Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

15 вересня 2014 року [PERSON]. звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Відділ Держземагенства у м. Нововолинську Волинської області про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку. На обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] отримали у власність по 1/4 частині вищевказаного домоволодіння. Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд їм було відведено у спільну часткову власність земельну ділянку загальною площею 0,0896 га. за вищевказаною адресою. У зв'язку з цим, у жовтні 2009 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №827441. Оскільки в неї виникла необхідність розпорядитися своєю часткою у вищевказаному нерухомому майні вона виявила в акті помилку, а саме в ньому невірно вказано розмір часток усіх співвласників. Згідно «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» виправлення у державних актах на право власності на землю не допускається і серед повноважень відповідача не передбачено скасування раніше виданого державного акту, тому просить постановити рішення, яким скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №827441, кадастровий номер 0710700000:02:005:0049 Також просить стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 243,60 грн. і витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., а всього1243,60 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду письмову заяву, в якій просили справу слухати у їх відсутності, позов підтримують, просять його задоволити та не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.27). У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.25-26). У судове засідання представник третьої особи Відділу Держземагенства у м. Нововолинську Волинської області не з'явився, начальник відділу Кантор Т.М. подав до суду письмову заяву, в якій просив справу слухати у відсутності представника відділу (а.с.28). Суд, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до часткового задоволення. Згідно свідоцтва на право власності на будинок, виданого Приватизаційним відділом Нововолинського управління житлово-комунального господарства від 04 березня 1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали в приватну власність будинок за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON], уклавши з [PERSON] договір міни отримала у власність, належну останньому 1/4 частину вищевказаного домоволодіння (а.с.13), тобто [PERSON] стало належати 2/4 сатини спірного майна, що підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок (а.с.15-16). У судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач [PERSON] та відповідачі: [PERSON], [PERSON] є співласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], частка позивача у вищевказаному домоволодінні становить 2/4 частини, а відповідачів по 1/4 частині майна кожному. Відповідно до державного акта на право власності на землю серії ЯИ №827441, кадастровий номер №0710700000:02:005:0049, частки всіх співвласників земельної ділянки площею 0,0896, розміщеного за адресою: [ADDRESS] становить по 1/3 кожному співвласнику. Даний акт був виготовлений відділом Держкомзему а у м. Нововолинську (а.с.7-9). Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Отже, позивачу [PERSON] мало б належати 2/4 частки спірної земельної ділянки, а відповідачам: [PERSON], [PERSON] по 1/4 частки вищевказаного майна. Позивач [PERSON], внаслідок зазначених розбіжностей в державному акті на право власності на землю позбавлена права володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй на праві власності частиною земельної ділянки. Відповідно до «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею(в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» державний акт на право власності на землю виготовляється на підставі виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність земельної ділянки, договорів відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни), інших цивільно-правових угод, рішення суду. Даною інструкцією передбачено, що план меж земельної ділянки повинен відповідати дійсності, виправлення в державних актах не допускається. Отже, виходячи із порядку видачі державних актів та їх реєстрації, для того щоб внести зміни у державний акт слід його визнати недійсним, а потім виготовити новий правовстановлюючий документ. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного Кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належної їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Крім того, відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Враховуючи, що внаслідок допущеної помилки в державному акті на право власності на землю, позивач, як співвласник позбавлена можливості використовувати надане їй законом право на належну їй на праві власності чстину земельної ділянки і внесення виправлень до державних актів іншим чином не передбачено, тому суд дійшов висновку, що державний акт на право приватної власності на землю не відповідає вимогам закону і його слід визнати недійсним. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів: [PERSON] та [PERSON] в користь позивача [PERSON] з кожного по 121,80 грн. сплаченого останньою судового збору, що підтверджується документально (а.с.1-2). Як вбачається з розрахунку витрат на правову допомогу (а.с.19) витрати на правову допомогу по підготовці позову [PERSON] складають: час підготовки до подання позовної заяви, участь в судовому засіданні, подання повторної позовної заяви. Оскільки представник позивача - адвокат [PERSON] участі в судовому засіданні не брав, повторної позовної заяви до суду у даній справі не подавав, а тому суд позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу задоволює частково та стягує з кожного відповідача в користь позивача по 250 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved