Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

17.09.2020 року позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн. щомісячно та до досягнення донькою повноліття, починаючи з дати подання позову до суду. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 03.03.2020 року рішенням Орджонікідзевського районнного суду м.Харкова. [INFO] у них з відповідачем під час перебування у шлюбі народилася донька - [PERSON] . Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу коштів на утримання доньки в добровільному порядку не надає. Тому позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач надав суду заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає частково, погодився на стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2000 грн. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що учасники справи перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 03.03.2020 року. 11.05.2011 року під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] . В свідоцтві про народження [PERSON] в графі «батько» вказаний відповідач - [PERSON] . Неповнолітня дитина мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Частинами 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 18 вказаної Конвенції ООН передбачено, що суд, повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно змісту та аналізу зазначених статей, суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. Відповідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня складає 2395 гривень. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Приймаючи до уваги часткове визнання відповідачем позовних вимог на суму 2000 грн., та враховуючи, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а батьки мають рівні обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд доходить висновку щодо можливості часткового задоволення вимог позивача та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно ст.141 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial