Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

15 квітня 2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви клієнта, памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, що підтверджується заявою відповідача від 15.04.2011. Згідно з договором від 15.04.2011, відповідач виявив бажання оформити зарплатну картку, що підтверджується відповідною позначкою на звороті його заяви від 15.04.2011, та за твердженням відповідача отримав таку картку на період його роботи в Запорізькій дирекції УДППЗ «Укрпошта» але без встановлення кредитного ліміту. Відповідно до розрахунку заборгованості, що доданий до позовної заяви, та який, як зазначено у позовній заяві, відображений з моменту надання та отримання кредитної послуги, відповідач отримав кредит у розмірі 505,00 грн. 13.11.2013, а початкова дата розрахунку заборгованості 22.05.2013. Водночас з наданої відповідачем виписки по картці/рахунку № 5211537350257767 і додатковим рахункам договору за період з 01.01.2013 по 25.04.2013, випливає, що відповідач отримав кредит в розмірі 505,00 грн. 09.11.2013 шляхом зняття готівки через банкомат у смт. Новомиколаївка, проте на підставі угоди від 22.05.2013 № SAMDN52000088498295, а не на підставі договору від 15.04.2011. При цьому, зазначені у виписці по картці/рахунку № 5211537350257767 і додатковим рахункам договору за період з 01.01.2013 по 25.04.2013 відомості щодо сум погашення та списання заборгованості за договором від 22.05.2013 № SAMDN52000088498295 узгоджуються з відомостями, що зазначені у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості, що за твердженням позивача утворилася за договором від 15.04.2011. Позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що зазначена у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованість відповідача утворилася саме на підставі договору від 15.04.2011, а також не довів, що умови договору від 15.04.2011 передбачали встановлення відповідачу кредитного ліміту. Крім цього, позивач не виконав вимог ухвали суду про витребування доказів від 15.05.2017 і не надав суду інформації щодо строку дії картки, виданої [PERSON] за кредитним договором від 15 квітня 2011 року. Разом з цим, відповідачем під час розгляду справи було визнано та додатково підтверджено вищенаведеною випискою по картці/рахунку № 5211537350257767, що заборгованість відповідача утворилася не за договором від 15.04.2011, а за договором від 22.05.2013 № SAMDN52000088498295. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилом ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимогі на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом частин 2 та 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд не може з власної ініціативи виходити за межі заявлених позивачем вимог і вирішувати питання про стягнення заборгованості, що утворилася за будь-яким іншим кредитним договором, укладеним між сторонами по справі, ніж той, про який зазначено у прохальній частині позовної заяви. З огляду на викладене, недоведеність обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявленого позову, а саме наявності заборгованості відповідача за кредитним договором від 15.04.2011, є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed