Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

16 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Позивач обґрунтував позовні вимоги наступним. [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS]. На підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2005 року у справі № 2-4337/05 за відповідачем визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2010 року у справі № 2-1531/2010 відповідач був вселений до даної квартири, а також був визначений порядок користування квартирою: відповідачу виділено в користування ізольовану житлову кімнату площею 15 кв.м., позивачу та [PERSON] - ізольовану кімнату площею 12.5 кв.м., підсобні приміщення: коридор, кухня, туалет, ванна залишені у загальному користуванні. З 2005 року відповідач постійно проживає у зазначеній квартирі, користується комунальними послугами, але кошти за спожиті ним комунальні послуги не сплачує. Позивачка зверталася до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», ПАТ «Дніпрогаз», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 250» про розділ особових рахунків, але отримала відмову, оскільки відповідач не зареєстрував своє право власності на частку квартири. Позивачка змушена сплачувати комунальні послуги самотужки, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Вважає, що відповідно до ст.360 ЦК України відповідач має відшкодувати їй 1/2 частину витрат, здійснених нею на оплату комунальних послуг. З моменту вселення відповідача до вказаної квартири нею були сплачені грошові кошти за послуги: газопостачання - 4691,89 грн., опалення - 1746,89 грн., електроенергія - 2799,50 грн., вода - 17,44 грн., квартирна плата - 20954,60 грн., а всього 30209,72 грн. 1/2 частина від вказаної суми становить 15104,86 грн. Крім того, нею були понесені витрати на ремонт квартири у розмірі 1645,00 грн. отже відповідач має їй відшкодувати ? частину, тобто 822,50 грн. Згідно довідки Обслуговуючого кооперативу «ЖБК № 250» від 10.03.2016 року заборгованість по комунальним платежам становить 3897,04 коп., 1/2 частина від цієї суми становить 1948,52 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину коштів, сплачених за послуги газопостачання у розмірі 2345,94 грн., 1/2 частину коштів, сплачених за послуги опалення у розмірі 873,44 грн., 1/2 частину коштів, сплачених за електроенергію у розмірі 1399,75 грн., 1/2 частину коштів, сплачених за послуги водопостачання у розмірі 8,72 грн., 1/2 частину коштів, сплачених за квартирну плату у розмірі 10477,30 грн., 1/2 частину коштів, сплачених за ремонт квартири у розмірі 822,50 грн., 1/2 частину заборгованості по комунальним послугам у розмірі 1948,52 грн., а всього 17876,17 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.03.2009 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS]На підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2005 року у справі № 2-4337/05 за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2010 року у справі № 2-1531/2010 [PERSON] був вселений до квартири за адресою [ADDRESS] шляхом виділення йому в користування ізольовану житлову кімнату площею 15 кв.м., [PERSON] та [PERSON] - ізольовану кімнату площею 12.5 кв.м., підсобні приміщення: коридор, кухня, туалет, ванна залишені у загальному користуванні. З матеріалів справи вбачається що позивачка в 2015-2016 роках зверталася до ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», ПАТ «Дніпрогаз», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 250» про розділ особових рахунків, але вказане питання вирішено не було з причин, що не залежать від волі позивача. Позивач стверджує в позовній заяві, що з моменту вселення в спірну квартиру відповідач проживає в ній, але не сплачує кошти за фактично спожиті комунальні послуги, в зв'язку з чим плату за комунальні послуги вона змушена вносити самостійно. Відповідач не надав суду будь-яких заперечень та спростувань з цього приводу. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 360 ЦК України Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1/2 частини витрат, які здійснені позивачем в оплату комунальних послуг, а також ремонту квартири, суд вважає обгрунтованими. Разом з тим, суд не може повністю погодитись з сумою вказаних витрат, з огляду на наступне. Як вбачається з наданих позивачкою квитанцій на оплату спожитих комунальних послуг, до суми, яку вона просить стягнути з відповідача, входять кошти, сплачені за період, коли відповідач вимушено не проживав у спірній квартирі, та відповідно, не користувався цими послугами. Так, як вбачається з рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2010 року у справі № 2-1531/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, відповідач не проживав у квартирі за адресою [ADDRESS] з 2004 року в зв'язку з тим, що позивачка створювала перешкоди у користуванні ним квартирою, та був вселений у цю квартиру лише після 13 вересня 2010 року. Зазначене не заперечується і позивачкою, так в позовній заяві вона вказує про те, що кошти, які просить стягнути, були сплачені нею з моменту вселення відповідача у спірну квартиру. Разом з тим, позивачкою надано квитанції про сплату квартирної плати на рахунок ЖБК № 250 за більш ранній період, а саме: квитанція від 25.01.2007 року на суму 200 грн., від 13.03.2007 року на суму 200 грн., від 14.05.2007 року на суму 300 грн., від 28.09.2007 року на суму 300 грн., від 09.02.2009 року на суму 1200 грн., від 15.01.2009 року на суму 1200 грн., від 09.11.2009 року на суму 1200 грн., від 15.06.2009 року на суму 1200 грн., від 13.09.2010 року на суму 800 грн., від 15.03.2010 року на суму 1200 грн., а всього на загальну суму 7800 грн. Вимоги про стягнення квартирної плати на вказану суму, на думку суду, мають бути виключені із загальної суми витрат на квартирну плату, яка зазначена позивачем в позові, тобто 20954,60 грн. Таким чином, суд вважає підтвердженою суму витрат на квартплату у розмірі 20954,60 грн. - 7800,00 грн.= 13154,60 грн., а 1/2 частина від вказаної суми складає 6577,30 грн., ця сума і має бути стягнута з відповідача. Аналогічним чином, з наданих квитанцій про сплату за спожиту електроенергію вбачається, що ряд платежів було здійснено до того, як відповідач на підставі рішення суду був вселений у спірну квартиру, а саме: за квитанціями від 30.11.2009 року на суму 73,08 грн., від 21.12.2009 року на суму 60,09 грн., від 06.04.2010 року на суму 61 грн., а всього на суму 194,17 грн. Вказана сума також має бути виключена із загальної суми витрат за спожиту електроенергію, тому суд вважає підтвердженою суму 2799,50 грн. - 194,17 грн. = 2605,33 грн., відповідно з відповідача підлягає стягненню 1/2 частина вказаної суми, а саме 1302,67 грн. Аналогічним чином, з наданих квитанцій про сплату за послуги газопостачання вбачається, що частина платежів були здійснені до того, як відповідач на підставі рішення суду був вселений у спірну квартиру, а саме: за квитанціями від 08.08.05 - на суму 20,60 грн., від 10.06.05 - 24.10 грн., 29.11.05 - 10.57 грн., 18.01.06 - 16.05 грн., 21.02.07 - 26.83 грн., 10.08.06 - 30.76 грн., 26.06.06 - 20,00 грн., 21.02.07 - 26.83 грн., 10.09.07 - 52,23 грн., 05.11.07 - 37,88 грн., 04.06.07 - 50,00 грн., 14.01.08 - 50 грн., 07.04.08 - 50,00 грн., 14.07.08 - 50,00 грн., 03.09.08 - 50,00 грн., 20.10.08 - 50,00 грн., 13.07.09 - 60,00 грн., 09.02.09 - 50,00 грн., 17.04.09 - 85,00 грн., 31.08.09 - 60,00 грн., 15.10.09 - 60,00 грн., 21.12.09 - 60,00 грн., а всього на суму 940,85 грн. Вказана сума також має бути виключена із загальної суми витрат за послуги газопостачання, тому суд вважає підтвердженою суму 4691,89 грн. - 940,85 грн. = 3751,04 грн., відповідно з відповідача підлягає стягненню 1/2 частина вказаної суми, а саме 1875,52 грн. Крім того, суд не погоджується з доводами позивачки про те, що з відповідача має бути стягнута 1/2 частина суми 3897,04 коп., оскільки згідно довідки Обслуговуючого кооперативу «ЖБК № 250» від 10.03.2016 року ця сума є сумою боргу за квартирну плату, отже не входить до суми витрат, які вже були здійснені позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: partial