Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

16 вересня 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 травня 2018 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 3. Від шлюбу дітей немає. Подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. На даний час шлюбні відносини між ними припинені. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 16 травня 2018 року року, зареєстрований виконавчим комітетом Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 3. 21 листопада 2019 року позивач через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач 21 листопада 2019 року через канцелярію суду також подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16 травня 2018 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 травня 2018 року (а.с 3). Від спільного шлюбу дітей у них немає. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ Відповідач позов визнала, не заперечує щодо розірвання шлюбу, що стверджується її письмовою заявою від 21 листопада 2019 року (а.с.18). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved