Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

16 грудня 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом до суду та просила визначити для неї [PERSON], додатковий строк тривалістю один місяць для подання до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] у м. Синельникове (а.с.а.с.2-4,19-21). Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2015 року позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - задоволенні. Визначено [PERSON], [INFO], додатковий строк - 1 (один) місяць для подання нею до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] у м.Синельникове (а.с.120-121). В апеляційній скарзі [PERSON] посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 124-126). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №547 від 20 грудня 2010 року (а.с.48). Факт родинних відносин позивачки та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 травня 1968 року виданого за місцем реєстрації відділом ЗАГС м. Синельникове, Дніпропетровської області, де її батьком є [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00012017914 від 10 квітня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №2 від 05 січня 2000 року.(а.с.7). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.04.2013 року видану державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно яке належить померлому [INFO] [PERSON], оскільки заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк вона як спадкоємець не надавала, документи, що підтверджують фактичне прийняття спадщини, та будь-які документи, що підтверджують право власності на майно, яке належало померлому [PERSON], також не надавала (а.с. 6). Згідно відповіді на запит від 19.02.2015 року, наданої нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д., вбачається, що спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась. (а.с.43). Відповідно до листа приватного нотаріуса М.Ю. Монич від 17.04.2013 року вих. № 43/01-16, 15 червня 2011 року ним вчинено нотаріальну дію щодо засвідчення справжності підпису [PERSON] на заяві до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] померлого [INFO], та в усній формі було роз'яснено ст. 1221, 1269, 1270 ЦК України й необхідність в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини дану заяву направити до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (а.с. 8). Згідно відповіді на запит від 28.05.2015 року, наданої приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю., вбачається, що спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.70). Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з положень ст. 1272 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно якої вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. При цьому суд дійшов висновку, що позивач в передбачений законом шестимісячний строк звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті батька до приватного нотаріуса, який засвідчивши її підпис на заяві, але направив позивачку до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, що є, на думку суду, неправомірним, а тому причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважними. Крім того, суд, як на поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, послався на специфіку роботи позивачки та характеристику її робочого місця. Однак колегія судді не погоджується з висновками суду 1 інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Приписами частин 1 і 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом 1 інстанції, як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, вказано на: - специфіку роботи позивачки та характеристику її робочого місця; - своєчасне звернення до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини; - неправомірність дій приватного нотаріуса, який засвідчивши підпис на заяві про прийняття спадщини, не вчинив дій щодо відкриття спадкової справи, а направив позивачку до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, хоча позивачка вважала, що вона вчинила всі необхідні дії щодо прийняття спадщини. Колегія суддів вважає, що вказані висновки суду не ґрунтуються на законі і не відповідають дійсним обставинам справи. Так, причина пропуску строку - специфіка роботи позивачки та характеристика її робочого місця, на думку колегії суддів, не є поважною, оскільки вона не пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання відповідної заяви про прийняття спадщини. Що стосується неправомірності дій приватного нотаріуса, про що зазначив суд 1 інстанції, то такі висновки є передчасними, і колегією суддів не перевіряються, оскільки позивачкою дії приватного нотаріуса у встановленому законом порядку не оскаржувалися і не були предметом розгляду даної справи, а сам приватний нотаріус, дії якого суд вважав неправомірними, не був притягнутий до участі у справі. Щодо своєчасного звернення до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яке суд 1 інстанції визнав поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, то рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року - залишено без змін (а.с.79-80), вже встановлено, що зазначені позивачкою причини не є поважними, а відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин, враховуючи, що висновки суду 1 інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 309 ЦПК України, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову [PERSON], слід відмовити, з вищевказаних підстав.

Outcome: dismissed