Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

15.12.2020 року до Баришівського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач [PERSON] просить визнати за ним право на\~ спадкове майно. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, до суду надійшла заява в якій представник позивача просить суд розглядати справу в їх відсутність,\~ заявлений позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області,\~ в підготовче судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання в якому представник просить розглядати справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечує, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого\~ учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що від представника позивача\~ та представника відповідача надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає\~ за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних чи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що\~ 03 травня 2000 року [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0278850, який підтверджував її право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма Ільта», розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (надалі - Сертифікат серія КВ № 0278850). Зазначений сертифікат був зареєстрований 03 травня 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 244. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 жовтня 2006 року № 1- 3709, право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі Сертифікату серія КВ № 0278850, після її смерті було передано [PERSON] , що підтверджується відповідним записом, вчиненим 17 жовтня 2006 року на Сертифікаті серія КВ № 0278850. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2014 року № 1- 3029, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма Ільта», розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] на підставі Сертифікату серія КВ № 0278850, після його смерті перейшло до [PERSON] (ксерокопія свідоцтва про право на спадщину додається). В свідоцтві про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2014 року зазначено, що «це свідоцтво підлягає реєстрації в Держземагенстві у Баришівському районі». Попри це, [PERSON] після отримання свідоцтва проправо на спадщину за законом від 03 жовтня 2014 року не звернулась до Держземагенства у Баришівському районі та не зареєструвала свідоцтво. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 26 жовтня 2017 року. В березні 2018 року чоловік померлої, [PERSON] , звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З метою оформлення права на спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] надав державному нотаріусу свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2014 року №1-3029 та Сертифікат серія КВ № 0278850, на що йому було повідомлено, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом відносно права на земельну частку (пай), оскільки спадкодавець не зареєструвала за собою право на земельну частку (пай) відповідно до вимог законодавства України. Про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом державний нотаріус повідомив [PERSON] листом № 662/02-14 від 24 липня 2020 року. \~\~\~\~\~ За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав заявлений позов в повному обсязі, суд вважає за необхідне прийняти дане визнання та позов задовільнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved