Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

15 травня 2017року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка вказує, що 02.10.2015 року у відділі Центральному ВДРАЦС Миколаївського МУЮ вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Сторони не проживають разом з квітня 2017року та не підтримують сімейних зв'язків. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] [INFO] народження, який проживає разом з позивачем та утримується лише за її рахунок. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на викладене, в уточнених позовних вимогах позивач просила розірвати її шлюб відповідачем та стягнути з останнього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступне. 02 жовтня 2015року у Центральному ВДРАЦС Миколаївського МУЮ, за актовим записом №886 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом Центральним районним у місті Миколаєві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.) Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, сторони не проживають одною сім'єю з квітня 2014року, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 02.10.2015року між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища [PERSON] підлягає задоволенню. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Заводським ВДРАЦС Миколаївського МУЮ 10.03.2016року). Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем та утримується лише за її рахунок, що підтверджується довідкою Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №227 від 04/05/2017року. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якої-небудь взаємної угоди про оплату між позивачем та відповідачем аліментів в добровільному порядку досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а отже при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з часу пред'явлення вимог і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно зі ст. 88 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, а також судові витрати на користь позивача. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial