Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

17.06.2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом і просить визнати договір оренди земельної ділянки від 08.02.2007 року недійсним. Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просить розірвати договір оренди земельної ділянки. Свій позов позивач мотивує тим, що їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР №9-24-466 належить земельна ділянка площею 2,8801 га, розташована в межах Черепинської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, кадастровий номер 7122589400:00:00:466, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 18.09.2006 року між нею і відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстровано 08.02.2007 року у ДП «Корсунь-Шевченківський РВ ДЗК» за № 040778800386. 10.08.2015 року між сторонами було підписано додаткову угоду №1 до вказаного договору, у звязку із необхідністю приведення умов договору оренди до нових вимог законодавства щодо оренди землі, згідно з якою договір оренди земельної ділянки було викладено в новій редакції і в тому числі продовжено строк оренди вказаної земельної ділянки до 31.12.2026 року. Додаткова угода не була зареєстрована, а також є такою, що не відповідає вимогам закону, а тому позивач направила відповідачу письмову заяву про відкликання свого підпису на додатковій угоді та про розірвання цього договору, яку відповідач отримав 25.05.2016 року, але договір не розірвав, а тому позивач і предявила до суду даний позов. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні до змісту позову та додатково пояснили, що позивач регулярно отримувала орендну плату, а у меншому розмірі, що є істотним порушенням. Представник відповідача позов не визнав, вважає, що вказаний позов є безпідставним, не обґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Що жодного договору оренди земельної ділянки від 08.02.207 року між сторонами не укладалося. На даний час діє договір оренди від 10.08.2015 року, який зареєстрований у ДП «Корсунь-Шевченківський районний відділ ДЗК» за № 040778800386, до якого було унесено зміни шляхом укладення додаткової угоди №1 від 10.08.2015 року, згідно якого держреєстратором внесено запис до Реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.02.2016 року за № 13216405 як на інше речове право. Вказана письмова додаткова угода набрала чинності з моменту підписання її сторонами, що передбачено у п.3 Прикінцевих положень Додаткової угоди. А тому позивач вже не мала права на відкликання свого підпису заявою від 20.05.2016 року, яку відповідач отримав 25.05.2016 року. З посиланням на п.36 Додаткової угоди представник відповідача вважає, що у суду немає підстав для визнання даної угоди недійсною, бо позивач не надала доказів того, що відповідач не виконує умови Додаткової угоди, знищує, пошкоджує орендовану земельну ділянку. Орендна плата позивачу виплачувалася в належному розмірі. А тому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2.8801 га, розташовану на території Черепинської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЧР №9-24-466 (а.с.4). 18.09.2006 року між позивачем і відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на 10 років (а.с. 19-22). Вказаний договір оренди зареєстровано 08.02.2007 року у ДП «Корсунь-Шевченківський РВ ДЗК» за № 040778800386. Згідно додатку до Договору оренди земельної ділянки від 18.09.2006 року розмір орендної плати становить 1,5%. У звязку із необхідністю приведення умов договору оренди до нових вимог законодавства щодо оренди землі, 10.08.2015 року між сторонами було підписано додаткову угоду № 1, якою сторони виклали текст Основного договору у зміненій редакції і згідно цього Договору позивач передала відповідачу в оренду земельну ділянку, площею 2, 8801 га, в оренду строком до 31.12.2026 (а.с.5-8). Згідно п.9 орендна плата становить не менше 3% від розміру нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки на момент укладання договору. Орендна плата станом на момент укладення договору складає 1946,91 грн за кожен рік оренди. Вказане право оренди на земельну ділянку площею 2,8801 га, належну [PERSON], як інше речове право, було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.02.2016 року за №13216102 на підставі вказаної додаткової угоди №1, укладеної між сторонами 10.08.2015 року та договору оренди б/н, укладеного між сторонами 18.09.2006 року (а.с.27). Згідно п.20 вказаної Додаткової угоди №1 переданою земля вважається з моменту державної реєстрації права оренди. Згідно Заключних положень договору оренди від 18.09.2006 року такий набуває чинності після підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації і діє протягом 10 років, тобто до 08.02.2017 року. На даний час вказана земельна ділянка перебуває в оренді СТОВ «Аграрник». Щодо відкликання позивачем свого підпису на Додатковій угоді №1 від 10.08.2015 року слід вказати наступне. З наданих суду документів вбачається, що позивач направила заяву відповідачу про відкликання свого підпису з Додаткової угоди №1 20.05.2016 року, яку відповідач отримав 25.05.2016 року (а.с.9). Тобто, позивач звернулась із заявою про відкликання свого підпису після реєстрації права оренди відповідача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто після укладення договору та набуття ним чинності. Відповідно до ч.1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі», в редакції, яка була чинною як на день укладення договору оренди, так і на день укладення додаткової угоди №1 до нього, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. [PERSON] вимоги були до форми договору оренди як на день укладення договору оренди, так і на день укладення додаткової угоди №1 до нього. В ст.15 Закону України «Про оренду землі» закріплені істотні умови договору оренди землі. Як вбачається зі змісту оспорюваного договору оренди земельної ділянки та Додаткової угоди №1 до нього, в них наявні всі передбачені вказаною нормою Закону України «Про оренду землі» їх істотні умови. Правила поновлення договору оренди землі закріплено в ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч.ч.1-5 вказаної статті по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). В даному випадку Додаткова угода №1 була укладена до закінчення строку дії договору оренди (08.02.2017 року). Судом встановлено факт належного виконання орендарем умов договору оренди. Вказане підтверджується розрахунками, наданими СТОВ «Аграрник» по виплаті орендної плати за земельний пай», з яких вбачається, що [PERSON] орендна плата виплачувалася в належному розмірі (а.с.64-83). У ст.31 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. В своїй правовій позиції від 25.12.2013 року у справі №6-78цс13, Верховний Суд України роз'яснив, що виходячи з того, що відповідно до ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у звязку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених ст.15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також зясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Як вбачається зі змісту оспорюваного договору оренди земельної ділянки та Додаткової угоди №1 до нього, в них наявні всі передбачені вказаною нормою Закону України «Про оренду землі» їх істотні умови, а порушень прав позивача (як орендодавця) відповідачем (орендарем) судом не встановлено, у зв*язку з чим суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача. Разом з тим, суд критично, як спробу вирішити спір на свою користь за будь-яких обставин, оцінює посилання позивачки на невідповідність у договорі кадастрового номеру земельної ділянки, оскільки згідно ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр » передбачено порядок реєстрації земельних ділянок, а саме: державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера, кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначена постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 « Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» (далі Постанова), згідно якої: Кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. Пунктом 30 вказаної Постанови визначено, що кадастровий номер земельної ділянки складається з таких елементів: НКЗ: НКК: НЗД де НКЗ - номер кадастрової зони, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НКК - номер кадастрового кварталу, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НЗД - чотиризначний номер земельної ділянки в межах кадастрового кварталу (максимальна кількість земельних ділянок у межах кадастрового кварталу становить 9999). Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки відокремлюються один від одного двокрапкою. Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки визначаються на підставі: індексної кадастрової карти (плану); даних, що містяться у Державному земельному кадастрі; відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки, зазначених у документації із землеустрою та відповідному електронному документі. та Пунктом 34 Постанови визначено, що система нумерації кадастрових зон і кварталів є єдиною на всій території України. Номер кадастрового кварталу складається з таких структурних елементів: НКЗ: НКК, де НКЗ - дванадцятизначний номер кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових зон становить 999999999999), в якому останні дві цифри відокремлюються від перших десяти двокрапкою; НКК - тризначний номер кадастрового кварталу в межах кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових кварталів у межах кадастрової зони становить 999). Для нумерації кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць використовується значення [NUMBER]: 00. Структурні елементи номера кадастрової зони і кварталу відокремлюються один від одного двокрапкою. З матеріалів справи (а.с.а.с.84-91) вбачається, що відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР -9-24-466 виданий 24.04.2001 р. було направлено довіреною особою [PERSON] (довіреність від [PERSON] № 165 від 10.08.2015 року) звернення №3в-7103095482015 від 02.11.2015р. до державного кадастрового реєстратора [PERSON] про внесення відомостей до Державного земельного кадастру та реєстрації земельної ділянки. Але так як кадастровий номер 7122589400:466 зазначений в державному акті не відповідав затвердженій структурі (кількість знаків) автоматизована система НКС (Національна кадастрова система) автоматично присвоїла кадастровий номер 7122589400:09:001:0052, та відповідно були внесенні відомості про об'єкт - земельну ділянку з її кількісними та якісними характеристиками, відомості про державний акт та право власності, відповідно до вище вказаних нормативно правових актів. На підставі вище вказаних дій кадастровим реєстратором видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ- 7102955052015 від 03.11.2015р та вчинено відповідний запис в договорі оренди земельної ділянки.

Outcome: dismissed