Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

16 серпня 2019 року адвокат Шулика-Гінкулова А.Г. звернулась до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] з позовом, предметом якого є: визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вищевказаний будинок належить їй на праві особистої приватної власності з 2003 року. Оскільки відповідачі фактично не проживають в даному будинку з листопада 2018 року, а наявність зареєстрованих осіб позбавляє позивачку права розпорядитись власним нерухомим майном, вона змушена звернутись до суду. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 61). Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 листопада 2003 року позивачка набула у спадщину від померлого чоловіка, [PERSON] , житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с. 8). Право власності на даний будинок позивачка зареєструвала 26 листопада 2003 року (а.с. 9). З довідок\~вих.\~№1098,\~вих.\~№1177,\~вих.\~№1175,\~виданих Чорноморською\~сільською радою\~15\~серпня 2019\~року та\~13\~вересня 2019\~року,\~слідує,\~що відповідачі\~зареєстровані за\~адресою [ADDRESS] (а.с. 13, 28, 30). За змістом акту обстеження про проживання громадян від 15 серпня 2019 року, відповідачі за вищевказаною адресою не проживають з листопада 2018 року, що підтверджують свідки [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] , [PERSON] ( [ADDRESS] ) (а.с. 14). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41\~Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 316 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч. 2 ст. 406 ЦК України). Сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту (пункт 4 частини 1 статті 406 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. З досліджених судом доказів вбачається, що відповідачі зареєстровані в належному позивачці на праві особистої власності будинку, проте з листопада 2018 року в ньому не проживають. З урахуванням викладеного, а також того факту, що правомочності власника включають щонайменше право володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а речове право відповідачами фактично не використовується, проте обмежує право власності позивачки, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі зазначеного,

Outcome: approved