Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», Виконавчий комітет Криворізької міської ради про визнання приватизації недійсною, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання договору іпотеки недійсним. Позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету в частині приватизації квартири, де він мешкає, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло, визнати недійсним іпотечний договір. В обґрунтування позову вказав, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився у м. Кривий Ріг [INFO], матір'ю [PERSON] є [PERSON], яка змінила прізвище внаслідок шлюбу на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, батько [PERSON]. З моменту народження і по сьогодні позивач проживає разом із матір'ю [PERSON], тобто з лютого 1997 року у квартирі [ADDRESS]. Мати, [PERSON], відповідач по справі, була зареєстрована та постійно проживає в даній квартирі з 10 жовтня 1996 року. Позивач проживає в даній квартирі з моменту свого народження і по сьогодні та ніколи нікуди не виїжджав в іншому місці не проживав. Іншого нерухомого майна, де можна проживати, у позивача не має. Зазначена квартира є єдиним місцем проживання позивача. Відповідно до положень ст. 29 ЦК України, враховуючи, що мати позивача проживала та була зареєстрована в вищевказаній квартирі з 10 жовтня 1996 року, то і місцем проживання, [PERSON] була квартира, що за адресою: [ADDRESS].. Позивач зазначає, що з моменту свого народження та по день подання позову проживає у відповідній квартирі, тобто і на час видачі оскаржуваних рішення та свідоцтва. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.01.2006 року власниками квартири були визначені [PERSON] та [PERSON] Проте, під час приватизації не було враховувало позивача як члена сім'ї наймача квартири. Позивач зазначає, що проживав до чотирнадцяти років із матір'ю, а після чотирнадцяти, своїм волевиявленням визначив і подальше проживання із матір'ю, що підтверджується наданими доказами, тому фактично користувався відповідним житлом, як член сім'ї наймача квартири, а звідси випливає, що мав право на приватизацію квартири також. Тому, відповідачами мало було подано дані в заяві щодо приватизації квартири про проживання позивача дитини. Фактично, такими діями, щодо проведення незаконної приватизації без участі позивача, його позбавлено права на житло та право на приватизацію житла, що є незаконним. А тому, відповідне рішення та свідоцтво щодо приватизації вищевказаної квартири слід скасувати, з метою проведення нової приватизації квартири з урахуванням інтересів позивача. Також позивач вказує, що квартира, що є предметом спору по даній справі після отримання на неї оскаржуваного Свідоцтва про право власності на житло від 04.01.2006 року була передана в іпотеку, а саме, 29 листопада 2007 року між Банком ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір №0308/1107/98-511-Z-2 посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №3797. Вважає, що якщо свідоцтво на право власності на житло від 04.01.2006 року є незаконним та підлягає скасуванню, то відповідно відповідачі [PERSON], [PERSON] не мали права передавати дану квартиру в іпотеку, та як наслідок договір іпотеки є недійсним., тому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету в частині приватизації квартири, де він мешкає, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло, визнати недійсним іпотечний договір. Позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету в частині приватизації квартири, де він мешкає, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло, визнати недійсним іпотечний договір. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] від 17.05.2015 року позовну заяву залишено без руху. 24.09.2015 року до суду надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] від 25.09.2015 року відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] від 27.10.2015 року залучено до справи як третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача Службу у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] від 13.01.2016 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] від 11.03.2016 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] від 30.05.2016 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] від 23.08.2016 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи муж суддями справу передано судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] (підстава проведення повторного автоматизованого розподілу: звільнення з посади, Розпорядження №220 від 07.10.2016 року припинено здійснення повноважень з відправленням правосуддя). Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] від 10.10.2016 справу прийнято до провадження. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] від 16.03.2017 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] від 14.03.2018 року залучено до справи як співвідповідачів Виконавчий комітет Криворізької міської ради, Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засіданні не з'явились, представник позивача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в посному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник ПАТ «Сведбанк» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Представник виконавчого комітету Криворізької міської ради в судове засідання не з'явився, через канцелярію до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник просить суд провести без участі представника виконкому Криворізької міської ради та відмовити позивачу у задоволенні будь-яких вимог до виконавчого комітету Криворізької міської ради по даній справі. Представник Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив суд справу розглянути у їх відсутності та прийняти рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у місті ради до суду не з'явився, просив розглядати справу за відсутності представника третьої особи та прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дітей. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивача. Позивач [PERSON] постійно проживає в квартирі, що за адресою: [ADDRESS]. з дитинства, а саме з свого народження. Позивач проживає у квартирі з мамою [PERSON] та бабусею [PERSON] По сьогодні також позивач живе у даній квартирі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився у м. Кривий Ріг [INFO], матір'ю [PERSON] є [PERSON], яка змінила прізвище внаслідок шлюбу на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, батько [PERSON]. Мати [PERSON] відповідно до її паспорту зареєстрована в вищезазначеній квартирі з 10 жовтня 1996 року. Згідно Інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачі [PERSON], [PERSON] не мали у власності іншого нерухомого майна ніж квартира за адресою: [ADDRESS] внаслідок приватизації. