Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

16 липня 2018 року [PERSON] звернулась з позовом, яким просила суд визнати за нею, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя,право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Вказувала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2008 р. по 2016 р., за час якого в сторін народилось дві доньки [PERSON] та [PERSON]. Під час спільного проживання подружжям було придбано зазначену квартиру, право власності на яку зареєстровано за відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач стверджувала, що вказана квартира є спільним майном подружжя та підлягає поділу в порядку в порядку ст. 70 СК України, оскільки її було придбано подружжям під час спільного проживання. Також зазначала, що її частка має бути збільшена до 2/3 часток, оскільки на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, аліментів на утримання яких відповідач не сплачує та які знаходяться на повному утриманні позивача. 21 вересня 2018 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої вона просить визнати за нею в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідач своїм правом на подання позову не скористався. Ухвалою від 18.07.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Згідно Ухвали від 21.09.2018 року, оголошеної судовому засіданні, підготовче провадження у справі закрито та призначено її до розгляду по суті. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, суд виходить з такого. З 05.07.2008 р. по 22.12.2016 р. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, ними було придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ПН Миколаївського МНО [PERSON], від 10.10.2014 р. зареєстровано за [PERSON] Дійти згоди щодо права власності на цю квартиру сторони самостійно не мають змоги. Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти\~ або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну\~ статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий\~ статус спільної власності подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 01.07.2015 року (у справі №6-612цс15) та від 25.11.2015 року ( у справі 6-2333цс15). Таким чином, при вирішенні спору між сторонами необхідно встановити час набуття спірного майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 10.10.2014 року купівля квартири вчинена за письмовою згодою дружини [PERSON] [PERSON], викладеною у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчена ПН ММНО [PERSON] за р. №1014. Тобто,суд вбачає, що квартира придбана спільно подружжям в інтересах сімї, через що є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу між ним. Доказів протилежного сторонами суду не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Недоведеність обставин, на яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду\~ цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними\~ у визначеному\~ законом порядку\~ та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Суд оцінює докази відповідно до вимог ЦПК України\~ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також\~ достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,\~ не можуть\~ вважатися встановленими в цивільній справі,\~ якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Жоден доказ не має\~ для суду\~ наперед встановленого значення. З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що спірна квартира була придбана під час перебування сторін у шлюбі, в інтересах сімї, а отже є спільним майном подружжя та підлягає поділу між сторонами. Згідно ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved