Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

15.02.2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилаються на те, що відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку із чим підписав заяву № б/н від 02.07.2010 року, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Крім того вказують, що при укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 24.01.2018 року відповідач має заборгованість 74247,03 грн., яка складається з: 34883,17 грн. тіло кредиту; 14860,93 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 20491,17 грн. нарахована пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3511,76 грн. штраф (процентна складова). Просять стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість на загальну суму 74247,03 грн. та судові витрати Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але від банку на адресу суду надійшло клопотання в якому вони просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву суду не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 02.07.2010 року [PERSON] підписав заяву № б/н, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується його підписом у Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Відповідач підписав заяву та погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», фактично уклав з Банком Договір Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02.07.2010 року, станом на 24.01.2018 року відповідач має заборгованість 74247,03 грн., яка складається з: 34883,17 грн. тіло кредиту; 14860,93 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 20491,17 грн. нарахована пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3511,76 грн. штраф (процентна складова). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Крім цього, щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) судом враховується правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року по справі № 6-1374цс17, з якої вбачається наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Таким чином суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна заява Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 70235,27 грн., в задоволенні позову в частині стягнення 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 3511,76 грн. штрафу (процентна складова). Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1656 грн. 28 коп. Враховуючи викладене вище, на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 549, 550, 551, 553, 610 - 612, 624, 625, 629, 1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial