Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

15.08.2017 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON], звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просив: -визнати недійсною довіреність від 04 листопада 2016 року за реєстровим номером 1048, яка посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Ткачем Євгенієм Володимировичем, на підставі якої [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися (в тому числі продати) за ціну та на умовах за його розсудом належну [PERSON] квартиру [ADDRESS]; - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 02 лютого 2017 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої Ткачем Євгенієм Володимировичем, приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області 04 листопада 2016 року за реєстровим номером 1048, та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідією Євгеніївною, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати на користь позивача (а.с.3-9). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності позивачу [PERSON] 02.11.2016 року [PERSON] в м.Борисполі Київської області з власної необережності втратив паспорт громадянина України, про що 18.11.2016 року ним була подана заява до Бориспільського РВ Управління державної міграційної служби України в Київській області, та було видано паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм у вигляді іd- картки за [NUMBER] від 06.12.2016року. 04 листопада 2016 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Ткачем Є.В. за реєстровим номером 1048 була посвідчена довіреність від імені [PERSON] за якою [PERSON] був уповноважений: бути представником [PERSON] в державних, громадських та інших підприємствах, тощо, при вирішенні усіх без винятку питань, а саме: з питань зняття [PERSON] з реєстраційного обліку; з питань отримання дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру та реєстрації квартири [ADDRESS]; розпоряджатися, продати за ціну та на умовах на власний розсуд, належну [PERSON], квартиру. У подальшому, 02 лютого 2017 року між [PERSON], який діяв від імені позивача на підставі довіреності від 04 листопада 2016 року, та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л. Є., згідно якого [PERSON] продав та передав у власність квартиру [ADDRESS], яка на праві особистої власності належала [PERSON], а [PERSON] купив та прийняв у власність нерухоме майно і сплатив за нього обговорену грошову суму. Позивач стверджує, що довіреність від 04.11.2016 року, посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Ткачем С.В. за реєстровим номером 1048, і як наслідок договір купівлі-продажу квартири від 02.02.2017року необхідно визнати недійсними, оскільки: позивач [PERSON] 02.11.2016 року втратив паспорт, і з наданої приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Ткачем Є. В належним чином завіреної копії паспорта громадянина України [PERSON] [NUMBER] виданого 04.04.2001 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, видно, що на фотографії зображений не гр. [PERSON], а інша особа. Позивач 04.11.2016 року не уповноважував [PERSON] бути його представником та не передавав йому права на вчинення правочину з нерухомим майном; не був присутнім під час посвідчення приватним нотаріусом довіреності за реєстровим номером 1048, підпис в довіреності виконаний не [PERSON], а іншою особою. Також звертає увагу суду, що позивач ніяких коштів за продажу своєї квартири не отримував, та на час подачі позову до суду продовжує жити в квартирі [ADDRESS]. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON]( а.с.112). Позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву(а.с.168), у якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, а також не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності та заперечень на позов до суду від відповідачів не надходило. Третя особа приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. у судове засідання не з'явилася, проте направила суду заяву (а.с.49), у якій просила суд слухати справу за її відсутності, покладається на думку суду. Третя особа приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Ткач Є.В. у судове засідання не з'явився, проте направив суду заяву (а.с. 82), у якій просив суд слухати справу за його відсутності, повністю покладається на думку суду. Представник третьої особи [PERSON]- адвокат [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак направив до суду письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 123,124), відповідно до якого не погоджуються з позовною заявою, оскільки з неї вбачаються шахрайські дії. Вважає, що договір купівлі-продажу не може бути визнаний недійсним по причині змови всіх осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та, що шляхом обману [PERSON] [PERSON] 24.06.2017 р. уклав з [PERSON] договір позики, згідно якого [PERSON] надає йому кошти в сумі еквівалентній 10000 доларів США, а в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань в іпотеку передається нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також зазначили, що накладений арешт на квартиру у відповідності до договору позики, перешкоджає в користуванні [PERSON] З цих підстав просили відмовити [PERSON] у повному обсязі у задоволенні позовних вимог та в задоволенні заяви про забезпечення позову. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач та представники позивача не заперечували. Суд, дослідивши заяви та відзив на позовну заяву, а також письмові матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER], виданого 18.01.2017 виконавчим комітетом Бориспільської міської ради, належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS](а.с.52). Відповідно до ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 04 листопада 2016 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Ткач Є.