Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~16.07.2019 [PERSON] звернулась до суду із позовом про усунення від права на спадкування після смерті батька, [PERSON] , своїх братів по батькові, [PERSON] , [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був її батьком та батьком відповідачів. Заяви про прийняття спадщини подала вона та відповідачі по справі. При житті батько склав на її ім`я заповіт, але відповідачі оспорили його. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21.01.2019 вказаний заповіт визнаний недійсним. Отже на підставі вказаного рішення вона та її брати одержали право на отримання спадщини після смерті батька за законом, однак вона з цим не згодна та вважає, що відповідачі повинні бути усунуті від права на спадкування. При цьому посилалась на на вимоги ст. 202 СК України, що батько хворів з 2009 року, коли йому ампутували ногу, 17.02.2014 батько був госпіталізований до 1-ї міської клінічної лікарні м. Полтави з діагнозом гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом, виписаний з лікарні 03.03.2014 року. 06.07.2015 у батька був повторний ішемічний інсульт та він лікувався у лікарні до 17.07.2015. Після другого інсульту його здоров`я значно погіршилось, він не міг сам себе обслуговувати. Вона вважає, що другий інсульт стався у батька через відповідача [PERSON] , так як батько давав йому значні кошти, а потім дізнався, що ці кошти відповідач позичив, а йому їх не повернули. Окрім того [PERSON] зловживав спиртним, не працював та жодних дій з приводу повернення коштів не здійснював. Батько сам знайшов боржника, їздив до нього за коштами, перехвилювався, а через декілька днів у нього стався повторний інсульт. Після другого інсульту батько був визнаний особою з інвалідністю. 1 групи , не міг самостійно себе обслуговувати , потребував стороннього догляду, який йому надавала вона та її чоловік, витративши на його догляд майже 30\~000 грн. За вказаних обставин вважає, що відповідачі повинні бути усунуті від права на спадкування. Провадження у справі відкрито 16.07.2019. за правилами загального позовного провадження. 11.10.2019 закінчене підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. 25.11.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. 05.12.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. У судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Займак В.Б., позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Позивач [PERSON] пояснила, що після другого інсульту у батька, [PERSON] , який стався у липні 2015 року, він став особою з інвалідністю 1 групи , був у безпорадному стані, потребував постійного стороннього догляду. Її чоловік здійснював догляд за батьком офіційно, на підставі рішення Управління соціального захисту населення та отримував кошти за догляд. Вона забрала батька з лікарні у липні 2015 року та він проживав з її сім`єю. З 14.08.2015 по 31.08.2015 батько лікувався у ПОКПЛ ім. О [PERSON] , а після виписки із цієї лікарня зробив на її ім`я заповіт на все майно, однак рішенням Київського районного суду м. Полтави вказаний заповіт був визнаний недійсним з тих підстав, що на час посвідчення заповіту [INFO] 2015 року, її батько страждав на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними . Однак вона з таким висновком не згодна. Також позивач зазначала, що її батько до настання другого інсульту з нею не проживав, а проживав біля ставка, який орендував, розводив птицю, велику рогату худобу та здавав ставок в оренду рибалкам Батько проживав біля ставка у будинку, який він їй подарував , разом з [PERSON] , який допомагав батькові здійснювати догляд за птицею та худобою. Вони з чоловіком також допомагали батьку. Позивач пояснила, що батько придбав та подарував їй новий автомобіль, подарував автомобіль [PERSON] , а [PERSON] дав кошти у розмірі 10\~000 доларів США. Позивач також уточнила, що у безпорадному стані батько опинився після останнього, повторного інсульту, який стався у липні 2017 року, а до цього він займався господарством на орендованому ставку, мав матеріальний статок, допомагав матеріально їй, її дітям, а також своїм синам, відповідачам по справі та їхнім дітям. Вона купляла необхідні ліки та предмети по догляду за батьком, відповідачі догляд за батьком не здійснювали, хоча мали таку можливість. Також позивач пояснила, що батько мав на праві приватної власності двокімнатну квартиру, яку вона на час хвороби батька здавала в оренду і здає цю квартиру в оренду і зараз. Просила усунути відповідачів від права на спадкування після смерті батька. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справ у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Пожидаєв В.О., позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] пояснив, що він постійно підтримував зв`язок із батьком, постійно допомагав батьку. Коли перебував у слідчому ізоляторі у зв`язку із вчиненням злочину, який вчинив на грунті неприязнених відносин з матір`ю позивача, тільки він опікувався батьком, позивач взагалі не спілкувалась із батьком. Перебування у СІЗО значно підірвало здоров`я батька , і у 2009 році батьку ампутували ногу, він став особою з інвалідністю другої групи. Після цього саме він та брат здійснювали догляд за батьком. Брат в Полтаві не проживав, а він проживав разом з батьком у будинку біля ставка, який перебував в оренді у батька. Вони вирощували птицю ( гуси, качки) та велику рогату худобу ( биків), батько продавав їх, а він допомагав утримувати це господарство, кормив та поїв птицю та худобу, прибирав за ними, Окрім того батько здавав місця під риболовлю на ставку рибалкам та отримував з цього дохід. Після того, як батько подарував належний йому будинок позивачці по справі, то придбав на своє ім`я двокімнатну квартиру, де він з батьком проживав. Батько купив на ім`я позивачки новий автомобіль з салону, братові також купив автомобіль, а йому дав 10\~000 доларів США. До повторного інсульту у батька, саме він проживав з батьком та допомагав йому по господарству, оскілки батько був без ноги та вже не міг багато працювати, однак продовжував вирощувати птицю, биків, та орендувати ставок. Після повторного інсульту, який стався у липні 2015 році, він відвідував батька у лікарні, коли не був на вахті, придбавав ліки для батька. Після виписки із лікарні позивач забрала батька до себе додому, пустила квартирантів у квартиру батька, перестала його пускати до квартири. Він декілька разів приходив до батька, однак не міг з ним спілкуватись, бо йому заважали позивач, її мати або її чоловік, які завжди були присутні при їхніх зустрічах, а потім позивач взагалі перестала його пускати до батька. Він вважає, що його не пускали до батька, бо обманним шляхом посвідчили заповіт від імені батька на користь позивача. Зазначав, що після повторного інсульту батько потребував стороннього догляду, він не міг такий догляд здійснювати, бо з батьком не проживав, працював вахтовим методом, а також й тому, що позивач перешкоджала зустрічатись з батьком, не пускала його до батька. Третя особа, Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши учасників судового розгляду справи, свідків, дослідивши матеріали справи суд керується наступним. Встановлено, що позивач та відповідачі є дітьми [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита приватними нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. Заяву про прийняття спадщини за заповітом подала позивач ( а.с. 12), відповідачі подали заяви про прийняття спадщини за законом ( а.с.10,11). При житті\~ \~ [PERSON] \~склав заповіт\~на \~користь \~позивача,\~який рішенням\~Київського районного\~суду м.\~Полтави \~ від\~21.01.2019\~ \~ визнаний\~недійсним з тих підстав, що на час посвідчення заповіту, 01 вересня 2015 року, [PERSON] страждав на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Після визнання заповіту недійсним спадкування здійснюється за законом, отже спадкоємцями першої черги на отримання спадщини після смерті [PERSON] за законом є позивач і відповідачі по справі, які прийняли спадщину. Відповідно до частини 5 статті 1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилалась на те, що [PERSON] перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги з 2009 року, після ампутації ноги , та з цього часу відповідачі по справі не надавали йому жодної допомоги, ні матеріальної ні фізичної. Однак з такими доводами погодитись неможливо, оскільки із пояснень позивача, відповідача [PERSON] та свідків убачається, що дійсно у 2009 році [PERSON] ампутували ногу, він став особою з інвалідністю другої групи, однак продовжував вести активний спосіб життя, орендував ставок, займався господарством, вирощував птицю, велику рогату худобу, яку потім продавав та мав значні статки. За період з 2009 року по липень 2015 року, він подарував позивачці будинок та новий автомобіль, придбав собі двокімнатну квартиру, також подарував сину, відповідачу [PERSON] , автомобіль, а відповідачу [PERSON] подарував 10\~000 доларів США . Усі допитані під час судового розгляду справи свідки, як зі сторони позивача , так і зі сторони відповідача, підтвердили вказані обставини, а саме те, що [PERSON] був заможнім, побудував церкву в с. Рибці, подарував дочці та одному із синів автомобілі, купив собі двокімнатну квартиру, мав земельні паї, а відповідачу [PERSON] подарував 10\~000 доларів США, що до повторного інсульту він орендував ставок, де вирощував птицю, велику рогату худобу, здавав рибалкам місця під риболовлю, отримував дохід від цієї діяльності та був матеріально незалежною людиною. Зазначені обставини спростовують посилання позивача про те, що з 2009 року [PERSON] був у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги і догляду. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у безпорадному стані з липня 2015 року, коли у нього стався повторний інсульт, він стан особою з інвалідністю першої групи, не міг самостійно ходити та обслуговувати себе, що визнається відповідачем по справі [PERSON] , який приймав участь у розгляді справи. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Таким чином доказуванню у даній справі підлягає факт умисного ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги за період з липня 2015 по час смерті, і докази умисного ухилення відповідачів від надання батькові допомоги повинна надати саме позивач по справі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він доглядав за тестем, що [PERSON] разів три приходив до батька, матеріальної допомоги на утримання батька не надавав та не здійснював за ним догляд. Він декілька разів пропонував [PERSON] надати допомогу батьку, яку конкретно не зазначив, але останній на його прохання не реагував. Свідки [PERSON] , [PERSON] ,Нетеса пояснили у судовому засіданні, що вони провідували [PERSON] , коли той хворів , [PERSON] був лежачим хворим та жалівся їм, що сини не приходять, а він би хотів з ними побачитись. Свідок [PERSON] пояснив, що в 2016 році йому подзвонив [PERSON] та попросив поїхати на ставок, на ставку [PERSON] позвав [PERSON] та просив його приходити до батька хоч раз на місяць. Свідок [PERSON] пояснив, що він лікував [PERSON] , що [PERSON] до повторного інсульту жив повноцінним життям, їздив на автомобілі, доглядав за ставком , а після повторного інсульту став потребувати сторонньої допомоги, бо не міг обслуговувати себе, оглядав хворого один раз на місяць, інколи 2-3 рази на місяць, синів ніколи не бачив, [PERSON] проживав у дочки, яка здійснювала за ним догляд. Свідок [PERSON] , пояснив, що в 2015 році [PERSON] просив його поїхати за мальком, він їздив на ставок 3-4 рази за два роки, у нього просили гроші на мальок. Після інсульту [PERSON] потрібна була допомога. Догляд за ним здійснювала дочка та зять. Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що вона сусідка позивача, провідувала [PERSON] коли він хворий проживав у позивача, догляд за ним здійснювала позивач. Просив, щоб до нього син [PERSON] приїхав. Його син [PERSON] у Полтаві не проживав і не проживає. Бачила, як до [PERSON] приходив соціальний працівник. Також пояснила, що [PERSON] був заможнім, у нього були земельні паї, квартира, він орендував ставок, вирощував птицю, подарував позивачці будинок, автомобіль, синам також завжди допомагав . Пояснення вказаних свідків не підтверджують тієї обставини, що відповідачі ухилялись від обов`язку допомагати [PERSON] та що останній потребував допомоги саме відповідачів. Надані позивачем чеки на придбання ліків на загальну суму 11\~991.93 грн ( а.с. 14-24) не є належним доказом того, що відповідачі навмисно ухилялись від обов`язку допомагати батьку. Вказані чеки на придбання ліків не є підтвердженням того, що вони придбані для лікування [PERSON] , оскільки жодного лікарського призначення на вказані ліки матеріали справи не містять. Окрім того із пояснень позивача убачається, що пенсію, яка призначена [PERSON] отримувала та витрачала вона, а також позивач отримувала дохід від здачі в оренду квартири [PERSON] . Не є підставою для задоволення позовних вимог посилання позивача на те, що повторний інсульт у батька стався з вини відповідача [PERSON] п. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] пояснили, що [PERSON] постійно, з 2009 року, після ампутації ноги у батька, проживав з батьком на «фазенді», працював на ставку по господарству, кормив птицю, доглядав за господарством. [PERSON] був заможнім, мав земельні паї, квартиру, орендував ставок, отримував значний дохід. Їм відомо, зі слів [PERSON] , що сестра не пускає його до батька, пустила лише декілька разів. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] , їй відомо, що брат був заможнім, побудував церкву у селі, подарував дочці будинок та автомобіль, молодшому сину також подарував автомобіль, а старшому дав 10\~000 доларів США. Також їй відомо, що [PERSON] проживав з батьком, доглядав за ставком, кормив качок , гусей , вичищав все на ставку, взагалі все господарство трималось на ньому. Їй відомо, що мати позивача скандальна особа, а тому [PERSON] не мав можливості відвідувати батька. Як на підставу задоволення позовних вимог позивача посилається на ч. 1 ст. 202 СК України , яка передбачає, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] ( чи будь хто в його інтересах) з вимогою про стягнення аліментів з відповідачів на його користь та на його утримання не звертався, а також не звертався з вимогою про стягнення витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ним ( ст. 206 СК України). Із пояснень позивача убачається, що офіційно догляд за [PERSON] , на підставі рішення Управління соціального захисту населення, був призначений її чоловік [PERSON] , який отримував за це матеріальні виплати від держави. Догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80-річного віку, передбачає отримання відповідної компенсації, що призначається і виплачується у грошовій формі непрацюючим працездатним особам, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80-річного віку. Загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до Закону підлягають непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства. Отже у встановленому законом порядку чоловік позивача здійснював догляд за [PERSON] , отримував за це грошову компенсацію, а період надання такого догляду підлягав загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню. Щодо матеріального утримання [PERSON] , який перебував у безпорадному стані, то із пояснень позивача убачається, що він отримував пенсію, яка витрачалась на його догляд, а також позивач отримувала кошти він здачі в оренду квартири , що належала [PERSON] . Із роз`яснень, наданих у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» убачається, що суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, провадження № 61-37615св18 від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц, провадження № 61-34600св18. Позивач не надала суду жодного доказу у підтвердження того, що відповідачі умисно ухилялись від надання допомоги батьку, що він потребував їхньої матеріальної допомоги, а вони її умисно не надавали, тоді як мали таку можливість, що відповідачі взагалі мали можливість здійснювати догляд за батьком, але ухилялись це робити. Враховуючи викладене слід дійти до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про усунення відповідачів від права на спадкування після смерті [INFO] [PERSON] . \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed