Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 05.10.2002 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом РАЦС Красноармійського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 389. Від шлюбу сторони мають: сина [PERSON] [INFO], та доньку- Передрій [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між сторонами припинені в квітні 2016 року у звязку з тим, що між ними немає взаєморозуміння, несумісність характерів, вони втратили почуття один до одного, спільне господарство не ведеться. Вважає примирення неможливим, спору про розподіл майна у сторін не існує. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON], а також після реєстрації розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище Березіна. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день і час слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомів, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. . Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 05.10.2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС Красноармійського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 389 ( а. с.3). Від шлюбу сторони мають: сина [PERSON] [INFO], та доньку- Передрій [PERSON], [INFO] (арк.спр.4-5). В судовому засіданні встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки в квітні 2016 року, спільного господарства сторони не ведуть, мешкають окремо. Примирення між сторонами неможливо. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однією зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст. 191 ЦПК України). Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved