Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

16.07.2014р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 11919,18грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 24.12.2010р. між ним та відповідачем був укладений договір №б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 30.05.2014р. виникла вказана прострочена заборгованість по сплаті кредиту, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4632,00грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4841,25грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1402,16грн., а також за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором нарахований штраф у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. та процентної складової в сумі 543,77грн. (а.с.2-4). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.46). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.49, 52), про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Встановлено, що 24.12.2010р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір №б/н, за яким позивач (за договором - банк) надав відповідачу (за договором - клієнт) кредит в сумі 5000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаний договір складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (а.с.7) та Умов і правил надання банківських послуг (а.с.9-32). За цим договором відповідач зобов'язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості шляхом внесення грошових коштів на платіжну картку. Свої зобов'язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 30.05.2014р. виникла заборгованість в сумі 11919,18грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4632,00грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4841,25грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1402,16грн., а також штрафів за несвоєчасне виконання зобов'язань у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. та процентної складової в сумі 543,77грн.. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором №б/н від 24.12.2010р., укладеним між позивачем та відповідачем, станом на 30.05.2014р. (а.с.5-6). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, та в строк встановлений договором. Згідно зі ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені) (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідальність за порушення строків повернення платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів встановлена п.1.1.5.20 Умов і правил надання банківських послуг шляхом сплати клієнтом банку штрафу в розмірі 500,00грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту (а.с.18-зворот). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором в сумі 11919,18грн.. Також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 243,60грн. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved