overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

16.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 06 серпня 2004 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З травня 2014 року сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але у позовній заяві зазначено про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надала. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 2004 року у Совєтському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 123, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

16.02.2015 року позивач [PERSON] звернувшись до суду, просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 10.12.2010 року у Тернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 469. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 10.12.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у грудні 2014 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сім'ю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.12.2010 року - а.с.5. Шлюбні відносини припинені в грудні 2014 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. Оскільки, причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

16.02.2015 року позивач [PERSON] звернулась до районного суду із вищезазначеним позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд до повноліття дитини. Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом. Далі позивач в позові зазначила, що малолітній син перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання сина не надає, а тому прохає стягнути аліменти з відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що відповідач добровільно грошові кошти на утримання дитини не надає. Офіційно відповідач не працевлаштований, але неофіційно працює в м. Кременчук. Також, відповідач має інші аліментні зобов'язання, але їх не виконує. Відповідач в судове засідання не з'явився, належними чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив. За усною згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази вважає, що позов позивача підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати своїх дітей. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища батьків і дітей і не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дітей певного віку. Враховуючи, що відповідач як батько малолітнього повинен приймати участь в утриманні своєї дитини, а також те, що відповідач сплачує аліменти відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчук в розмірі ? частини заробітку щомісячно до досягнення неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], суд встановлює для виплати позивачу 1/6 частину з усіх видів заробітку або доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

16.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.. Позивач [PERSON], в зв'язку з неявкою відповідача, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує. Відповідач [PERSON], який про дату час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою з поштовим рекомендованим повідомленням про вручення по зареєстрованому місцю проживання, також не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2013 року було розірвано. Від даного шлюбу, згідно пред'явленої копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дитини не досягнуто. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, в межах заявлених позовних вимог. 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

16.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1675. При цьому, позивач посилається на те, що 14.11.2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого у сторін дітей немає. Шлюбні стосунки припинилися 16.11.2013 року, сторони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові та поваги, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін. Також позивач зазначає, що відповідач згодний на розірвання шлюбу, але ухиляється від його розірвання в органах РАЦСу. До судового засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 14.11.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1675 /свідоцтво [NUMBER]/ /а.с. 3/. Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть з 16.11.2013 року, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

16.02.2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідачівпро стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачіє власникамиквартири [ADDRESS]. Будинок обслуговується ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД, за спожиті житлово-комунальні послуги останні не сплачують. Порушуючи норми ЖК України відповідачі ухиляються від належного виконання покладених на них зобов'язань, чим завдають позивачу матеріальні збитки. Представник позивача не прибув в судове засідання, надав заяву в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України, підтримав позовні вимоги та наполягав на стягненні судових витрат. Відповідачі не прибули у судове засідання, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду /.с.37-38/, жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно до суду не надходило. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

16.02.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 163300,52 дол. США, що за курсом 15,71 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.12.2014 року складає 2565451 грн. 18 коп. за кредитним договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № ZRW1GK0000000825 від 12.02.2008 року відповідач [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 50000 доларів США. За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання сплачувати кредит щомісяця та сплачувати відсотки за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту 12.02.2028 року. Однак, відповідач у порушення умов кредитного договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 12.12.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 163300,52 дол. США. Сторони у судове засідання не з'явились. Від представника позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, викликався через ЗМІ. Суд, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно укладеного договору № ZRW1GK0000000825 від 12.02.2008 року, відповідач [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 50000 доларів США (а.с. 9-11 ). За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання сплачувати кредит з 15 по 20 число кожного місяця та сплачувати відсотки за кредитом. У порушення умов кредитного договору, взяті на себе відповідачем зобов'язання належним чином не виконані, у зв'язку із чим станом на 12.12.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 163300,52 дол. США , що підтверджується розрахунком заборгованості від 12.12.2014 року (а.с. 5-7). Згідно зазначеного розрахунку заборгованість складається з наступного: 45826,96 дол. США - заборгованість за кредитом; 42492,50 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1266,32 - заборгованість по комісії за користування кредитом; 65923,37 дол. США - пеня; штрафи - 15,91 дол. США (фіксована частина), 7775,46 дол. США (процентна складова). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути і суму судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

16.02.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 54733 грн. 95 коп. за кредитними договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного Договору кредиту №59/13-В23 від 23.08.2013 року [PERSON] отримав від позивача грошові кошти у вигляді платіжної картки із встановленим лімітом 5000,00 грн. Однак, відповідач у порушення умов договору кредиту, взяті на себе зобов'язання належним чином припинив виконувати, у зв'язку із чим станом на 05.12.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 4733 грн. 95 коп. Тому вони змушені звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, зокрема викликався через ЗМІ, причин неявки суду не повідомив, клопотань та заперечень не надав. Суд, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно укладеного Договору №59/13-В23 від 23.08.2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти у вигляді платіжної картки із встановленим лімітом 5000,00 грн., що підтверджується відповідним Договором та розпискою (а.с. 7-10, 27). За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання сплачувати позивачу грошові кошти щомісячно, до 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому він користувався кредитними коштами та сплачувати процентну ставку за користування дозволеним овердрафтом у розмірі 30% (а.с. 4). У порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 05.12.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 4733 грн. 95 коп. яка складається із 1880 грн. 00 коп. - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом, 1872 грн. 72 коп. - сума заборгованості за овердрафтом, 56 грн. 64 коп. - сума заборгованості за нарахованими відсотками за користування овердрафтом , 924 грн. 59 коп. - сума заборгованості за нарахованими відсотками за користування овердрафтом та прострочений, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.11-15). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі вищевикладеного суд вирішив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу у повному обсязі. Також наявні підстави згідно ст. 88 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат, зокрема 243,60 грн. - сплачений позивачем судовий збір та 420,00 грн. - витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

16.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.12.2007 року сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя між ними не склалося, оскільки на протязі тривалого часу між ними виникали непорозуміння, що призвели до взаємного відчуження. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають.Спільне проживання припинено з 2008 року. При таких обставинах, на думку позивача, збереження сім'ї не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач був відсутній, проте від нього надійшла заява, відповідно до змісту якої позов підтримує та прохає розгляд справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. За таких обставин суд вирішує справу за відсутності відповідача, зі згоди позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази, що містяться у справі, що містяться у справі, прийнявши до уваги той факт, що сторони неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, не проживають з 2008 року, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29.12.2007 року, між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], виданий Виконавчим комітетом Костівської сільської ради Валківського району Харківської області від 05.12.2013 року, актовий запис № 07. (а.с. 4) Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При таких обставинах, суд вважає, що реєстрація шлюбу на даний час носить формальний характер і шлюб має бути розірвано. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

16.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24.07.2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 24.07.2004 року, актовий запис № 765, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідно до ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved