overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

15 квітня 2014 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка вказує на те, що з 15 жовтня 2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 15 жовтня 2008 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За такого, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1000 грн. 00 коп.щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

15 квітня 2014 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 19 червня 2014 року заочне рішення від 28 травня 2014 року за вищевказаним позовом скасовано, а справу призначено до судового розгляду. Позивачка вказує на те, що з 15 жовтня 2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив суд стягнути з нього на його користь ? частину від усіх видів його заробітку, оскільки працює офіційно. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність позивача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 15 жовтня 2008 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач офіційно працює на постійній основі в ПП «[PERSON]», суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

15 квітня 2014 року Роменська міжрайонна прокурора звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Роменського міськрайонного суду від 30.07.2013 року [PERSON] був засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. Потерпілий [PERSON] у зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень від дій [PERSON], з 17.05.2013 року по 25.05. 2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні КЗ Сумської обласної клінічної лікарні і на його лікування використовувались бюджетні кошти, всього на загальну суму 1662 грн. 72 коп., які добровільно відповідач не відшкодовує. Тому прохає стягнути з відповідача вказану суму витрат на користь держави в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації та на користь держави судовий збір. В судовому засіданні старший прокурор Роменської міжрайонної прокуратури Клименко Я.В. позов підтримала повністю. Представник Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації та відповідач [PERSON] до суду не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи у їх відсутності, чи про відкладення розгляду справи не надали. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що вироком Роменського міськрайонного суду від 30 липня 2013 року [PERSON] був засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до 1-го року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік (а.с. 2). З приводу тілесних ушкоджень, спричинених умисними діями [PERSON], потерпілий [PERSON] з 17.05.2013 року по 25.05.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні КЗ Сумської обласної клінічної лікарні і на його лікування були використані бюджетні кошти в сумі 1662 грн. 72 коп., що підтверджується довідкою лікарні (а. с. 3). Добровільно відповідач указані кошти не відшкодував. Наведене свідчить, що між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, заподіяної злочином. Дані правовідносини регулюються ст. 1206 ЦК України. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров»я на лікування потерпілого від цього злочину. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

15 квітня 2014 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким позов задоволено у повному обсязі. Згідно Ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2014 року цивільну справу №191/5107/13-ц направлено для винесення додаткового рішення з приводу питання про розподіл судових витрат. Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явились, що не перешкоджає розглядові питання про винесення додаткового рішення суду. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 229,40 грн. за квитанцією №978_99 від 01.11.2013 року та частково 229,40 грн. за квитанцією №978_146 від 06.11.2013 року. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України [PERSON], на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідачів: Управління житлово-комунального господарства Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, Синельниківської міської ради Дніпропетровської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], понесені ним і документально підтверджені витрати на судовий збір по 91,76 грн., що відповідає загальній сумі в розмірі 458 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

15 квітня 2014 року судом ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Дніпропетровського обласного управління ПрАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Однак суд, по даній справі, не вирішив питання щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. 25 червня 2014 року позивачка звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі щодо вимог про стягнення із відповідача суми моральної шкоди. В судове засідання сторони не з'явились. Про день, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомили, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилали. За ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Згідно ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони надавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку доповнити резолютивну частину заочного рішення суду від 15 квітня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

15 квітня 2014р. позивачка [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з 19 жовтня 1990р. перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі зареєстрованому у Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], 9 червня 1998р.н. Сімейні стосунки вони припинили з листопада 2008р. Їхня сім'я розпалася у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на житті і відповідач заявив, що надалі намірів проживати з позивачкою не має. Сімейні стосунки між ними не можуть бути відновлені, оскільки шлюб існує формально. Вона вважає, що зберігати сім'ю неможливо та недоцільно, так як втрачені почуття любові і поваги один до одного. Позивачка прохала розірвати шлюб. Позивачка позов підтримала і прохала розглянути позов без її участі відповідно до заяви від 22 травня 2014р. (а.с.18) заочно. Відповідач в судове засіданні не з’явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. З огляду на вищенаведене та згідно правил ч.1 ст.76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Клопотання позивача задоволено цивільну справу розглянуто заочно. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Встановлено, що з 19 жовтня 1990р. позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії IV-КИ №337824 (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітню дитину – [PERSON], 9 червня 1998р.н.(а.с.10). Між ними склалися неприязні стосунки. В листопаді 2008р. - припинені шлюбні відносини. Заходів до примирення приймати позивач не бажає. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Оскільки було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

15 квітня 2015 р. [PERSON] звернулась з позовом до суду про стягення аліментів з [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що 27 червня 2008 року між Позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. 15 листопада 2007 року, у їх з Відповідачем в шлюбі народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КГ №148045 від 20.11.2012 року. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У звязку з чим, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Позивачка у судове засідання не зявилась, до суду надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовільнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зяввився, до суду надава заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову до нього в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено і підтверджується доданими до позовної заяви копією свідоцтва про народження, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] Статтями\~ 180\~ та 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину (дітей) до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, на підставі\~ ст. 88 ЦПК України\~ з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. У звязку з наведеним, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

15 квітня 2015 року [PERSON] звернувся в Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 31.08.2007 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 1483. До початку судового засідання від позивача [PERSON] надійшла заява в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить справу розглянути без його участі . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала заяву в якій позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує та просить справу розглянути без її участі.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 31.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 1483, про що свідчить свідоцтво про одруження серії 1-ГЮ № 029086. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON], 12 січня 2010 року. Протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Враховуючи, що шлюб існує формально, і це суперечить інтересам сторін, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на позивача. Визначити місце проживання дитини з матірю. На підставі ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

15 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 22.07.1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №433. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з грудня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 22.07.1995 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №433 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO](а.с.5 ). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з грудня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

15 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що 19 червня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на сімейні відносини та обов'язки. Спільне господарство разом не ведуть, проживають окремо з лютого 2015 року. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що позивач і відповідач зареєстрували шлюб 19 червня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 155 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 6). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов'язки. З лютого 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство з того часу вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

15 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачем, через постійні сварки і непорозуміння між ними, не можливе, хоча вони проживають разом, але сімейні стосунки не підтримують. Сторони в судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позивач свій позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 27 листопада 2004 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя між ними не склалося, сімейні стосунки вони не підтримують. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сімї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved