Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

15.07.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи свій позов тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований виконавчим комітетом Буянівської сільської ради Луцького району Волинської області. Від даного шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними припинено, їх шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. На даний час позивач не працює, оскільки самостійно здійснює догляд за малолітньою донькою. Чоловік проживає окремо, ухиляється від її утримання. На підставі викладеного, просила шлюб розірвати та стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до 03.06.2020 року та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, однак заперечує в частині позову щодо стягнення аліментів на утримання дружини. Пояснив, що отримує заробітну у розмірі 4000 грн, вимога про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 2000 грн є непосильною для нього та буде ставити у важке матеріальне становище, оскільки він сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі ј частини від всіх видів його доходів і заробітку. Крім того, на його утриманні перебувають батьки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04.09.2016 року виконавчим комітетом Буянівської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 4 (а.с.6) Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Встановлено, що малолітня донька проживає разом з матір`ю. Встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету, не ведуть спільно господарство, кожен з них живе своїм окремим життям, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо стягнення витрат на утримання дружини до досягнення дитиною троьхрічного віку суд зазначає наступне. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно із ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З копії довідки від 16.08.2019 року вбачається, що [PERSON] прийнятий на роботу сторожем Горохівської сортодослідної станції Волинської філії державного підприємства «Ценрт сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу». Нарахування заробітної плати проводиться з розрахунку погодинного розміру мінімальної заробітної плати 4173 грн (25,13 грн за 1 год.) Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дружини визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 700 грн щомісячно. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved