Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

16 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2014 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейні відносини у них не склалися, вони перестали розуміти один одного. З часом почали виникати сварки. Причиною розпаду сім'ї стало те, що з їх відносин зникли щирість та взаєморозуміння, а замість цього з'явилися відчуженість та психологічна несумісність. З грудня 2014 року відповідач став проживати окремо, сім'ю залишив. В даний час сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], що шлюб між сторонами зареєстрований 10 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №184(а.с.4). Неповнолітніх дітей у сторін немає. Сімейні відносини у сторін не склалися з червня 2014 року. Вони перестали розуміти один одного. З часом почали виникати сварки. Причиною розпаду сім'ї стало те, що з їх відносин зникли щирість та взаєморозуміння, а замість цього з'явилися відчуженість та психологічна несумісність. Фактично шлюбні стосунки припинені з грудня 2014 року. За таких обставин, примирення між сторонами неможливе. Наведені обставини відповідачем не спростовані. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. У відповідності із ст.. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У зв'язку із наведеним, враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй шлюбне прізвище, суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справ. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.(а.с.1) у відповідності до чого він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного

Outcome: approved