Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

17.10.2016 року позивачі звернулися до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеною позовною заявою, в якій просять суд: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 9 в буд. 2 по вул.. Франка у м.Борисполі Київської області та примусово зняти його з реєстраційного обліку в їхній квартирі. Свої вимоги позивачі обґрунтовують наступним. Їм на праві приватної спільної часткової власності належить вищевказана квартира, і відповідач, який є позивачем сином та братом, проживав у належній їм квартирі. Позивачі стверджують, що відповідач останні п»ять років не проживає та не користується належною позивачам квартирою, внаслідок чого виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. У судовому засіданні позивачі повністю підтримали заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, просили позов задовольнити, та не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце судового розгляду повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не зявився повторно, заперечень по суті позовних вимог та заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи\~ позивачі не заперечував. Заслухавши пояснення позивачів та допитавши їх в якості свідка, дослідивши письмові матеріали даної справи, суд вважає, що позов підлягає\~ частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачам на праві приватної спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], -\~ що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 8523, виданим 29.12.2003 р. на підставі розпорядження Бориспільського міського голови № 8364 (а.с.4) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2590918 від 17.01.2004, виданим КП «Бориспільське міське бюро технічної інвентаризації» ( а.с.5). Встановлено, що відповідач зареєстрований в належній позивачам на праві приватної спільної часткової власності квартирі, що підтверджується довідкою, виданою Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора № 1» № 619 від 02.04.2015 ( а.с.6). Та обставина, що відповідач за вказаною адресою місця реєстрації не проживає більше року,повністю підтверджена показами допитаними в судовому засіданні в якості свідків позивачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які повідомили суду, що після звільнення з місць позбавлення волі відповідач тимчасово зареєструвався в належній їм на праві спільної часткової власності квартирі, в якій ніколи не проживав. Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також\~ відповідно до змісту ч.2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення . А також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 та 2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч.1 та 2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON], який зареєстрований в належній позивачам квартирі, тривалий час, понад один рік, без поважних причин не проживає в [INFO], - він втратив право користування вказаним жилим приміщенням. В зв'язку з цим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Проте, в частині заявленої вимоги щодо примусового зняття з реєстраційного обліку відповідача у вище вказаній квартирі, суд вважає заявлену позовну вимогу безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання» здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, тобто в позасудовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial