Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

16.09.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що зі змісту витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 29.07.2015 року вбачається, що згідно постанови Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 10.08.2010 року накладено арешт на все рухоме майно, що їй належить. Відповідно до листа №24739/04-32/18 від 05.08.2015 року відомості щодо накладення арешту на майно у відділі відсутні, оскільки арешт на майно було накладено 10.08.2010 року, провадження завершено. Просить звільнити з-під арешту все рухоме майно, що належить їй на праві власності, накладений згідно постанови Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 10.08.2010 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, уточнила, просила звільнити з-під арешту все рухоме майно, що належить їй на праві власності, накладений згідно постанови Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 10.08.2010 року, а також виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис зареєстрований 22.09.2010 року реєстратором Кіровоградської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 10.08.2010 року - реєстраційний номер обтяження: 10276530 про арешт всього рухомого майна, що їй належить, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що позивач в судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 10.08.2010 року було накладено арешт на все рухоме майно, що належить [PERSON], про що реєстратором Кіровоградської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» було зроблено відповідний запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зареєстрований 22.09.2010 року за №10276530 ( а.с. 4 ). Згідно листа Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ за №24739/04-32/18 від 05.08.2015 року, адресованого [PERSON] щодо зняття арешту з майна накладеного постановою б/н від 10.08.2010 року, видно, що відомості щодо накладення арешту на майно у відділі відсутні, оскільки арешт на майно було накладено 10.08.2010 року, провадження завершено, а згідно п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 2274/5 від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, де строк зберігання становить 1 ( один ) рік ( а.с. 5 ). Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 року N 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, де строк зберігання становить 1 ( один ) рік та відповідно до номенклатури справ відділу строк зберігання журналів реєстрації виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю становить 3 роки. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що підстави винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження встановити неможливо, накладеним Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ арештом на все рухоме майно, що належить [PERSON] порушуються права позивача як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 487 грн. 20 коп., які позивач не просила стягувати з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved