Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

16 січня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи у якому зазначила, що на праві власності їй належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,6471 га розташована в межах території Новосевастопольської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Вказана земельна ділянка перебувала у користуванні відповідача на підставі договору оренди, зареєстрованого 22 грудня 2010 року у Березнегуватському реєстраційному окрузі (офісі) ДП центр ДЗК. Термін дії договору сплив 22 грудня 2015 року, до його закінчення вона зверталась до відповідача із заявою про наміри не переукладати договір на новий строк, та вважати договір припиненим після закінчення строку його дії, однак отримала відмову, з посиланням на укладення нового договору 30.10.2015 року. Після цього, від доньки вона дізналася, що та без її доручення та згоди підписала договір оренди з відповідачем. 02 листопада 2015 року донька за її дорученням, звернулася до реєстраційної служби із заявою не проводити реєстрацію спірного договору, однак договір було зареєстровано ще 30.10.2015 року за № 11892034. Посилаючись на те, що спірний договір не відповідає її внутрішній волі, оскільки вона його не укладала і не підписувала, та згоди на його укладення іншій особі не надавала, позивач просила суд визнати недійсним договір оренди землі укладений з відповідачем, та стягнути на свою користь судовий збір. Позивач та її представник [PERSON] (за договором) в судове засідання зявились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити та стягнути з відповідача також витрати на правову допомогу та на проведення судово - почеркознавчої експертизи. Представник відповідача [PERSON] (за довіреністю) в судове засідання зявилась, позовні вимоги не визнала, вважала що вони не доводяться належними і допустимими доказами, а тому просила суд відмовити у їх задоволенні. Третя особа по справі [PERSON], в судове засідання зявилась, надала письмові заперечення проти позову та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на відсутність порушень під час державної реєстрації спірного договору оренди земельної ділянки ( а.с.26-27). Вислухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8.65 га, розташована в межах території Новосевастопольської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК №074577 виданого 23 вересня 2004 року на підставі розпорядження райдержадміністрації від 05 серпня 2004 року № 609 (а.с.83). Вказана земельна ділянка перебувала у користуванні відповідача, на підставі договору на право оренди земельної ділянки, укладеного строком на пять років, зареєстрованого у Березнегуватському реєстраційному окрузі (офісі) Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 22.12.2010 року за № 041048703058, без зазначення дати його укладання, отже строк дії договору склав з 22.12.2010 року по 22.12.2015 року (а.с.6-7). До закінчення вказаного строку, а саме 09 листопада 2015 року, позивач заявою повідомила відповідача про наміри не переукладати договір оренди на новий строк, та вважати його таким, що припинив свою дію 22.12.2015 року по закінченню строку (а.с.14). Листом від 03 грудня 2015 року відповідач відмовився повертати позивачці земельну ділянку, посилаючись на укладення нею нового договору оренди строком на сім років (а.с.17). З матеріалів справи слідує, що 30 жовтня 2015 року було укладено договір оренди землі, за яким відповідачу було передано у строкове платне користування строком на сім років земельну ділянку площею 8,65 га , згідно державного акту на право власності на землю серії МК № 074577, за яким орендодавцем зазначена позивачка (а.с.8-9). На підставі вказаного договору та заяви відповідача 30 жовтня 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором було зареєстровано право оренди на земельну ділянку позивачки за №11891251 (а.с.15). Згідно висновку експерта № 432 від 07.04.2016 року проведеної у справі судово почеркознавчої експертизи підпис у графі «Орендодавець» договору оренди землі від 30.10.2015 року виконано не позивачкою, а іншою особою (а.с.51-54). Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] розяснила наданий нею висновок пояснюючи, що стійкі спільні ознаки у досліджених нею зразках, були підставою для категоричного висновку про вчинення в спірному договорі підпису не позивачкою, а іншою особою. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні суду показала, що вона є донькою позивачки. Їй було відомо про її наміри самостійно обробляти земельну ділянку, але оскільки вона вважала що земельну ділянку слід залишити в оренді відповідача, з власної ініціативи, не отримавши згоду матері, підписала спірний договір оренди землі. Після підписання договору вона розповіла про це позивачці яка вимагала розірвати договір. Отримавши довіреність на представництво інтересів матері вона звернулася до реєстраційної служби з проханням не проводити реєстрацію договору, в чому їй було відмовлено оскільки договір вже було зареєстровано. Відповідач також відмовився добровільно розірвати договір оренди та повертати земельну ділянку. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі»\~тощо. Відповідно до положень\~ст. 203 ЦК України\~зміст\~\~правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного\~\~законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути\~\~вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1\~ст. 14 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки.\~\~Правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Суд доходить висновку, що доводи позивача щодо відсутності вільного волевиявлення та згоди на укладення з відповідачем\~договору оренди земельної ділянки 30 жовтня 2015 року підтверджено окрім її пояснень, \~висновком\~судово- почеркознавчої експертизи від 07 квітня 2016 року, поясненнями експерта, показами свідка [PERSON], заявою представника позивачки до реєстраційної служби про відсутність її згоди на реєстрацію договору (а.с.12) які на думку суду є належними та допустимими доказами, що узгоджуються між собою. Фактично договір, предметом якого є земельна ділянка, вчинений та зареєстрований відповідачем за відсутності на це згоди власника. Водночас представник відповідача, заперечуючи проти позову, не надала доказів на спростування вищезазначених обставин. Таким чином, судом встановлено відсутність у позивача вільного волевиявлення на розпорядження належною їй земельною ділянкою, укладення оспорюваного договору не відповідало її внутрішній волі, оскільки сторони цієї угоди не досягли згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, вона не надавала згоду на його укладення третій особі, оспорюваний договір не підписувала, що свідчить про порушення норм ст.ст. 203,215 ЦК України та є підставою для визнання його недійсним. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені, документально підтвердженні та доведені судові витрати по сплаті судового збору, з проведення судово- почеркознавчої експертизи та витрати на правову допомогу, розмір яких не перевищує граничні розміри визначені Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Outcome: approved