В. було посвідчено довіреність [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 04.04.2001 року, якою він уповноважив [PERSON] бути представником в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, тощо, при вирішенні усіх без винятку питань, а саме: -з питань зняття [PERSON] з реєстраційного обліку; -з питань отримання дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру та реєстрації , згідно чинного законодавства, на ім'я [PERSON] права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - розпоряджатися (продати за ціну та на умовах на власний розсуд) належну [PERSON] квартиру,що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 1048(а.с.19). Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Аналогічна позиція міститься в абз. 1 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року за №9, яким передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Як стверджує представник позивача у позовній заяві, [PERSON] 04.11.2016 року не уповноважував [PERSON] бути його представником та не передавав йому права на вчинення правочину з нерухомим майном; не був присутнім під час посвідчення приватним нотаріусом довіреності за реєстровим номером 1048, і підпис в довіреності виконаний не ним, оскільки позивач 02.11.2016 року втратив паспорт, про що 18.11.2016 року з відповідною заявою звертався до Бориспільського РВ УДМС України в Київській області. Суд погоджується з таким твердженням представника позивача, виходячи з наступного. Згідно повідомлення Бориспільського РВ УДМС України в Київській області від 15.04.2017р за № 17/2418 [PERSON] дійсно 18.11.2016 року звертався до Бориспільського РВ УДМС України в Київській області з питання втрати 02.11.2016 р. з власної необережності паспорта громадянина України [NUMBER], виданого 04.04.2001 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області. На підставі ст.46 Постанови КМУ № 302 від 25.03.2015 заява прийнята, заведено справу про поновлення втраченого паспорта № 425 від 18.11.2016 і був виданий паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм у вигляді іd-картки за [NUMBER] від 06.12.2016 року (а.с.14-17). Крім того, з дослідженої судом копії паспорта громадянина України [PERSON] Володимировича [NUMBER] виданого 04.04.2001 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, яка була надана на запит представника позивача [PERSON] приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Ткачем Є. В. (а.с.20), вбачається що на фотографії зображений не гр. [PERSON] (а.с.16,17), особа якого встановлювалась судом в судовому засіданні 29.01.2018 (а.с.142), а інша невстановлена судом особа. На спростування зазначених обставин, а також на підтвердження того, що позивач [PERSON] вступив у злочинну змову з відповідачами [PERSON] та [PERSON], про що зазначено у відзиві представником третьої особи [PERSON], суду доказів надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. З огляду на зазначені обставини та враховуючи те, що [PERSON] не видавав довіреності посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Ткачем Є.В., зареєстрованої в реєстрі за № 1048, оскільки не він, а інша невстановлена судом особа з втраченим паспортом на ім'я позивача, без відома та згоди останнього вчинила нотаріальну дію, а отже не уповноважував [PERSON] бути його представником при вирішенні усіх без винятку питань, а саме: з питань зняття [PERSON] з реєстраційного обліку; з питань отримання дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру та реєстрації , згідно чинного законодавства, на ім'я [PERSON] права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; розпоряджатися (продати за ціну та на умовах на власний розсуд) належною [PERSON] квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., - суд приходить до висновку про відсутність волевиявлення позивача на укладення оспорюваних правочинів, а тому вказану довіреність слід визнати недійсною, у зв'язку із тим, що така не відповідає вимогам ст.203 ЦПК України. Встановлено, що 02.02.2017 року між [PERSON], який діяв, від імені [PERSON], за недійсною довіреністю, посвідченою Ткачем Є.В. приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області 04.11.2016року за р.№ 1048, та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Бориспільської міської ради 18.01.2017, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.01.2017, номер запису про право власності 18766612, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1158815332105. Зазначений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є., та зареєстровано в реєстрі за № 59 (а.с.50,51). Згідно п. 1 договору купівлі-продажу слідує, що продавець [PERSON], від імені якого по довіреності діяв [PERSON], передав у власність (продав), а покупець [PERSON] прийняв у власність (купив) належну продавцю квартиру [ADDRESS] і сплатив за неї обговорену грошову суму. У п.4 договору зазначено, що продаж квартири вчинено за 132 600 гривень, які сплачені покупцем представнику продавця до підписання цього договору.( а.с.50,51). Будь-яких доказів на підтвердження отримання коштів позивачем [PERSON] внаслідок укладеного договору купівлі-продажу, відповідачами суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Враховуючи, що судом встановлено недійсність довіреності, виданої та посвідченої 04.11.2016 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Ткачем Є.В., зареєстрованої в реєстрі за № 1048, на підставі якої був укладений оспорюваний договір купівлі-продажу квартири, суд прийшов до висновку про відсутність волевиявлення позивача [PERSON] на укладення договору купівлі-продажу квартири від 02.02.2017 року, в зв'язку з чим такий правочин не відповідає вимогам ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України, а тому відповідно до ст.215 ЦК України договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений від імені [PERSON] між [PERSON] та [PERSON] 02.02.2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є., зареєстрований в реєстрі за № 59, є недійсним. З огляду на вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1600 гривень (а.с.1,2,38), підлягають стягненню на його користь з відповідачів в рівних частках, з кожного по 800 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved