Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

16.11.2015 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача вказав, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 15.02.2011 р. кредитного договору б/н відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобовязався сплачувати щомісячні обовязкові мінімальні платежі та відсотки за користування кредитом згідно з умовами та правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою, які складають між ним і позивачем договір, що підтверджується підписом відповідача в заяві, але цих зобовязань не виконує, в звязку з чим виникла заборгованість за кредитом в сумі 1485,37 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 7977,75 грн, пеня та комісія 2780,00 грн., штрафи 500 грн. (фіксована частина), 612,16 грн. (процентна складова), загалом в розмірі 13355,28 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути у його відсутність, вимоги позову підтримав повністю, просив його задовольнити . Відповідач в поданій суду заяві проти задоволення позовних вимог повністю заперечив оскільки вважав, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності для звернення до суду, строк дії картки закінчився 30.11.2012 року, тому він 23.11.2012 р. і здійснив останній платіж. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив застосувати строк позовної давності до стягнення пені та штрафів, в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1485,37 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 7977,75 грн.. З урахуванням позицій сторін, доданих ними доказів та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково з таких підстав. Доведено, що 15.02.2011 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою складає договір про надання банківських послуг, відповідно до цього Договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але своїх зобовязань за вказаним Договором не виконав, востаннє сплатив 100,00 грн. 23.11.2012 р., у звязку з чим у відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість за кредитом в сумі 1485,37 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7977,75 грн. Вказані правовідносини регламентуються: - ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; - ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки; - ст. п.2 ст. 258, ч.4 ст. 267 ЦК України, за якими позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; - п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг (які є невід`ємною частиною договору), за яким договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Таким чином, пролонгація договору полягає в продовженні його строку зі збереженням тих умов, на яких його було укладено. Оскільки, [PERSON] не виконав взятих на себе зобовязань по укладеному ним з позивачем 15.02.2011 р. договору б/н про надання банківських послуг, останній платіж по графіку погашення заборгованості він здійснив 23.11.2012 р. в сумі 100 грн., в звязку з чим у нього перед ПАТ «ПриватБанк» виникла заборгованість по кредиту в сумі 1485,37 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7977,75 грн., то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача необхідно стягнути рішенням суду. Заперечення відповідача в частині застосування передбаченого п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України строку позовної давності в один рік до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафів та пені) заслуговують на увагу, оскільки грунтуються на вимогах закону та судовій практиці, решту заперечень відповідача суд до уваги не бере через те, що вони не грунтуються на законі та їх спростовано дослідженими в судовому засіданні, належних доказів строку дії платіжної картки ним суду не надано, позивачем зазначено про те, що строк дії платіжної картки [PERSON] за зазначеним договором закінчився в листопаді 2014р. Крім того, суд зауважує, що строк позовної давності у зазначених правовідносинах рахується з дня, коли позивач востаннє виконував свої зобов`язання по договору кредиту, тобто з 23.11.2012 р, позовна заява подана позивачем до суду 16.11.2015 р., то за таких обставин строк позовної давності щодо заборгованості за кредитом та процентами позивачем не пропущено. З огляду на те, що до вимог про стягнення пені та комісії, а також штрафів застосовується строк спеціальної позовної давності в один рік, який сплинув 1.11.2015 р., то до позовних вимог про стягнення пені та штрафів слід застосувати позовну давність в один рік і відмовити в їх задоволенні через сплив позовної давності.

Outcome: partial