Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

16.10.2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просили визнати нерухоме майно, а саме, 5/8 частини збудованого будинку та надвірних будівель по [ADDRESS], право власності на яке визнано за [PERSON] після її смерті, таким, що не охоплено заповітом [PERSON] від 13.04.2009 року; визнати за кожною з них право на спадщину за законом за [PERSON] на 5/24 частин збудованого будинку та надвірних будівель по [ADDRESS]; визнати за кожною з них право на спадщину за законом за [PERSON] на 3/24 частин збудованого будинку та надвірних будівель по [ADDRESS]; стягнути з відповідача судові витрати по справі. /а.с. 3-4/ 18.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] подали до суду уточнену позовну заяву, в якій просили визнати нерухоме майно, а саме, 5/8 частин збудованого будинку та надвірних будівель по [ADDRESS], право власності на яке визнано за [PERSON] після її смерті, таким, що не охоплено заповітом [PERSON] від 13.04.2009р. /а.с. 47-49/ В позові [PERSON] та [PERSON] вказали, що мати позивачок, [PERSON], [INFO], померла [INFO] Третьою Харківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу та до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №51016483 у спадковому реєстрі. До часу смерті вона постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] із [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON], як спадкоємець за законом, отримала у спадок ? майна [PERSON] інші ? частки, по ? частки на особу, отримали у спадок три дочки спадкодавця: позивачки та [PERSON] Після смерті [PERSON] залишила заповіт від 13.04.2009р., відповідно до якого, все своє майно, з чого воно не складалося, та де б не знаходилося, яке буде їй належати на день смерті, вона заповіла [PERSON], [INFO] Станом на день смерті до складу власності [PERSON] не входило будь-яке нерухоме майно. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2011 року за [PERSON], майже через рік після її смерті, визнано право власності на ? частину збудованого будинку загальною площею приміщень 31,7 кв.м. та надвірних будівель [ADDRESS]. Також, цим рішенням визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом на 1/8 частину збудованого будинку загальною площею приміщень 31,7 кв.м. та надвірних будівель [ADDRESS], після смерті її чоловіка, [PERSON], померлого [INFO]. Вважали, що відповідач має лише право на те, на що мала [PERSON] лише на день смерті, а не на те, що могли виникнути в майбутньому. 03.04.2014 року [PERSON] та [PERSON] 03.04.2014 року звернулися до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просили усунути відповідачів [PERSON] та [PERSON] від права спадкування за законом після померлої [PERSON], що померла [INFO] В позові [PERSON] та [PERSON] вказали, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті залишилося у спадщину 5/8 частини домоволодіння [ADDRESS]. Цей будинок належав [PERSON] на праві власності згідно рішення Московського районного суду м. Харкова. В останні роки життя [PERSON] дуже непокоїло те, що житловий будинок, який вона збудувала зі своїм чоловіком та в якому прожила майже 40 років не має законного статусу. Вона звернулася до відповідачів з проханням допомогти матеріально та фізично узаконити домоволодіння, так як сама в силу похилого віку та безпорадного стану не мала змоги це зробити самостійно. Відповідачі категорично відмовились допомагати. Натомість вони взяли на себе весь тягар: зібрали усі документи для цього та кошти, найняли адвоката. У червні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на самовільно збудоване майно. Відповідачі брали участь у судовому розгляді як сторони по справі, але не з'являлися до суду та категорично заперечували проти позову, що призвело до затягування судового розгляду. В результаті затягнутого розгляду справи [PERSON] померла що до вирішення справи по суті. Також з'ясувалося, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на домоволодіння було накладено арешт по боргам чоловіка [PERSON] - [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з заявою про зняття арешту, але в задоволенні заяви було відмовлено. [PERSON] самостійно не мала змоги цього зробити, а позивачі ([PERSON] та [PERSON].) витратили усі свої накопичення на звернення до Московського суду. Відповідачі знову відмовилися надати будь-яку допомогу, тому арешт своєчасно знято не було. Крім того, в останні роки життя стан здоров'я [PERSON] дуже погіршився, вона стала мало рухатися, погано їсти, самостійно навіть не могла вийти з дому та потребувала останнього догляду, тобто перебувала в безпорадному стані. Лікарі встановили у неї невиліковну хворобу - неоперабельне онкологічне захворювання - лімфома легенів. Хвороба затрудняла дихання, викликала набряки та болі, не давала можливості самостійно пересуватися. [PERSON] в силу похилого віку була у безпорадному стані, а тяжка хвороба остаточно зробили її безпорадною, вона потребувала постійного стороннього догляду. Вони взяли на себе весь тягар догляду за важкою онкохворою людиною. Відповідачі жодної допомоги [PERSON] не надавали, не турбувалися про її стан здоров'я. На їх думку, ще за життя [PERSON] зрозуміла, що відповідачі остаточно відмовилися від неї. Вона вирішили, що відповідачі не заслуговують на те, щоб після її смерті щось успадкувати, тому вона звернулася до нотаріуса для складання заповіту. 30.04.2010р. [PERSON] склала заповіт на користь свого онука, яким фактично усунула відповідачів від спадкування. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та її представник [PERSON] наполягали на задоволенні позову, посилаючись на обставини зазначені у ньому. Також заперечували проти зустрічного позову, оскільки вважали його необґрунтованим. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти первісного позову, оскільки його вважали необґрунтованим, просили відмовити у його задоволенні. Також наполягали на задоволенні зустрічного позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. Представник відповідача, Третьої Харківської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився. Завідувач нотаріальної контори, [PERSON], 25.02.2014 року подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності їхнього представника. Третя особа за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, [PERSON], в судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову та наполягала на задоволенні зустрічного позову. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв'язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК та враховувати, що заповідач, зокрема, має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати в майбутньому. Судом встановлено, що 13.04.2009 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, з чого б воно не складалося та де б не знаходилось, яке буде належати їй на день смерті та на що на день смерті вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON], [INFO]. /а.с. 7/ [PERSON] померла [INFO]. /а.с. 5/ Рішенням Московського районного суду м. Харкова №2-930/11 від 22.11.2011р. було визнано за [PERSON], померлою [INFO], та [PERSON], померлим [INFO]., право власності по ? частці збудованого будинку загальною площею приміщень 31,7 кв.м., та надвірних будівель [ADDRESS] за кожним, як спільно нажите майно; визнати за [PERSON], померлою [INFO] право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частку збудованого будинку загальною площею приміщень 31,7 кв.м., та надвірних будівель [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Дане рішення набрало законної сили та сторонами не оскаржувалось. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як убачається з оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №2-930/11, 21.06.2010р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради про визнання права власності на збудоване нерухоме майно. [PERSON] уточняла позов, пред'явивши вимоги до територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] В подальшому позивача, [PERSON], було змінено на [PERSON], оскільки [PERSON] померла. Судом встановлено, що [PERSON] за життя звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на збудоване нерухоме майно, а рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2011р. фактично за нею визнано право власності на 5/8 частин збудованого будинку та надвірних будівель по [ADDRESS], однак внаслідок смерті [PERSON] таке нерухоме майно не було зареєстроване в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Тобто вищевказане майно було охоплено заповітом, оскільки [PERSON] в заповіті все своє майно, з чого б воно не складалося та де б не знаходилось, яке буде належати їй на день смерті та на що на день смерті вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] За таких обставин, у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Третьої Харківської державної нотаріальної контори про визнання майна таким, що не охоплено заповітом належить відмовити. Що стосується зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення від права спадкування за законом, то суд дійшов висновку, що у його задоволенні належить відмовити, оскільки як зазначено вище у рішенні все майно, яке належало [PERSON] охоплено заповітом, тобто рішення про усунення [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування не породжує жодних правових наслідків для сторін.

Outcome: dismissed