Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

15.09.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 30 березня 2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», було укладено кредитний договір №09-0798/2-1. Для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань Позивача за Кредитним договором, між ним та ПуАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір іпотеки №20-1269/3-1 від 25 листопада 2009 року. Відповідно до Іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира, яка належить Боржнику на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 17 грудня 2012 року ПуАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив право вимоги за Кредитним договором та передав права за Іпотечним договором ПуАТ «Альфа Банк». 13 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №1111. За виконавчим написом запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до виконавчого напису, за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаної квартири, нотаріус пропонує задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» по кредитному договору №09-0798/2-1 від 30 березня 2007 року, у розмірі: заборгованість за кредитом - 2173534,68 гривень; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 170594,66 гривень; сума плати, що здійснена за вчинення виконавчого напису - 5980,00 гривень; що разом становить 2350109,34 грн. 34 коп. Позивач зазначає, що 20 червня 2014 року головним державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №1111 виданого 13.05.2014 року та винесено постанову про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження. При цьому, позивач стверджує, що лише отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, він дізнався про вчинення виконавчого напису та вважає, що він вчинений з порушенням вимог діючого законодавства у зв'язку із чим не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що жодних офіційних листів-вимог від банку щодо усунення порушень, попереджень про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, а також щодо способу звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно, він не отримував. Також позивач зазначає, що в порушення умов порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинено щодо заборгованості, яка не є безспірною. Позивач вважає, що нотаріусу не було надано документів, які підтверджують: право вимоги банку до позивача; безспірність заборгованості позивача, а також направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушень умов кредитного договору. Так, позивач зазначає, що разом із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач не передав нотаріусу ні Договір відступлення, ні Договір про передачу прав, а в якості додатків до заяви про вчинення виконавчого напису відповідач подав тільки Витяг Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року та Витяг з Додатку до Договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року. При цьому, позивач вказує, що Витяги зроблені відповідачем власноруч, на них відсутні підписи повноважених осіб первинного кредитора та відбитки його печатки, тому, на думку позивача, ці витяги ніяким чином не підтверджують реального факту відступлення відповідачу права Вимоги за Кредитним договором, а також факту передачі прав за Договором іпотеки. Крім того, позивач вказує, що особисто йому жодних повідомлень та доказів про відступлення права вимоги не надходило. Позивач зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. При цьому, позивач вважає, що подані з заявою про вчинення виконавчого напису документи, не підтверджують безспірність вимог відповідача, враховуючи, що не було надано навіть виписки з позичкового рахунку. Також позивач посилається на те, що в якості доказів направлення іпотечної вимоги позивачу, відповідач надав нотаріусу тільки реєстр рекомендованих відправлень та фіскальний чек, але, на думку позивача, вказані документи не містять доказів, що позивачу було направлено саме іпотечну вимогу, вказані документи не містять ніяких підтверджень що саме направив відповідач на адресу позивача, опис вкладення у цінний лист відсутній. При цьому, позивач стверджує, що жодних офіційних листів-вимог від банку щодо усунення порушень, попереджень про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, а також щодо способу звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно, він не отримував. За наведених обставин позивач просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які приєднано до матеріалів справи і за змістом яких, 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «АльФа Банк» укладено Договір відступлення прав вимоги. Згідно п. 2.1. цього Договору, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передає (відступає), а ПАТ «Альфа Банк» приймає Кредитний Портфель та зобов'язується сплатити за нього ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» грошову винагороду (Ціну Продажу) на умовах, визначених цим Договором. Внаслідок передачі (відступлення) Кредитного Портфеля за цим Договором, новий Кредитор набуває усіх Прав Вимоги Первісного Кредитора за Кредитними Договорами та Договорами Забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями Позичальників на заставлене майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними Договорами та Договорами Забезпечення. Також, 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «АльФа Банк» укладено Договір про передачу прав за договорами забезпечення. Згідно умов цього Договору Цедент зобов'язується передати Цесіонарію Договори забезпечення, а Цесіонарій приймає та набуває права, що передаються, та зобов'язується прийняти Договори забезпечення. Права за Договорами забезпечення переходять до Цесіонарія виключно в силу положень українського законодавства. Відповідач зазначає, що внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «АльФа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 30.03.2007 року №09-079812-1 позичальником згідно якого є позивач. Відповідно до Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених п. 5.1., зокрема, якщо у момент настання строку виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до п. 2.1., 2.2. Кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним договором строки сум процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування кредитом; та/або несплаті комісійної винагороди за надання кредиту на умовах, передбачених Кредитним договором; та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені Кредитним договором. Відповідно до умов Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п. 5.2.1 Іпотечного договору. Відповідач зазначає, що на виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору, позивачу було направлено Вимогу, а саме: «Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки», але Вимога не була виконана, тож відповідач був вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з позивача, за рахунок предмету іпотеки. Відповідач вказує, що враховуючи невиконання [PERSON] основного зобов'язання, ПАТ «Альфа Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] та 13.05.2014 було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Відповідно до п. 11 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов'язанням, позичальник не поверне іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу так і процентів за ним). При настанні зазначених у абзаці першому цього пункту договору випадків іпотекодержатель надсилає позичальнику та іпотекодавцеві письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та/або зобов'язань, передбачених цим договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач посилається на те, що заяву про усунення порушень та вимогу про добровільне виселення [PERSON] було направлено на його адресу 10.04.2014 та отримано ним особисто 30.04.2014 року. Також відповідач вказує, що в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідач вважає, що вимоги позову є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Також, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що нотаріусу були надані лише витяги з договорів про відступлення права вимоги, оскільки самі договору є дуже об'ємними. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30.03.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем був укладений кредитний договір №09-0798/2-1 за змістом якого, банк надає позичальнику кредит у сумі 340000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% річних строком по 03.03.2017 року, а позичальник зобов'язується погашати кредит частинами щомісячно згідно графіку погашення кредиту (а.с. 68-73). 01.12.2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем був укладений договір про внесення змін №20-2254/2-1 до кредитного договору №09-0798/2-1 від 30.03.2007 року, яким сторони погодили змінити номери позичкового рахунку та рахунку для сплати процентів за користування кредитом (а.с. 74). 28.10.2010 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем був укладений договір про внесення змін №20-2254/2-1 до кредитного договору №09-0798/2-1 від 30.03.2007 року, яким сторони погодили, що окрім права банку відступити право вимоги за кредитним договором, банк також матиме право надавати третій особі, яка має наміри набути право вимоги, інформацію про позичальника, що містить банківську таємницю. Крім того, сторони погодили, що у відповідності до п. 5.2.8. кредитного договору позивальник зобов'язаний укласти договір добровільного страхування від нещасного випадку, а також сторони виклали в новій редакції графік погашення заборгованості по кредиту (а.с. 74-76). 25.11.2009 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем був укладений іпотечний договір №20-1269/3-1 із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, предметом якого стала квартира [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу (а.с. 85-87). Згідно п.п. 3.1.5., 5.2.2. зазначеного договору, у випадках визначених п. 3.1.5 іпотечного договору, іпотекодержатель має право вимагати у іпотекодавця дострокового виконання зобов'язань, що випливають із кредитного договору. У випадку, якщо вимога іпотекодержателя про дострокове виконання зобов'язання, передбаченого кредитним договором, не буде задоволена іпотекодавцем протягом 30 банківських днів з дати її відсилання, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, та/або інше майно та/або майнові права іпотекодавця у порядку, передбаченому чинним законодавством, здійснити його реалізацію та сумою, вирученою від продажу іпотеки, задовольнити свої вимоги за кредитним договором в повному обсязі. Іпотекодержатель може безпосередньо звернутись до нотаріуса для вчинення виконавчого напису або до господарського суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію. При цьому, реалізація предмета іпотеки здійснюється будь-яким способом, що не суперечить законодавству. 13.05.2014 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису до якої додав розрахунок заборгованості за договором кредиту, іпотечний договір №20-1269/3-1 із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, копію кредитного договору №09-0798/2-1 від 30.03.2007 року, копію графіку погашення кредиту, копію договору від 01.12.2008 року про внесення змін №20-2254/2-1 до кредитного договору №09-0798/2-1 від 30.03.2007 року, копію договору від 28.10.2010 року про внесення змін №20-2254/2-1 до кредитного договору №09-0798/2-1 від 30.03.2007 року, копію заяви анкети на отримання кредиту, копії іпотечних вимог, копію реєстру рекомендованих відправлень, копію фіскального чеку, копію паспорту іпотекодавця, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру іпотекодавця, витяг з реєстру позичальників до договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року та витяг з Додатку до договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року (а.с. 64-91). На підставі зазначених документів, 13.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості у загальній сумі 2350109,34 грн. (а.с. 88). Відповідно до положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За змістом постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно п. 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 12 Закону України «Про нотаріат», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. За змістом ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. На підтвердження виконання умов іпотечного договору та вищезазначених вимог чинного законодавства України про направлення боржнику вимог про усунення порушень, відповідач надав суду: копії вимог про усунення порушень датовані 08.04.2014 року та адресовані позивачу за адресою вказаною в іпотечному договорі та за місцем знаходження квартири, що є предметом іпотеки; копію реєстру рекомендованих відправлень з відміткою відділення поштового зв'язку; копію фіскального чеку; копію конверту та зворотного повідомлення з відміткою про повернення повідомлення направленого на адресу зазначену в іпотечному договорі «за закінченням встановлено строку зберігання»; копію зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу 30.04.2014 року за адресою місця знаходження предмету іпотеки. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наведені норми чинного законодавства України, а також умови договору іпотеки щодо направлення на адресу боржника вимоги-повідомлення про усунення порушень та оцінюючи надані відповідачем докази щодо дійсного направлення відповідної вимоги, суд приходить до висновку, що відсутні належні докази направлення на адресу боржника саме вимоги про усунення порушень основного зобов'язання протягом тридцятиденного терміну. Так, у змісті вимог про усунення порушень зазначено, що неодноразові звернення банку з питань виконання зобов'язань з виплати кредиту проігноровані, питання реструктуризації не вирішено (а.с. 81-82). Отже, оскільки банк за власним твердженням не один раз звертався до позивача, вважати, що 30.04.2014 року позивач отримав від відповідача саме вимогу про усунення порушень, а не пропозицію щодо реструктуризації боргу чи інше, у суду немає підстав враховуючи, що опис вкладеного у рекомендований лист відсутній, а позивач у своїй позовній заяві, як і його представник в судовому засіданні заперечують отримання від банку саме вимоги про усунення порушень, надіслання якої дає банку право після спливу тридцятиденного терміну звернутись до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. З аналогічних підстав суд вважає не підтвердженим належними доказами направлення на адресу позивача вказану в іпотечному договорі саме відповідної вимоги про усунення порушень, адже опис вкладення у цінний лист відсутній, а за змістом положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відмітка відділення поштового зв'язку про відправлення повідомлення мала міститись на самій вимозі, оскільки реєстр рекомендованих відправлень не підтверджує змісту надісланого листа. При цьому, надані позивачем копії вимог про усунення порушень також не містять відміток іпотекодавця на цих письмових повідомленнях про їх отримання, що виключало б необхідність дотримання порядку поштового надіслання вимоги. За наведених обставин суд вважає не підтвердженим належне виконання відповідачем порядку надсилання на адресу боржника вимоги про усунення порушень, що вказує на вчинення виконавчого напису нотаріуса з порушенням вимог чинного законодавства України та умов іпотечного договору. Стосовно безспірності суми заборгованості та тих документів, які були надані на підтвердження цієї обставини, суд приходить до наступного. Згідно положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України або не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п.п. 2.2., 3.5. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Наявність у відповідача оригіналу іпотечного договору дійсно свідчить, що відбулось відступлення прав вимоги за договором забезпечення, однак у відповідності до положень ст.ст. 513, 514 ЦК України, нотаріус мав пересвідчитись у наявності правочину щодо зміни кредитора у зобов'язанні, відповідності його форми та обсягу прав, що переходять до нового кредитора у зобов'язанні, натомість, як свідчать матеріали нотаріальної справи, обмежився наявністю засвідчених в односторонньому порядку витягів з реєстру позичальників до договору про відступлення прав вимоги та з додатку до договору про передачу прав за договорами забезпечення. За змістом ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Жодних доказів того, що позивачу були надані докази переходу до нового кредитора прав у зобов'язані матеріали справи не містять і, як свідчать матеріали нотаріальної справи, нотаріус наявності таких документів при вчиненні виконавчого напису також не вимагав. Однак, на думку суду, дотримання відповідного порядку, що має бути підтверджено письмовими доказами, має безпосередній вплив на встановлення ознаки безспірності розміру заборгованості, адже неотримання боржником доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні дає боржнику право до відповідного часу не виконувати свого зобов'язання, що законодавчо змінює строки виконання обов'язку та вказує на відсутність порушення зобов'язання і права нового кредитора на дострокове повернення кредиту та як наслідок звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, як вбачається з копій вимог про усунення порушень датованих 08.04.2014 року адресованих позивачу, відповідач саме цими вимогами мав намір повідомити позивача про зміну кредитора зазначивши: «Повідомляємо, що 17.12.2012 року між ПАТ «АК ПІБ» та ПАТ «Альфа Банк», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором». При цьому, як вбачається зі змісту вказаних вимог, доказів відповідного переходу прав до нового кредитора до них не додавалось. Як вбачається зі змісту кредитного договору та договорів про внесення змін до нього, позивач мав сплачувати проценти за користування кредитом та погашати кредит на рахунки відкриті у Промінвестбанку. Жодних доказів того, що ці рахунки змінились при переходів прав до нового кредитора матеріали справи не містять, тож виконання позивачем своїх обов'язків після відступлення прав вимоги не можуть свідчити про свідоме виконання позивачем обов'язку за кредитним договором на користь відповідача. При цьому, в будь-якому разі ці дії не підтверджують одержання позивачем доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні у відповідності до положень ст. 517 ЦК України, що в свою чергу вказує на відсутність умови безспірності розміру заборгованості при вчиненні виконавчого напису нотаріуса. На підставі викладеного,

Outcome: approved