Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

16 листопада 2016 року позивачка звернулась до суду з заявою про визнання материнства щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка була знайдена на кладовищі в с.Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області та зареєстрована Прилуцьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Оскільки позивачка не має можливості реалізувати свої права на дочку через відсутності підтвердження свого материнства над [PERSON], нею і подано позовну заяву про визнання такого. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги пояснила суду, що вона є біологічною матірю малолітньої дитини,\~[PERSON], [INFO], однак через виниклі обставини народжена нею дівчинка була знайдена на кладовищі у селі [PERSON], та відповідно до протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини та розпорядження голови райдержадміністрації, її доньку було зареєстровано Прилуцьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області як [PERSON]. Представник служби у справах дітей Прилуцької РДА Чернігівської області в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] не заперечувала, оскільки задоволення цього позову відповідає інтересам дитини. Представник Прилуцького міськрайонного відділу ДРАЦС в судовому засіданні також не заперечував проти задоволення позовних вимог. [PERSON] в судовому засіданні вказав про необхідність задоволення позовних вимог його дружини, зазначаючи те, що саме вона є матірї вказаної дитини та не заперечив проти запису, вподальшому, його як батька дитини. Вислухавши пояснення, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 серпня 2013 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Щипка», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], який народився 24 серпня 2012 року, та [PERSON], який народився 18 червня 2008 року (а.с.8-9). Згідно актового запису про народження № 371 від 06 вересня 2016 року [PERSON] народилася 31 серпня 2016 року в місті Прилуки, Чернігівської області та її батьками є: [PERSON] та [PERSON]( а.с.20) Державна реєстрація народження [PERSON] здійснена згідно ч.2\~ст.135 СК України, відповідно до якої, якщо батьки дитини невідомі, державна реєстрація її народження проводиться за рішенням органу опіки та піклування, яким визначається прізвище, власне ім'я, по батькові дитини і відомості про батьків. Відповідно до\~ст.121 Сімейного кодексу України\~права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому законом.Якщо мати не перебуває у шлюбі, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини (ч.1\~ст.125 СК України). Відповідно до\~ст.131 СК України\~особа, яка вважає себе матір'ю дитини, може подати до суду заяву про визнання свого материнства, якщо запис про матір дитини вчинено відповідно до ч.2\~ст.135 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України в пункті 4\~постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, шо справи про визнання материнства суд розглядає в позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3\~ст.128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: а) дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1\~ст.135 СК); б) у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина (ч.1\~ст.135 СК; в) батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч.2\~ст.135 СК). Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у\~СК.\~\~ В п.7 вказаної постанови Пленуму ВСУ вказано, що за наявності умов, зазначених у п.4 цієї\~постанови, заяву до суду про визнання материнства відповідно до\~ст.131 СК\~може подати особа, яка вважає себе матір'ю дитини. Суд визнає материнство, якщо походження дитини від певної жінки, підтверджено відповідними доказами, у тому числі висновками експертизи. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~ст.135 СК України. Відповідно до висновку судово-медичної генетичної експертизи № 446 від 13 січня 2017 року, проведеної судовими експертами відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,99 % є біологічною матірю малолітньої [PERSON], [INFO]. У статті 9 Конвенції про права дитини та в принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Європейський Суд з прав людини в п.47 рішення від 18 грудня 2008 року, прийнятому у справі «Савіни проти України», вказав, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про основоположні права людини. У будь-якому разі перебування дитини під державною опікою слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (п.52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Відтак, визнавши доведеним факт біологічного материнства [PERSON] щодо малолітньої [PERSON], [INFO], суд вважає необхідним заявлений позов задовольнити. Задоволення вказаного позову є підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану до актового запису про народження малолітньої [PERSON] відомостей про [PERSON], [INFO], громадянку України, як про матір дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved