Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

16 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, треті особи Перша дніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.09.2016 року помер двоюрідний брат позивачки [PERSON], якому за життя належали гаражі «Й», №6, розташований у дворі будинку №78 по пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпрі, земельна ділянка площею 0,25 га, розташована у с. Зубківці Царичанського району Дніпропетровської області, та автомобіль «KIA Sorento» (реєстраційний номер АЕ0769ЕВ). Позивачка прийняла спадщину після смерті брата, проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через відкритої спадкової справи за заявою спадкоємця попередньої черги. Викладене стало причиною звернення позивачки до суду з позовом про визнання за нею права власності на вказане майно у порядку спадкування за законом після смерті брата (т. 1 а.с.а.с. 2 5, 47, 51 55, 228, 229). 24 січня 2019 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті (т. 1 а.с. 221). Представниця позивачки у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що 13.09.2016 року помер двоюрідний брат позивачки [PERSON], якому за життя належали два гаража, земельна ділянка та автомобіль. Позивачка прийняла спадщину після смерті брата, проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через відкритої спадкової справи за заявою спадкоємця попередньої черги. Насправді другу спадкову справу було відкрито за заявою особи, що не мала права на спадкування, і відносно іншого спадкодавця з такими ж імям, прізвищем та по батькові. Представниця відповідача у суді заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що Дніпровська міська рада не порушувала права та охоронювані законом інтереси позивачки. Представник Першої дніпровської державної нотаріальної контори, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не зявилися, звернувшись із заявами про розгляд справи за їх відсутності (т. 1 а.с.а.с. 112, 239, т. 2 а.с. 1). Суд, заслухавши пояснення представниць сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є громадянкою [PERSON] Федерації і доводиться двоюрідною сестрою [PERSON], [INFO], про що свідчить рішення Дзержинського районного суду м. Пермі від 19.05.2017 року, ухвалене у цивільній справі №2-1685/17, визнане в Україні ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2018 року, постановленою у цивільній справі №201/5925/18 (т. 1 а.с.а.с. 12 18, 157). Приблизно 12 13 вересня 2016 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КИ №709532, видане 22.09.2016 року Кіровським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис 458) (т. 1 а.с. 10). За життя [PERSON] на праві особистої власності належало таке майно (т. 1 а.с.а.с. 95 102, 143, 144, 179, 230 232): -гараж «Й» загальною площею 27,8 м2, розташований у дворі будинку за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 78; -гараж №6 загальною площею 17,8 м2, розташований у дворі будинку за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 78; -земельна ділянка площею 0,25 га, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, с. Зубківка, вул. Першотравнева, 6А (кадастровий номер 1225685000:07:023:001); -автомобіль «KIA Sorento» (реєстраційний номер АЕ0769ЕВ, кузов номер KNAJC524595883298, колір білий, обєм двигуна 2497,0 см3, рік випуску 2008). 01 жовтня 2016 року до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 22.09.2016 року, звернулася [PERSON], у звязку з чим того ж дня було відкрито спадкову справу №592/2016. При цьому [PERSON] надала нотаріусу свідоцтво про смерть серії 1-КИ №524859, видане 27.09.2016 року відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис 6927) (т. 1 а.с.а.с. 120, 124). 25 листопада 2016 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у звязку з чим того ж дня було відкрито спадкову справу №9/2016 (т. 1 а.с.а.с. 18, 156-звор., 160). 27 грудня 2016 року [PERSON] померла (т. 1 а.с. 133). 12 січня 2017 року до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 22.09.2016 року, звернулася [PERSON] (т. 1 а.с. 121). 17 листопада 2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] листом №27/02-14 передала спадкову справу №9/2016 після смерті [PERSON] до Першої дніпровської державної нотаріальної контори для долучення до спадкової справи №592/2016 (т. 1 а.с. 153). 02 серпня 2018 року державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори своїм листом №2720/02-14 відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через наявність відкритої спадкової справи за заявою спадкоємця попередньої черги (т. 1 а.с.а.с. 103, 104). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною 1 статті 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності зі статтею 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За правилами, встановленими статтями 1261 1265 ЦК, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що після смерті [PERSON], який помер приблизно 12 13 вересня 2016 року, залишився один спадкоємець його майна позивачка, що доводиться померлому двоюрідною сестрою (з урахуванням відсутності спадкоємців першої четвертої черг). Частиною 1 статті 1269, частиною 1 статті 1270 ЦК визначено, що прийняття спадщини здійснюється шляхом подання нотаріусу відповідної заяви протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачка протягом шести місяців від дня відкриття спадщини звернулася до нотаріуса з відповідною заявою, отже, у розумінні закону, прийняла спадщину. За змістом пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відтак, аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд доходить висновку про те, що заявлений у справі позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка є спадкоємицею пятої черги і єдина прийняла спадкове майно після смерті брата. При цьому суд критично ставиться до відкритої за заявою [PERSON] спадкової справи №592/2016 з огляду на таке. Судом було встановлено, що під час звернення до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини [PERSON], а після її смерті й [PERSON], надали свідоцтво про смерть серії 1-КИ №524859, видане 27.09.2016 року відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис 6927), згідно з яким [PERSON] помер 22.09.2016 року (т. 1 а.с. 124). Суд вважає вказане свідоцтво недостовірним доказом, оскільки на його підставі не можна встановити дійсні обставини справи, а також доказом, що має ознаки фальшування. Так, згідно з листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 27.09.2017 року №4430/03.1-41, надісланим на запит Першої дніпровської державної нотаріальної контори, бланк свідоцтва про смерть із серією 1-КИ та номером «524859» було використано 09.01.2004 року і стосовно іншої особи (т. 1 а.с. 152-звор.). Крім того,\~з відкритих\~джерел інформації\~(мережа\~«Інтернет»)\~вбачається,\~що відділ\~державної реєстрації\~смерті [PERSON]\~міського управління\~юстиції Дніпропетровської\~області (яким\~нібито було\~видано свідоцтво\~про смерть\~[PERSON],\~що помер\~22.09.2016\~року) наказом Міністерства юстиції України від 19.10.2015 року №2022/5 було ліквідовано і станом на 27.09.2016 року (день видачі свідоцтва) не функціонував. Викладені обставини є беззаперечними доказами фальшування вказаного письмового доказу. З огляду на викладене суд вважає заявлений у справі позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved