Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

16.01.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 03 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 68, мотивуючи тим, що між нею та відповідачем не склалося сімейне життя з причини різних поглядів на сімейні відносини, вони разом не проживають з 29.04.2019 року. Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тому вона змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивачці. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 68 (а.с.4). Під час шлюбу у сторін народилися дочки: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 289 (а.с.5) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 445 (а.с.6). Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, зберегти шлюб позивачка не бажає. Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивачка наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачці, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved