Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

15 червня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач з 2006 року проживає окремо, з того часу жодного разу не бачив доньки, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає на утримання доньки матеріальної допомоги, дитиною не цікавиться, участі у її житті не приймає, не спілкується з нею, не переймається її проблемами. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без підтримки з боку відповідача. Посилаючись на указані обставини позивач, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Вважає, що поведінка відповідача свідчить про свідоме ухилення останнього від виконання його батьківських обов'язків. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Шосткинської міської ради в судовому засідання вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзиву не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 27 червня 2018 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування Шосткинської міської ради і дитини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого повторно Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, шлюб між сторонами був розірваний 20.11.2007р. (а.с. 7). На даний час дитина сторін проживає з матір'ю, вітчимом та молодшою сестрою. Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з частинами 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком органу опіки та піклування Шосткинської міської ради від 15.11.2017 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON], [INFO], беручи до уваги той факт, що [PERSON] не спілкується з дитиною, не проявляє батьківської турботи до неї, самоусунувся від її виховання, матеріально не утримує, аліменти не сплачує, не цікавиться її життям та здоров'ям (а.с. 32). Оцінюючи обґрунтованість вказаного висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з з матеріалів справи, заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24.05.2007р. у цивільній справі № 2-1229 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. Однак, відповідно до довідок Шосткинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області за №354 та №355 від 29.03.2017 відповідач не сплачує аліментів на утримання доньки та має заборгованість по аліментах в сумі 39248 грн. 05 коп. (а.с. 15, 16). За даними комунальної організації (установа, заклад) «Шосткинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5 Шосткинської міської ради Сумської області» [PERSON] навчається у закладі з першого класу, при цьому, батько дитини не відвідував батьківські збори, не проявляв ніякого інтересу до шкільного життя та навчання доньки (а.с. 11). Із довідки, виданої ФОП «[PERSON]» вбачається, що [PERSON] відвідує заняття з англійської мови в приватному навчальному центрі «[INFO]» з 2013 року та за період навчання батько не приходив за дитиною і не приводив її у навчальний центр, адміністрація навчального центру його ніколи не бачила (а.с. 13). Крім того, заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24.10.2017р. у цивільній справі № 589/2926/17 був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини [PERSON] за кордон без згоди батька. При цьому, при розгляді вказаної справи судом було встановлено безпідставне ухилення відповідача від надання згоди на виїзд дитини за кордон всупереч інтересам дитини. З урахуванням викладеного у сукупності та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи батьком малолітньої доньки, не цікавиться життям та розвитком доньки, не бере участь у її вихованні. В судовому засіданні з'ясована думка дитини щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо неї. Остання пояснила, що з відповідачем ніколи не спілкувалась, матеріальної допомоги він ніколи не надавав, не цікавився її навчанням та вихованням, батьки розійшлися коли вона була маленька, при цьому дитина підтримала вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Судом не встановлено, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов'язків, що вказує на свідоме ухилення батька від їх виконання. Така поведінка батька не змінюється тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому висновок органу опіки та піклування Шосткинської міської ради суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved