Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

16.01.2018 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до Білогірської селищної ради Хмельницької області (надалі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. Вказала, що 14 листопада 2016 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок разом зі всіма приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул..Лісова,11 в с.Карасиха, Білогірського району, Хмельницької області, а також земельна ділянка площею 0,28 га розташована на території Білогірської селищної ради. Спадщину після смерті чоловіка прийняла, звернувшись до нотаріальної контори, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок. Оформити право власності на земельну ділянку не має можливості у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, що й стало причиною звернення до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не зявилися. В поданій до суду заяві представник позивача [PERSON] просила розгляд справи проводити у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала. Представник Білогірської селищної ради Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із письмовими доводами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, серії ХМ 00258 від 20.08.1997р., [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,28 га. для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства. Відповідно до [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON], на підставі державного акта від 20.08.1997 серії ХМ 00258, на праві власності належали: земельна ділянка площею 0,2500 га з кадастровим номером 6820355000:03:001:0004 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з обмеженням у використанні земельної ділянки площею 0,0488 га у звязку з охоронною зоною навколо (вздовж) обєкта енергетичної системи на підставі Закону України «Про електроенергетику, постанову Кабінету міністрів України від 04.03.97 №209 «Про затвердження Правил охорони електричних мереж» 04.03.1997, та земельна ділянка площею 0,0309 га з кадастровим номером 6820355000:03:001:0005 для ведення особистого селянського господарства.(а.с., а.с.19-24) Після смерті [PERSON], вказані земельні ділянки, загальною площею 0,28 га, успадкували його сини: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого державним нотаріусом Білогірської державної нотаріальної контори [PERSON] 12 березня 1998 року, та зареєстрованого в реєстрі за №344 (а.с.11) 30 жовтня 2010 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть ІІІ АН №644062, виданим Відділом ЗАГС Адміністрації міста Новошахтинська Ростовської області 01 листопада 2010 року. (а.с.8) Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] звернувшись із заявою до Білогірської державної нотаріальної контори, на підставі чого 21.10.2011 року, державним нотаріусом Білогірського державної нотаріальної контори [PERSON] було заведено спадкову справу №51873530, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи, а саме витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.57) Проте ні [PERSON], ні [PERSON], не оформив свої спадкові права у встановленому законом порядку. 14 листопада 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СГ №448032, виданого Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 15 листопада 2016 року. (а.с.9) Після смерті останнього, спадщину прийняла його дружина [PERSON], звернувшись до Третьої Львівської державної нотаріальної контори. На частину майна, яке належало [PERSON], а саме житловий будинок №11 зі всіма приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Хмельницька область, Білогірський район, с.Карасиха, вул.Лісова, та автомобіль марки ВАЗ 2105, 1988 року випуску, позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом. Даний факт підтверджується копіями матеріалів спадкової справи №226/2017, заведеної 20.04.2017 року після смерті [PERSON]. (.а.с., а.с. 60-110) Незважаючи на прийняття спадщини позивач не може оформити право на спадщину на земельну ділянку, оскільки [PERSON] не отримав Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, крім цього, у свідоцтві про право на спадщину по заповіту, виданого деравним нотаріусом Білогірської державної нотаріальної контори [PERSON] 12 березня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за №344, не зазначено місця розташування та цільового призначення земельної ділянки, що теж унеможливлює позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину на дану земельну ділянку. Вказане підтверджується повідомленням державного нотаріуса Третої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] №1955/02-31 від 10.08.2017 року (а.с.28). Пунктом 11 ч.1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється зі смертю власника. Відповідно до ст. 1218 даного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу перейшли всі права спадкодавця, проте через відсутність на земельну ділянку правовстановлюючих документів, оформити право на спадщину на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що земельні ділянки загальною площею 0,28 га,, визначені Державним актом про право власності на земельну ділянку, серії ХМ 00258 від 20.08.1997р., з кадастровими номерами 6820355000:03:001:0004 та 6820355000:03:001:0005, належать позивачу, як спадкоємцю [PERSON]. У частині 4 ст.206 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved