Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

17.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.05.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №R53100267573B, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 40000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 32% річних, з кінцевим терміном повернення 30.05.2015 року. Відповідач зобов'язався використати кредит виключно за таким цільовим призначенням: на споживчі потреби. Зазначив, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення частини кредитних коштів. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 03.02.2014 року становить 115842,48 грн., з яких: 22429,90 грн. - сума поточної заборгованості за кредитом; 17570,10 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; 256,58 грн. - інфляційні втрати; 389,08 грн. - 3% річних; 21522,75 грн. - сума простроченої заборгованості по процентам з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, а також з урахуванням прострочення за період з 28.01.2014 року по 03.02.2014 року; 53674,06 - пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30.05.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №R53100267573B, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 40000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 32% річних, з кінцевим терміном повернення 30.05.2015 року. Відповідно до п. п. 3.9 вказаного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, [NUMBER] у Куренівському відділенні ПАТ «ВТБ Банк». ПАТ «ВТБ Банк» виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 40000,00 грн. В свою чергу, відповідач скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за кредитним договором №R53100267573B від 30.05.2012 року належним чином не виконав. Відповідно до п. п. 5.3.1 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені цим договором. Відповідно до п. п. 7.1 договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення зобов'язань, включаючи день погашення. Станом на 03.02.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 115842,48 грн., з яких: 22429,90 грн. - сума поточної заборгованості за кредитом; 17570,10 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; 256,58 грн. - інфляційні втрати; 389,08 грн. - 3% річних; 21522,75 грн. - сума простроченої заборгованості по процентам з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, а також з урахуванням прострочення за період з 28.01.2014 року по 03.02.2014 року; 53674,06 - пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п. п. 9.4 кредитного договору, сторони домовились, що будь-яке порушення позичальником умов цього договору повинно розглядатись як істотне порушення цього договору, яке надає право банку в порядку, передбаченому цим договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених цим договором строків виконання зобов'язань вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за цим договором. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач всупереч умовам кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено у письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по відсотках та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування ним. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що з відповідача на користь ПАТ «ВТБ Банк» підлягає стягненню заборгованість. Позивач також просив стягнути з відповідача пеню в сумі 53674,06 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 3 ст. 251 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розрахунок наданий позивачем щодо нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту є значно завищеним. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту та вважає за доцільне стягнути з відповідача пеню в сумі 5000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ПАТ «ВТБ Банк» суми сплаченого судового збору 671,68 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial