Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

15 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 24877,23 грн. та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 вересня 2014 року [PERSON] надав у борг [PERSON] 17850,00 грн. з кінцевим строком повернення до 01 січня 2015 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач видав позивачу власноручно написану ним розписку. Стверджує, що взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення суми позики [PERSON] не виконав. За період з 15 лютого 2015 року по день звернення до суду відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 24877,23 грн., яка складається з: заборгованість по сумі боргу 17850,00 грн.; 3% річних за несвоєчасне повернення коштів 538,76 грн.; сума інфляційних витрат за весь час прострочення 6488,47 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до приписів ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2014 року [PERSON]М передав [PERSON] в якості позики 17850,00 грн. строком до 01 січня 2015 року, про що було складено розписку відповідачем [PERSON]. (а.с. 19). В порушення умов договору позики, позичальник свої зобовязання не виконав. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В суді знайшов своє підтвердження факт порушення [PERSON] зобовязань передбачених умовами укладеного договору позики від 26.09.2014 року, а також враховуючи, що розрахунок 3 відсотків річних за користування грошовими коштами, суми інфляційних витрат наданий позивачем (а.с. 7-8), відповідач належним чином не спростував, а тому заборгованість за договором позики від 26 вересня 2014 року: заборгованість по сумі боргу 17850,00 грн.; 3% річних за несвоєчасне повернення коштів 538,76 грн.; сума інфляційних витрат за весь час прострочення 6488,47 грн., а всього 24877,23 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджений (а.с. 1) сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved