Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

17.07.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, який мотивує тим, що 5 травня 2010 року між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, який було посвідчено державним нотаріусом одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М. та зареєстровано в реєстрі за №2-769. Відповідно до умов вказаного договору вона передала у власність відповідачки [PERSON] гроші в сумі 394000,00 грн., а відповідачка [PERSON] зобов'язалась повернути позику протягом тридцяти днів з дня пред'явлення нею вимоги. Того ж дня, 05.05.2010 року, з метою забезпечення її вимог, які випливають з договору позики (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії), між нею та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки, який було посвідчено державним нотаріусом одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М. та зареєстровано в реєстрі за № № 2-771, 2-772. Згідно умов договору іпотеки вона має право у випадках невиконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики, отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить: 5/6 частин - [PERSON] та 1/6 частина - [PERSON] 03 грудня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору позики, яку було посвідчено тим самим нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №2-2070. Згідно даної додаткової угоди, сума позики була збільшена на 50 000 гривень і загалом склала 450 000 гривень, які [PERSON] отримала відповідно до розписки від 03.12.2010 року. У зв'язку з укладанням додаткової угоди до договору позики було внесено зміни до договору іпотеки, які оформлені відповідною угодою від 03.12.2010 року, яка посвідчена тим самим нотаріусом та зареєстрована в реєстрі за № 2-2071. Умовами даної угоди передбачено збільшення розміру позики на 50 000 гривень, збільшення вартості предмета іпотеки, який за згодою сторін становить 450 000 гривень, а також доповнено п. 1.5. договору іпотеки розміром вартості предмета іпотеки в сумі 698 000 гривень, визначеного суб'єктом оціночної діяльності ПП «Аргумент». 18 жовтня 2011 року між нею та [PERSON] було укладено ще одну додаткову угоду до договору позики, яку було посвідчено державним нотаріусом одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Яворською Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 7-1082. Згідно даної додаткової угоди, сума позики була збільшена на 248 000 (двісті сорок вісім тисяч) гривень і загалом склала 698 000 гривень, які [PERSON] отримала відповідно до розписки від 18.10.2011 року. Також 18.10.2011 року було внесено зміни і до договору іпотеки шляхом підписання відповідного договору, згідно умов якого збільшується розмір позики та вартість предмету іпотеки, які становлять кожні по 698 000 гривень. 25 жовтня 2011 року на виконання п. 3 «б» договору позики нею було особисто вручено [PERSON] повідомлення про вимогу повернення боргу, в якому вона запропонувала останній повернути в повному обсязі суму позики в розмірі 698000 гривень протягом тридцяти днів з моменту отримання такого повідомлення, тобто до 24 листопада 2011 року. Проте відповідачка [PERSON] у вказаний строк її вимогу про повернення коштів не виконала. У зв'язку з неповерненням суми позичених грошових коштів, на виконання п. 5.1. Договору іпотеки 26 листопада 2011 року нею було особисто вручено іпотекодавцям, письмову вимогу про виконання порушеного зобов'язання за договором позики протягом тридцяти днів з дня отримання даної вимоги до 26.12.2011 року, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Протягом встановленого строку її письмова вимога була залишена без задоволення, що відповідно до п.5.1 Договору іпотеки є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи, що згідно п. 5.5.1 договору іпотеки передбачено задоволення вимог позивача за рахунок предмета іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається безпосередньо договір іпотеки, вона звернулась до Державної реєстраційної служби України із заявою про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS]. Проте, 09 квітня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби Корюк Тетяною Василівною було прийнято рішення №12299810 про відмову у державній реєстрації права власності на вищевказану квартиру за нею у зв'язку з тим, що заяву подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, тобто на все нерухоме майно відповідачів накладено арешт. В подальшому нею з'ясовано, що арешт на спірну квартиру накладено ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в рамках виконавчих проваджень № 28854117, № 30625537, № 40570061, №33607895, № 34146332, стягувачами по яких виступають відповідно відповідачі ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Діамантбанк», ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, ПАТ «Універсал банк», ПАТ КБ «Приватбанк». Позивачка зазначає, що у відповідності до ч. 6 ст. 3, ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», вона має переважне право на задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки, розмір яких відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 28.08.2015, складає 1 337 331 грн. З наведених підстав позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру 40, яка знаходиться в буд. 55 по бульвару Івана Лепсе в м. Києві, в рахунок погашення суми боргу по договору позики, та зняти арешт, який був накладений ВДВС у Солом'янському районі м. Києва на заставлене майно по виконавчим провадженням № 28854117, №30625537, № 40570061, № 33607895, № 34146332. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. Представник відповідача ПАТ «Універсал Банк» в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначає, що проти задоволення позову заперечує. Представник відповідача ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення, в яких просить розглядати справу його відсутності, справу вирішити відповідно наявних доказів. Представники відповідачів ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Діамантбанк», ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд знаходить можливим розглянути спрау у їх відсутності, з огляду на їх належне повідомлення про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 5 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, який було посвідчено державним нотаріусом одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М. та зареєстровано в реєстрі за №2-769. Відповідно до умов вказаного договору позики 05.05.2010 [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняла гроші в сумі 394000,00 грн. та зобов'язалась повернути позику без нарахування відсотків. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою виданою [PERSON] У п. 3 договору позики сторонами погоджено, що позика повинна бути повернута протягом тридцяти днів з дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, яка підтверджується, зокрема, підписом позичальника про отримання такої вимоги. З метою забезпечення зобов'язання за договором позики, 05.05.2010 року між [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] було укладено договір іпотеки, який було посвідчено державним нотаріусом одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М. та зареєстровано в реєстрі за №№2-771, 2-772. Відповідно до умов вказаного договору відповідачі [PERSON] і [PERSON] передали в іпотеку позивачці [PERSON] належне їм на праві спільної часткової власності нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. 03 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору позики, посвідчену державним нотаріусом одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М., зареєстровану в реєстрі за № 2-2070. Згідно даної додаткової угоди, сума позики була збільшена на 50 000 гривень і загалом склала 450 000 гривень. Факт отримання позики у зазначеному розмірі підтверджується розпискою [PERSON] виданою 03.12.2010 року. 03.12.2010 року між [PERSON] як іпотекодержателем та [PERSON], [PERSON] як іпотекодавцями укладено угоду, посвідчену державним нотаріусом одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М., зареєстровану в реєстрі за № 2-2071, відповідно до якої внесено зміни до договору іпотеки. Зокрема, умовами даної угоди передбачено збільшення розміру позики на 50 000 гривень, збільшення вартості предмета іпотеки, який за згодою сторін становить 450 000 гривень, а також доповнено п. 1.5. договору іпотеки розміром вартості предмета іпотеки в сумі 698 000 гривень, визначеного суб'єктом оціночної діяльності ПП «Аргумент». 18 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору позики, яку було посвідчено державним нотаріусом одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Яворською Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 7-1082. Згідно даної додаткової угоди, сума позики була збільшена на 248 000 гривень і загалом склала 698 000 гривень. Факт отримання позики у зазначеному розмірі підтверджується розпискою [PERSON] виданою 18.10.2011 року. Також 18.10.2011 року було внесено зміни Договору іпотеки шляхом підписання відповідного договору, згідно умов якого збільшується розмір позики та вартість предмету іпотеки, які становлять по 698 000 гривень. За своїм змістом та правовою природою правовідносини між сторонами підпадають під правове регулювання глав 49, 71 Цивільного кодексу України, Законів України «Про іпотеку», «Про виконавче провадження». Як визначено положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України (ЦК), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою статті 1048 ЦК передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За ст. 33 Закону України «Про іпотеку» невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Так, у п. 5.5.1 договору іпотеки сторонами погоджено, що у випадку невиконання іпотекодавцями письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобов'язань за цим або договором позики встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. В такому випадку договір іпотеки згідно ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом. З матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2011 року позивачкою було вручено особисто [PERSON] повідомлення про вимогу повернення боргу, в якому вона запропонувала останній повернути в повному обсязі суму позики в розмірі 698000 гривень протягом тридцяти днів з моменту отримання такого повідомлення, тобто до 24 листопада 2011 року. Відповідачка в порушення умов договору позики, позичені грошові кошти у визначений в повідомленні строк не повернула, чим прострочила виконання за договором позики. У зв'язку з порушенням основного зобов'язання 26 листопада 2011 року позивачкою було особисто вручено відповідачам [PERSON] та [PERSON], письмову вимогу про виконання порушеного зобов'язання за договором позики протягом тридцяти днів з дня отримання даної вимоги до 26.12.2011 року, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. На час розгляду справи зобов'язання за договором позик від 05.05.2010 залишається не виконаним. Згідно представленого позивачкою розрахунку розмір заборгованості відповідачки [PERSON] за період прострочення з 25.11.2010 по 28.08.2015 складає 1 337 331 грн., з яких сума основного боргу - 698 000,00 грн., 3% річних - 78 710,00 грн., сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції - 1 258 621,00 грн. Розрахунок заборгованості в частині нарахування 3% перевірений судом, є вірним і складеним у відповідності до норм чинного законодавства. Що стосується розрахунку інфляційних втрат, то суд вважає за необхідне привести вказаний розрахунок у відповідності до рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі ВСУ N 62-97р від 03.04.97. Так, сума боргу з урахування індексу інфляції за період прострочення складає 698000,00 * (1,002 - грудень 2011 * 0,998 - 2012 рік * 1,005 - 2013 рік * 1,249 - 2014 рік * 1,031 - січень 2015 * 1,053 - лютий 2015 * 1,108 - березень 2015 * 1,140 - квітень 2015* 1,022 - травень 2015 *1,004 - червень 2015) = 1 232 816,51 грн. Таким чином заборгованість [PERSON] за договором позики станом на 28.08.2015 з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних складає 1 311 526,51 грн. Враховуючи, що вимоги позивачки про усунення порушення основного зобов'язання за договором позики у тридцятиденний строк не були усунуті іпотекодавцями - відповідачами [PERSON] та [PERSON], 14.03.2014 [PERSON] звернулась до Державної реєстраційної служби України із заявою про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS]. 09 квітня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби Корюк Т.В. було прийнято рішення №12299810 про відмову у державній реєстрації права власності на вищевказану квартиру за нею у зв'язку з тим, що заяву подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. Як встановлено судом, арешт на спірну квартиру накладено ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в рамках виконавчих проваджень № 28854117, № 30625537, № 40570061, №33607895, № 34146332. З наданих ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві матеріалів слідує, що виконавче провадження №28854117 відкрито по виконанню виконавчого листа № 6-1756 від 18.07.2011 виданий Новозаводським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа\-Банк» боргу в розмірі 62 397,85 грн. Виконавче провадження № 30625537 відкрито по виконанню виконавчого листа №2-4199 від 02.11.2011 виданого Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Діамантбанк» боргу в розмірі 54381,41 грн. Виконавче провадження № 40570061 відкрито по виконанню виконавчого листа № 826/6520/13 від 09.09.2013 виданого Окружним адміністративним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ДПІ у Солом'янському p-ні м. Києва боргу в розмірі 99759,71 грн. Виконавче провадження № 33607895 відкрито по виконанню виконавчого листа №2-6942 від 18.07.2012 Солом'янського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 30935,64 грн. Виконавче провадження №34146332 відкрито по виконанню виконавчого листа № 2-7326 від 17.05.2012 Солом'янського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 14131,82 грн. Згідно положень ч.ч. 2, 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ссоба, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як вбачається з висновку експерта Незалежного інституту судових експертиз від 20.08.2015 №8277 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи дійсна (ринкова) вартість квартири [ADDRESS] в м. Києві станом і в цінах на дату оцінки складає 1238741,00 грн. Таким чином з обставин наведених вище судом встановлено, що вартість предмета іпотеки не перевищує заборгованості відповідачки [PERSON] по основному зобов'язання за договором позики. Отже, вимоги ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Діамантбанк», ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, ПАТ «Універсал банк» та ПАТ КБ «Приватбанк», які не є іпотекодержателями спірної квартири, не підлягають задоволенню за рахунок зазначеного нерухомого майна. Враховуючи зазначене, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення вимог позивачки за договором позики у розмірі 1311526,51 грн., шляхом визнання за позивачкою права власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] в м. Києві та зняття арешту з предмета іпотеки, у зв'язку з чим знаходить позов обґрунтованим та приходить до висновку про його часткове задоволення. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки витрати по оплаті судового збору за вимогу про визнання права власності у розмірі 3654,00 грн. у рівних частинах з кожного, з відповідачів ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві, ПАТ «Універсал Банк», ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Діамантбанк», ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів м. Києва підлягає стягненню на користь держави судовий збір за вимогу про зняття арешту з майна в розмірі 243,60 грн. у рівних частинах з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial