Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

16.09.2019 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить: - позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.09.2019 року до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній [PERSON] , 2010 року народження мешкає разом з батьком [PERSON] , який повністю забезпечив умови для фізичного і духовного розвитку сина. З 2017 року [PERSON] ухиляється від виконання материнських обов`язків, не займається доглядом сина, не піклується про стан здоров`я, не проявляє жодного інтересу до виховання і навчання хлопчика, повністю самоусунулася від дитини. [PERSON] не організовує своє життя таким чином, щоб для планового та гармонійного розвитку неповнолітньої дитини мали місце всі необхідні для цього чинники. Спосіб життя відповідача може негативно вплинути на формування особистості, психіки дитини, будучи неодноразово притягнутою до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не стала, на теперішній час ув`язнена до місць позбавлення волі. Зазначені обставини й стали чинниками для звернення [PERSON] , в порядку ст. 165 СК України, за судовим захистом прав неповнолітнього [PERSON] , 2010 року народження (а.с. 2-6). Ухвалою суду від 18.09.2019 року за позовом [PERSON] до [PERSON] відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 187 ЦПК України (а.с. 42). Відзив на позовну заяву в порядку та строк, передбачені ст. 278 ЦПК України, відповідачем [PERSON] не подано. Ухвалою суду від 17.12.2019 року підготовче провадження у справі закрито, спірні відносини сторін призначено до розгляду, що узгоджується з п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України (а.с. 58). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України, надав заяву про підтримання заявлених вимог, заявив клопотання про розгляд справи в його відсутність, що узгоджується з ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Представник позивача адвокат Бурдужа А.В. (уповноважена ордером на ведення справи) в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічно письмово викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , 2010 року народження заперечувала, визнала позов лише в частині вимог стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Так, первісно позицію захисту відповідач побудувала на висловленні доводів, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В контексті таких аргументів жодних клопотань, самостійних вимог про оспорювання батьківства відповідачем заявлено не було. Надаючи відповіді на питання учасників процесу, відповідач визнала, що неповнолітній син дійсно останній час (не заперечувала, що з 2018 року) постійно проживає в родині [PERSON] . Відповідач не надала докази, що в місці її проживання (до ув`язнення в місця позбавлення волі за вироком суду) створено всі необхідні, належні умови для проживання неповнолітньої дитини. Зазначила, що власного житла не має, місцем реєстрації є житловий будинок, належний матері ( [ADDRESS] ), однак фактично мешкала в орендованій квартирі ( [ADDRESS] ). [PERSON] , характеризуючи себе виключно як гарна матір, заперечувала проти доводів (фактів) [PERSON] про невиконання обов`язків з виховання, піклування, утримання сина фактично виправданням такого самоусунення з життя дитини, пояснюючи, що саме позивач чинив перешкоди у спілкуванні з сином, погрозами (словесними) заборонив зустрічатися з дитиною. Причиною не проявлення турботи про стан здоров`я сина, не висловлення інтересу до успіхів дитини в навчанні, відсутності контакту із шкільними вчителями, класним керівником, - [PERSON] також пояснила складними відносинами з [PERSON] , яким і було заборонено виконувати відповідачу материнські обов`язки. Не заперечувала відповідач і проти аргументів сторони позивача про ненадання грошових коштів на потреби сина (зокрема, для придбання одягу, шкільного приладдя), при цьому визнала, що матеріально дитину повністю забезпечено [PERSON] . Інших пояснень про наявні об`єктивні перешкоди виконання батьківських обов`язків відповідачем не надано. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області Варюха С.М. (уповноважена довіреністю) в судовому засіданні висловилася щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських обов`язків, що буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Покровська (до перейменування Красноармійськ) Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 7-8). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Покровська (до перейменування Красноармійськ) Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 53). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (споріднення підтверджено свідоцтвом про народження - а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Позивач [PERSON] прикладає зусилля щодо створення всіх умов для розвитку неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , забезпечення належного догляду та уваги дитині. В свою чергу, за позицією позивача, - відповідач [PERSON] самоусунулася від виховання неповнолітнього сина, не цікавиться дитиною, проявляє байдужість у матеріальному забезпеченні, фізичному та духовному розвитку хлопчика. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Судом надано оцінку обґрунтованості вимог [PERSON] з урахуванням доводів, аргументів [PERSON] щодо безпідставності позову. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» за № 6251 від 20.08.2019 року - [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , спільно з ним проживають: з 20.03.2018 року неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , з 09.09.1980 року тітка [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). В Акті обстеження умов проживання, складеного 30.07.2019 року спеціалістами Служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області зазначено висновок, що за адресою: [ADDRESS] для виховання та розвитку дитини створено такі умови: облаштована окрема кімната (зроблено ремонт), в наявності спальне місце, робочий стіл, шафа для одягу, в достатній кількості одяг (по сезону), є канцелярське приладдя; будинок складається з 3 кімнат, в наявності електро- , водопостачання, опалення пічне (є запас вугілля); санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам, кімнати мебльовані, наявна побутова техніка (телевізор, холодильник, пральна машина, електронагрівальний бак); в родині склалися теплі, доброзичливі відносини (а.с. 14). Відповідно до характеристики на неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , наданої Загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів № 6 Покровської міської ради Донецької області - дитина навчається в школі з другого класу, як учень має хороший фізичний і розумовий розвиток, має достатній рівень навчальних досягнень, дисциплінований, не порушує норм та правил поведінки, спокійний і урівноважений, легко входить у контакт з однолітками, вчителями; хлопчик виховується в неповній сім`ї, вихованням дитини займається батько [PERSON] , який приділяє значну увагу вихованню сина та створенню належних житлово-побутових умов, постійно підтримує зв`язок із школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори; матір [PERSON] із сім`єю не проживає, вихованням та навчанням сина не займається, школу не відвідує (а.с. 21). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Позивач [PERSON] створює необхідні умови для повноцінного розвитку неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до побутовою характеристики № 6252, складеної 20.08.2019 року Комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» - [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] з 26.09.1997 року, разом з ним проживають неповнолітній син [PERSON] , 2010 року народження та тітка; за час проживання скарг від сусідів не надходило; зі старшими ввічливий, привітний; у стані алкогольного сп`яніння, сварках і бійках помічений не був (а.с. 15). Згідно довідки № 83-к від 25.07.2019 року [PERSON] працює в ТОВ-Фірма «Дніпро-Контракт» за основним місцем роботи з 22.01.2019 року на посаді слюсаря з механоскладальних робіт (а.с. 17). Згідно довідки про доходи № 84-к, виданої 24.07.2019 року ТОВ-Фірма «Дніпро-Контракт» загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року складає 25535,71 гривень (а.с. 18). Відповідно до виробничої характеристики, наданої ТОВ-Фірма «Дніпро-Контракт» - [PERSON] за час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосуються його професійної діяльності і знаходиться в межах його компетенції; взаємовідносини з колективом склалися хороші, дотримується корпоративних правил і норм; неодноразово на прохання керівництва на роботі здійснював вирішення проблем під час кризової ситуації (а.с. 19). Згідно довідки, виданої 27.08.2019 року Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Донецької області «Амбулаторія № 6 Загальної практики-сімейної медицини - [PERSON] на Д-обліку не перебуває, здоровий (а.с. 20). Згідно довідки, виданої 27.08.2019 року Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Донецької області «Амбулаторія № 6 Загальної практики-сімейної медицини - [PERSON] , 2010 року народження на Д-обліку не перебуває, здоровий (а.с. 22). До матеріалів справи долучено товарні чеки на підтвердження факту придбання (купівлі) позивачем [PERSON] - дитячого одягу (штани, кофта, спортивний костюм), шкільного приладдя (картон, пенал, ручки, пензли, фарби, пластилін, рюкзак, зошити тощо) - а.с. 23, 24. Суд, оцінивши вказані докази приходить до переконання, що [PERSON] матеріально забезпечений, отримує стабільний заробіток, за місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, також позитивно характеризується за місцем роботи, що свідчить про належну організацію свого життя, створення необхідних умов для планового, гармонічного розвитку, формування особистості неповнолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження. . На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Судом досліджено подані сторонами докази, що висвітлюють обставини виконання / ухилення від виконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження. До матеріалів справи долучено повідомлення директора Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 12 Покровської міської ради Донецької області, адресоване Службі у справах дітей (зареєстроване за вхід. № 14-30/124 від 20.03.2018 року, яким сповіщено, що учень 1В класу [PERSON] , 2010 року народження виховується матір`ю-одиначкою [PERSON] ; останнім часом після уроків мати перестала забирати хлопця особисто (забирали бабуся, знайомі, сусіди, батько [PERSON] ); 14.03.2018 року мати прийшла в школу за сином в нетверезому стані; адміністрація школи провела із [PERSON] бесіду про те, що зі школи учня має забирати тільки законний представник дитини або особа, вказана за її заявою, також попереджено про неприпустимість приходу до школи в нетверезому стані, наступного дня за хлопчиком прийшла бабуся; 16.03.2018 року комісію у складі класного керівника та представників батьківського комітету 1В класу проведено обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що родина [PERSON] мешкає не за місцем реєстрації, будинок орендується, в день перевірки мати перебувала вдома в нетверезому стані (спала), умови проживання визнано антисанітарними; більшість часу неповнолітній [PERSON] проводить з бабусею та батьком [PERSON] ; коли [PERSON] мешкає з батьком, хлопець чистий, доглянутий; на даний момент (березень 2018 року) знаходиться з [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 55). З Акту, складеного 17.10.2019 року спеціалістами Служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області вбачається, що при обстеженні умов проживання за адресою: [ADDRESS] встановлено, що житло складається з 4 кімнат, в наявності електро-, водопостачання, опалення пічне (є запас вугілля); санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам, будинок впорядкований, є необхіднім меблі, побутова техніка (пральна машина, холодильник, телевізор, водонагрівальний бак); за зазначеною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] (власник будинку, матір [PERSON] ), [PERSON] (відповідач по справі), [PERSON] , [INFO] (брат [PERSON] ), [PERSON] , [INFO] (невістка, дружина брата); неповнолітня дитина [PERSON] , 2010 року народження проживає разом з батьком, зі слів баби [PERSON] за необхідністю для онука буде створено окрему кімнату (а.с. 69). Відповідно до листа Покровського міського центра зайнятості Донецької області № 04-1773 від 30.07.2019 року - [PERSON] на обліку як безробітна не перебувала (а.с. 25). Згідно листа Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області № 01-2-2567 від 30.07.2019 року - [PERSON] перебувала на обліку, одержувала допомогу як одинока мати на сина; допомога вперше була призначена з 01.12.2010 року на 6 місяців на період з 01.09.2017 - 28.02.2018 роки; після закінчення терміну виплати [PERSON] не зверталася до Управління за призначенням будь-яких соціальних виплат на подальший період (а.с. 26). [PERSON] притягнута до кримінальної відповідальності: - вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05.09.2018 року (ЄУНС 235/103/17) засуджена за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України (хуліганство, порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб) до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. ст. 75, 76 КК України на строк 1 рік (а.с. 30-34); - вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2018 року (ЄУНС 235/3481/18) засуджена за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України (незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень (а.с. 28-29). - вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2019 року (ЄУНС 235/3988/19) засуджена за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України (незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно) до покарання, з урахуванням ст. 71 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці (а.с. 118-119). Крім того, з постанови Василівського відділення поліції Синельниківського відділу поліції ГУ НП України в Дніпропетровській області від 24.02.2017 року вбачається, що 25.08.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016040420000405 внесено відомості про спричинення [PERSON] потерпілій [PERSON] , 1951 року народження тілесних ушкоджень, кваліфікація за ч. 1 ст. 125 КК України; кримінальне провадження закрито згідно ст. 284 КПК України (за заявою потерпілої) - а.с. 38. Згідно листа ВСП «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м. Покровськ № 1933 від 25.09.2019 року - [PERSON] за спеціалізованою наркологічною допомогою не зверталася, на обліку не перебуває (а.с. 116). На теперішній час [PERSON] відбуває покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2019 року (ЄУНС 235/3988/19) в Державній установі «Камянська виправна колонія (№ 34)» - а.с. 110-111. [PERSON] з метою захисту прав, життя та здоров`я неповнолітнього сина ініційовано питання позбавлення батьківських прав [PERSON] . Право на звернення до суду з таким позовом (про позбавлення батьківських прав) одним із батьків передбачено ст. 165 СК України. Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] висловлено доводи, що [PERSON] не є біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Така позиція сторони відповідача підлягає відхиленню, як така, що жодним чином не підтверджена, ґрунтується виключно на припущенням, та, більш того жодних самостійних вимог [PERSON] про оспорювання батьківства ані з часу народження дитини ані протягом розгляду судом справи про позбавлення батьківських прав (позов пред`явлено 16.09.2019 року) заявлено не було. Дані про поставлення безпосередньо позивачем [PERSON] під сумнів батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] відсутні. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьківських обов`язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Суд, з урахуванням вищевикладеного, приймає висновок, що в судовому засіданні з належно допустимих письмових доказів встановлено, що тривалий час [PERSON] не приділяє належну увагу вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження, не турбується за стан його здоров`я та розвиток, не цікавиться успіхами в навчанні, матеріально дитину не утримує. При цьому, відповідач свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків, а саме - самоусунувся від виховання сина, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування хлопчика до самостійного життя. Згідно ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічне зазначено в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.11.2017 року у справі №211/559/16-ц. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Суд акцентує увагу, що [PERSON] з часу порушення судової справи про позбавлення її батьківських прав (позов [PERSON] пред`явлено 16.09.2019 року) не надано суду відомостей, які б вказували про існування будь-яких об`єктивних причин неможливості чи складності виконання обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини. Відповідачем зайнято пасивну поведінку у спірних відносинах, не надаючи згоду на позбавлення батьківських прав фактично не оспорила жодного поданого позивачем доказу. Як з матеріалів справи так і безпосередньо під час отримання судом в судових засіданні від відповідача [PERSON] пояснень встановлено, що останньою не проявлено реального бажання, не вжито жодних дій, спроб змінити спосіб життя, працевлаштуватися, налагодити контакт з неповнолітнім сином. Закон України «Про соціальні послуги» визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відомості про звернення [PERSON] до уповноважених органів системи надання соціальних послуг за допомогою (отримання соціально-побутових, психологічних послуг, сприянню у працевлаштуванні тощо) також суду не надано. Не заслуговують на увагу доводи (аргументи) відповідача [PERSON] про створення перешкод позивачем [PERSON] у виконанні нею батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина. Жодних звернень, заяв, скарг до органів ювенальної юстиції, поліції, прокуратури, органу опіки та піклування про чинення перешкод [PERSON] у спілкуванні, зустрічах з неповнолітньою дитиною від [PERSON] не надходило. Суд, враховуючи вказане, з огляду на дійсні обставини справи, - приходить до переконання, що відповідач [PERSON] маючи реальну можливість виконувати покладені на неї законом батьківські обов`язки щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов`язками. Крім вказаного, суд зазначає, що правові норми п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України пов`язані з положенням статті 152 СК України - обов`язкам батьків щодо виховання дитини кореспондує право дитини на належне батьківське виховання. Так, право на належне виховання батьками неповнолітній [PERSON] , 2010 року народження отримав з моменту народження, при цьому захист прав та інтересів дитини на себе бере держава, від імені якої виступають різні державні органи (ч. 1 ст. 152 СК України). Стаття 51 Конституції України, положення Закону України «Про охорону дитинства» проголошує, що дитинство охороняється державою. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком Органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області № 08/26-1836 від 13.11.2019 року вирішено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , 2010 року народження є доцільним (а.с. 51-52). Даний висновок ґрунтується на: - фактах обстеження матеріально-побутових умов проживання сторін; - опитуванні батьків на засіданнях комісії органу опіки та піклування (зокрема, [PERSON] було зазначено, що останній раз з сином спілкувалася в листопаді 2018 року, поголилася, щоб син проживав разом з батьком); - зібраних характеристик на батьків. Суд вважає такий висновок обґрунтованим. Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров`я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог [PERSON] , оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов`язку по вихованню свого сина, і причини, які б не давали змоги виховувати та утримувати дитину, відсутні. При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз`яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 ч. 2 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, з позбавленням [PERSON] батьківських прав припиняються права й обов`язки щодо виховання дитини, проте зберігається обов`язок відповідача матеріально утримувати сина. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вказаних правових норм, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , 2010 року народження у розмірі 1/4 частини доходу відповідача (25 відсотків), як такі що спрямовані на забезпечення інтересів неповнолітньої дитини відповідно до справжніх обставин справи. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд, розглянувши справу, вирішивши питання, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають врахуванню під час ухвалення рішення, - приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved