Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

16.05.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON] державний університет внутрішніх справ з позовом про стягнення витрат, пов'язаних з утримання в навчальному закладі до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області 14.06.2018 року отримана довідка про місце реєстрації відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 20 вересня 2018 року. 20.09.2018 року розгляд справи відкладений за клопотанням представника позивача. Справу призначено до розгляду на 26.11.2018 року. 26.11.2018 року розгляд справи відкладений за клопотанням представника позивача та у звязку з неявкою всіх учасників процесу. Справу призначено до розгляду на 22.01.2019 року. Сторонам та учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 22.01.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов'язані з утримання відповідача в навчальному закладі в сумі 26602 грн. 51 коп. та судовий збір в сумі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України з 05.08.2014 року по 23.10.2017 року. Згідно з наказом [PERSON] державного університету внутрішніх справ від 05.08.2014 року № 165 ос відповідач був зарахований з 05.08.2014 року курсантом на денну форму навчання за державним замовленням до ДДУВС. 01.12.2016 року між відповідачем, ДДУВС та ГУ НП України в Дніпропетровській області був укладений договір про навчання відповідача у ДДУВС. Згідно з наказом ДДУВС від 24.02.2017 року № 42 о/с відповідач успішно закінчив ДДУВС, отримав диплом фахівця та був направлений до ГУ НП в Дніпропетровській області. Згідно з наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 01.03.2017 року № 83 о/с відповідач як випускник ДДУВС призначений дільничним офіцером поліції сектору превенції [PERSON] відділення поліції Камянського відділу поліції. Згідно з наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 23.10.2017 року № 322 о/с відповідач був звільнений за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). П. 2.3.6 Договору передбачено, що у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням в навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно з розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, складеної відповідно до порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах. Відповідач повинен відшкодувати витрати пов'язані із його утриманням в сумі 26602, 51 грн. Дані витрати відповідач в добровільному порядку не відшкодовує, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання представник позивача на з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що відповідач був незаконно звільнений від проходження служби в органах поліції. Відповідачем було подано адміністративний позов про поновлення його роботі, який задоволений та відповідач поновлений на службі, а наказ про його звільнення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області визнано незаконним. Постанова [PERSON] окружного адміністративного суду набрала законної сили, тому підстави для стягнення з [PERSON] грошових коштів на його утримання в зв'язку з навчанням відсутні. На підставі чого в задоволенні позовних вимог просили відмовити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, представник Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити виходячи з того, що відповідач був звільнений з органів поліції до закінчення трирічного строку перебування на службі після закінчення навчального закладу. Тому у відповідності із взятими на себе зобов'язаннями за договором повинен відшкодувати навчальному закладу кошти на утримання в зв'язку з навчанням в навчальному закладі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено\~такі факти\~та відповідні\~їм правовідносини Судом встановлено, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України з 05.08.2014 року по 23.10.2017 року. Наказом [PERSON] державного університету внутрішніх справ від 05.08.2014 року № 165 ос відповідача зараховано з 05.08.2014 року курсантом першого курсу ДДУВС, що підтверджується копією наказу. Згідно з наказом [PERSON] державного університету внутрішніх справ від 24.02.2017 року № 42 [PERSON] як випускника ДДУВС для призначення на посаду до ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, що підтверджується копією наказу. Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 01.03.2017 року № 83 о/с [PERSON] призначено дільничним офіцером поліції сектору превенції Дніпровського відділення поліції Камянського відділу поліції, що підтверджується копією відповідного наказу. Наказом ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.10.2017 року № 322 о/с відповідача звільнено відповідно до ст. 77 ч.1.п.6 ЗУ «Про національну поліцію» у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), що підтверджується копією наказу. 01.12.2016 року між відповідачем, ДДУВС та ГУ НП України в Дніпропетровській області укладений типовий договір на підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. П. 2.3.6 вищезазначеного Договору передбачено, що у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням в навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком, що підтверджується копією договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі від 01.12.2016 року Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з довідкою-розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, складеної відповідно до порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, наданої відповідачем. Відповідач повинен відшкодувати витрати пов'язані із його утриманням у ДДУВС в сумі 26602, 51 грн. Дані витрати складаються із грошового забезпечення, продовольчого забезпечення, речового забезпечення та вартості житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв, що підтверджується наданими позивачем довідками та розрахунками. Таким чином судом встановлено, що позивач навчався у вищому навчальному закладі: [PERSON] державному університеті внутрішніх справ з 2014 року по 2017 рік. А навчальним закладом понесені витрати у зв'язку з навчанням відповідача. Дані витрати у відповідності з укладеним Договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі, укладеному за участю учасників розгляду справи, відповідач повинен відшкодувати у випадку звільнення зі служби до закінчення трирічного строку перебування на службі після закінчення навчального закладу. Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.10.2017 року № 322 о/с відповідача звільнено відповідно до ст. 77 ч.1.п.6 ЗУ «Про національну поліцію» у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), що підтверджується копією наказу, тобто звільнено до закінчення трирічного строку проходження служби після закінчення зазначеного вище навчального закладу. Проте відповідач не погодився із звільненням та оскаржив дане звільнення до суду і відповідно до постанови [PERSON] окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року наказ про звільнення відповідача зі служби в органах поліції від 23.10.2017 року № 322 о/с був визнаний незаконним та скасований, а відповідач [PERSON] поновлений на службі в органах поліції Дана постанова набрала законної сили 24.10.2018 року. Враховуючи, що звільнення відповідача з органів поліції визнане в установленому порядку незаконним та відповідач поновлений на службі в органах поліції з моменту звільнення, підстави для стягнення з відповідача коштів, пов'язаних з утриманням в навчальному закладі відпали. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Так як суд відмовляє у задоволені позовних вимог, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн., не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed