Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

16.05.2017 року до Гайворонського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просив визнати за ним та відповідачкою по ? частині житлової квартири № 9 в будинку № 76 що розташований по вул. Центральна\~ м. Гайворон Кіровоградської області. 01.08.2017 року до Гайворонського районного суду з зустрічною позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання в звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин та про визнання обєкта особистою приватною власністю дружини 04.12.2017 року представник позивача за первинним позовом [PERSON] подав до суду заяву про залишення позову без розгляду про що. 04.12.2017 року судом було винесено ухвалу якою, справу в частині позовних вимог\~\~[PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя залишити без розгляду. Продовжено розгляд справи в частині\~ позову\~ [PERSON] до [PERSON]\~ про встановлення факту окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнанням обєкта особистою приватною власністю дружини по суті. В обґрунтування своїх вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 19.07.2002 року нею було придбано квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] в м. Гайворон за кошти, які не були спільною власністю подружжя. Кошти на вказану квартиру їй подарували її батьки, які переслали їх 10.07.2002 року 4 000 доларів США з Ізраїлю, де вони проживають. Вказані обставини стверджуються письмовими доказами банківським переводом від 10.07.2002 року, який доданий до зустрічної позовної заяви. Отримавши кошти, [PERSON] одразу ж пішла до колишніх власників квартири [PERSON], дала гроші за квартиру 2 400 доларів США і 19.07.2012 року вказаний договір купівлі-продажу квартири був посвідчений нотаріально. Крім того, позивачка за зустрічним позовом зазначає, що на час придбання квартири вони фактично припинили шлюбні відносини і проживали окремо. В 1998 році шлюб між нами було розірвано Гайворонським районним судом 23.11.1998 року. З того часу сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного бюджету у них не було, в кожного з них були свої кошти, спільне господарство вони не вели, і в гуртожитку проживали в окремих кімнатах, вона сама себе утримувала, працювала, також зазначає вони поновили шлюбні відносини тільки в 2004р. Тому позивачка за зустрічним позовом просить встановити факт їхнього окремого проживання в звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнати за нею право власності на квартиру № 9 в будинку № 76 що розташований по вул. Центральна\~ м. Гайворон Кіровоградської області. Позивачка за зустрічним позовом та її представник в судовому засіданні від позовної вимоги за зустрічний позов про встановлення факту окремого проживання в звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин відмовились в іншій частині позов підтримали та просять його задовільнити в повному обсязі. Представник відповідача за в судовому засіданні позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що за квартиру, 2 400 доларів США їй передала [PERSON] 19.07.2012 року вказаний договір купівлі-продажу квартири був посвідчений нотаріально між нею та [PERSON]. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кожен окремо в судовому засіданні підтвердили, ті обставини, що кошти на квартиру [PERSON] прислали батьки, та те, що влітку 2002 року [PERSON] телефонувала до своїх батьків [PERSON] в Ізраїль, щоб вони їй вислали кошти на купівлю квартири у [PERSON]. Крім того [PERSON] пояснила, що [PERSON] в 2002 році купила квартиру за кошти, які їй надіслали батьки з Ізраїлю, на час купівлі квартири з [PERSON] вони не проживали. Приймаючи рішення суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вказані обставини, а саме те, що кошти на квартиру [PERSON] прислали батьки, в судовому засіданні ствердили свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] пояснив, що влітку 2002 року [PERSON] телефонувала з його домашнього стаціонарного телефону до своїх батьків [PERSON] в Ізраїль, щоб вони їй вислали кошти на купівлю квартири у [PERSON]. [PERSON] пояснила, що [PERSON] Отримавши кошти , [PERSON] одразу ж пішла до колишніх власників квартири [PERSON], дала гроші за квартиру 2 400 доларів США і 19.07.2012 року вказаний договір купівлі-продажу квартири був посвідчений нотаріально. Вказані обставини в судовому засіданні ствердила [PERSON], яка пояснила, що з [PERSON] була домовленість про купівлі квартири. [PERSON] просила кілька днів зачекати, поки батьки їй пришлють кошти на квартиру. [PERSON] погодилась. Батьки прислали [PERSON] кошти і вона зі нею розрахувалась і потім вони звернулись до нотаріуса, який нотаріально посвідчив договір купівлі - продажу. З [PERSON] ніякої домовленості не було, вона його не бачила і він їй ніяких коштів не давав. Крім того, вказані обставини стверджуються письмовими поясненнями батьків [PERSON]. Вказані пояснення завірені нотаріусом, кріплені печаткою нотаріуса, посвідченні в « Міровом обласном суде города Тель-Авив» , завірені печаткою суду Магістрата м. Тель-Авів та підписані суддею. Як вказано в Апостілі держави Ізраїль, ці пояснення є офіційним документом. Згідно договору купівлі продажу вказаної квартири покупцем вказано тільки [PERSON]. Цей факт, на думку суду свідчить про те, що [PERSON] не брав участь у купівлі квартири, так як він обовязково був би вписаний в договорі купівлі продажу квартири як чоловік [PERSON], що погоджується на купівлю квартири. Відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сімю України, який діяв на час придбання [PERSON] І,Ю. квартири майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар, або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. В п.9 Пленуму Верховного Суду України №16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України», який діяв на час придбання квартири, вказано, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, зясовувати джерело і час придбання майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно ст. 22, ст. 25, 27-1 КпШС України, спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними рухоме і нерухоме майно, крім майна, яке належало йому до одруження, або одержане ним в дар, в порядку спадкування або іншого роздільного майна а також нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу. В п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де вказано, що , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно зясовувати джерело і час його придбання. Там же вказано, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Виходячи з викладеного суд вважає, що [PERSON] придбала квартиру за кошти, які їй подарували її батьки, що підтверджується копією виписки грошового переказу, та заявою батьків [PERSON] тому, відповідно ст. 24 КпСШ України, ст. 57 СК України, вказана квартира є її особистою приватною власністю, а не спільною власністю подружжя і поділу не підлягає. А тому позов [PERSON] не обхідно задовольнити в повному обсязі та визнати квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON]. В силу ст. 141 ЦПК України, оскільки жодною із сторін не заявлено про відшкодування їй судових витрат, судові витрати суд покладає на сторони.

Outcome: approved