Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

15.01.2016 р. позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної (немайнової) шкоди. [PERSON] позов мотивує тим, що протягом двох днів 05.10.2015 р. та 06.10.2015 р. не могла вийти з власного будинку, що у с. Суховоля, вул. Залізнична, 1б Городоцького району Львівської області, оскільки собака відповідача проникла на її подвіря. В результаті собака задушила двох курей, сильно лаяла і вона викликала поліцію, в наслідок чого був зафіксований факт удушення курей собакою. [PERSON] на прохання працівників поліції не реагував, з будинку не виходив. Позивачка зазначає, що протягом цих двох днів пережила стрес, у звязку з чим, в неї загострилась гіпертонічна хвороба, посилились головні болі. Звернутись за медичною допомогою не могла, оскільки боялась вийти з будинку, через що їй було завдано моральної шкоди. Також через те, що собака [PERSON] удушила її курей, вона зазнала матеріальної шкоди, оскільки є наявність факту упущеної вигоди. Просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 2500 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також суму судового збору. В суді [PERSON] позов підтримала, пояснила, що вартість однієї курки 450 грн. Вона є інвалідом ІІ групи. Втратила спокій та сон після події. Відповідач проти позову заперечив. Зазначив, що [PERSON] хоче йому помститись, оскільки 06.09.2004 р. між ним та сином [PERSON] стався конфлікт, в результаті якого її син, [PERSON] наніс йому кілька ударів палицею по голові та руці, чим спричинив тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вина [PERSON] була доведена у суді постановою Городоцького районного суду Львівської області від 29.12.2004 р. (а.с.27). [PERSON] стверджує, що позивачка неодноразово зверталась у поліцію із безпідставними звинуваченням, жодне із звинувачень підтвердження не мали (а.с.30). Разом з тим, визнав той факт, що в день події його собака був відвязаний, пошкодив двох курей позивачки. Намагався врегулювати питання мирним шляхом, проте позивачка з таким не погоджується. В ході судового засідання судом були допитані за клопотанням сторін свідки. Свідок позивачки [PERSON] зазначив, що справді 05.10.2015 р. він викликав поліцію, оскільки побачив, що на подвірї [PERSON] лежать удушені кури і голосно лає собака. У звязку з тим, що власник собаки не забирав її він викликав поліцію. Свідок зі сторони відповідача, його дружина [PERSON], підтвердила, що після дзвінка чоловіка про інцидент, який стався 05.10.2015 р., вона відпросилась з роботи і поїхала додому. (а.с.36), щоб забрати собаку з сусідського подвіря. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Спір витікає з цивільних правовідносин. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачка не надала до суду жодних доказів того, що собака [PERSON] удушила курей, яких в подальшому вона не використала. Свідок [PERSON] не підтвердив цього під час давання показів. Відповідно до ст.60 ЦКП України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів ЖЕО №3609, № 3616 (а.с.37-53) видно,що за зверненням [PERSON] було прийнято висновок від 09.10.2015 р.(а.с.34) відповідно до якого, ст. ДІМ Городоцького РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] припинив перевірку телефонного повідомлення від 05.10.2015 р. та 06.10.2016 р., оскільки не було встановлено фактів будь-яких кримінальних чи адміністративних правопорушень. Згідно рапорту чергового Городоцького РВ ГУМВС України [PERSON] (а.с.41) було зафіксовано дзвінок [PERSON] із зверненням про собаку на подвірї позивачки. Із пояснень [PERSON] (а.с.42) та [PERSON] (а.с.45) видно, що собака справді був на подвірї позивачки, [PERSON] цього не заперечував. Суд не приймає до уваги вартість курей, яку зазначає позивачка, оскільки така доказами не підтверджена, як і не підтверджена подальша доля курей. Посилання позивачки на те, що собака [PERSON] удушила її курей, вартістю 450 грн. кожна, не знайшли свого підтвердження в суді. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Однак, як зазначено вище позивачка не довела всі обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог щодо матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. З урахуванням того, що відповідач визнав свою вину в тому, що його собака відвязався, перебував на території домоволодіння позивачки, остання викликала працівників поліції, що зафіксовано в документах, а також моральні страждання позивачки. Суд вважає, що позов в частині моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати на користь держави суд покладає на відповідача.

Outcome: approved