Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

17.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування та володіння житловим приміщенням. Із позову вбачається, що вони з відповідачем є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частках. Йому належить 1/2 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності від 31.07.2000р., виданого відділом житлового фонду Краматорської міської ради та зареєстрованого в державному реєстрі 28.08.2012р. під №37500-П і свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2012р., виданого державним нотаріусом Першої Краматорської ДНК Фареник О.О. і зареєстрованого в державному реєстрі 04.05.2016р. під №14448684. Відповідачу належить 1/2 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності від 31.07.2000р., виданого відділом житлового фонду Краматорскої міської ради та зареєстрованого в державному реєстрі 28.08.2012р. під №37500-П і свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2012р., виданий державним нотаріусом Першої Краматорської ДНК Фареник О.О. і зареєстрованого в державному реєстрі 04.05.2016р. під №14448684. Вони з відповідачем зареєстровані і проживають в даній квартирі. Квартира розташована на п'ятому поверсі дев'ятиповерхового будинку і має загальну площу 78,80кв.м., житлову площу 49,30кв.м., і складається з 4-х ізольованих кімнат площею 18,10кв.м., 8,50кв.м., 11,60 кв.м., і 11,10кв. м. Також мається кухня площею 8,0кв.м., туалет 1,30кв.м., ванна кімната 2,90кв.м., коридор 11,70кв.м. Виходячи з їх з відповідачем рівних частин в квартирі, на кожного з них приходиться 24,65кв.м. житлової площі. В даний час квартира знаходиться у них в загальному користуванні. У зв'язку з тим, що має місце наявність неприязних відносин, виникла необхідність у визначенні порядку користування квартирою. Він хотів би отримати в своє користування житлову кімнат площею 11,60кв.м, і житлову кімнату площею 11,10кв.м., що в загальній сумі складає 22,7кв.м., житлової площі. Відповідно житлову кімнату площею 18,10кв.м., житлову кімнату площею 8,50кв.м., що в загальній сумі складе 26,6кв.м, житловий площі необхідно виділити в користування відповідачу [PERSON], решту площі квартири залишити в загальному користуванні. В добровільному порядку відповідач не бажає визначити порядок володіння і користування квартирою, що змушує його звернутися до суду. Враховуючи викладене просив суд визначити порядок володіння і користування квартирою [ADDRESS]. Визначити за ним - [PERSON] право володіння і користування в даній квартирі ізольованою житловою кімнатою площею 11,60кв.м., і ізольованою житловою кімнатою площею 11,10кв.м., за відповідачем [PERSON] - ізольованою кімнатою житловою площею 18,10кв.м, і ізольованою житловою кімнатою площею 8,50кв.м., залишивши кухню, коридор, ванну кімнату, туалет в загальному користуванні. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. На задоволенні позову наполягав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Пояснив суду, що фактично він не заперечує проти такого визначення порядку користування квартирою, але він заперечує проти того, щоб позивач [PERSON] водив сторонніх людей до квартири, це буде незручно для його співмешкання з ним. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2012 року, [PERSON] заповіда [PERSON] та [PERSON], належну їх на праві приватної власності 1/2 частку квартири [ADDRESS], посвідченого держаним нотаріусом Першої краматорської ДНК Фареник О.О., та зареєстрованого в реєстрі за №2-6075 (а.с.6). Відповідно до даного свідоцтва вбачається, що свідоцтво право на спадщину на 1/2 частку від 1/2 частки вище вказаної квартири видано [PERSON] (а.с.6). Приписами ст.316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. (ст.328 ЦК України) Відповідно до ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник будинку (частини будинку) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Як вбачається з пояснень [PERSON], між ним та відповідачем склались неприязні відносини, останній створює йому перешкоди в користуванні квартирою, у зв'язку з чим він не може користуатися своїм майном. Відповідач [PERSON] також у своїх поясненнях не заперечував факт неприязних стосунків з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], створює перешкоди позивачу [PERSON] у користуванні житловою площею в належній йому на праві власності 1/2 частки квартири. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Отже, у зв'язку з тим, що кожному учаснику спільної власності належить обмежене право власності на спільну річ, змістом внутрішніх правовідносин спільної власності є право і обов'язок кожного співвласника узгоджувати свою поведінку щодо користування спільним майном з іншим власником. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Кожному з них належить по 1/2 частки у зазначеній квартирі. З технічного паспорту на зазначену квартиру суд вбачає, що вона складається з чотирьох ізольованих кімнат, площею 18,10кв.м., 8,50кв.м., 11,60кв.м., 11,10кв.м. відповідно. Загальна площа квартири складає - 78,80кв.м., житлова площа - 49,30кв.м. (а.с.7). На кожного із співвласників припадає частка, яка складає 39,4кв.м. загальної площі та 24,65кв.м. житлової площі. Згідно із ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15) роз'яснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно технічного паспорту спірна квартира розташована в багатоквартирному поверховому будинку, а тому виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири, технічно не можливо. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники у здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно ст.155 ЖК України власника квартири не може бути позбавлено права користування жилим приміщенням крім випадків, передбачених законом. У відповідності до ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Судом встановлено, що між співвласниками [PERSON] та [PERSON] не має домовленості відносно порядку володіння та користування жилим приміщення у спірній квартирі, відповідно до їх часток у спільній власності. Позивач просить суд визначити порядок користування квартирою, шляхом надання йому в користування окремих кімнат, жилою площею 11,60кв.м. та 11,10кв.м., відповідачу [PERSON] - окремі кімнати, жилою площею 18,10кв.м. та 8,50кв.м., підсобні та службові приміщення залишити в їх спільному користуванні. Відповідач фактично не заперечував проти такого поділу користування квартирою. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині встановлення порядку користування квартирою підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved