Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

15.04.2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.04.2013 року на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 5/12 часток на 1/3 частку його доходів, щомісячно, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що на підставі заочного рішення суду з нього стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5/12 часток всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Однак, його матеріальний стан змінився, на його утриманні знаходиться дружина, він винаймає житло та зросли витрати у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг. Розмір аліментів, який на теперішній час стягується на утримання дітей ставить його у скрутне матеріальне становище. Тому змушений звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Також пояснив, що окрім стягуваних аліментів, здійснював оплату лікування сина [PERSON] та надав відповідні докази. Також на його утриманні хворий батько. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зокрема, у відзиві відповідач зазначила, що доводи позивача необґрунтовані, окрім цього позивач не цікавиться життям дітей та має заборгованість зі сплати аліментів. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов до наступного висновку. Позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 6, 7). Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/1335/13-ц від 22.04.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 5/12 часток на 1/3 частку його доходів, щомісячно, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та видано виконавчий лист (а.с. 11, 12-13). Судом встановлено, що позивач [PERSON] офіційно працює оператором виробничої дільниці ТОВ Церсаніт Інвест (а.с. 33). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені\~статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] 11.04.2018 року уклав шлюб із [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. Батько хворіє (а.с. 10, 52, 53). Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Повний текст рішення складено 21.07.2021 року.

Outcome: approved