Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

15 червня 2021 року [PERSON] в особі представника адвоката Прийми Романа Сергійовича звернувся до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасов Е.І. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що [INFO] помер його дідусь [PERSON] . З 03.10.2012 року та до смерті [PERSON] заявник проживав та був зареєстрований з померлим за однією адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. [PERSON] вважає, що прийняв спадщину після померлого [PERSON] так як за життя спадкодавцем заповіт не складався, крім заявника про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. 12.09.2018 року заявник отримав свідоцтво про смерть свого дідуся, на піставі рішення суду про встановлення факту смерті на непідконтрольній території України спадкодавця. 11.10.2019 року [PERSON] звернувся до Лисичанської державної нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому [PERSON] 17.10.2019 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову вчинення нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що не підтверджено документально факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто факт прийняття спадщини спадкоємцем підтвердити не було можливості. В зв`язку з чим просить суд встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем для оформлення права на спадщину. Представник заявника адвокат Прийма Р.С. та заявник в судове засідання не з`явилися, до судового розгляду справи адвокат Прийма Р.С. надав заяву про розгляд справи без його участі та участі заявника (а.с.80). Заінтересована особа - державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасов Е.І. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки невідома. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, перевіривши наведені в заяві доводи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] у м.Луганськ, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 12.09.2018 виданого Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №141 (а.с.7). Померлий [PERSON] доводиться дідусем заявнику [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 27.08.1965 року, свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 04.02.1986 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 22.08.1990 року, довідкою про шлюб №26.1/1078-10-03 від 30.06.2021 (а.с.64-67). З копії акту про фактичне проживання з померлим на день його смерті № 109 від 30.07.2021 р. та довідки від 30.07.2021 №109, виданими державною установою так званої Луганської народної республіки, заявник являється внуком померлого [PERSON] та мешкав разом з ним за адресою: [ADDRESS] (а.с.62,63). Суд приймає ці документи як докази виходячи із аналізу практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні. Так, у справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним задовольнити заяву, оскільки вона законна та обґрунтована. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надасть йому право на оформлення спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved