Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

15.03.2016р. Орган опіки та піклування Концебівської сільської ради звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що відповідач, яка е вже позбавленою батьківських прав відносно двох своїх малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], є матір'ю [PERSON], [INFO], яка ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно нього, а саме: часто залишає його без догляду в продовж тривалого часу, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не піклується про сина та свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, у зв'язку з чим позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] та стягнути на його утримання аліменти в розмірі 1/4 її заробітку (доходу). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Савранської РДА і Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Савранської РДА, а також [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не надала. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги приписи ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України та згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку третіх осіб, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Також в силу ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначено у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4). Також встановлено, що [PERSON] за місцем проживання характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, з лютого 2016 року пішла з дому і до теперішнього часу не повернулася, з того часу з сином не спілкується і взагалі його життям не цікавиться (а.с.12, 13, 14); крім того, вона є позбавленою батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], що свідчить про те, що відповідач не зробила для себе відповідних висновків і на шлях виправлення не стала. Згідно висновку Органу опіки та піклування Концебівської сільської ради позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] є доцільним (а.с.13). Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо утримання і виховання свого малолітнього сина [PERSON]. Її вина полягає у тому, що вона, в порушення вимог ст.ст.150, 180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо утримання, виховання та розвитку дитини, не піклується про нього, не спілкується з ним, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечує йому необхідного медичного догляду, а тому суд дійшов висновку, що виходячи з інтересів дитини [PERSON] слід позбавити батьківських прав. Разом з тим, як встановлено ч.ч.2, 3 ст.166 СК України та ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В силу ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в редакції Закону України №2037-VIII від 17.05.2017р.). Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.1 ст.191 цього Кодексу). З огляду на зазначене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів в розмірі однієї чверті її заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] також підлягають задоволенню.

Outcome: approved