Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

15.04.2014 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON], зазначивши, що 28.09.2013 року, приблизно о 13-00 годині, остання, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та знаходячись за кермом автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху, не впевнившись в безпеці, скоїла наїзд на припаркований її автомобіль «Honda», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортний засіб позивача зазнав технічних пошкоджень. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.10.2013 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та визнано останню винною у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. ПРАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», в якій був застрахований автомобіль відповідача, виплатила позивачу грошові кошти у розмірі 35 712 грн. 30 коп. відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження. Разом із тим, як зазначає [PERSON] їй було завдано більшої матеріальної шкоди. Так, згідно рахунку №22 від 01.10.2013 року ПП [PERSON], який проводив ремонтні роботи, вартість відновлювального ремонту склала 53 480 грн. Враховуючи, що [PERSON] різницю між завданою матеріальною шкодою та виплатою страхового відшкодування не виплатила у добровільному порядку, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 17 767 грн. 70 коп. та судові витрати. У подальшому, під час судового засідання [PERSON] надала до суду уточнену позовну заяву про стягнення з [PERSON] крім зазначених матеріальних збитків ще і моральної шкоди у сумі 10 000 грн., обґрунтовуючи це тим, що протягом тривалого часу після ДТП, яке сталося з вини відповідача вона, у зв'язку з ремонтом, була позбавлена можливості користуватися своїм транспортним засобом. Враховуючи, що вона працює, тому у вказаний час використовувала міський транспорт, що спричиняло їй масу незручностей. Крім того, у неї через емоційні та моральні страждання погіршився стан здоров'я. Під час розгляду справи ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2014 року ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» було залучено у справі у якості третьої особи. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, пояснивши, що дійсно відбулася дорожньо-транспортна пригода, винуватою у її скоєнні згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя, було визнано [PERSON] Разом із тим, автомобіль, яким керувала відповідач був застрахований відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПРАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ». Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження сума матеріальних збитків для позивача склала 36 712 грн. 30 коп. За винятком франшизи у розмірі 1000 грн., яку [PERSON] виплатила [PERSON], страхова компанія перерахувала на рахунок СТО, де відбувався ремонт транспортного засобу позивача. Таким чином, матеріальні збитки позивачу були відшкодовані у повному обсязі, а документи, надані позивачем у судовому засіданні: рахунок на ремонт автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер [NUMBER] на суму 53 480 грн., товарний чек ПП «[PERSON]» та акт прийому-передачі виконаних робіт вважає недопустимими та неналежними доказами, які не підтверджують факт більших матеріальних збитків від ДТП за участю сторін, ніж ті, які зазначені у висновку автотоварознавчого дослідження. Крім того, відповідно до зазначеного дослідження експертом було виявлено, що раніше автомобіль відновлювався ремонтом. Щодо стягнення моральної шкоди, представник відповідача зазначив, що взагалі позивачем не доказаний факт спричинення їй моральної шкоди. Крім того, у задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити, так як [PERSON] не пред'являла відповідні вимоги до страхової компанії, яка б при наявності підстав, відшкодувала моральну шкоду. Представник третьої особи - ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», повідомлений судом належним чином про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До суду надав пояснення, відповідно до яких дійсно 01.07.2013 року між ПРАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відповідним полісом, яким забезпечено транспортний засіб - автомобіль «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 28.09.2013 року сталося ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу. ПРАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» визнала даний випадок таким, що підпадає під дію полісу страхування. Для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] страхова компанія звернулась до судового експерта-автотоварознавця, який провів відповідне дослідження. Експертом, крім пошкоджень, що були завдані в результаті ДТП 28.09.2013 року, було виявлено та зафіксовано сліди попереднього ремонту автомобіля. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту склала 36 712 грн. 30 коп. 19.12.2013 року ПРАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» перерахувало страхове відшкодування у розмірі 35 712 грн. 30 коп. (за виключенням 1000 грн. франшизи) на рахунок СТО, що проводило ремонт автомобіля позивача. Таким чином, представник третьої особи вважає, що страхова компанія виконала свої обов'язки по виплаті страхового відшкодування у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником транспортного засобу - автомобіля «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС № 109614 від 11.11.2008 року (а.а. 12). Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.10.2013 року [PERSON] визнана винною у скоєнні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.09.2013 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, по вул. Новокузнецькій у м. Запоріжжі. Згідно вказаної постанови [PERSON], знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху, не впевнившись в безпеці, скоїла наїзд на припаркований її автомобіль «Honda», державний реєстраційний номер [NUMBER] (власник [PERSON]), який продовжив самовільний рух та скоїв наїзд на автомобіль «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] (власник [PERSON]), який продовжив самовільний рух та скоїв наїзд на автомобіль «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] (власник [PERSON]), після чого місце ДТП покинула. Внаслідок ДТП постраждалі відсутні, автомобілі пошкоджено (а.с. 4). Частина 4 статті 61 ЦПК України, передбачає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 2344505, укладеного між ПРАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON], страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Строк дії полісу - 1 рік, з 00-00 годин 03.07.2013 року до 02.07.2014 року включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю одного потерпілого, - 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, - 50 000 грн., розмір франшизи - 1 000 грн. (а.с. 31). Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року зазначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 ст. 22 цього Закону встановлено правило, згідно якого, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. [PERSON] звернулась до страхової компанії із заявою про грошове відшкодування в порядку Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до направлення ПРАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» судовий експерт [PERSON] провів судове автотоварознавче дослідження, згідно висновку якого № 206/11 від 22.11.2013 року вартість шкоди, спричиненої володільцю автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 36 712 грн. 30 коп. Разом із тим, у висновку зазначено, що вартість робіт складає - 14 076 грн., додаткові розходи - 558 грн., фарбування - 5 260 грн.; запасні частини - 26 804, 18 грн., а всього вартість відновлювального ремонту складає 46 688, 18 грн. (а.с. 47-66). Згідно листа ПРАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на ім'я позивача від 16.12.2013 року страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 35 712 грн. 30 коп., враховуючи висновок експертного автотоварознавчого дослідження та вирахування суми франшизи, яка складає 1 000 грн. (а.с. 5). На підставі страхового акту № АС/2344505-2 від 16.12.2013 року та платіжного доручення № 4053 від 19.12.2013 року, ПРАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» грошові кошти у сумі 35 712,30 грн. перерахувало на розрахунковий рахунок ПП [PERSON]. Таким чином, на думку суду, враховуючи висновки судового автотоварознавчого дослідження, ПРАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» виплатила позивачу страхове відшкодування у повному обсязі, відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом із тим, фактичний розмір спричиненої [PERSON] шкоди в результаті ДТП за участі відповідача складає 53 480 грн. Так, згідно рахунку № 22 від 01.10.2013 року відновлювальний ремонт автомобіля «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 53 480 грн., з них: виконання робіт - 21 740 грн., лакофарбні та видаткові матеріали - 21 740 грн. (а.с.10). Відповідно до товарного чеку від 06.03.2014 року та акту прийому-передачі виконаних робіт ПП [PERSON] здійснив ремонт автомобілю «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER] на загальну суму 53 480 грн. Доказом того, що ПП [PERSON] має право виконувати ремонтні роботи транспортних засобів є: свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] від 21.04.1997 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23.10.2013 року, згідно якого основним видом економічної діяльності ПП [PERSON] є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; свідоцтво платника єдиного податку серії [NUMBER] від 10.01.2012 року на ім'я останнього (а.с. 6-9). Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідач при вчиненні адміністративного правопорушення правомірно володіла та керувала автомобілем «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Цей факт представник відповідача не заперечував та підтвердив його у судовому засіданні. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Згідно до п.12.1. ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотків від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. В судовому засіданні встановлено, що франшизу у розмірі 1000 грн. [PERSON] сплатила позивачу. Зазначене підтверджується розпискою [PERSON] та не заперечується останньою. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов'язана сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою для повного відшкодування завданої нею шкоди у розмірі 16 767 гривень 70 копійок (53 480 - 35 712,3 - 1000). Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. У даному випадку, відповідно до документів, наданих ПП [PERSON] під час ремонту автомобіля позивача були замінені окремі запчастини, які мають певну вартість, але не можуть використовуватися за призначенням. Але, враховуючи відсутність відповідної заяви від представника відповідача щодо передачі замінених запчастин, суд не вирішує це питання. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає зокрема і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст.ст. 9,22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Разом із тим пункт 16 зазначеної Постанови передбачає, що непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] не пред'являла вимоги до ПРАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» щодо відшкодування їй моральної шкоди, тому суд на цій підставі відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що [PERSON] за подачу позову про стягнення матеріальної шкоди сплачувала судовий збір у мінімальному розмірі - у сумі 243 грн. 60 коп., тому, на думку суду, саме зазначена сума підлягає стягненню з [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial