Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

16.03.2021 року позивач поштою звернувся на адресу суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» заборгованість за договором про надання кредиту №1150153 від 25.05.2017 року у розмірі 80 541,76 грн., а також судові витрати у розмірі 2270 гривень. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 25.05.2017 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №1150153, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 19000 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначений у додатку №2, який є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 відсотків річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору №1150153 від 25.05.2017 року щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 27.04.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі, у строки передбачені ст.275 ЦПК України. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала судді була направлена за місцем реєстрації відповідача [PERSON] , яка зазначена у позовній заяві та не змінювалася, про що свідчить довідка з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 26.04.2021 року, а саме за адресою: [ADDRESS] та була отримана відповідачем 18.05.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи. Таким чином, відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином, однак, у встановлений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позов, не було надано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст.ст.280,281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2017 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №1150153, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 19000 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначений у додатку №2, який є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 відсотків річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору. У відповідності до додатку №2 до договору №1150153 від 26.05.2017 року, [PERSON] висловила бажання отримати суму кредитних коштів в сумі 18810 грн. шляхом зарахування на рахунок № [NUMBER] . 25.05.2017 року ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» було здійснено перерахування кредитних коштів в сумі 18810,00 грн. на зазначений рахунок, що підтверджується поданим до суду платіжним дорученням від 25.05.2017 року за №47405. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 24.02.2021 року, заборгованість відповідача за договором про надання кредиту №1150153 від 26.05.2017 року, становить у розмірі 80541,76 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 14722,70 грн.; заборгованості по відсоткам 13972,87 грн.; заборгованості по комісійній винагороді 27921,86 грн.; заборгованості за штрафними санкціями 14000,00 грн.; заборгованості по рахунку інфляції 6849,63 грн.; заборгованості з 3 відсотків річних 3074,70 грн. Відповідно до п.3.3.5 договору про надання кредиту №1150153 від 26.05.2017 року вбачається, що позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у терміни визначені цим договором. П.3.3.7 вищезазначеного договору передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов`язання по поверненню кредитодавцю суми боргу за цим договором він зобов`язаний відповідно до\~ст.625 ЦК України\~сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу. Згідно з ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч.1 ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч.ч.1,2 ст.612 ЦК України). Ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) та 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, однак відповідач порушив його умови щодо повернення кредиту, сплати процентів, а також оплати послуг банку згідно з тарифами, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 24.02.2021 року складає 80541,76 грн., з яких: заборгованості за тілом кредиту - 14722,70 грн.; заборгованості по відсоткам 13972,87 грн.; заборгованості по комісійній винагороді 27921,86 грн.; заборгованості за штрафними санкціями 14000,00 грн.; заборгованості по рахунку інфляції 6849,63 грн.; заборгованості з 3 відсотків річних 3074,70 грн. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором. Ст.76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ст.81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правильність наданих банком розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитного договору і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що відповідачем порушені вимоги кредитного договору, що спричинило виникнення заборгованості перед позивачем, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» [PERSON] на користь ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №1150153 від 25.05.2017 року у розмірі 80 541,76 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved