Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

15.01.2020 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в зв`язку з навчанням до відповідача [PERSON] третя особа що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] 06.02.2020 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 25.03.2020 року. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в зв`язку з навчанням в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, з дня подання позову до суду і до закінчення сином навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 29.04.1997. 26.05.2017 року за шлюб між ними був розірваний Верхньодніпровський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Дніпропетровській області. В період шлюбу них народився син - [PERSON] , [INFO] . Їх син на даний час є повнолітнім. Син є студентом 4 курсу факультету управління і економіки Кременчуцького національного університету ім. М. Остроградського, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року. В зв`язку з навчанням сина вона потребує матеріальної допомоги на його утримання, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, за підставами, викладеними в позовній заяві. Також пояснила. що раніше вона не зверталась із позовом про стягнення аліментів оскільки відповідач в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу на утримання сина. Проте на даний час відповідач відмовляється надавати таку допомогу, через що вона змушена звернутись до суду. Позивач пояснила, що її витрати в зв`язку з навчанням сина полягають з витрат на харчування, купівлю одягу, взуття, проїзд тощо. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина в зв`язку з навчанням. При цьому пояснив, що на даний час його син в гуртожитку не живе. Крім того син лише періодично їздить до навчального закладу, отримує та задає завдання. При цьому син їздив на заробітки до Польщі. Також він надавав кошти синові на навчання в автошколі. Давав йому свій автомобіль, з допомогою якого син заробляв гроші. На даний час він написав заяву за місцем своєї роботи і з нього відраховують кошти на утримання сина в зв`язку з навчанням. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , в судовому засіданні погодився, щоб аліменти стягувались на ім`я матері. Підтвердив витрати, які несе мати в зв`язку з його навчанням. Також пояснив. що він дійсно навчається за вільним графіком, але кожного тижня їздить до навчального закладу, здає виконані завдання і отримує наступні завдання. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. . Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.04.1997 року. 26.05.2017 року між сторонами був розірваний Верхньодніпровський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідно до якого батьком записаний відповідач. Син сторін на даний час є повнолітнім та є студентом 4 курсу факультету економіки і управління, денної форми навчання Кременчуцького національного університету ім. Михайла Остроградського. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року. Навчається за держзамовленням, стипендію не отримує, що підтверджується довідкою навчального закладу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що син сторін перебуває на утриманні матері і погодився про стягнення аліментів на його утримання на користь матері. В зв`язку навчанням сина позивачка несе витрати пов`язані з харчуванням, купівлю одягу, взуття, на придбання канцелярських товарів, витрат на проїзд в транспорті. Тобто позивач потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням сина. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в зв`язку з навчанням. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів суд враховує, матеріальний стан сторін: Доказів про розмір отримуваних прибутків сторони суду не надали, проте є особами працездатного віку та за їх же поясненнями працюють. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що аліменти повинні бути стягненні в частці від заробітку відповідача, оскільки спосіб стягнення аліментів визначається позивачем згідно норм Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання в якій сумі підлягають стягненню аліменти, суд враховує, що на утриманні відповідача інших дітей немає, та позивач сам написав заяву щоб з нього проводились відрахування із заробітної плати, незначний період часу, який залишився до закінчення навчання сина, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 15.01.2020 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з даної дати. Кошти, які відраховувались із заробітку відповідача за його заявою, підлягають зарахуванню в рахунок сплати аліментів на стадії виконання рішення суду. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840.80 грн. На основі ст. 199, 200, 201, СК України,

Outcome: approved