Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

16.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації, в якому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 5,63 умовних кадастрових гектарів, із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Видвиженець», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 08 липня 1998 року. В обґрунтування свого позову, з урахування уточненого позову, [PERSON] зазначає, що його мати [PERSON], з 08 серпня 1970 року працювала та була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Видвиженець» (далі КСП «Видвиженець») до січня 1993 року, коли вона звільнилася, у звязку з виходом на пенсію за віком, що підтверджується її трудовою книжкою, однак продовжувала бути членом КСП «Видвиженець». 12 квітня 1994 року КСП «Видвиженець» було видано державний акт серія ДП Нв №000010 на право колективної власності на землю. Відповідно до рішення Голубівської сільської ради від 15.02.1994 року 15 сесії 21 скликання, КСП «Видвиженець» передано у колективну власність землі площею 4337,2 га. У 1997 році було проведено паювання землі КСП «Видвиженець» між її членами, надано дозвіл на виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай), однак при складанні списків громадян-членів КСП «Видвиженець», які мають право на земельну часку(пай) для видачі сертифікатів, [PERSON] помилково не була внесена до цих списків. Між тим, на момент отримання КСП «Видвиженець» Державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] була членом цього підприємства, а тому вона як і всі інші члени мала право на отримання земельного паю. До проведення розпаювання [PERSON] не зверталася до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення її до списку, оскільки не знала про те, що її не внесли до цих списків. 08 липня 1998 року [PERSON] померла, після її смерті залишилось спадкове майно, у тому числі і у вигляді зазначеного земельного паю. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син померлої, тобто позивач по справі, який отримав свідоцтво про право на спадщину на інше майно. Оскільки, за життя мати позивача не знала про те, що її не внесено до списків членів КСП «Видвиженець», які мають право на отримання земельної часки (паю), позивач в судовому порядку просить поновити порушене право на отримання земельної частки (паю) розміром 5,63 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Видвиженець», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 08 липня 1998 року. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, зазначивши у своїх письмових поясненнях, що [PERSON] райдержадміністрація не заперечую проти визнання права за позивачем на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Представник третьої особи в судове засідання також не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. 21 листопада 2016 року у справі було відкрито провадження суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Городецьким Д.І., після повторного автоматизованого розподілу справа передана в провадження судді Сороки О.В. У відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, справа розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України №2147-VIII. На підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію трудової книжки [PERSON], у відповідності до якої остання у період з 08 серпня 1970 року працювала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Видвиженець» по день її звільнення, 01 січня 1993 року, у звязку з виходом на пенсію за віком (а.с.7). Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами і організаціями» № 720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додаються до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. На виконання ухвали суду про витребування доказів Управлінням Держгеокадастру у [PERSON] районі надано копію Державного акту на право колективної власності на землю Серія ДП НВ 000010 від 12.04.1994 року, у відповідності до якого Агропромисловому підприємству пайовиків «Видвиженець» Новомосковського району, на підставі рішення Голубівської сільської ради народних депутатів від 15 лютого 1994 року, передано у колективну власність 4337,2 гектарів землі в межах згідно плану, для сільськогосподарського виробництва. А також Додаток №1 до зазначеного акту, згідно якого до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, за порядковим номером 302 цього списку, була включена [PERSON] (а.с.141-150). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку(пай), також є свідоцтво про право на спадщину, посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі- продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку(пай), а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). 08 липня 1998 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.81). Судом встановлено, що [PERSON] являється спадкоємцем померлої [PERSON], після її смерті [PERSON] районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 686/98, у відповідності до якої позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на певне нерухоме майно, зокрема і на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Видвиженець», який належав померлій [PERSON] (а.с.86). Інших спадкоємців судом не виявлено. У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списків, що додається до державного акта про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Суду не надано даних про отримання [PERSON] відповідного сертифікату на право на земельну частку (пай), як і не надано даних про отримання спадкоємцем [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну частку (пай), однак останній, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, суду доведено, що спадкодавець [PERSON] на законних підставах набула право на земельну частку (пай), її спадкоємець [PERSON], прийнявши спадщину, являється спадкоємцем права померлої [PERSON], а тому за ним повинно бути визнане право на отримання земельної частки (паю), розміром 5,63 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Видвиженець», в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved