Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

16.01.2017 року [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач не прибула. Натомість на адресу суду направила письмову заяву, в якій просить суд розглянути дану справу в її відсутність. Свої позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити стягувати з відповідача [PERSON] в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду даної справи. [PERSON] в судове засідання не прибув з невідомих суду причин, хоча про час та місце слухання справи судом належним чином був повідомлений, про що свідчать поштові розписки, які зберігаються в матеріалах справи. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги заяву позивача, суд прийшов до висновку про вирішення справи по суті на підставі наявних в ній доказів та можливість постановлення заочного рішення. Суд, взявши до уваги заяву позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 05.10.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, згідно рішення Надвірнянського районного суду від 22.07.2016 року. Зясовано також, що за час перебування в шлюбі у подружжя народилася спільна дитина: син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про його народження, копія якого є в матеріалах справи. На даний час неповнолітня дитина проживає з позивачем [PERSON], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, який складений депутатом Надвірнянської міської ради та долучений до матеріалів справи. Позивач [PERSON], як вбачається з матеріалів справи, на даний час проживає в квартирі своєї матері разом з неповнолітньою дитиною, підсобного господарства не веде, не працює та не в змозі в повному обсязі забезпечувати сама всім необхіним неповнолітнього сина, Відповідач на утримання неповнолітньої дитини грошові кошти не надає, що також зазначено у вказаному вище акті депутата Надвірнянської міської ради. Відповідач [PERSON], як видно із змісту позовної заяви [PERSON], інших утриманців не має, є фізично здорова людина, працює по тимчасових заробітках в Україні, тому має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивача та платника аліментів, який має нерегулярний заробіток, ніде офіційно не працює, підприємницькою діяльністю не займається, однак взмозі та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, беручи до уваги вік дитини, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом у твердій грошовій сумі по 1000 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі 300 грн. за надання правової допомоги, згідно долученої квитанції, а також в дохід держави стягнути 640 грн.00 судового збору. На підставі ст.ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved