Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

15.11.2017 року заявник [PERSON], заінтересована особа Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації звернулася в суд з заявою про оголошення особи померлою. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що 27 лютого 2002 року по 04 серпня 2008 року вона та [PERSON] перебували в шлюбі. Від шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Постійної роботи у [PERSON] не було і тому він в кінці 2008 року поїхав на заробітки до Російської Федерації. З того часу він нього ніяких відомостей не надходило. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 05.06.2012 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім з 01.01.2009 року. З того часу минуло більше трьох років, ніяких відомостей про місце перебування колишнього чоловіка не має. Оголошення [PERSON] померлим необхідно заявнику для оформлення матеріальної допомоги на дітей. Просить оголосити [PERSON], [INFO], померлим, днем смерті [PERSON] вважати [INFO]. В судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, 22.02.2018 подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с.42). Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснюється у відсутності представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядають за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року. Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Відповідно до ч.1 ст. 307 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Як встановлено судом, заявник [PERSON] з 27 лютого 2002 року по 04 серпня 2008 року перебувала в шлюбі з [PERSON], який розірвано 04.08.2008 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 04.08.2008 року (а.с.7). В шлюбі у них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.5, 6). Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 05 червня 2017 року [PERSON], [INFO]., визнано безвісно відсутнім з 01 січня 2009 року. (а.с.8) Згідно повідомлення Рожищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Волинській області від 22.02.2018 року № 327/02-14.04-24 [PERSON], народився [INFO] в с.Линівка Рожищенського району Волинської області, про що було складено актовий запис № 9 від 13.03.1980 р. виконавчим комітетом Переспівської сільської ради Рожищенського району Волинської області (а.с.41). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], показали, що є подругами заявника [PERSON] та останній раз бачили її колишнього чоловіка [PERSON] десять років тому. Згідно зі ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про оголошення [PERSON] померлим, оскільки за останнім місцем його проживання відсутні відомості щодо нього більше трьох років. Стаття 47 ЦК України, передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 (v0015700-98 ) від 25.05.98 зазначено, що у справах про оголошення особи померлою суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] судом не може бути встановлено, його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням суду законної сили. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що заяву потрібно задовольнити частково та оголосити [PERSON], [INFO], уродженця с.Линівка Рожищенського району Волинської області померлим від дня набрання законної сили рішенням суду. В решті вимог заяви слід відмовити. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення під час розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 46, 47 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 (v0015700-98 ) від 25.05.98,

Outcome: partial