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухомей майно №56632347 від 04.04.2016 року позивач [PERSON] не мав на праві власності жодного нерухомого майна. Відповідно до довідки №214 від 24.11.2017 року [PERSON], навчався в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №32 м. Кривого Рогу з 1 по 11 клас у період з 01.09.2004 року по 31.05.2015 року. Згідно особової справи №661 середньої школи №32 у графі VII домашня адреса учня вказано адресу [ADDRESS]. Відповідно до витягу з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], [INFO], обліковується за адресою місто Кривий Ріг, [ADDRESS]. Згідно довідки № 205 від 14.09.2015 року [PERSON] (мати) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10 жовтня 1996 року. Згідно акту складеного 10 вересня 2015 року ТОВ «УЮТ-2011», сусіди, а саме з квартир [ADDRESS] підтверджують, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з дня народження. Зазначене також підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до абз. 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» - при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, право на житло і факт проживання у квартирі не пов'язані з фактом реєстрації місця проживання, що слідує з правової позиції, зробленої Верховним Судом України в постанові від 30січня 2013року в справі № 6-125цс12 та у постанові від 31 жовтня 2012 року в справі №6-66цс12. Інших доказів стосовно того, що позивач на момент проведення приватизації проживав в іншому місці не надано. Відповідно до положень ст. 29 ЦК України, враховуючи, що мати позивача проживала та була зареєстрована у вищевказаній квартирі з 10.10.1996 року, то і місцем проживання, її сина, позивача [PERSON] була вищевказана квартира, тобто, адреса: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.1, 2 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач проживав у відповідній квартирі з моменту свого народження та по сьогодні, в т.ч. і на час видачі оскаржуваних розпорядження №Ж1051 від 26.12.2005 року та свідоцтва про право власності на житло №Ж57 від 04.01.2006 року. Розпорядженням органу приватизації №Ж1051 від 26.12.2005 року вирішено, що квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 56,4 кв.м., передається у приватну власність [PERSON], склад сім'ї 2 особи. 04 січня 2006 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради видано свідоцтво про право власності на житло №Ж 57, в якому встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Таким чином, власниками вищезазначеної квартири стали [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України - до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України - правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що позивач проживав до чотирнадцяти років із матір'ю, а після чотирнадцяти, своїм волевиявленням визначив і подальше проживання із матір'ю, що підтверджується наданими доказами, тому фактично користувався відповідним житлом, як член сім'ї наймача квартири, а звідси випливає, що мав право на приватизацію квартири в розмірі 1/3 частки. Як встановлено судом, позивач [PERSON] проживав у вищезазначеній квартирі на час приватизації, тому його мало б бути залучено до приватизації, як члена сімї наймача квартири, чого відповідачами [PERSON] та [PERSON] зроблено не було. Таким чином, діями відповідачів порушено права позивача на приватизацію квартири в розмірі 1/3 частки квартири, тобто фактично право власності на 1/3 квартири. Відповідно до п. 19 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви. Відповідно до п. 21 Положення у довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці вказуються новонароджені, і на них розраховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Оскільки приватизація квартири, що за адресою [ADDRESS], була проведена в порушення ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» без участі позивача, який з лютого 1997 року постійно мешкає в даній квартирі, тому розпорядження №Ж1051 від 26.12.2005 року в частині приватизації даної квартири, а також свідоцтво про право власності на житло №Ж57 від 04 січня 2006 року, яке видане на підставі вказаного рішення - є незаконними та підлягають скасуванню. При ухваленні даного рішення суд також застосовує правові позиції Верховного суду України, викладені в постанові від 30січня 2013року в справі №6-125цс12, від 01.07.2015 року в справі 6-396цс15, від 31 жовтня 2012 року в справі №6-66цс12. Однак, право на житло і факт проживання у квартирі не пов'язані з фактом реєстрації місця проживання, що слідує з правових позицій зроблених Верховним Судом України в постановах від 30січня 2013року в справі № 6-125цс12, від 01.07.2015 року в справі 6-396цс15, від 31 жовтня 2012 року в справі №6-66цс12. Окрім того, судом встановлено, що 29 листопада 2007 року між Банком ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір №0308/1107/98-511 -Z-2 посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №3797. Для про ведення реструктуризації заборгованості 31 березня 2011 року між Банком ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін та доповнень №1 від 31 березня 2011 року до Договору іпотеки №0308/1107/98-511-Z-2 від 29 листопада 2007 року. Предметом іпотеки по даному договору є: квартира за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачам [PERSON], [PERSON] на праві спільної власності на підставі Свідоцтва на право власності на житло №Ж57 від 04.01.2006 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради на підставі розпорядження №Ж1051 від 26.12.2005 року, зареєстрованого в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації 06 січня 2006 року номер витягу 9517457 реєстраційний номер 13490279, номер запису 455 в книзі 240П-455 на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Іпотечного договору, останній забезпечує вимоги іпотекодержателя, що походять з кредитного договору № 0308/1107/98-511 від 29 листопада 2007 року, зокрема щодо сплати кредиту в сумі 40000 доларів США, процентів в розмірі 11,9 % річних, який укладено між відповідачами [PERSON] та ПАТ «Сведбанк». Таким чином, якщо свідоцтво на право власності на житло від 04.01.2006 року та відповідне розпорядження органу приватизації від 26.12.2005 року є незаконними та підлягають скасуванню, то відповідно відповідачі [PERSON], [PERSON] не мають права передавати дану квартиру в іпотеку, оскільки не є власниками даної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, зокрема, за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. Відповідно до ч. 1ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно із ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, договір іпотеки №0308/1107/98-511-Z-2 29 листопада 2007 року укладений між ПАТ «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №3797 разом з Договором про внесення змін та доповнень №1 від 31 березня 2011 року до Договору іпотеки №0308/1107/98-511-Z-2 від 29 листопада 2007 року є недійсними. На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved