Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

15.05.2018 позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 серпня 1975 року Виконавчим комітетом Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №15. Позов аргументував тим, що від шлюбу з відповідачем мають двох спільних дітей, які на даний час є вже дорослими. Протягом останніх чотирьох років стосунки між ними погіршились через те, в зв'язку з втратою довіри одне до одного. Часто між ними почали виникати сварки через різні погляди на подружнє життя. Відповідач чинила психічне насилля відносно нього, принижувала його, провокувала скандали, в результаті чого він вчинив фізичне насилля відносно відповідача, після цього випадку примирення між ними неможливе. Вважає, що спільне життя з відповідачем та підтримання між ними шлюбних стосунків в подальшому не має сенсу. 30.05.2018 ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 01.08.2018. 01.08.2018 підготовче засідання відкладено на 30.08.2018 30.08.2018 в підготовчому засіданні оголошено перерву для підготовки технічної документації до 11.10.2018 11.10.2018 підготовче засідання відкладено на 19.10.2018 року за клопотанням представника позивача. 19.10.2018 позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги в частині розподілу спільного майна подружжя просив залишити без розгляду. 19.10.2018 відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надав заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнала повністю та справу просила розглянути у її відсутність. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24 серпня 1975 року Виконавчим комітетом Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 15 (а.с.8). Відповідно до копії вироку суду від 04.04.2018 року [PERSON] визнано винним і призначено покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням (а.с.24-25). Позивач та відповідач як одна сім'я не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з частиною 1 і 2 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до частини 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. На підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути 50 % сплаченого судового збору, також з державного бюджету слід повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved