Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

17.05.2021 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками : - сина [PERSON] 1994 року народження - сина [PERSON] 1996 року народження - доньки [PERSON] 2008 року народження Ухвалою Малиновського районного суду від 09.09.2013 року по справі № 521/9641/13-ц між сторонами затверджена мирова угода, якою з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 500 грн. до досягнення кожним з них повноліття. Позивач стверджувала, що такий розмір аліментів не відповідає мінімальному розміру, встановленому законом, є неактуальним, недостатнім для утримання дітей та просила змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі Ѕ частини усіх видів його доходів. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримала. Відповідач в процесі розгляду справи позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частки усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті позову відповідач вважав, що позов суперечить вимогам закону про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, змісту ухвали суду про затвердження мирової угоди. Дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яка кореспондує ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зазначене узгоджується, зокрема, із правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13. Право вимагати заміни розміру аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України не може обмежуватися разовим її здійсненням. При вирішенні зазначеного питання Верховний Суд України дійшов висновку про відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, зокрема, і ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». Так, при вирішенні спору про зміну розміру аліментів суд враховує не тільки вимоги, визначені ст.192 СК України, а й інші обставини, які відповідають реаліям життя, зокрема, Закон України «Про прожитковий мінімум», Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», якими визначений прожитковий мінімум працездатних осіб як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно із положеннями Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказане\~підтверджується, зокрема, ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 09.09.2013 року по справі № 521/9641/13-ц. Цією ухвалою між сторонами затверджена мирова угода, якою з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 500 грн. до досягнення кожним з них повноліття. Рішення набрало законної сили. На час вирішення спору [PERSON] та [PERSON] проживають із матір*ю, що не оспорювалось відповідачем. Суд погоджується із доводами позивача, що розмір стягнутих за ухвалою суду аліментів не відповідає мінімальному, є недостатнім для розвитку неповнолітньої доньки [PERSON] . В частині позовних вимог стосовно доньки спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем узгоджується із статтею 5 ЦПК України є ефективними, таким, що відповідає його змісту та системі права, визнаний відповідачем. Аліменти в порядку частини 3 статті 181 СК України можуть бути присуджені у частці від доходу відповідача, а саме в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом із тим, на час звернення позивача із позовом [PERSON] досяг повноліття, що виключає задоволення позовних вимог про зміна розміру аліментів на дитину шляхом зміни способу їх присудження. Обов`язок відповідача як батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття ухвалою Малиновського районного суду від 09.09.2013 року по справі № 521/9641/13-ц не встановлювався. Більш того, [PERSON] досяг граничного віку як 23 року для застосування статті 199 СК України. Враховуючи викладене, суд погоджується із запереченнями відповідача, що позовні вимоги в цій частині суперечать вимогам закону про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, змісту ухвали суду про затвердження мирової угоди. Судовий збір підлягає присудженню в порядку статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial