Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

16.11.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 23.08.2012 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач 23.08.2012 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку «Універсальна» в сумі 300 грн. (з подальшим збільшенням) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що при зміні кредитного ліміту, Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно вказаних договірних норм, клієнт надає свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, а також надає Банку право на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту. Позивач стверджує, що відповідач не здійснив належного погашення кредиту та незаконно не виконує власних зобовязань за кредитним договором. Позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем власних зобовязань за вищевказаним договором, станом на 30.09.2017 року виникла заборгованість, загальний розмір якої склав 101590.30 грн., у тому числі: - 7990.21 грн. - заборгованість за кредитом; - 85188.43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3097.84 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 4813.82 грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування підстав для нарахування вищевказаних сум заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок заборгованості за договором від 23.08.2012 року. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в грошовій сумі 101590.30 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно письмового клопотання підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити їх. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що дійсно підписувала, надану позивачем анкету-заяву згідно якої отримала від останнього кредитну картку з первинним лімітом 300 грн., який в подальшому неодноразово збільшувався за ініціативою позивача. Пояснила, що після закінчення строку дії кредитної картки, за пропозицією позивача отримала від останнього нову кредитну карту із кінцевим строком дії до 02/2017 року. Згідно вказаної картки отримувала кошти, які використовувала на лікування важкохворого батька та утримання двох малолітніх синів: 02.11.2012 року та [INFO], яких виховує як мати одиначка. Повідомила, що намагалася своєчасно погашати заборгованість, але через відсутність джерел доходу та перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною не має можливості повернути кошти. Заборгованість за кредитом у сумі 7990,21 грн. визнала. Заперечила проти повернення відсотків, комісії, штрафів та пені. В обґрунтування відмови пояснила, що не була обізнана з умовами кредитування, зокрема з розміром відсотків, комісії, пені, штрафів тощо, оскільки такі відомості відсутні у підписаній нею анкеті заяві, а додані позивачем до позову тарифи обслуговування кредитних карток та умови и правила надання банківських послуг вона раніше не бачила і відповідно не підписувала. В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 23.08.2012 року з доданою до нею формою розписки про ознайомлення з у мовами надання споживчого кредиту фізичним особам, яка одночасно є і розпискою про узгодження вказаних умов вбачається, що її підписано відповідачем [PERSON] без зазначення бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна». Також вбачається, що анкета-заява не містить відомостей щодо розміру відсотків, комісії, пені, штрафів тощо. В той же час, анкета-заява від 23.08.2012 року містить положення згідно якого стверджується, що позичальнику було розяснено умови кредитування, вказана та між ним і позивачем було досягнуто згоди про укладення кредитного договору відповідно до обумовленої форми. Крім того, вбачається, що анкета-заява від 23.08.2012 року не містить відомостей про отримання позичальником [PERSON] кредитної картки «Універсальна». (а.с.6) З розрахунку заборгованості за договором від 23.08.2012 року вбачається, що станом на 30.09.2017 року за [PERSON] обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої склав 101590.30 грн., у тому числі: - 7990.21 грн. - заборгованість за кредитом; - 85188.43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3097.84 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 4813.82 грн. - штраф (процентна складова). Також з розрахунку вбачається, що з час користування [PERSON], наданими позивачем коштами, остання повернула банку: 9701,23 грн. - на погашення кредиту та 2430,30 грн. на погашення відсотків.(а.с.4-5) З витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що вони не містять відомостей про ознайомлення [PERSON] з викладеним змістом і відповідно не містять підпису останньої.(а.с.7) З витягу з Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що вони не містять відомостей про ознайомлення [PERSON] з викладеним змістом і відповідно не містять підпису останньої.(а.с.8-31) З виданої позивачем на імя [PERSON] кредитної картки «кредитка» вбачається, що термін її дії визначено до 02/2017 року.(а.с.57) Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частин 1,2 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. З огляду на наведене суд визнає, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що під час підписання сторонами кредитного договору діяли тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг, які надані суду в обґрунтування позовних вимог, оскільки наведені вище документи не підписанні позичальником. Враховуючи наведене, а також те, що підписана відповідачем анкета-заява також не містить жодних умов кредитування, суд визнає обґрунтованими твердження відповідача про не ознайомлення останньої з умовами кредитування.(Аналогічна правова позиція міститься у правовому висновку ВСУ у справі 6-16цс15) За таких обставин суд визнає, що під час укладення кредитного договору сторонами не було дотримано, передбаченої частиною 1 статті 1055 ЦК України вимоги щодо письмової форми правочину, а отже вказаний договір є нікчемний. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в порядку ч. 1 ст. 216 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість лише за тілом кредиту як одержане за нікчемним правочином. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, з урахуванням встановленого п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» мінімуму - 125,92 грн.. Враховуючи викладене,

Outcome: partial