Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

16.01.2020 року позивач звернулася до суду з уточненим позовом до Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона є спадкоємцем за законом майна свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , за життя був власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] - на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Кухарєвою В.Б., та який зареєстрований у реєстрі за №2250. Після звернення до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на цей житловий будинок, отримала відмову через те, що будинок знаходиться під арештом. Згідно витягу, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт будинку за адресою: [ADDRESS] ,тип обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 8240929, підстава обтяження - визначення, б/н, 17.09.1998, Болградський районний суд, Одеської області. За станом на дату накладення арешту, власником спірного будинку був [PERSON] , якого вона ніколи не знала і не зустрічала. Тому, стверджує позивач, вона змушена звернутися до суду за захистом свого права власності. Позивач надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за її відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник відповідача - начальник Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Івашинський В.І. - надіслав суду заяву про те, що відповідач копію позовної заяви отримав, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі її представника. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В ході розгляду справи та дослідження судом доказів були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно договору купівлі-продажу від 23.03.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Кухарєвою В.Б., що зареєстрований в реєстрі за №2250, власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] - є [PERSON] , який придбав будинок в [PERSON] (а.с.8); - згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.2019 року, що зареєстроване в реєстрі за №1087, позивач є спадкоємцем за законом майна її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.6), - згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , знаходиться під арештом, з 28.11.2008р., реєстраційний номер обтяження - [NUMBER] , підстава обтяження - визначення, б/н, 17.09.1998, Болградський районний суд Одеської області, власником є [PERSON] (а.с.7); Тобто, арешт, накладений рішенням суду у 1998 році, був зареєстрований в реєстрі лише у 2008-му році - після сплину восьми років, як будинок змінив власника, місце знаходження якого позивачу невідоме; - згідно довідки начальника Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (від 05.12.2019 року за №21755/35-54), відкритих виконавчих проваджень зі стягнення з [PERSON] у відповідача на виконанні не перебуває; - постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б за №878/02-31 від 18.11.2019р., позивачу [PERSON] відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на цій житловий будинок з-за того, що будинок знаходиться під арештом, реєстраційний номер обтяження - 8240929 (а.с.10); - відповідно до заяви відповідача - начальника відділу Івашинського В.І., вимоги позивача відповідач визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч.1,2ст.56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження,) накладеного на майно позивача, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлеай змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано відомостей щодо правомірності накладення арешту на майно позивача, або ж наявності стосовно неї виконавчого провадження, в якому вона є боржником. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі у зв`язку з відсутністю підстав вважати правомірним арешт, що накладений на її вищевказане домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved