Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

16.08.2018 р. засобами поштового зв`язку позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: ПП «Універсал транс», Моторно-транспортного бюро України, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Здорово» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 20.02.2018 р. [PERSON] керуючи автобусом «Атаман», д.н.з. [NUMBER] , по пр-ту Л. Курбаса, 2 в м. Києві не вибрав безпечну швидкість руху та спричинив дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем «ЗАЗ Віда», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2018 р. відповідача визнано винним у адміністративному правопорушенні передбаченому статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України.Згідно висновку про оцінку майна № 40 від 14.05.2018 р., вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП становить 10455,48 грн. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «Здорово». Зважаючи на всі вищевикладені обставини, просить позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.09.2018 року провадження у справі відкрито (а.с.40). Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. Представник МТСБУ в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що ПрАТ СК «Здорово» повинно нести відповідальність за завдані збитки. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви. Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Системний аналіз вищезазначених норм права дає можливість суду дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що 20.02.2018 р. [PERSON] керуючи автобусом «Атаман», д.н.з. [NUMBER] , по пр-ту Л. Курбаса, 2 в м. Києві не вибрав безпечну швидкість руху та спричинив дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем «ЗАЗ Віда», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2018 р. [PERSON] було визнано винним у адміністративному правопорушенні передбаченому статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України (а.с. 22). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] працює в ПП «Універсал Транс» та дана дорожньо-транспортна пригода сталося в період виконання [PERSON] своїх службових обовязків. Згідно звіту № 40-А про оцінку автомобіля «ЗАЗ Віда» д.н. [NUMBER] від 14.05.2018 р. складеного ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс», вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП становить 10455,48 грн. (а.с. 5-14). Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правовінаслідки у вигляді обов`язку відшкодування збитків настають лише у випадку порушення зобов`язання. Зобов`язанням є договірні правовідношення сторін (ст.509, 526 ЦК України), які виникають з підстав, встановлених договором чи іншим правочином (ст. 11 ЦК України). Однак між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні зобов`язання, що могли б в даному випадку виступати підставою для вимоги про стягнення збитків. Предметом даного позову є вимога про стягнення коштів на підставі події, що трапилася поза волею та бажанням сторін - на підставі дорожньо-транспортної пригоди. А відповідно до глави 82 ЦК України це є майновою шкодою, а не збитками, а отже регулюється іншими нормами законодавства. Позивач просить відшкодувати йому матеріальні збитки з [PERSON] на тій підставі, що він є власником автомобіля «ЗАЗ Віда», який отримав пошкодження в результаті ДТП. Натомість , стаття 1172 Цивільного кодексу України вказує, що фізична чи юридична особа зобов`язана відшкодовувати шкоду, що завдана їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, ця норма передбачає, що шкоду завдана водієм, навіть за наявності його вини, відшкодовує власник транспортного засобу. Таким чином, суд вважає, що позов заявлений не до належної особи, тобто до особи, яка не може відповідати за висунутими вимогами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, не підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: dismissed