Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

17.10.2016 року позивач звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 23 липня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний запис № 391. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Між сторонами сімейне життя не склалося, внаслідок чого позивачем було подано позовну заяву до Солом`янського районного суду про розірвання шлюбу. Зазначає, що відповідач з моменту фактичного припинення спільного проживання не належним чином виконує батьківські обов»язки щодо утримання дитини, хоча має можливість сплачувати аліменти на дитину. Враховуючи вище наведене, просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково посилаючись на те, що готовий сплачувати аліменти у розмірі 350 грн., оскільки на даний час не працює. Також посилався на те, що він добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини до конфлікту з позивачем щодо порядку зустрічі з дитиною.. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що між сторонами 23 липня 2005 року був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний запис № 391 (а.с.3). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Також встановлено, що дитина знаходяться на утриманні позивача, проте остання не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, відвідування навчальних закладів та кружків. Також, з пояснень позивача вбачається, що відповідач не працює з 22.11.2016 року, оскільки згідно рішення № 40 власника Приватного підприємства «Вектор - 95» звільнений з посади директора Приватного підприємства «Вектор - 95» (а.с.17). Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2016 року і до досягнення нею повноліття. При визначенні вказано вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial