Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

15 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в порядку вимог ст. 405 ЦК України про визнання відповідача ( свою дочку) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме належною їй на праві приватної власності квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач зареєстрована в цьому житловому приміщенні, однак з 12 січня 2017 року не проживає в ньому без поважних причин, оскільки зловживає спиртними напоями та є особою з асоціальною поведінкою. Відповідач самостійно не знімається з реєстрації спірної квартири, нею не користується, оплату комунальних послуг не провадить, чим порушує її права власника житла на його розпорядження та користування, в тому числі й на отримання житлової субсидії. Позивачка надала до суду заяву, в якій позов підтримала за заявленими підставами, просила розглянути справу за її відсутністю та в порядку заочного провадження у випадку неявки відповідачки до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася без повідомлення причин своєї неявки, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відзив на позов не надала. У зв'язку із зазначеним та на підставі ст.. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1993 року, виданим комісією по приватизації житла при ЖКВ Чугуївського заводу паливної апаратури, [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і яка зареєстрована за позивачем 01.01.1994 року за реєстраційним № 4422/6 в реєстровій книзі № 21 в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с.6). Згідно довідки від 03.11.2017 року керівника ОСББ «Харківська-105» в спірній квартирі зареєстровані позивач та її дочка [PERSON], і остання в квартирі не проживає з 12 01.2017 року по теперішній час (а.с. 5). Під час розгляду справи в суді даних про те, що [PERSON] проживає в спірній квартирі та користується нею й під час зазначеного спору, до суду не надано. Будь-яких даних, які б свідчили про те, що відповідачу [PERSON] перешкоджали в користуванні вказаним жилим приміщенням, до суду не надано. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження цим майном. Вищенаведені докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] , яка не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин з 12 січня 2017 року, втратила право користування цим жилим приміщенням. Відповідно до вимог ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року № 1383-1У зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин зазначене рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для зняття відповідача [PERSON] з місця її реєстрації. Статтею 133 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв'язку із задоволенням вимог [PERSON] та відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved