Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

15.05.2020 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати останню такою, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.03.2020 придбала у відповідача [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 5.7. такого договору відповідач до 01.05.2020 зобов`язувалась знятись з реєстрації місця проживання у спірній квартирі. Однак, до сих пір вказаного обов`язку не виконала. Зазначає, що у вказаній квартирі відповідач фактично ніколи не проживала. Також вказала, що право власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи. 24.06.2020 від відповідача надійшла заява про визнання позову. 08.07.2020 від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. 08.07.2020 від відповідача також надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити. Встановлено, що позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеним зі [PERSON] , виданий 19.03.2020 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Куртяк Оленою Орестівною (витяг про Державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно №204825530 від 19.03.2020, сформований приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Куртяк Оленою Орестівною). Відповідно до п. 5.7 такого договору продавець зобов`язалась звільнити квартиру, знятись з місця реєстрації до 01.05.2020. Відповідно до даних будинкової книги на вказану квартиру, зокрема, в такій є зареєстрованою відповідач [PERSON] , з датою реєстрації 12.11.2002. Відповідно до довідки ОСББ «Резон-1» від 12.05.2020 за №32, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , жодного дня не проживала. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) зі зняттям останнього з реєстрації. Оскільки відповідач втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення членом його сім`ї, зазначене житло є приватною власністю позивача згідно дослідженого вище договору купівлі-продажу, суд дійшов висновку, що правові підстави у відповідача для користування спірної квартирою після укладення договору купівлі-продажу відсутні, тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відтак, відповідача слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved