Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

16.10.2018 до суду звернулася [PERSON] із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила видати стосовно [PERSON] та [PERSON], обмежувальний припис строком на строк шість місяців: заборонити [PERSON] та [PERSON] перебувати за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS], заборонити [PERSON] та [PERSON] наближатися на відстань 500 метрів до будинку [ADDRESS]. Заява обгрунтована тим, що заявниця у 2005 році отримала статус інваліда І групи, за наслідком перенесеного інсульту у 2004 році, і тому фізично неспроможна вийти за межі помешкання, частково здатна до самообслуговування через функціонування лише однієї правої руки, таким чином не спроможна до самозахисту. Зазначено, що у цей час помер її батько, [PERSON], відповідно до його заповіту заявниці перейшло у спадок 1/2 частини від частини житлового будинку [ADDRESS], інша ? частини має належати дружині заповідача. Вказала, що житлова площа 30 кв.м., що за планом становить кімнати 7,5 м2 та кімнати 6,5 м2 фактично належать їй, як інваліду І групи, а інша частина 17,5 м2 дружині заповідача. Спадщина прийнята і оформлена нотаріально обома співвласницями. Заявник вказала, що інша співвласниця, як родичка, доглядати за нею як інвалідом І групи відмовилась і виїхала до м. Херсона, і за місцем власності та реєстрації не проживає. Однак, онуки співвласниці: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за попередньою змовою з нею систематично вчиняють домашнє насильство з метою заволодіння належною їй власністю (дві кімнати у частині будинку) шляхом створення для неї, як інваліда І групи, нестерпних умов, а саме: обмеження доступу до власної кімнати заваленням дверей входу до кімнати автопокришками, побиття кухонного посуду, побутових речей, які належать заявниці, погроз фізичною розправою, якщо вона звертатиметься за захистом до правоохоронних органів, залишення її без догляду та допомоги, фактично без продуктів та ліків та обмеження у спілкуванні, викидання продуктів харчування, що принесенні їй особами, які намагаються допомогти, словесних образ щодо її інвалідності, погроз, штурханням, побиттям по руках та ногах,спричиняючи їй фізичні та моральні страждання. Заявниця стверджувала, що маючи від співвласниці ключі до вхідних дверей та кімнати 17,5 кв.м., [PERSON] та [PERSON] користуються надмірно комунальними послугами (газ, вода, електроенергія), що вводить її у борги за житлово-комунальні послуги, так як сплачувати такі витрати вона не спроможна, [PERSON] та [PERSON] відмовляються платити за житлово-комунальні послуги, при цьому, останні не мають юридичних підстав (не зареєстровані, а також не є власниками вказаного майна) для перебування в будинку [ADDRESS] Заявниця пояснила, що неодноразово зверталась до правоохоронних органів здійснити заходи, що передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: щодо видачі термінового заборонного припису, так як стан її здоров'я та нестерпні умови створені заінтересованими особами є реальною загрозою для її життя та здоров'я, однак отримувала відмови. Заявниця посилалася на те, що факти протиправної поведінки [PERSON] та [PERSON] мають неодноразовий, триваючий характер, у зв'язку з цим, на переконання заявниці, існує висока вірогідність продовження повторного вчинення домашнього насильства щодо неї, настання наслідків його вчинення. У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересовані особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд до відома не ставили. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення заінтересованих осіб про час розгляду справи належним. Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Заявниця, звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] та [PERSON], та посилається на, те, що онуки [PERSON]: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], систематично вчиняють домашнє насильство з метою заволодіння належною їй власністю (дві кімнати у частині будинку) шляхом створення для неї, як інваліда І групи, нестерпних умов, а саме: обмеження доступу до власної кімнати, побиття кухонного посуду, побутових речей, які належать заявниці, погроз фізичною розправою, залишення її без догляду та допомоги, фактично без продуктів та ліків та обмеження у спілкуванні, викидання продуктів харчування, словесних образ щодо її інвалідності, погроз, штурханням, побиттям по руках та ногах, спричиняючи їй фізичні та моральні страждання. На що слід зазначити наступне. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2006, виданого державним нотаріусом П'ятої київської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] належить ? частини спадкового майна: 37/100 частин житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами під номером [ADDRESS], що складає 37/200 частин житлового будинку, свідоцтво про право нас спадщину на ? частину спадкового майна видане [PERSON]. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Так, відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи: Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Ст. 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що з метою захисту життєво важливих інтересів постраждалих осіб, зокрема постраждалих дітей, попередження повторних випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, забезпечення здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі, надання комплексної та своєчасної допомоги постраждалим особам суб'єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі, обліку випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, координації діяльності суб'єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі ведеться Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, до якого вносяться відомості окремо за кожним випадком насильства. Виходячи зі змісту зазначеного закону, особа, яка постраждала від домашнього насильства та кривдник повинні бути сім'єю, родичами, особами, що спільно проживають однією сім'єю, але не перебувають у родинних відносинах тощо, однак, будь-яких доказів на підтвердження перебування заявника із заінтересованими особами у таких відносинах, суду надано не було. Крім того, навіть за наявності таких відносин між заявником та заінтересованими особами, повинно бути підтверджено доказами домашнє насильство будь-якого характеру, як-то економічного чи психологічного. Докази, що надала заявник дані обставини не підтверджують. На підтвердження вчинення заінтересованими особами домашнього насильства, заявницею надано копії відповідей начальника Солом'янського управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києві Національної поліції України від 18.12.2017 та 27.12.2017, в яких зазначено, що під час перевірки по зверненню [PERSON] фактичних даних, які б свідчили про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, не встановлено(а.с. 12, 13). Крім того, на підтвердження своєї позиції заявницею надано копію відповіді Управління профілактичних правопорушень Головного управління в м. Києві МВС України від 05.09.2011, в яких [PERSON] повідомлено, що в процесі проведеної перевірки в діях її синів складу злочину чи адміністративного правопорушення не встановлено, а також згідно відповіді Прокуратури міста Києві від 04.10.2012 з приводу користування [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] Вказані докази підтверджують лише факт звернення заявника до правоохоронних органів. Відповідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Надаючи оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні в цілому, так і кожного доказу окремо, суд вважає, що доводи заявника не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, вимоги є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Суд,

Outcome: dismissed