Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

17.07.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердів грошовій сумі в розмірі 6500,00 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебували у шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Київського районного суду міста Харкова від 06.02.2019. Під час шлюбу, у них народився син, [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу їх спільний син проживає з позивачкою, батько добровільно дитину не утримує, не бере участі у вихованні, тому вона звертається до суду з дійсним позовом. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2020 позовні вимоги [PERSON] задоволенні частково, та стягнуто на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. 26.01.2021 відповідач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2021 заяву про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2020 року скасовано, справу призначено до нового розгляду у судовому засіданні. 11.05.2021 року відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, а саме розмір аліментів в частині від заробітку передбаченого законодавством України. Проти стягнення з нього аліментів в розмірі 6000 грн. заперечував, оскільки він працює в ТОВ «Укравтотранс плюс» на посаді контролер технічного стану автотранспортних засобів та його середній заробіток на місяця складає 5000 грн. Крім того, відповідач зазначив, що в період з 15..03.2019 по 25.12.2020 року він в добровільному порядку переказував на банківську картку позивачки гроші на утримання їх спільного сина [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги визнав частково, просив ухвалити рішення з урахуванням обставин викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду міста Харкова від 06.02.2019 (а.с. 6) Від шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданий Ленінським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 3). Дитина мешкає разом з матір`ю, що також не заперечується сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 № 3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти. Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: partial