Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

15.02.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.12.2006 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2006 року і до досягнення ними повноліття. В 2007 році Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська шлюб між сторонами розірвано. Діти з того часу проживають із позивачем. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по виконавчому листу (виконавче провадження № 62416949) по цивільній справі № 2-4482/06, за період 01.12.2018 по 01.02.2021 року у розмірі яка складає 7137,72 грн. Ухвалою суду від 04.03.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимоги та просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до нього у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в якому у них [INFO] народилися сини - [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ) та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.12.2006 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2006 року і до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що згідно виконавчого листа (виконавче провадження № 62416949) по цивільній справі № 2-4482/06 з відповідача стягуються в користь позивачки аліменти на синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2006 року і до досягнення ними повноліття. Позивач надала до суду розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, згідно яких відповідач має заборгованість за період 01.12.2018 по 01.02.2021 року у розмірі 7137,72 грн. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. На підтвердження заборгованості позивач надає розрахунки заборгованості які охоплюють період з 01.12.2018 по 01.02.2021 року. Вказані розрахунки не засвідчені печаткою органу, що здійснює примусове виконання. Відповідно до частини 13 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувана протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму, враховуючи законодавче обмеження щодо розміру пені у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості. Разом з тим, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачу на його вимогу Південно-Східним міжрегіональним управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі було складено розрахунок щодо заборгованості по аліментах, з якого вбачається, що заборгованість станом на 30.11.2020 року відсутня та він має переплату по сплаті аліментів, що становить 79932,14 грн. Отже, у матеріалах справи наявні розрахунки складені державним виконавцем, які містять розбіжності. Також, суд звертає увагу, що переплата по сплаті аліментів також підтверджується довідкою про відсутність заборгованості зі сплати аліментів № 03-2/55955/5 від 30.11.2020 року виданої [PERSON] . Південно-Східним міжрегіональним управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі. Окрім того, суд приймає до уваги, що відповідачем 12.02.2021 року було добровільно перераховано на картку позивача суму у розмірі 9000,00 грн., для вирішення спірної ситуації, що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи. Таким чином, в даному випадку, позовні вимоги щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів є безпідставними, оскільки [PERSON] сплачував аліменти відповідно до виконавчого листа (виконавче провадження № 62416949) по цивільній справі № 2-4482/06, наявність його вини у тому, що виникла заборгованість судом не встановлено, а тому у задоволенні даного позову слід відмовити за недоведеністю позивачем позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат, понесених позивачем, не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed