overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

16.09.2015 р. позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.06.1982 р., однак останнім часом спільне життя не складається, вони мають різні погляди на життя та сім»ю, відповідач не піклується про свою сім»ю, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки в сім»ї, зраджує подружню вірність. Між ними давно втрачено почуття любові, поваги та взаємодопомоги, збереження шлюбу є неможливим, тому позивач, вважаючи, що примирення між ними неможливе, просить суд шлюб розірвати. 02.11.2015 р. заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Не погоджуючись з ухваленим заочним рішенням, [PERSON] 08.04.2016 р. подав до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2016 р. вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлена належно, 08.06.2016 р. до суду подала заяву про розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи судом повідомлений належно, до суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, при вирішенні справи просить врахувати думку дружини Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.06.1982 р. в Мучкапській селищній раді Мучкапського району Тамбовської області РРФСР, актовий запис № 22 (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин, враховуючи, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та довіра, примирення подружжя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і підлягає розірванню. Прізвище позивача після розірвання шлюбу необхідно залишити «[PERSON]». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

16.09.2015 р. позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 07.07.2011 року, мотивуючи вимоги наступним. Сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають одну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивачка зазначила несумісність характерів та різні погляди на життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2013 року. Між сторонами досягнуто спільної угоди про утримання дитини. Примирення сторін та відновлення шлюбу є неможливим. Дані обставини змусили позивачку звернутися до суду з цим позовом. Позивачка в судове засідання не заявилася, подавши суду клопотання про розгляд справи без її участі, одночасно вказавши, що заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач на розгляд справи не з'явився, подавши суду письмову заяву в якій просить справу розглянути без його участі та одночасно зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, згідний на розірвання шлюбу. Суд оцінивши позиції сторін та подані в справу докази дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Сторони фактично в шлюбі не живуть з 2013 року, не підтримують жодних стосунків з ознаками сім'ї, що визнано відповідачем у справі. Позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, жодна із сторін не заявила клопотання про надання їм строку для примирення. Отже, відновлення шлюбу в даному випадку є неможливим. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112 СК України. Судових витрат у виді судового збору до стягнення чи повернення не має,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

16.09.2016 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить будинок № 14 по вул. Лісовій в с. Будне Охтирського району Сумської області, в якому зареєстровані, але з 2006 року не проживають його донька [PERSON] й неповнолітні доньки останньої [PERSON] та [PERSON] На його вимогу знятися з реєстрації відповідачка не реагує. Оскільки реєстрація відповідачки та її дітей перешкоджає у реалізації права на володіння та користування будинком, просить визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала та прохала позов задовольнити. Представник служби у справах дітей Охтирської РДА в судовому засіданні залишила вирішення позовних вимог на розсуд суду. Позивач та відповідачка в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. За згодою представника позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідка, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Судом встановлено, що позивач являється власником жилого будинку з надвірними та побутовими спорудами, розташованого на приватній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: с. Будне, вул. Лісова, 14 Охтирського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 1056, технічним паспортом на зазначений будинок. З довідок виконавчого комітету Староіванівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 06.07.2016 № 181 та № 182 вбачається, що дочка позивача [PERSON], [INFO], та доньки останньої - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], але фактично не проживають з 2006 року. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт, що [PERSON] разом з дітьми з 2006 року проживає в [INFO]. Враховуючи, що відповідачкою не оспорено, що вона з 2006 року не проживає в зазначеному житловому будинку без поважних причин, наявні підстави для задоволення вимог позивача та визнання відповідачки та її неповнолітніх доньок такими, що втратили право користування жилим приміщенням, відповідно до положень ст. 405 ЦК України. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

16.09.2016. року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.02.2013 року у Вербівській с/раді Балаклійському районі Харківської області, актовий запис №01. Мотивуючи позовну заяву вказав, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій проти розірвання шлюбу не заперчує, просить розглянути справу за її відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.02.2013 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.6/ Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

16.09.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 08.06.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народились діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та приймає участі в утриманні дітей. На неповнолітнього сина [PERSON], 14.03.2013 року з відповідача за рішенням суду вже стягуються аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно. Позивач просить суд стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 700 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував стягувати з нього на утримання неповнолітнього Даміана 700 гривень щомісячно. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва шлюб серія 1-ЕГ № 073334 від 08.06.2012 року сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 491 (а.с. 3). Від спільного подружнього життя у сторін народились діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 4). Діти знаходяться на повному матеріальному утриманні матері. Згідно копії виконавчого листа № 1986 від 09.07.2013 року згідно рішення Луцького міськрайонного суду стягуються з відповідача на користь позивача аліменти на утримання однієї дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 700 гривень щомісячно (а.с. ). Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання іншої дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,до досягнення дитиною повноліття, а тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

16.09.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 27.02.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.10.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо і не надає допомоги на утримання дитини. Позивач працює у ВКФ «Віта авто» на посаді аналітика та отримує мінімальну заробітну плату. Про те, чи має відповідач регулярний дохід - позивачу невідомо. Позивач просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала поданий позов та просила його задовольнити в повному обємі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони з 27.02.2011 року перебували у шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.10.2016 року було розірвано (а.с. ). Від спільного подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 6). Встановлено, що відповідач проживає окремо і добровільно не надає фінансової допомоги на утримання дитини, не приймає участі у вихованні дочки. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,до досягнення дитиною повноліття, а тому позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

16.09.2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 19.01.2012 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 12. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з заінтересованою особою дітей не має. Шлюб виявився невдалим, гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюб носить формальний характер. Вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 23.01.2014 року [PERSON] засуджений до 8 років позбавлення волі. В теперішній час відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Заявниця просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з [PERSON] не можливе, та буде суперечити її інтересам. У судове засідання [PERSON] не з'явилась, у наданій заяві зазначила, що підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за її відсутності. Від [PERSON] з Замкової виправної колонії УДПСУ Хмельницької області № 58 до суду надійшла заява, в якій він проти розірвання шлюбу із заявницею не заперечував. Перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню враховуючи наступне. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19.01.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від шлюбу сторони дітей не мають. Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 23.01.2014 року [PERSON] засуджений до 8 років позбавлення волі (а.с.8-11). На теперішній час відбуває покарання в Замковій виправній колонії № 58 УДПСУ у Хмельницькій області (а.с.25). Як слідує з матеріалів справи, сторони сімейні стосунки не підтримують, примирення між ними не можливе, майновий спір відсутній. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

16.09.2016. року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.07.2011 року у Савинській с/раді Балаклійському районі Харківської області, актовий запис №11. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася. Від представника позивача надійшла заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій проти розірвання шлюбу не заперчує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.07.2011 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.6/ Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved