Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

16.12.2019 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Арцизькій районній державній адміністрації було розглянуто питання щодо негайного відібрання малолітніх дітей у матері [PERSON] , яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріально дітям не допомагає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми взагалі, що зумовило звернення до суду з даним позовом (а.с. 1 - 2). Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року провадження у справі відкрито (а.с. 36). Представник позивача - Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, в особі органу опіки та піклування Мінчев А.І. в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила суд в задоволенні позову відмовити, та пояснила суду, що її неповнолітні діти в теперішній час разом з нею не проживають, а мешкають разом з їх бабусею. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є матір`ю трьох малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.2008 року, доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.2010 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.06.2011 року (а.с. 8 - 10). Батько дітей - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2016 року (а.с. 11). Актом обстеження житлово-побутових умов від 08.09.2016 року підтверджується, що квартира в якій мешкають діти за адресою: [ADDRESS] перебуває у занедбаному стані, в квартирі брудно, неприємний запах, продукти харчування відсутні, по квартирі розкидані брудні речі. За висновками комісії рекомендовано поставити на облік дітей як таких, що перебувають в складних життєвих умовах (а.с. 13). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Арцизької районної державної адміністрації Одеської області № 5 від 09.09.2016 року, поставлено на облік дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що мати ухиляється від виконання своїх обов`язків. Крім цього, рекомендовано Арцизькому районному центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді взяти під супровід родину [PERSON] та за результатами проведеної роботи проінформувати службу у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації Одеської області (а.с. 23). Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на неї накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 184 КУпАП у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок в дохід держави. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] , будучи повторно протягом року притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, [INFO] , громадянка [PERSON] , знаходячись в [ADDRESS] , ухилялася від виконання батьківських обов`язків по догляду за своїми неповнолітніми дітьми - [PERSON] , 2007 року народження, [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2002 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, у зв`язку з чим у неповнолітніх дітей відсутні необхідні умови для проживання та навчання. [PERSON] в судовому засіданні свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП визнала (а.с. 22). 08.02.2017 року проведено обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] , в результаті якого встановлено, що в квартирі брудно, велика купа брудних речей, в будинку неприємний запах, продукти харчування відсутні, діти брудні, голодні, мати знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. За результатами обстеження житлово-побутових умов даної сім`ї комісією зроблено висновок про направлення дітей до дитячого відділення Арцизької ЦРЛ та вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей (а.с. 14). [INFO] року при обстеженні квартири за адресою: [ADDRESS] встановлено, що родина проживає в орендованій однокімнатній квартирі. Квартира забезпечена електропостачанням, водопостачанням, є необхідний запас продуктів харчування. Крім того, працівниками служби у справах дітей була передана гуманітарна допомога від волонтерів. Зі [PERSON] неодноразово проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду щодо її поведінки та догляду за дітьми, вона ознайомлена із наслідками невиконання батьківських обов`язків, передбачених чинним законодавством. За висновками комісії рекомендовано контролювати та допускати пропусків занять дітьми без поважних причин (а.с. 15). 09.08.2017 року при обстеженні квартири за адресою: [ADDRESS] встановлено, що на момент обстеження діти відповідача [PERSON] знаходились в центрі соціально-психологічної реабілітації. В квартирі брудно, неприємний запах, продукти харчування відсутні. За висновками комісії відповідачу [PERSON] рекомендовано провести генеральне прибирання; влаштуватися на роботу та попереджена про недопущення вживання алкогольних напоїв, тютюнових виробів та наркотичних засобів (а.с. 16). 10.04.2018 року при обстеженні квартири за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що квартирі брудно, неприємний запах, мати знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. Зі [PERSON] неодноразово проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду щодо її поведінки та догляду за дітьми, вона ознайомлена із наслідками невиконання батьківських обов`язків, передбачених чинним законодавством. За висновками комісії відповідач не зробила ніяких висновків щодо утримання та виховання своїх малолітніх дітей, які перебували в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської РДА (а.с. 17). Актом обстеження житлово-побутових умов від 22.05.2018 року за адресою: [ADDRESS] встановлено, що в квартирі брудно, неприємний запах, продукти харчування відсутні, розкидані речі. За висновками комісії рекомендовано терміново провести генеральне прибирання, придбати продукти харчування; попереджено [PERSON] про недопущення вживання алкогольними напоями (а.с. 18). 25.09.2018 року при обстеженні квартири за адресою: [ADDRESS] встановлено, що квартирі неприємний запах, запас продуктів харчування майже відсутній, приготованої їжі немає, всюди розкидані речі. За висновками комісії [PERSON] рекомендовано прибрати в квартирі; влаштуватись на роботу; взяти родину під соціальний супровід (а.с. 19). 23.05.2019 року при обстеженні квартири за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в квартирі повна антисанітарія, розкидані речі, посуд брудний, на кухні багато сміття та бруду, продукти харчування відсутні, приготованої їжі немає. За висновками комісії [PERSON] рекомендовано прибрати в квартирі та підтримувати порядок; виконувати батьківські обов`язки відносно до її малолітніх дітей (а.с. 20). Актом обстеження житлово-побутових умов від 09.12.2019 року за адресою: [ADDRESS] встановлено, що родина проживає в орендованій однокімнатній квартирі. Діти мають окремі ліжка без постільної білизни, місце для навчання одне, яке завалене мотлохом, погано освітлюється. В квартирі повна антисанітарія, неприємний запах, розкидані речі, приготованої їжі немає, посуд брудний. За висновками комісії рекомендовано винести питання про невиконання батьківських обов`язків на комісію з питань захисту прав дитини; клопотати до Арцизького ВП ГУНП в Одеській області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності (а.с. 21). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Арцизької районної державної адміністрації від 09.12.2019 року № 1, розпорядженням Арцизької районної державної адміністрації Одеської області № 286/А-2019 від 09.12.2019 року, вирішено негайно відібрати у відповідача малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та тимчасово влаштувати в родину бабусі - [PERSON] (а.с. 5, 6). 09.12.2019 року працівниками служби у справах дітей райдержадміністрації спільно з представниками Арцизького ВП ГУНП в Одеській області та КНП «Арцизька ЦРЛ» на підставі вищевказаного розпорядження було здійснено негайне відібрання у відповідача малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що складено акт про негайне відібрання дітей, яких тимчасово влаштовано до бабусі - [PERSON] (а.с. 7). Також, в судовому засіданні встановлено, що з відповідачем [PERSON] співробітники Арцизького ВП ГУНП в Одеській області неодноразово проводили профілактичні бесіди щодо недопущення вчинення протиправних дій та роз`яснена відповідальність за невиконання батьківських обов`язків по вихованню та догляду за малолітніми дітьми (а.с. 24 - 27), одна, відповідач [PERSON] належних висновків не зробила, та неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП, за невиконання батьківських обов`язків по догляду за малолітніми дітьми (а.с. 28). Суду наданий письмовий висновок органу опіки та піклування - Арцизької районної державної адміністрації Одеської області за № 01-34/2227 від 13.12.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . У висновку, зокрема, вказано, що комісія з питань захисту прав дитини при Арцизькій районній державній адміністрації, дійшла висновку, що мати дітей свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання малолітніх дітей, не турбується про всебічний розвиток, здоров`я, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення (а.с. 3 - 4). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, що згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд звертає увагу, що 13.12.2019 року за № 01-34/2227, Арцизькою районною державною адміністрацією Одеської області, як органом опіки та піклування був наданий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, щодо її малолітніх дітей. З наданого висновку вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідач не була присутня. Було встановлено, що [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків, матеріально дітям не допомагає, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Крім того, факт неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] підтверджується наступними документами: - постановою Арцизького районного суду Одеської області від 06.11.2018 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП (а.с. 22); - повідомленням Арцизького ВП ГУНП в Одеській області № 40/10978 від 04.12.2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП (а.с. 28); - повідомленням Арцизького ВП ГУНП в Одеській області за 2016-2019 роки про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків (а.с. 24 - 27); - інформацією Арцизького закладу ЗСШ І-ІІІ ступенів № 4 від 08.02.2017 року № 7, від 06.12.2019 року № 75 про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків (а.с. 29, 31); - інформацією Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської РДА від 20.02.2017 року № 02-02/90 (а.с. 32); - повідомленням Арцизького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 12.11.2015 року № 01-06-321 про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків (а.с. 30). В судовому засіданні відповідачем не надано суду доказів, що змінилось її ставлення відносно неповнолітніх дітей, які проживають разом з їх бабусею, чим порушено вимоги ст. 84 ЦПК України. Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності відомостей про свідоме нехтування відповідачем батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей. Суд вважає за необхідне зауважити, що позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, тому у кожному випадку слід виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав не дасть дитині полегшення. Позивачем надано суду достатніх відомостей, які безумовно свідчать про злісне ухиляння відповідача від виховання своїх дітей, що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України є підставою для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення її батьківських прав. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би свідчив про виконання нею батьківських обов`язків, чим порушено вимоги ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при винній поведінці когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні з досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріально дітям не допомагає, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, пиячить, діти проживають разом з їх бабусею, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, а також враховуючи, що під час розгляду справи судом не було виявлено належного прояву інтересу до життя дітей з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтованими і підлягають задоволенню. Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57 - 60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов`язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, як орган опіки і піклування в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо її малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Також, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень, оскільки при зверненні до суду із даним позовом позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved