Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

16 травня 2016 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] з проханням розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з нього на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO], аліменти у розмірі ? ч. усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, а також судові витрати. Позовні вимоги позивачка [PERSON] мотивувала тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося. Вона з дитиною разом із відповідачем не проживає, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, відповідач не виконує батьківських обов»язків по утриманню дитини, належної матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. 06 жовтня 2007 р. між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб. Вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який залишається з позивачкою. З травня 2016 р. позивачка і відповідач разом не мешкають, внаслідок чого шлюбні стосунки зупинені, спільне господарство не ведеться. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб розриває. У відповідності до ст.113 СК України після розірвання шлюбу суд залишає позивачці її прізвище [PERSON]. Стосовно призначення аліментів судом встановленні наступне. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходів). Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка працює. Відповідач працює, на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб не має, фізично здоровий. Виходячи з вимог ст.180 СК України відповідач, як батько дитини, зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином позивачка має право на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу ( визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідач як батько дитини зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому стягує з відповідача заявлені позивачкою аліменти. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Приймаючи до уваги, що рішення винесене на користь позивачки, суд,

Outcome: approved