Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

15.06.2020 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] , ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, а саме позивачка просила стягнути з [PERSON] та з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» матеріальну шкоду завдану внаслідок скоєння ДТП в розмірі 39013,68 гривень; вартість звіту про оцінку колісного транспортного засобу у розмірі 2000,00 гривень; сплачений судовий збір в розмірі 840,80 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 12500,00 гривень. В обґрунтування\~позовної заяви\~зазначено,\~що 14.01.2020\~року внаслідок\~ДТП,\~яке відбулось\~в м.\~Одеса,\~автомобіль Mitsubishi\~Colt\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~що належить\~ [PERSON] ,\~зазнав значних\~технічних пошкоджень.\~Постановою Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~12.02.2020\~року у\~справі №522/1709/20\~ [PERSON] \~визнано винним\~та притягнуто\~до адміністративної\~відповідальності.\~Цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~на час\~ДТП була\~застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Згідно звіту №0628-03-20 від 12.03.2020 року про оцінку колісного транспортного засобу Mitsubishi Colt д.н.з. [NUMBER] , складеного акредитованою страховою компанією суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість завданої шкоди позивачеві визначено в розмірі 34122,67. Вартість послуг фахівця щодо оцінки 2000,00 грн. Для відновлення пошкодженого автомобіля Позивач звернулась до автосервісного центру ТОВ «ІНТО-АВТО СЕРВІС» ЄДРОПУ 392249157. Після повного відновлювального ремонту, вказаним автосервісом було надано Позивачеві до оплати рахунок фактуру №Г-000013 від 08.04.2020 року. Згідно вказаного рахунку, фактична вартість відновлювальних робіт склала 73136,35 гривень. Зважаючи на викладені обставини, Позивач 27.05.2020 року письмово звернулася до Відповідача2 з проханням зробити перерахунок розміру завданої їй матеріальної шкоди з 34122,67 гривень до 73136,35 гривень, відповідно до фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля. Після вказано звернення Відповідачем2 фактично було сплачено Позивачеві 34122,67 гривень. Тому на думку позивача, після часткової сплати Відповідачем2, залишок несплаченої матеріальної шкоди Позивачеві становить 39013,68 гривень. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.07.2020 року цивільну справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2020 року прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до слухання по суті. 25.11.2020 року надійшов лист Суворовського районного суду м. Одеси від 16.11.2020 року відповідно якого переслано відзив на позов представника ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», який надійшов до Суворовського районного суду 11.11.2020 року. Відповідно зазначеного відзиву, представник відповідача-2 заперечував проти задоволення вимог пред`явлених до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в обґрунтування чого зазначив, що страхова компанія у повному обсязі виконала зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування, оскільки відповідно наданого розрахунку, наданого позивачем, суб`єкт оціночної діяльності ФОП [PERSON] визначив матеріальну шкоду у розмірі 34122,67 грн., із вказаним розміром відповідач-2 погодився та виплатив відповідну суму страхового відшкодування. Щодо виставленого рахунку фактури автосервіс ним центром ТОВ «ІНТО-АВТО СЕРВІС», за відновлювальний ремонт, страховик зазначає щодо розрахунок відбувся без урахування зносу транспортного засобу, тобто із порушення вимог законодавства, а тому відповідний рахунок не було прийнято Страховиком, як підстава для перерахунку суми страхового відшкодування. 01.06.2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача [PERSON] адвоката Черепова Д.В., який вважає, що позов необґрунтований з огляду на наступне. [PERSON] є особою, відповідальність якого була застрахована в ПрАТ УСК «Княже Вієна Іншуренс Груп», тому у сенсі правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду, відсутні підстави для стягнення з [PERSON] матеріальних збитків (шкоди), завданих аварійним пошкодженням транспортного засобу, так я відповідач відповідати має в даному випадку в межах додаткової відповідальності страхувальника (у цьому випадку страхувальником є особа, яка заподіяла шкоду). Відповідальність страхувальника обмежується різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, однак у даному випадку різниця як така відсутня, оскільки розмір шкоди не перевищує застрахований ліміт відповідальності 100000,00 гривень за шкоду, заподіяну майну. На думку представника відповідача, посилаючись на оцінку пошкоджень транспортного засобу вартість відновлювального ремонту складає 34122,67 гривень з врахуванням зносу. Вказана сума була погоджена та виплачена Позивачу. Страхова виплата визначена з врахуванням фізичного зносу деталей транспортного засобу, а тому позовні вимоги позивача щодо додаткових коштів є необґрунтованими. В судовому засіданні представник позивача адвокат Султанов Т.З. підтримав позовну заяву в повному обсязі з підстав викладених в неї, представник відповідача [PERSON] адвокат Черепов Д.В. заперечував проти задоволення позову з підстав викладених в письмових поясненнях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 січня 2020 року о 14 год. 40 хв., громадянин [PERSON] керуючи т.з. «DAEWOO», д.н.з. [NUMBER] по вул. Княжа, при виїзді на нерегульованому перехресті з вул. Кінна, не надав переваги в русі т.з. «MITSUBISHI», д.н.з. [NUMBER] , який рухався на головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком, чим [PERSON] порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2020 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст.ст.\~82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Позивач [PERSON] звернулась до суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] для проведення оцінки завданих збитків автомобілю «Mitsubishi Colt» д.н.з. [NUMBER] . За результатами проведення оцінки складено звіт №0628-03-20 від 12.03.2020 року. Сума матеріальної шкоди відповідно до звіту №0628-03-20 від 12.03.2020 року становить 34122 (тридцять чотири тисячі сто двадцять дві) грн. 67 коп. Звіт також містить висновок щодо вартості відновлювального ремонту, що складає 59592,47 гривень. Вартість послуг оцінювача відповідно до квитанції №0.0.1638306819.1.1 становить 2000 (дві тисячі) гривень. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована полісом обов`язкового страхування у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», та страховик здійснив страхове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 34122,67 гривень, що зазначено позивачем в позові та підтверджено представником ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у відзиві на позов. Відповідно рахунку-фактури № Г-000013 від 08.04.2020 року складеного ТОВ «ІНТО-АВТО СЕРВІС» щодо автомобілю Mitsubishi Colt д.н.з. [NUMBER] , загальна вартість робіт по відновленню транспортного засобу становить 73136,35 гривень. [PERSON] сплатила зазначені кошти, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №7228 від 09.04.2020 року на суму 33535,60 грн. та квитанцією до прибуткового касового ордера №7231 від 14.04.2020 року на суму 39600,75 гривень. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1ст.990\~ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). За п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, за змістом статей\~9,\~22-28,\~35 Закону № 1961-IV\~настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому в\~Законі № 1961-IV\~визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до\~статті 29 цього Закону\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092\~(далі\~Методика). Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт)\~це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості\~відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом №\~1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування. Відповідно до положень\~статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Страхова компанія виконала у повному обсязі свої зобов`язання та здійснила виплату [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 34122,67 гривень. Зважаючи на висновки, викладені ВС у постановах № 522/15636/16-ц від 11.12.2019, № 227/2996/16-ц від 11.12.2019, № 668/7779/15-ц від 25.11.2019 та багатьох інших, винуватець ДТП повинен відшкодувати вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, тоді як страхова компанія покриває лише розмір матеріального збитку. Якщо транспортний засіб фактично відремонтований, то розмір збитку визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт (до таких висновків прийшов ВС у постановах від 30.10.2019 у справі № 753/19288/14-ц та від 25.03.2019 у справі № 591/3152/16-ц). Враховуючи ті обставини, що на час складання звіту про оцінку транспортний засіб, ще не було відремонтовано, тоді як позивач був обізнаний, що реальна вартість відновлювального ремонту становить 59592,47 гривень та звернувшись до ТОВ «ІНТО-АВТО СЕРВІС» позивач на власний розсуд здійснив сплату коштів, що перевищують розмір відновлювального ремонту встановлений звітом суб`єкта оціночної діяльності, та з матеріалів справи неможливо встановити, що дана була необхідна сама для відновлення транспортного засобу внаслідок ДТП за винуватості [PERSON] . Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Отже, повно з`ясувавши всі обставини по справі, суд дійшов висновку, що враховуючи наявний звіт оцінки суб`єкта оціночної діяльності за яким встановлено вартість матеріальної шкоди у розмірі 34122,67 грн., яка була сплачено ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача, а отже зобов`язання страховика виконані у повному обсязі, тому вимоги до зазначеного відповідача є необґрунтованими. Враховуючий встановлений розмір вартості відновлювального ремонту відповідно оцінки суб`єкта оціночної діяльності на суму 59592,47 гривень та фактично понесені витрати на відновлення транспортного засобу суд вважає, що позовна заява обґрунтована в межах зазначеної суми, а отже з відповідача [PERSON] слід стягнути суму у розмірі 25269,80 гривень матеріальної шкоди (різниці страхового відшкодування з фактичною вартістю відновлювального ремонту) та 2000,00 грн. витрат на послуги суб`єкта оціночної діяльності. Крім того відповідно до ст.133, ч.2 ст.141\~ЦПК України також є обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення судових витрат в розмірі 884,64 грн., які підлягають до стягнення з відповідача до якого пред`явленні вимоги про стягнення коштів, а саме з ПрАТ СК «Арсенал-Страхування». Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за подання даного позову Позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №8 від 12.06.2020 року на зазначену суму. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 544,59 грн. підлягає до стягнення з [PERSON] на користь позивача з урахування пропорційності задоволеним позовним вимогам. Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір- обґрунтованим (п.268). Отже, суд дотримується позиції, що необхідною умовою для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи (постанови КГС ВС від 31 січня 2019 року у справі №19/64/2012/5003, від 05 січня 2019 року у справі №906/194/18, від 19 лютого 2019 року у справі №917/1071/18). Так, на підтвердження фактичного здійснення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу суду має бути надано належні фінансові документи, що свідчать про перерахування цією особою коштів адвокату за надані послуги на підставі договору про надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано рахунок на оплату №1 від 02.03.2020 року на суму 12500,00 гривень та квитанцію №0.0.1638304372.1 від 04.03.20.20 на зазначену суму, однак суд не може прийняти наданий доказ як належне підтвердження понесених витрат, оскільки до суду не надано належного обґрунтування необхідності понесення витрат на правничу допомогу у такому розмірі та не надано доказів фактичного виконання робіт (акту виконаних робіт), а тому така вимога не підлягає задоволенню.

Outcome: partial