overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

16 вересня 2014 року заявниця звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області із заявою про надання права на шлюб. В заяві зазначила, що народилася [INFO] та співмешкає із [PERSON] Від сумісного проживання матиме дитину, оскільки знаходиться в стані вагітності. На даний час бажає зареєструвати із заінтересованою особою шлюб, однак не має можливості цього зробити, оскільки має лише 17 повних років. Просила суд ухвалити рішення, яким надати їй право на шлюб до досягнення шлюбного віку, оскільки воно відповідатиме її інтересам. В судове засідання заявниця не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд заяву задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання також не з'явилися, направили заяви про слухання справи в їх відсутність. Проти задоволення заяви не заперечували, оскільки надання права на шлюб відповідатиме інтересам заявниці. Суд дослідивши докази у справі, прийшов до наступного. Заявниця [PERSON], народилася [INFO] в смт. Березне-гувате Миколаївської області, про що свідчить копія паспорту серії [NUMBER], виданого Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 12 квітня 2013 року (а.с. 3). На час розгляду справи судом заявниці виповнилося 17 років 6 місяців 3 дні. Заявниця співмешкає з [PERSON] та перебуває у стані вагітності 6 тижнів, що підтверджується висновком № 233 Березнегуватської районної центральної лікарні Миколаївської області від 12 вересня 2014 року (а.с.8). На даний час заявниця бажає зареєструвати із заінтересованою особою шлюб, однак не має можливості цього зробити в зв'язку з недосягненням шлюбного віку. Відповідно до ч.1 ст.22 СК України шлюбний вік для жінок встановлюється в вісім-надцять років. Частина 2 ст.23 зазначеного Кодексу передбачає, що за заявою особи, яка досягла шіст-надцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заява заявниці підлягає задоволенню, оскільки вона досягла 17 років та надання права на шлюб, відповідає її інтересам. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

16 вересня 2014 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з названою позовною заявою, в якій вказав, що 20 березня 2009 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 20 березня 2009 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 01 (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач вказав, що разом не проживають, спільного господарства не ведуть, та перебуває в шлюбних відносинах з іншою жінкою, тому подальше збереження сім'ї та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

16 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 вересня 2009 року зареєстрував з відповідачем шлюб. Від спільного життя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, в сім'ї не має порозуміння, тому позивач вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 26 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №187. Сторони до судового засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. В даному випадку суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів та у відповідності до ст.ст. 169, 197 ЦПК України без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року (а.с.5). Від спільного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом сімейне життя у сторін не склалося, вони разом не проживають, між ними втрачено почуття любові, мають різні погляди щодо сімейного життя, шлюбні стосунки фактично між ними припинені, відновлювати їх сторони не бажають. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки, сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 243, 60 гривень в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

16 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2008 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з квітня 2014 року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

16 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що 04 жовтня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] видане Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 342. Позивач ставить питання про розірвання шлюбу, вона вважає, що сім'я розпалась остаточно, відновити подружні стосунки вони не бажають, у них різні погляди на життя, на сімейні відносини. В судовому засідання позивачка була відсутньою, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити позов у повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи судом повідомлявся належним чином, судові повістки були повернуті на адресу Валківського районного суду в зв'язку з тим, що адресат не проживає за вказаною адресою. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню в повному об'ємі. Із матеріалів справи видно, що 04 жовтня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] видане Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 342. Спільне життя між сторонами не склалося, в даний час вони проживають окремо, з вересня місяця 2014 року не підтримують подружніх стосунків, сім'я існує формально. При таких обставинах, суд вважає, що сім'ю зберегти неможливо, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно і відновити їх подружні стосунки немає можливості, сторони миритися не бажають. Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду про розірвання шлюбу, та інші обставини із життя подружжя. Суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Питання про розподіл майна сторони не порушують.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

16 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2005 року. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні, однак відповідач, матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі статті 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2005 року (а.с.4). Внаслідок шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого, батьками зазначені сторони (а.с.5). Відповідно до довідки виконавчого комітету Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 25 листопада 2014 року № 870, дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем і знаходиться у неї на утриманні (а.с.15). Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до вимог частини 2 статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, у відповідності до вимог, передбачених статтею 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

16 вересня 2014 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року, залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS], який вона заповіла їй. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено в оформленні права власності на будинок, оскільки її мати не мала всіх необхідних правовстановлюючих документів. ЇЇ сестра [PERSON] на спадкове майно не претендує, про що написала заяву. Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні, немає. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві і пояснив, що після смерті матері залишився житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який вона заповіла їй. Оскільки мати не мала правовстановлюючих документів на житловий будинок, то вона не може оформити необхідні документи на спадкове майно на себе. ЇЇ сестра [PERSON] на спадкове майно не претендує, про що написала заяву. Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні, немає. Відповідач позов визнала та пояснила, що після смерті матері залишилося спадкове майно - житловий будинок, який належав їй. Вона не претендує на спадкове майно. Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні, немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 5). Факт належності будинку [PERSON] підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с.12-16), довідкою Білопільської сільської ради (а.с. 11). Заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.8). Сестра позивача [PERSON] на спадкове майно не претендує, про що написала заяву (а.с. 10). Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні судом не встановлено. Факт належності заповіту позивачу підтверджується копією паспорта, свідоцтвами про народження та одруження (а.с. 3, 4, 6, 7). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцеві [PERSON] належав на праві власності даний будинок, а позивач прийняла спадщину, то суд дійшов висновку, що право власності на це спадкове майно переходить до [PERSON] як спадкоємця за заповітом, а тому позов слід задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

16 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 16 липня 1988 року Коломацькою селищною радою Харківської області, актовий запис № 12, оскільки спільні відносини у них не склалися та виявилися різні погляди на більшість життєвих обставин, тривалий час подружжя разом не проживає. Позивач зазначає, що спору про поділ майна між нею та відповідачем немає, спільного господарства вони не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, хоча і поживають разом. Шлюб існує лише формально і не виконує свого прямого призначення. В зв'язку з наведеним, позивач просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши до суду заяву № 2194/01-34/14 від 28 жовтня 2014 року про розгляд позовної заяви без її участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с. 22). Відповідач також в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву № 2313/01-34/14 від 19 листопада 2014 року про визнання ним позовних вимог в повному обсязі та просив слухати справу без його участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводитьсь. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши думки позивачки та відповідача, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може, подальше сумісне життя подружжя неможливе. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати, пов'язані з розглядом справи в суді покласти на відповідача по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

16 вересня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У позові вона посилається на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], смерть якого було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом № 32. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до якої входить право на житловий будинок. При зверненні до Веселинівської державної нотаріальної контори з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв`язку з пропуском строк подання заяви про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області Улусян В.В. в судове засідання не з`явився, наддав суду заяву якою просить справу слухати в його відсутність, позов визнав повністю. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позов вважають обгрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], смерть якого було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 32. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до якої входить житловий будинок. Однак позивач до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки вважала що прийняла спадщину, прийнявши на зберігання документи на житловий будинок та потеперішній час доглядає та проживає в ньому. При зверненні до Веселинівської державної нотаріальної контори з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що позивач мала подати заяву про прийняття спадщини до 13 серпня 2013 року, а отже остання пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позивач [PERSON] вважала що вона прийняла спадщину, а тому строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 4, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

16 вересня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Також позивачка просить стягнути аліменти на її утримання з посиланням на вимоги ст.84 СК України, оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини. Подружжя проживає окремо, позивачка має скрутне фінансове становище, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та на її утримання так, як вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивачка позов підтримала із підстав зазначених в ньому, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить стягнути аліменти на утримання дітей по 331 гривні на кожну дитину та 200 гривень на її утримання до досягнення дочки [PERSON] 2012 р.н., трьохрічного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав в повному обсязі. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 12 липня 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.23). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження яких батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3-4). Наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved