Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

16 квітня 2014 року в суд звернулось АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції з позовом до відповідачів про звернення стягнення на заставне майно та визнання незаконною реєстрації транспортного засобу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 грудня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено генеральну кредитну угоду № 014/01-10/1139, за якою останньому надано кредит у розмірі 25 000,00 доларів США зі сплатою 14,5 % річних строком на 60 місяців. У забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором відповідач [PERSON] передав у заставу банку вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM, шасі № [NUMBER], д.р.н. [NUMBER]. Рішенням суду від 26.11.2009 року із відповідача [PERSON] стягнуто заборгованість в розмірі 470893,60 грн. та судові витрати в розмірі 1820 грн., а 30.04.2010 року за вказаним рішенням відкрито виконавче провадження. При зверненні стягнення на вищевказаним заставний автомобіль, банком було виявлено, що останній незаконно перереєстровано на відповідача ТзОВ «Альфа-Транс». Просять визнати незаконною реєстрацію за відповідачем ТзОВ «Альфа-Транс» заставного вантажного автомобіля, звернути стягнення на вищевказаний вантажний автомобіль, за рахунок якого задовольнити вимоги банку в сумі 509114,22 грн., надати банку право зареєструвати вказаний вантажний автомобіль за попереднім власником - відповідачем [PERSON], з метою подальшої реалізації заставного майна за ринковою ціною, на момент здійснення продажу, стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір. Представник позивача Марченко І.І. в судове засідання подала заяву, в якій підтримала позов з підстав, зазначених у позовній заяві, просив його задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ТзОВ «Альфа-Транс» в судове засідання не з'явилися по невідомих суду причинах, хоча належним чином були повідомлені про місце, день та час розгляду справи, а тому суд зі згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2006 року між Волинською обласною дирекцією «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено генеральну кредитну угоду № 014/01-10/1138, відповідно до умов банк зобов'язався надавати відповідачу кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних угодах, укладених в рамках цієї угоди і які є її невід'ємними частинами, а загальний розмір позичкової заборгованості відповідача за кожен день протягом дії цієї угоди за наданими в її рамках кредитами не повинен перевищувати 25 000 дол. США. (а.с.5-6). Водночас, із кредитного договору № 014/01-10/1139 від 25.12.2006 року укладеного між тими ж сторонами вбачається, що відповідачу було надано кредит в сумі 25 000 дол. США із сплатою 14,5 % річних строком на 60 місяців а з погашення відповідно до графіка погашення. (а.с.7-9). У забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаною генеральною кредитною угодою, між позивачем та відповідачем [PERSON] 25 грудня 2006 року було укладено договір застави автотранспорту, відповідно до умов якого останній надав у заставу автотранспорт - вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM, шасі № [NUMBER], д.р.н. [NUMBER]. (а.с.10-11). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання. Так, із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 21.03.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 509114,22 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14597,86 дол. США, що за курсом НБУ становить 147572,69 грн.; заборгованість за відсотками становить 11661,25 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ - 117885,94 грн., та пеня у розмірі 243655,60 грн. (а.с.23-24). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2009 року із відповідача [PERSON] в користь позивача стягнуто 470893,60 грн. заборгованості за кредитним договором та 1820 грн. судових витрат. 30.04.2010 року старшим державним виконавцем Пирогою С.С. за вищевказаним рішенням суду, було відкрите виконавче провадження та надано боржнику 7-денний строк добровільного виконання рішення суду (а.с.15). У подальшому з метою проведення процедури звернення стягнення на вищевказане майно з метою погашення заборгованості за кредитним договором було виявлено, що відповідачем [PERSON] було здійснена незаконна перереєстрація вищевказаного заставного вантажного автомобіля RENAULT MAGNUM, шасі № [NUMBER], д.р.н. [NUMBER] на відповідача ТзОВ «Альфа-Транс». Згідно із ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Статтею 20 вищевказаного Закону передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Разом з тим, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Водночас, із п. 8 договору застави автотранспорту від 25.12.2006 року вбачається, що заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не будуть виконані. В п. 6 договору застави автотранспорту зазначено, що в разі, коли в момент настання терміну виконання кредитної угоди (в тому числі й достроково) зобов'язання позичальником виконано не буде, заставодержатель має право одержати задоволення з майна або його вартості на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Так, позивач зареєстрував своє право обтяження на вищевказаний заставний автомобіль 24 грудня 2006 року, а перереєстрація майна була проведена 22 квітня 2008 року, тобто на момент діючого обтяження майна, що підтверджується копіями витягу про реєстрацію в Державному реєстру обтяжень рухомого майна, копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційної картки, результатів перевірки за базами даних МВС (а.с.12, 16-19). Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено: якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Якщо відповідно до закону обтяжувач вправі притримати рухоме майно, що належить боржнику, для забезпечення своєї вимоги, пріоритет такого права притримання встановлюється з моменту його реєстрації. Якщо право притримання не було зареєстроване, воно не має пріоритету над зареєстрованими обтяженнями, але має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] не виконуються умови кредитного договору, в порушенням умов договору та законодавства було відчужено заставне майно, що підтверджується належними та допустимими доказами, а також те, що позивач є обтяжувачем із вищим пріоритетом задоволення майнових вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3654 грн., тобто по 1827 грн. з кожного.

Outcome: approved