Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

15 травня 2018 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій представник ПАТ «МТБ Банк» вказав, що 07 вересня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 2462/OF, згідно якого остання отримала кредит у сумі 40000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25% річних за фактичний період користування кредитом з терміном погашення по 04.09.2009 року включно. В забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №3331-СО, за яким [PERSON] зобов`язалася відповідати за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, надавши відповідачці [PERSON] грошові кошти в сумі 40000,00 грн. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання по кредитному договору та відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором поруки не виконують, внаслідок чого станом на 28.02.2018 р. утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 50053,66 грн. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідачів в рівних частках заборгованість за кредитним договором в розмірі 50053,66 грн. та судові витрати в розмірі 1762 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність представника ПАТ «МТБ Банк». Відповідачі в судове засідання не з`явився, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому відповідач [PERSON] не надала відзив на позовну заяву, а відповідач [PERSON] надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з неї, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором з підстав того, що термін дії договору поруки припинився 05 березня 2010 року. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Так судом встановлено, що 07 вересня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 2462/OF, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 40000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25% річних за фактичний період користування кредитом з терміном погашення по 04.09.2009 року включно. 07 вересня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №3331-СО в забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за вказаним кредитним договором. У договорі поруки не встановлений строк, після закінчення якого порука припиняється. ПАТ «МТБ Банк» є правонаступником ВАТ «Морський транспортний банк», що підтверджується статутом ПАТ «МТБ Банк», який погоджений НБУ 20.02.2018 р. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. Станом на 28.02.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 50053,66 грн., в тому числі: основний борг (тіло) - 18963,92 грн., заборгованість зі сплати відсотків - 14433,65 грн, заборгованість за пенею за неповернення основного боргу - 5082,85 грн.; заборгованість за пенею за несплату відсотків - 11573,24 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 23). Суд вважає, що вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 50053,66 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню, в той же час вимоги про стягнення з [PERSON] , як з поручителя, заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України (в редакції, що діяла станом на момент укладання кредитного договору та договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Так, у кредитному договорі визначений строк виконання основного зобов`язання та повернення кредиту в повному обсязі - 04.09.2009 року. У договорі поруки не встановлений строк, після закінчення якого порука припиняється. Банк звернувся з вимогою до поручителя 15.01.2018 року (а.с. 22), а позов поданий до поручителя 14.03.2018 року, тобто після спливу шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання. Таким чином у відповідності до положень ч.1 ст.559 ЦК України порука припинилася 05.03.2010 року, і в даному випадку відсутні правові підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Суд критично ставиться до посилань позивача, стосовно того, що 04.11.2008 р. за заявою банку Київським районним судом м. Одеси був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором від 07.09.2007 року, а тому порука не припинилася. При цьому суд звертає увагу на те, що заначений судовий наказ від 04.11.2008 року скасований як незаконний ухвалою Київського районного суду м. Одеса від 01.12.2017 р., а тому не може братися до уваги при доказуванні обставин, що стосуються предмету спору. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1762 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: partial