Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

15.11.2017 року до суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 11.12.2017 року отримана адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача-фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 26 січня 2018 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 26 січня 2018 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 23.06.2006 року був укладений шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції. Актовий запис № 59 В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На теперішній час вона з відповідачем припинила шлюбні відносини та ведення спільного господарства та спільне проживання. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні при цьому дитина часто хворіє та потребує матеріальної допомоги в тому числі і на лікування . Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі. Визначеному позивачкою. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2006 року. Шлюб був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції. Актовий запис № 59, що підтверджується свідоцтвом про шлюб В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач. З пояснень сторін судом встановлено, що на даний час, сторони спільно не проживають та шлюб між ними вже розірваний. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дітей. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Судом встановлено, що сторони працюють. Інших неповнолітніх дітей відповідач на своєму утриманні не має. Позивач має на утриманні доньку від першого шлюбу. Враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі , суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даній сумі з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 15.11.2017 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704.80 грн. так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір». На основі ст. 180, 181, 182, 183 СК України.

Outcome: approved