Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

15 липня 2014 року від позивача до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням стягнути з [PERSON] кошти в розмірі 935 096, 36 грн. та судовий збір у розмірі 3654 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 березня 2014 року між позивачем та [PERSON] в письмовій формі укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав позику у розмірі 928 230 грн., яку зобов'язалась повернути 11 квітня 2014 року. Проте, у встановлений термін відповідач кошти не повернула, на неодноразові звернення з приводу повернення боргу не реагувала. У зв'язку з цим, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість направив до суду представника [PERSON], яка подала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судові засідання від 24.09.2014 року на 11.00 год. та 14.10.2014 року на 14.15 год. не з'явилась. Конверти з документами та судовими повістками від неї повертались без вручення за закінченням терміну зберігання. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлена через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» за № 180 (5309) від 01 жовтня 2014 року. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував. Дослідивши подану заяву, оголошення в газеті та матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14 березня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 928 230,00 грн.. Строк повернення коштів визначено сторонами до 11 квітня 2014 року (а.с. 5-6). Факт отримання грошових коштів відповідачем [PERSON] підтверджується розпискою від 14 березня 2014 року (а.с. 7). Відповідно до вимог ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ч. 2 статті 1051 Цивільного кодексу України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З матеріалів справи вбачається, що строком повернення позики між позивачем та відповідач визначено до 11.04.2014 року, проте у зазначений строк відповідач позику не повернула, на прохання позивача про добровільну сплату заборгованості не реагує. Згідно з ч.1, 2, 3 ст. 545 Цивільного кодексу України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Наявність у позивача боргового документу - розписки про отримання [PERSON] коштів підтверджує факт невиконання нею своїх зобов'язань по поверненню позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивача суму основного боргу в розмірі 928 230,00 грн. та 3% річних за просторочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 6866, 36 грн., а всього - 935 096, 36 грн. Понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн., що підвтерджується квитанцією (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 218, 545, 546, 570, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved