Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

15.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, сплачених по договору доручення №14/56-ІІ від 05.11.2003 року, а також понесені інфляційні збитки і моральну шкоду у розмірі 20,000 гривень. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 05 листопада 2003 року між [PERSON] та ЖБТ «Прогрес-3» у особі Руденко Тамари Аврамівни був укладений договір доручення №14/56-ІІ на інвестування будівництва за рахунок коштів населення, однак відповідачем умови договори виконані не були, що і стало підставою для звернення з позовом до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надала заяву про слухання справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовну заяву визнав частково, а саме в частині стягнення основної суми боргу,а в іншій частині позову просив відмовити та розглядати справу за їх відсутності. Представник третьої особи Житлово-Будівельного Товариства «Промінь» у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності, у задоволені позову не заперечували. Представник третьої особи Управління капітального будівництва Одеської Міської Ради у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності, у задоволені позову не заперечували. Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 05 листопада 2003 року між [PERSON] та ЖБТ «Прогрес-3» у особі Руденко Тамари Аврамівни був укладений договір доручення №14/56-ІІ на інвестування будівництва за рахунок коштів населення. Згідно з п.п. 1.1, 1.2 предметом договору є спільна участь в будівництві 2-х кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], методом послідовного вкладення коштів Забудовника в будівництво об'єкту, з встановленою даним договором періодичністю та розміром платежу. Загальна площа квартири складає 66,35 кв.м. Забудовник передає Товариству в довірче управління свої грошові кошти та доручає товариству здійснити будівництво йому двохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], при цьому право власності на грошові кошти товариству не переходить. Згідно з п.п. 3.1 вартість 1 кв.м. площі квартири складає 290 дол.США. В п.п 3.4 договору визначено - всі розрахунки виконувати в національній валюті України. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.06.2007 року зобов'язано Управління капітального будівництва виконкому Одеської міськради укласти з ЖБТ «Прогрес-3» інвестиційний договір на будівництво 7-секційного, в тому числі першої та другої секцій 10-ти поверхового житлового будинку по [ADDRESS]. Зазначене судове рішення не виконано до сьогодні ні в добровільному порядку ні в примусовому порядку не було укладено інвестиційний договір на будівництво вказаного об'єкту нерухомості між УКБ Одеської міськради і ТОВ «Прогрес-3». Позивач виконав умови договору щодо сплати зазначених в договорі грошових коштів на загальну суму 71350,00 грн, що підтверджується копіями квитанцій. ЖБТ «Прогрес-3» свої зобов'язання за договором щодо будівництва квартири та передачі її у власність [PERSON] не виконав, тому позивач звернувся до суду з цим позовом і вимагає стягнути на його користь вартість об'єкту інвестування в розмірі 10700 доларів США відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення, збитки в розмірі 118067,10 гривень і моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Позивач пояснила, що моральна шкода для неї це є душевні переживання у зв'язку з порушенням усіх її життєвих планів і сподівань, а також захворювання на цукровий діабет . Враховуючи те, що цивільно-правові відносини виникли у 2003 році та мали припинитися у 2005 році, то суд приходить до висновку, що правовідносини є триваючими, та підпадають під дію діючого Цивільного кодексу України 2004року. Крім того, суд приходить до висновку про можливість стягнення грошової суми в доларах США, що еквівалентно гривні, оскільки це відповідає п.п.3.1. Договору доручення та діючому цивільному законодавству та не було заборонено попереднім Цивільним кодексом та загальним засадам цивільного законодавства до прийняття Цивільного кодексу 2004 року. Ст.ст.626,629 ЦК України визначають, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст.526,610 ЦК України України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У даному випадку має місце невиконання зобов'язання зі сторони ЖБТ «Прогрес-3». Відповідно до вимог ст.623 ЦК боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку з порушенням її права та доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Позивач вимагає стягнути на його користь з товариства «Прогрес-3» внесену вартість об'єкту інвестування у розмірі 10700 долрів США відповідно до курсу НБУ станом на день ухвалення рішення та втрати від інфляції в розмірі 118067,10 грн. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені вимоги щодо стягнення інфляційних збитків, оскільки грошове зобовязання виражено в іноземній валюті. Вимоги позивача в частині стягнення на його користь грошових коштів в розмір 10700 доларів США є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки відовідно до довідки вих. №1 від 22.01.2014 року заборгованість у розмірі 22350 гривень відповідачем була сплачена. Крім того, згідно п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується та відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами в обґрунтування своїх доводів та заперечень. Заявлені позивачем вимоги з приводу відшкодування моральної шкоди судові не доведені та нічим не обґрунтовані, неможливо встановити причино-наслідковий звязок між захворюванням позивачки та діями відповідача, недійсність договору ніким не визнана, введення в оману сторони також не доведено, у зв'язку з чим задоволенню також не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial