overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

16.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 25 червня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В період шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Розірвати шлюб в органах ВРАЦС позивачка не має змоги. Життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Підставою для розірвання шлюбу є втрата між позивачкою та відповідачем почуття взаємної поваги та любові, відсутність нормального морального клімату в родині.Враховуючи вищевикладені обставини, позивачка вважає, що подальше збереження сімї з не можливе, тому шлюб між ними повинен бути розірваний. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 25.06.2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25.06.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). 05.11.2011 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 365423 від 15.11.2011 року (а.с. 6). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст.\~21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112 СК\~України визначає, що Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається,\~\~тому позов слід задовольнити. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на користь позивача, яке було ним сплачено при подачі позовної заяви до суду . На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

16.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 11.06.2011 року. Від шлюбу мають доньку Милану, [INFO]. Сімейні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння, постійних сварок, що негативно впливає на психічний стан дитини. Відновлення сімейних відношень вважає неможливим, на примирення позивач не згодна. Просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.06.2011 року у виконкомі Шабельківської селищної ради міста Краматорськ Донецької області, актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку Милану, [INFO]. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.107 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, справи суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в сумі 552,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

16.12.2016 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті її рідного брата [PERSON], який помер 08.01.2013 року відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 1,8667 га, яка розташована на території Холопичівської сільської ради Локачинського району. Заповіт від імені брата не посвідчувався. Позивач як спадкоємець за законом у грудні 2016 року звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, їй було відмовлено, оскільки пропущено строк звернення до нотаріальної контори. Даний строк було пропущено, позаяк ще за життя її брат говорив, що заповість усе майно своїй племінниці [PERSON] Після смерті брата вона вважала, що він склав заповіт на племінницю, однак як вияснилось пізніше жодного заповіту складено не було, але час для прийняття спадщини уже був пропущений. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON], який помер 08.01.2013 року (а.с. 3), залишилося спадкове майно - земельна ділянка, розміром 1,8667 га, яка розташована на території Холопичівської сільської ради Локачинського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю (а.с.5). Позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується копією паспорта позивача, свідоцтвом про народження, записом акта про народження та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 7-9). Інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, судом не встановлено. Отже, позивач, як єдиний спадкоємець за законом, не може оформити право на спадщину, тому що пропустила строк для її прийняття. Строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин у зв'язку із незнанням про існування її права на спадщину. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вищенаведені обставини свідчать, що позивач є спадкоємцем і строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин і цих причин представник відповідача не оспорює, отже позов необхідно задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

16.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 27 грудня 2003 року зареєстрував шлюб з [PERSON]Від даного шлюбу дітей не мають.Спільне подружнє життя не склалося, бо жінка не піклувалась про сворення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного. Подружні відносини припинили з січня 2016 року, позивач пять місяців проживає з іншою жінкою однією сімєю.. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, через канцелярію суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 27 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Запоріжжя, за актовим записом № 961 зареєстровано шлюб між [PERSON] та Аушева (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с. 4). Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне подружнє життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя. З позовної заяви вбачається, що подружжя припинило подружні стосунки в січня 2016 року, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, позивач проживає однією сімєю з іншою жінкою. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення позивач не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

16.12.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], яким просять суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування домоволодінням [ADDRESS]. Вказують що [PERSON]Г є власником зазначеного домоволодіння відповідно до договору купівлі-продажу від 10.10.1983 р., відповідачі - колишня невістка та онук, які не проживають у спірному домоволодінні з 2007 року, комунальні послуги не сплачують. В судове засідання позивачі не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяви (кожний окремо) про розгляд справи у їх відстуність. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому Законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.10.1983 р., позивачу належить домоволодіння [ADDRESS], а.с. 8-10. Згідно рішення суду від 07.05.2008 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а.с. 11. Актом від 19.11.2016 р. встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі з 21.02.2007 року, а.с. 13. Згідно довідки про склад сім»ї у домоволодінні [ADDRESS], зареєстровані - [PERSON], [PERSON], [PERSON],а.с. 12. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі понад один рік без поважних причин, та як члени сім'ї власника житла можуть бути позбавлені права користування житлом. На підставі ст. 405 ч. 2 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

16.12.2016 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, пояснюючи, що 28.01.2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини робить не регулярно, її вихованням не займається, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась,надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутністю, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги не визнає. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини, сторони є батьками [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Волноваської міської ради № 7514 від 16.12.2016 року, а відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України. На підставі ст. ст.ст. 180, 183 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

16.12.2016 року позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 19.12.1992 року. Шлюб реєструвався у Петровській сільській раді Волноваського району Донецької області, актовий запис № 16. Від спільного шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. Спільно нажитого майна не мають. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що сторони в мають різні погляди на сімейне життя, у родині постійно виникали сварки, вони тривалий час не мешкають однією родиною та кожен з них вже створив нову родину. Строк на примирення не потрібен. Тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивачка втратила д відповідача почуття любові та поваги, мешкає з іншим чоловіком, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав, що підтверджує його незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

16.12.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 30 березня 1991 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського райвиконкому Харківської області, актовий запис № 78, мотивуючи свій позов тим, що протягом спільного життя відносини між подружжям поступово стали погіршуватися, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, все вищевикладене стало суперечити інтересам подружжя, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Фактично сімя розпалась у 2013 року, спільне господарство не ведеться, у звязку з чим позивач і звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. У судове засідання позивач не зявилася, однак від її представника за довіреністю [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача, позовну заяву підтримують повністю та просять її задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення та просять після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON]. Відповідач до суду не зявився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме шляхом публікації оголошення у газеті «Урядовий Курєр № 43 від 04 березня 2017 року, про причину неявки у судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви від представника позивача про розгляд справи без її участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

16.12.2018 року позивач [PERSON] , звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 15.11.2002 року Антонівською селищною радою Дніпровського району м.Херсона, актовий запис №47. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. Позивач зазначив, що у 2017 році стосунки між сторонами погіршились у зв`язку з тим, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, не приділяв увагу родині, поводив себе агресивно. З 2019 року шлюбні відносини припинені. Між сторонами повністю втрачено почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Відновлення шлюбу неможливо та буде суперечити інтересам сторін. Посилаючись на дані обставини, просив розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою від 23.01.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 09.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач не заперечував проти задоволення позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15.11.2002 року Антонівською селищною радою Дніпровського району м.Херсона, актовий запис №47 (а.с. 8). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю не проживають. Причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем заявлено вимогу про бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] », а тому суд відновлює дошлюбне прізвище позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Судовий збір по справі складає 768,40грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с. 1). На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved