Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

17.03.2015 Управління Пенсійного фонду України в м.Борисполі та Бориспільському районі Київської області звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом о [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму неправомірно отриманої пенсії в розмірі 151555 гривень 85 копійок. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач знаходиться на обліку в управлінні з 21.06.2012 року, а до вказаного часу перебував на обліку в Голосіївському районі м.Києва. Як стверджує позивач, відповідно до протоколу №32458 від 05.01.2005 року з 24.11.2004 року відповідачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за зайнятість на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР від 29.12.1987 року №1497-378 і постановою ЦК КПРС Ради міністрів СРСР від 05.06.1986 року №665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності за Списком 1 за зниженням пенсійного віку на 10 років. Позивач зазначає, що при зверненні за призначенням пенсії відповідачем були надані довідки Чорнобильської науково-дослідної та виробничої станції Всесоюзного проектно-дослідного інституту (на даний час ВАТ «Провідний проектно-розшуковий та науково-дослідний інститут промислових технологій»): №34 від 16 квітня 1998 року за період роботи з 16.07.1991 року по 30 березня 1998 року та довідки про заробітну плату за №35 від 16.04.1998 року за період з 01.08.1991 року по 31.07.1996 року, - на підставі яких відповідачу було призначено пенсію по списку №1. Позивач стверджує, що при здійсненні перевірки достовірності вказаних довідок УПФУ в Голосіївському районі м.Києва було зроблено запит до ВАТ «Провідний проектно-розшуковий та науково-дослідний інститут промислових технологій», яка не підтвердила факт роботи відповідача за вказані в довідці періоди та зазначила, що в списках працівників прізвище [PERSON] не значиться. Також, на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУ МВС України в Київській області було надано інформацію, що зображення відтисків печатки та штампу в довідках від 16.04.1998 року нанесені електрографічним друком з застосуванням кольорового лазерного принтера та не є відтисками кліше. З урахуванням наведеного, позивач зазначає, що внаслідок подання відповідачем недостовірних довідок за період з 29.11.2004 року по 02.03.2011 року (дата досягнення відповідачем 60 років) за ним утворилась заборгованість в сумі 151555 гривень 85 копійок. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, а також його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили в позові відмовити, в тому числі з підстав пропущення позивачем строку позовної давності. По викладених в позовній заяві обставин відповідач додатково пояснив, що зазначені в позовній заяві довідки вів отримував в м.Чорнобиль за місцем знаходження «Чорнобильської науково-дослідницької та виробничої станції», де він працював, про що є записи в його трудовій книжці. Він також може пояснити, що через складне матеріальне становище працевлаштувався одночасно і до іншої організації, до якої подав іншу трудову книжку, записи у якій поновлював, особисто звертаючись до за місяцями своєї роботи. Зазначені позивачем довідки він не підробляв, наведена в них інформація відповідає дійсності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали пенсійної справи [PERSON], суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, за змістом ч.3 та 4 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. При цьому за змістом ч.2 вказаної статті, відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. В судовому засіданні дослідженням письмових документів встановлено, що 29.11.2004 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, за місцем свого проживання, із заявою про призначення йому пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, надавши трудову книжку, довідку про заробіток, документ про утримання, форму 122, копію паспорта (а.с.6). Протоколом №32458 від 05.01.2005 року Голосіївським районним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві [PERSON] було призначено пенсію за віком, роботи за Списком 1, з 29.11.2004 року, в тому числі було враховано, що стаж роботи за Списком 1 становить 10 років 22 дні, які враховані як період роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також, що загальний стаж роботи становить 25 років 7 місяців 4 дні; розмір пенсії з 29.11.2004 року становив 839,67грн. (а.с.5). Як вбачається з довідки Управління Пенсійного фонду України в м.Борисполі та Бориспільському районі Київської області всього відповідачу за період з листопада 2004 року по березень 2011 року включно виплачено пенсію в сумі 151555 гривень 85 копійок (а.с.4). Згідно з записами в трудовій книжці [PERSON], копія якої була подана відповідачем до Голосіївського управління Пенсійного фонду України в м.Києві та оригінал якої був досліджений в судовому засіданні, з 16.07.1991 року по 30.03.1998 року він працював у Всесоюзному проектно-вишукувальному науково-дослідному інституті головним інженером дільниці Чорнобильської науково-дослідної та виробничої станції та був звільнений у зв'язку із закінченням науково-дослідних робіт та ліквідацією Чорнобильської дільниці (а.с.45-55) Та обставина, що до матеріалів пенсійної справи [PERSON] був також доданий оригінал іншої трудової книжки відповідача, в якій відсутній запис про період роботи у Чорнобильській науково-дослідній та виробничій станції Всесоюзного проектно-вишукувального науково-дослідного інституту, проте наявний запис про період роботи з 1991 по 1998 рік в іншій установі, на думку суду, не спростовує факт роботи на Чорнобильській науково-дослідній та виробничій станції Всесоюзного проектно-вишукувальному науково-дослідного інституту, що підтверджується записом в наявній у відповідача трудовій книжці (а.с.45-55). Так, відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, та п.1.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки», спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, - трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що наявна у відповідача трудова книжка, на підставі записів у якій йому були призначена пенсія за віком за Списком №1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зі зниженням пенсійного віку на 10 років, або запис у ній про період роботи на Чорнобильській науково-дослідній та виробничій станції Всесоюзного проектно-вишукувальному науково-дослідного інституту були визнані недійсними, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Посилання позивача на архівну довідку від 02.05.2012 року №110-26-07/1143, видану ВАТ «Провідний проектно-вишукувальний науково-дослідний інститут промислової технології» (м.Москва, Російська Федерація), про те, що в документах по особовому складу Чорнобильської науково-дослідної та виробничої станції Всесоюзного проектно-вишукувального науково-дослідного інституту [PERSON] не значиться, суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно із записом в трудовій книжці відповідач працював в зазначеному підприємстві з 16.07.1991 року по 30.03.1998 року, тобто був звільнений після проголошення незалежності України, що відбулось 24.08.1991 року, в зв'язку з чим у разі ліквідації підприємства мало застосовуватись законодавство, що діяло на території України та вісі накази щодо прийняття, переведення, звільнення, сумісництво працівників, про надання відпусток, про заробітну плату та інші підлягали передачі до відповідного державного архівного відділу в порядку, визначеному Законом України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» та «Переліком типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів», затвердженим наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 року №41. Щодо доводів позивача про те, що згідно з інформацією Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області від 08.05.2013 року №6/1944 при перевірці наданих відповідачем довідок: форми 122 від 16 квітня 1998 року №34 на ім'я [PERSON] та довідки про заробітну плату (додаток №6) від 16.04.1998 року №35 на ім'я [PERSON],- встановлено, що зображення відтисків печатки та штампу «Чернобыльская научно-исследовательская и производственная станция» в указаних документах нанесені електрографічним друком з застосуванням кольорового лазерного принтера та не є відтисками кліше, суд вважає їх такими, що не доведені належними і допустимими доказами, оскільки відповідний висновок експерта, яким ці обставини були б встановлені суду наданий не був. Клопотання щодо призначення судової експертизи для встановлення зазначених обставин сторонами також не заявлялось (а.с.10). Таким чином, будь-які належні і допустимі докази на підтвердження того, що відповідач умисно надав недостовірні довідки №34 від 16 квітня 1998 року, форма №122, за період роботи з 16.07.1991 року по 30 березня 1998 року та №35 від 16.04.1998 року про заробітну плату за період з 01.08.1991 року по 31.07.1996 року до Голосіївського районного управління Пенсійного фонду України в м.Києва, на підставі яких йому була призначена пенсія на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття (а.с.7,8). Крім того, як вбачається з наданих відповідачем документів факт його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується: вкладкою до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серія [NUMBER], відповідно до якої [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серія [NUMBER]; довідками Спеціалізованого тресту «Харьківсталькострукція», згідно з якими він в період з 15 по 31 серпня 1986 року був зайнятий на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС; висновками МСЕК щодо встановлення групи інвалідності та проценту втрати працездатності у зв'язку з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 15.12.2003; експертним висновком ЦМЕК по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого від 17.06.2003 року про те, що захворювання [PERSON] пов'язано із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.56-61). З урахуванням вищенаведених встановлених в судовому засіданні обставин справи суд прийшов до переконання, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем не доведено належними і допустими доказами обставини, якими позов обґрунтований. Строк звернення з позовом позивачем не пропущений. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, витрати підлягають віднесенню за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed