Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

15 липня 2021 року позивачка [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини (на своє утримання) до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною - сином [PERSON] , який народився [INFO] трирічного віку. Позивачка зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2018. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , який народився [INFO] . В своєму позові позивачка зазначила, що у теперішній час дитина перебуває на її утриманні, відповідач є працездатним та офіційно працевлаштованим , однак допомоги на утримання дружини не надає добровільно що ставить її у скрутне матеріальне становище. [PERSON] зазначила, що не працює, оскільки у теперішній час перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу від держави у розмірі 860 грн., інших джерел доходу не має і тому потребує матеріальної допомоги на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 14.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розряду в порядку спрощеного провадження на 18.10.2021 року о 10 годинні 30 хвилин. Позивачка [PERSON] під час розгляду справи підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, послалась на обставини, що зазначенні у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 гривень, яких достатньо та не бажає сплачувати аліменти на утримання дружини . Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб з 30.06.2018 року. Під час шлюбу у сторін [INFO] народилась спільна дитина - син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження дитини [NUMBER] , видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (актовий запис про народження № 153) де сторони записані батьками дитини і спору із цього приводу не існує. У теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання тимчасово непрацездатної дружини додатково добровільно не надає. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання позивачка [PERSON] зареєстрована та мешкає з малолітнім сином [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів стосовно своїх заперечень, а саме щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дружини , тяжкий матеріальний стан , наявність інших утриманців тощо, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки в силу ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved