Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

16 червня 2015 року орган опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані слідуючими обставинами, що відповідачі є батьками малолітніх дітей в шлюбі сторони не перебувають. З січня 2012 року сім'я перебуває на обліку, як така, де батьки не створили належних умов для навчання, виховання та розвитку дітей. Мати та батько не мають власного житла, проживають частково в будинку свої батьків. Працездатні але не мають постійної роботи, крім тимчасової. Вживають алкогольні напої, вчиняють сварки, свідками яких стають діти. Про дітей піклуються родичі, матеріально підтримують. Профілактичні бесіди з відповідачами щодо їх належної поведінки та попередження про відповідальність за виховання та утримання дітей бажаного результату не дали. В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшив, посилаючись на те, що асоціальна та аморальна поведінка батьків становить загрозу життю, та здоров'ю дітей, позивач просить суд, відібрати малолітніх дітей у відповідачів, стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на користь органів опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області.підтримав, з підстав, викладених у позові просить про його задоволення. Відповідачі не заперечували що власного житла не мають. Від спільного проживання мають малолітніх дітей. В шлюбі не перебувають та не можуть в подальшому спільно проживати як сім'я. Спиртні напої вживають, але не зловживають. На теперішній час мають тимчасову роботу та вживають заходи для забезпечення належних умов дітям. Не заперечували проти задоволення позову, оскільки на теперішній час як батьками не забезпечили належні умови для проживання їх дітей. Орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації враховуючи інтереси малолітніх дітей, вважає за доцільне відібрати їх у відповідачів. Прокурор просить про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про їх народження видане відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області. (а.с. 9) Відповідачі не перебувають у зареєстрованому шлюбі, власного житла не мають, разом з дітьми частково проживають в будинку батьків та орендованих приміщеннях. Обидва працездатні, але постійної роботи не мають, перебиваються тимчасовими заробітками. Як вбачається з характеристик: від 05 червня 2015 року [PERSON], не працює, періодично вживає алкогольні напої, палить, належних умов для утримання та виховання дітей не створила (а.с.10); від 09 червня 2015 року на [PERSON], не має постійного місця роботи, часто знаходиться на заробітках в інших містах, періодично вживає алкогольні напої. (а.с.11) За актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04 грудня 2012 року сім'я власного житла не має, проживає у винайманому будинку. У кожної дитини є спальне місце та білизна, але сім'я має обмежений запас продуктів харчування. 17 січня 2014 року пічка не розтоплена, приготовленої їжі для дітей не має, і в кімнаті дуже брудно. 05 травня 2014 року сім'я проживає в будинку її матері. Санітарно - гігієнічні умови в нормі, але для дітей занадто мало місця. Має тимчасові заробітки, але має борг за проживання у винайманому будинку. [PERSON] палить, веде себе зухвало. 04 серпня 2015 року відповідачі разом не проживають як сім'я. [PERSON],. має намір проживати з іншим чоловіком в його квартирі. В помешканні відсутні будь які продукти харчування, дитячі речі в кімнатах відсутні. Речі дітей перебувають у батька дітей, в якого вона має намір їх забрати, де він на теперішній час вона не знає з останнім не спілкується. (а.с.23,27,26,29,43). Відповідачі неодноразово попереджувалися щодо вживання спиртних напоїв, неналежного виховання дітей (а.с.25,26,27,30-36), а [PERSON], крім того, притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КупАП за насильство в сім'ї по відношенню до спів мешканки [PERSON] (а.с.34). Зазначені обставини справи підтвердили, допитані свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], працівники служби у справах дітей, [PERSON], [PERSON] - мати та тітка [PERSON], [PERSON], його мати - [PERSON], [PERSON], в якого на теперішній час працює [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам -за їх бажанням або органові опіки та піклування. Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом з'ясовано, що кожен з вище вказаних факторів має місце по відношенню до дітей відповідачів, оскільки вони свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, не забезпечили їм належних умов для проживання та морального виховання, незважаючи на здійснення виховного впливу з боку органу опіки та піклування, а також працівників центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді своєї поведінки не змінили, а тому, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки подальше залишення дітей з відповідачами за їх негідної поведінки є небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки малолітні діти відповідачів не отримують від батьків грошової та іншої допомоги, аліменти підлягають примусовому стягненню. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд стягує з відповідачів на користь органу опіки і піклування Снігурівської міської ради Миколаїовської області аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], з кожного з відповідачів по 1/3 частині всіх видів їх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір в дохід держави у розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного, за розгляд справи в судді.

Outcome: approved