів визначаються Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок» та Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління НБУ № 516 від 03.12.2003р. Відповідно до зазначених правових актів ощадні (депозитні) сертифікати розміщуються на певний строк (під відсотки, передбачені умовами їх розміщення). Вони можуть бути іменними або на пред'явника. При цьому іменні ощадні (депозитні) сертифікати розміщуються у бездокументарній формі, а на пред'явника - у документарній. Ощадні (депозитні) сертифікати можуть випускатися процентними, купонними або безкупонними. Ощадні (депозитні) сертифікати можуть бути номіновані як у національній валюті, так і в іноземній валюті. Не дозволяється випуск та розміщення банками ощадних (депозитних) сертифікатів, номінованих у банківських металах. Ощадними (депозитними) сертифікатами на пред'явника, номінованими як у національній, так і в іноземній валюті, оформляються лише вклади (депозити) на строк більше ніж 30 днів. Розміщуючи ощадні (депозитні) сертифікати, банки зобов'язані залучати лише ту валюту, у якій номіновані ощадні (депозитні) сертифікати. Строк обігу ощадних (депозитних) сертифікатів установлюється від дати видачі сертифіката безпосередньо вкладнику (власнику сертифіката) до дати, з якої власник сертифіката отримав право вимоги вкладу (депозиту). Ощадні (депозитні) сертифікати мають містити реквізити, визначені законодавством України. Зокрема, в ощадному (депозитному) сертифікаті у документальній формі зазначаються вид цінного паперу, найменування і місцезнаходження банку, що випустив сертифікат, серія і номер сертифіката, дата випуску, сума депозиту, процентна ставка, строк отримання вкладу, підпис керівника банку або іншої уповноваженої особи, засвідчений печаткою банку. Іменні ощадні (депозитні) сертифікати можуть мати корінці (додаток). За умови випуску іменного ощадного (депозитного) сертифіката банк заповнює всі реквізити корінця сертифіката, який підписується вкладником або уповноваженою ним особою, відривається від сертифіката, обліковується і зберігається в банку в окремій теці. Якщо до бланка сертифіката корінець не передбачений, то банк веде реєстраційний журнал випущених іменних ощадних (депозитних) сертифікатів, до якого включаються реквізити, що відповідають тим, які передбачені для корінця. Реєстраційний журнал може вміщувати й інші потрібні банку реквізити. Розміщення та погашення ощадних (депозитних) сертифікатів здійснюється лише банком-емітентом. До погашення приймаються тільки оригінали ощадних (депозитних) сертифікатів. Ощадний (депозитний) сертифікат, який виписаний на користь юридичної особи, отримує в банку керівник підприємства або уповноважена на це особа. Сертифікат, що виписаний на користь фізичної особи, отримує особа, яка внесла грошові кошти на вклад (депозит), або інша уповноважена на це особа згідно із законодавством України. За умови настання строку вимоги вкладу (депозиту) банк здійснює платіж проти пред'явлення ощадного (депозитного) сертифіката. Погашення ощадних (депозитних) сертифікатів, які номіновані в національній валюті, та виплата процентів за ними здійснюються банками лише в національній валюті. Погашення ощадних (депозитних) сертифікатів, які номіновані в іноземній валюті, та виплата процентів за ними здійснюються банками в іноземній валюті, а за письмовою заявою вкладника або особи, уповноваженої на здійснення цієї операції, - у національній валюті за курсом Національного банку України на дату закінчення строку, що зазначений в ощадному (депозитному) сертифікаті, або на дату дострокового викупу сертифіката. Виплата доходу за ощадними (депозитними) сертифікатами здійснюється шляхом пред'явлення їх для оплати в банк, що розмістив ці сертифікати. У разі дострокового пред'явлення ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника, номінованого як у національній, так і в іноземній валюті, до погашення грошові кошти зараховуються банком на поточний рахунок вкладника, відкритий у цьому банку, і можуть бути видані або перераховані за розпорядженням вкладника на інший рахунок не раніше ніж через п'ять робочих днів після їх зарахування. Банк перевіряє справжність ощадного (депозитного) сертифіката і його відповідність записам на корінці або в реєстраційному журналі. Якщо дані збігаються, то в реєстраційному журналі власників сертифікатів робиться позначка про погашення (для іменного ощадного (депозитного) сертифіката). Після цього на підставі заяви власника ощадного (депозитного) сертифіката, у якій обов'язково мають зазначатися дані про документ, що згідно із законодавством України засвідчує особу (назва, серія та номер документа, дата видачі, повна назва органу, що видав документ), грошові кошти перераховуються на зазначений у заяві рахунок або видаються готівкою фізичним особам, також здійснюється погашення сертифіката. Розрахунки за придбані ощадні (депозитні) сертифікати та сплата грошових коштів за ними для юридичних осіб здійснюються лише в безготівковій формі. Розрахунки за придбані ощадні (депозитні) сертифікати та сплата грошових коштів за ними для фізичних осіб здійснюються як у готівковій, так і в безготівковій формі. Облік операцій з випуску, погашення та сплати процентів за ощадними (депозитними) сертифікатами здійснюється відповідно до нормативно-правових актів НБУ з питань бухгалтерського обліку. Власник строкового сертифіката має право достроково пред'явити його у банк до оплати. У випадку дострокового пред'явлення до оплати ощадного (депозитного) сертифіката банк виплачує суму вкладу та відсотки за вкладами на вимогу, якщо умовами випуску сертифіката не передбачено інший розмір відсотків. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. У звязку з відсутністю оригіналу іменного ощадного (депозитного) сертифікату, позивач не має можливості скористатись своїм майновим правом на депозит та вчинити депозитну операцію (у відповідності до п. 1.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами), яка буде спрямована на зняття грошових коштів за рахунку. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обовязків, визначених у ст. 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. 26.04.2016р. представник відповідача ПАТ «[PERSON] Дніпро» в поданій нею до суду письмовій заяві повністю визнала позовні вимоги [PERSON], проти їх задоволення судом не заперечувала (а.с. № 38 40). При розгляді справи також враховано й те, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирішуючи позовні вимоги по суті, згідно доказів, наявних в матеріалах справи, які підтверджують їх законність та обґрунтованість, а також враховуючи визнання останніх стороною відповідача, суд вважає за можливе прийняти рішення про задоволення вимог позивача. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до ПАТ «[PERSON] Дніпро» про визнання майнових прав на грошові кошти за депозитним сертифікатом. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «[PERSON] Дніпро» на користь [PERSON], понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1585грн.05 коп., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією № 85 від 28.02.2016р. (а.с. № 2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved