Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

15.06.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 23.06.1973 року Жовтневою селищною радою м. Нововолинська Волинської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. Вказує, що шлюб фактично розпався внаслідок неналежної поведінки відповідача, який зловживав спиртними напоями, влаштовував скандали, наносив дружині тілесні ушкодження. Більше десяти років не підтримують шлюбних взаємин, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. господарство. Вважає, що шлюб фактично розпався, примирення і збереження сім'ї неможливе, просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснивши, що більше десяти років вони з чоловіком не проживають, не підтримують шлюбних стосунків, вона не бажає примирення і настоює на розірванні шлюбу, оскільки його збереження є неможливим і суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що має бажання примиритися з дружиною, хоче зберегти сім?ю у важкий для держави час. Вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими і до задоволення не підлягають. Наголосив, що звернення [PERSON] до суду з позовом про розірвання шлюбу пов'язане із бажанням позивача незаконно позбавити його житла. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані ними на підтвердження вимог і заперечень, суд прийшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, і цього не спростував відповідач, що більше десяти років сторони не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства їх шлюб фактично розпався. З матеріалів справи вбачається, що судом за клопотанням відповідача вживалися заходи до примирення подружжя, однак вони не дали позитивного результату, протягом наданого терміну примирення сторін не відбулося, ніхто із подружжя не вчиняв конкретних дій до збереження шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд шлюб розриває. Суд не вбачає підстав при постановленні рішення взяти до уваги твердження відповідача про можливість збереження шлюбу, оскільки сторонам надавався час для примирення, але по його закінченню, позивач настоює на задоволенні позову і не бажає примирення. Шлюб, як зазначено у ст.24 Сімейного Кодексу України, грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу 15.06.2017 року. Суд, за клопотанням відповідача, у відповідності до вимог ст.111 СК України, вживав заходів до примирення сторін, але позивач настоює на розірванні шлюбу, мотивуючи тим, що між нею та чоловіком не існує фактичних взаємин, у них немає спільного побуту, неповнолітніх дітей. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд шлюб розриває. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що відповідач є інвалідом ІІ групи, суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved