Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

16 лютого 2021 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 6,68 га в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Нива», яке належало її померлому чоловіку [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0144299. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер [PERSON] .. До складу спадщини після смерті [PERSON] входило, крім іншого, право на земельну частку (пай), що розташована та території Б. Муравійської сільської ради Куликівського району Чернігівської області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач. За життя спадкодавець заповіту не залишив. Інших спадкоємців, крім [PERSON] , немає. Коли позивач звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] у позивача відсутній. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження справі, підготовче судове засідання призначено на 15 березня 2021 року. 05.03.2021 року відповідач - Куликівська селищна рада подала відзив на позовну заяву, просила розглядати справу у відсутності представника відповідача, позов визнає повністю. Третя особа приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощук Віталій Олександрович в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи сповіщений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові заяви по суті справи, надані сторонами докази та матеріали спадкової справи №186/2001 до майна померлого [PERSON] , суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] . (а.с. 5, 7). Позивач та спадкодавець [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Б. Муравійської сільської ради 24.05.1963 року (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить, крім іншого, право на земельну частку (пай) розміром 6,68 га в умовних кадастрових гектарах, на землях с. Б. Муравійка, Куликівського району, Чернігівської області (а.с. 11). За життя [PERSON] заповіту не склав (а.с. 43). Позивач [PERSON] 31.07.2001 року спадщину після померлого [PERSON] відповідно до ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на момент смерті спадкодавця) (а.с. 28) Інших спадкоємців, крім позивача, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернулась до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В.О., проте, 10.02.2021 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с.10) За інформацією відділу у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області М-2/0-0.29-2/138-21 [PERSON] значиться за номером 43 у списках громадян Б.Муравійської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай), у додатку до державного акту на право колективної власності на землю серії І-ЧН № 000006 виданого КСП «Нива» відповідно рішення Куликівської сільської ради від 22.11.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності за № 14 від 23.11.1995 року. На ім`я [PERSON] було виготовлено, але не видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0144299 зареєстрований за № 299 від 11.09.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Б.Муравійській сільській раді, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 6,68 га. (а.с. 11) Надані суду докази суперечностей не містять, ніким не заперечуються та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] помер до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, тому, відповідно до ст. 5 ЦК України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавця. Позивач на момент смерті [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем, є спадкоємцем за законом першої черги, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому відповідно до ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР прийняла спадщину. Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 549 ЦПК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння судаковим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких підстав, відповідно до ст. 529 та ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець, яка прийняла спадщину після [PERSON] є його дружина [PERSON] . З моменту відкриття спадщини вважається, що вона отримала право на земельну частку (пай), яка за життя належала її чоловіку. Підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) є відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документа, а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» (далі - Указ) паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 2 Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст. ст. 1, 2, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Зважаючи на наведене, судом встановлено що [PERSON] за життя, як член КСП «Нива» с. Б.Муравійка Куликівського району Чернігівської області був включений до списку членів КСП «20 річчя Жовтня», які мають право на земельну частку (пай), а отже, набув за життя право на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] , спадщину прийняла дружина померлого [PERSON] , а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у порядку спадкування після померлого [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved