Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

16.01.2016 року ПАТ КБ „ПриватБанк» (надалі [PERSON]) звернулось до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], який мотивовано тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 14.03.2015 року [PERSON] як позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 17\~507,38 грн. зі сплатою відсотків за користування. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві. Позивач виконав свої зобовязання та надав Позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 17\~507,38 грн. Однак, відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. В звязку з тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним Договором, яка станом на 30.11.2015 року становить 27\~374,12 грн. та складається з наступного: - 17\~507,39 грн. - заборгованість за кредитом; - 2\~293,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4\~902,03 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 2\~671,24 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву, в якій позов підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що обставини, вказані в позові мали місце, вказала, що дійсно нею було отримано кредит на лікування бабусі, однак матеріальне становище сім»ї в послідуючому склалось таким чином, що вона не змогла погасити жодного щомісячного платежу по кредиту. На даний час її син та чоловік перебувають на заробітках в [PERSON], та вони мають намір погасити заборгованості по кредиту, позов визнала в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення відповідача, встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, виходячи з наступних підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 14.03.2015 року [PERSON] як позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 17\~507,38 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.5-30). Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та закону. Відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак, згідно розрахунку суми боргу (а.с.4), заборгованість відповідача по договору, станом на 30.11.2015 року становить 27\~374,12 грн. та складається з наступного: - 17\~507,39 грн. - заборгованість за кредитом; - 2\~293,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4\~902,03 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 2\~671,24 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В ході розгляду справи судом встановлено та не заперечується відповідачем, що відповідач отримала на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконала, чим істотно порушила умови укладеного договору. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved