Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

17.05.2017 р. позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу трикімнатної квартири в [ADDRESS] , укладений 27.03.2000 р. у частині не включення його покупцем. Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.10.2017 року позов задоволений. Визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , 27.03.2000 р. недійсним з моменту його укладення. За результатами розгляду заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення ухвалою Богунського районного суду від 21.02.2018 р. заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05.10.2017 р. скасовано, справу призначено до судового розгляду. За клопотанням представника відповідача суд ухвалою від 07.05.2018 року залучив до участі у справі як третю особу орган опіки та піклування Житомирської міської ради. У судовому засіданні 07.05.2018 р. позивач подав заяву про зміну позовних вимог, доповнивши вимогою щодо встановлення його частки у розмірі 1/3 в квартирі [ADDRESS] та визнання за ним право власності на цю частку. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду управління ЖКГ міської ради № 34656 від 31.01.2000 р. була приватизована квартира [ADDRESS] та отримано свідоцтво про право власності на житло на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/6 частці. Рішенням Корольовського райвиконкому м.Житомира № 22 від 16.02.2000 року затверджено висновок ради опіки і піклування Корольовського райвиконкому № 22 від 10.02.2000 року про надання згоди [PERSON] та [PERSON] від імені неповнолітнього сина на продаж квартири [ADDRESS] тільки з обов`язковою з умовою оформлення відповідної частки майна на ім`я дитини в новій квартирі. Відповідач не дотримався зазначених умов, 27.03.2000 року придбав квартиру [ADDRESS] та оформив її на своє ім`я, чим порушив його права на частку права власності у цій квартирі. З посиланням на ст.48 ЦК УРСР просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , оскільки не були враховані його майнові права як неповнолітньої дитини та порушено конституційне право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідач позов не визнав, зазначив, що дозвіл ради опіки та піклування на продаж квартири [ADDRESS] був наданий у зв`язку з купівлею двох квартир по [ADDRESS] [ADDRESS] з обов`язковим оформленням відповідної частки майна на ім`я дитини. Вважає, що частка дитини мала бути оформлена у квартирі [ADDRESS] . Повідомив, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.06.2017 р. по справі № 295/11842/15-ц квартиру [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 1/2 за кожним. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.09.2018 р. за ним зареєстрована 1/2 частини спірної квартири. Третя особа [PERSON] вважає, що позов має бути задоволений судом, оскільки квартира по [ADDRESS] була оформлена відповідачем без урахування частки дитини. Представник органу опіки і піклування Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника та просив враховувати інтереси дитини (а. с. 92,105). Повно, всебічно та об`єктивно встановивши всі обставини справи, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні надані сторонами докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їх змісту правовідносини. Батьками позивача\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Згідно висновку ради опіки і піклування Корольовського райвиконкому міста Житомира № 22 від 10.02.2000 р. надано згоду [PERSON] та [PERSON] від імені неповнолітнього сина на продаж квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] зв`язку з купівлею квартири по [ADDRESS] [ADDRESS] , з обов`язковим оформленням відповідної частки майна на ім`я дитини. Пунктом 2 цього висновку зобов`язано батьків частину виручених коштів від продажу майна, які належать неповнолітньому сину, використати для придбання житла, або ж в інших інтересах неповнолітнього. Про виконання зазначеного повідомити раду опіки і піклування в місячний термін (а. с. 6). Зазначений висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Корольовської районної ради м. Житомира № 22 від 16.02.2000 року. Суд встановив, що 27.03.2000 р. був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу (а.с. 4). У цей же день 27.03.2000 р. згідно договору купівлі-продажу на ім`я [PERSON] була придбана у власність квартира [ADDRESS] (а. с. 5). Квартира [ADDRESS] відповідно рішення Богунського районного суду Житомирської області була визнана спільною власністю подружжя батьків позивача (а. с.132). Відповідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником 1/2 частки спірної квартири є відповідач по справі [PERSON] . Оскільки оспорювальний правочин був укладений у 2000 р., то правовідносини у даній справі регулюються нормами Цивільного кодексу\~УРСР (1963 року) та Кодексу про шлюб та сім`ю України, що діяли на момент укладення договору. За правилами ч.1 ст. 48 ЦК УРСР недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Частиною 2 ст. 48 ЦК УРСР встановлено, що по недійсній угоді кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. За змістом ст. 48 ЦК УРСР угода визнається недійсною при невідповідності її не тільки законові, а й іншим актам, виданим органами державної влади і управління в межах наданої їм компетенції. Отже, ст. 48 ЦК УРСР застосовується при порушенні встановленого порядку вчинення громадянами і організаціями дій, спрямованих на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обов`язків, при ущемленні угодою особистих або майнових прав неповнолітніх дітей, а також в інших випадках їх невідповідності вимогам чинного законодавства, якщо для них не встановлені особливі правила визнання угод недійсними. У разі визнання угоди недійсною за ст.48 ЦК УРСР суд повинен у рішенні послатися і на нормативний акт, вимогам якого угода не відповідає. Згідно ст. 60 Кодексу про шлюб та сім'ю України, захист прав та інтересів неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень. У силу положення ст. 78 КпШС України, якщо у неповнолітніх дітей є належне їм майно, батьки управляють ним як опікуни і піклувальники без спеціального на те призначення, але з додержанням відповідних правил про опіку і піклування. Статтею 145 КпШС України передбачено, що опікун не вправі без дозволу органів опіки і піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладення, якщо вони виходять за межі побутових. Відповідно до положень ст.128 КпШС України основним завданням органу опіки і піклування є, зокрема, захист особистих і майнових прав та інтересів неповнолітніх дітей. Пунктом 6.1 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 N 34/166/131/88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 р. за N 387/3680, органи опіки та піклування вирішують питання щодо збереження за неповнолітніми житла, а також щодо забезпечення житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які закінчили навчально-виховні заклади і не мають житла. Як вбачається із матеріалів справи договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений з дотриманням вимог закону, зокрема у відповідності до ст. 48 ЦК УРСР та ст. ст. 60,78,145 КпШС України з додержанням порядку попереднього отримання дозволу органу опіку та піклування. Відповідно ст. ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, аналізуючи надані докази у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства міської ради № 34656 від 31 січня 2000 р. була приватизована квартира за адресою [ADDRESS] та отримано свідоцтво про право власності на житло, видане відділом приватизації державного житлового фонду Житомирського міськвиконкому 30.01.2000 року за № 34656, зареєстроване Житомирським обласним БТІ 02.02.2000 року за реєстром № 12813 на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] по 1/6 частині квартири. Договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом 27.03.2000 року співвласниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] було продано приватизовану ними квартиру за адресою [ADDRESS] та була куплена інша квартира за адресою [ADDRESS] . Дана квартира була придбана та оформлена в Житомирському БТІ за реєстром № 14962 на єдиного покупця [PERSON] , який став єдиним власником. [PERSON] квартира, що знаходилася за адресою [ADDRESS] до її продажу належала на праві приватної власності - [PERSON] 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, тобто їм належало по 10,4 кв. м. приватизованої квартири. Відповідно до рішення Корольовського райвиконкому м. Житомира № 22 від 16.02.2000 р. про захист майнових прав та інтересів неповнолітніх дітей було надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] батькам на продаж від імені неповнолітнього на той час позивача [PERSON] , 1999 року народження квартири за адресою [ADDRESS] тільки з обов`язковою умовою оформлення відповідної частки майна на ім`я дитини в новій квартирі. Згідно висновку ради опіки та піклування Корольовського райвиконкому м. Житомира розглянувши заяву та подані документи [PERSON] та [PERSON] про дачу згоди нотаріальній конторі від імені неповнолітнього [PERSON] на продаж квартири за адресою [ADDRESS] жилою площею 45,2 кв. м у зв`язку з купівлею 2 квартир: по [ADDRESS] рада опіки і піклування дала згоду батькам від імені неповнолітнього сина на продаж даної квартири та зобов`язала частину виручених коштів від продажу майна використати на придбання житла неповнолітньому сину. Однак, як свідчать документи представлені позивачем, зокрема відповідь Житомирського обласного БТІ квартира [ADDRESS] протягом 2000 року не була придбана батьками неповнолітнього, чим порушені його майнові права. Відповідач оформивши договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] на себе не врахував інтереси позивача, порушив його право приватної власності та порушив права неповнолітнього на той час сина [PERSON] не зазначивши в договорі купівлі продажу частку житла на праві власності за неповнолітнім, а тому договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] ущемляє майнові права позивача [PERSON] , що передбачено ст. 48 Цивільного Кодексу Української РСР, який діяв станом на 27.03.2000 р. Відповідно до статті 48 Цивільного Кодексу Української РСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Правочин укладений\~відповідачем тільки\~від свого\~імені,\~що дало\~йому право\~бути єдиним\~власником житла,\~тобто квартири\~за адресою [ADDRESS] є таким, що порушив конституційне право позивача, передбачене ст. 41 Конституцією України згідно якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Посилання представника відповідача на ту обставину, що частка позивача знаходиться в квартирі придбаної батьками третьої особи за адресою [ADDRESS] не заслуговує на увагу, тому що обов`язок використати частину виручених коштів від продажу майна на придбання житла неповнолітньому сину покладено на батьків. Крім того позивачем представлена розписка надана покупцем [PERSON] продавцю [PERSON] в якій зазначено, що вартість проданої квартири складала 30\~250,00 грн. В той же день 27.03.2000 р. [PERSON] за отримані кошти одноособово було куплено іншу 3-х кімнатну квартиру за адресою. [ADDRESS] , згідно розписки наданій продавцем [PERSON] покупцю [PERSON] вартість даної квартири складала 25 850,00 грн. (копія розписки додається). \~ \~ \~ \~ Лише 03.04.2000 р. іншими співвласниками проданої приватизованої квартири [PERSON] та [PERSON] було куплено другу 2-х кімнатну квартиру по [ADDRESS] вартістю 9\~833,00 грн. Враховуючи вищевикладене, кошти від продажу приватизованої квартири [ADDRESS] були розподілені таким чином, що з отриманих з 30\~250, 00 грн. пішло на купівлю квартири по [ADDRESS] [PERSON] 25\~850,00 грн., тобто більша частина коштів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України N 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у тих випадках, коли правовстановлюючі документи на майно, придбане кількома особами з метою створення спільної власності, оформлені на одного з них і всі вони користувалися цим майном, строк позовної давності для вимог про право на майно учасника спільної власності, не зазначеного у правовстановлюючому документі, обчислюється відповідно до ст.76 ЦК України з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися, що його право на це майно оспорюється, а не з часу оформлення угоди на придбання майна. Суд вважає, так як про порушення свого права на придбану відповідачем квартиру за адресою [ADDRESS] \~позивач [PERSON] \~дізнався в\~2015\~р.,\~тобто коли\~відповідач звернувся\~до суду про поділ даної квартири з третьою особою по справі (матір`ю позивача) [PERSON] , постало питання права власності та [PERSON] залучили як третю особу по справі, тому можна рахувати термін позовної давності для звернення до суду не порушеним.

Outcome: approved