Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

17.07.2017 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Посилалась на те, що вона працювала у ПАТ « Донецьксталь» - металургійний завод» Філіал «Металургійний комплекс». Згідно з наказом №1 від 27.06.2017 року «О прекращении трудових соглашений с работниками по соглашению сторон в связи с ликвидацией филиала «Металургійний комплекс» ПрАО «Донецксталь» металлургический завод», виданий керівником [PERSON] з 17.03.2017 року було втрачено контроль над підприємством. Також цим наказом всім працівникам було запропоновано звільнитися за згодою сторін. Відповідно до цього, [PERSON] була звільнена 14.03.2017 року за згодою сторін, про що було зроблено відповідний запис у трудовій книжці на ст. 14-17 , які завірені підписом начальника відділу кадрів та відповідною печаткою. 03.07.2017 року [PERSON] звернулася до Волноваського районного центру зайнятості з питанням постановки її на облік, на що їй спеціалістами центру було запропоновано надати довідку про заробітну плату на підприємстві або взяти такі відомості у Пенсійному фонді. Згідно довідки, яку надав УПФУ, заробітна плата [PERSON] за березень 2017 року нарахована не була та Єдиний соціальний внесок не сплачувався Приватним акціонерним товариством з 01.10.2016 року по 14.03.2017 року. Просить суд стягнути з відповідача заробітну плату за березень 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток за весь період затримки несплаченої заробітної плати з квітня 2017 року по липень 2017 року включно. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не з'явився. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність, про відкладення розгляду справи не надав. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов'язки, в рівній мірі кореспондується обов'язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивачка у період часу з 21.02.2008 року по 14.03.2017 року працювала у відповідача, що підтверджується записами в її трудовій книжці (а.с.4,5). Наказом №1 від 27.06.2017 року позивача було звільнено з підприємства у зв'язку згідно з пунктом 1 статті 36 КЗпП України (а.с.9,10). За період роботи позивача їй нараховувалась заробітна платня. У теперішній час заборгованість по заробітній платі перед позивачем не сплачена. Положеннями ст.115 КЗпП України встановлено обов'язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Оскільки відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, що підтверджується наявними у справі доказами, внаслідок цього по сьогоднішній день існує заборгованість у сумі 24868 гривень 01 копійка, тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку. У відповідності до вимог ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Станом на день прийняття цього рішення відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про виплату заборгованості по заробітній платі перед позивачем, тому розрахунок середнього заробітку має відбуватися по день постановлення рішення. У зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки, тобто за період з дня звільнення з 01.04.2017 року по 31.07.2017 року, оскільки фактичного розрахунку проведено не було. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно ч.3 п.3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивачем був наданий до суду власний розрахунок середньоденної заробітної плати: вересень 2016-3585 грн. 98 коп., жовтень 2016-4472 грн. 17 коп., листопад 2016 - 4643 грн. 96 коп., грудень 2016-5072 грн. 22 коп., січень 2017-5010 грн. 72 коп., лютий 2017-5010 грн. 72 коп., (3595.98 + 4472.17 + 4643,96 + 5072.22 + 5010.72 + 5010,72 = 27795.57/6 =4632.62. Вважає що розмір несплаченої заробітної плати за 14 днів березня місяця 2017р. склав 4632 грн. 62коп./30днів х 14 = 2161грн.. 88 коп.) Середня заробітна плата за невикористану відпустку розраховується Постановою КМУ від 08.02.95р. Порядком N 100. З сум заробітної плати за 12 місяців до звільнення: березень 2016 - 3577 грн. 96 коп., квітень 2016-3789 грн. 02 коп., травень 2016-3059 грн. 12 коп.,червень 2016-3355 грн. 74 коп., липень 2016-4727 грн. 05 коп., серпень 2016-3793 грн. 20 коп., вересень 2016-3585 грн. 98 коп., жовтень 2016 -4472 грн. 17 коп., листопад 2016 - 4643 грн. 96 коп., грудень 2016 - 5072 грн. 22 коп., січень 2017 5010 грн. 72 коп., лютий 2017 5010 грн. 72 коп. (3577.96+ 3789.02 + 3059.12 + 3355.74 + 4727.05 + 3793.20 +3595.98 + 4472.17 + 4643.96+ 5072.22 + 5010.72 + 5010.72 =50107.86 /12 місяців = 4175.65 Вважає, що розмір компенсації за невикористану відпустку при звільненні склав 4175 грн. 65 коп.) Вважає що розмір середньої несплаченої заробітної плати за весь період затримки несплаченої заробітної плати склав:квітень 2017 4632 грн. 62коп., травень 2017 4632 грн. 62коп., червень 2017 4632 грн. 62коп., липень 2017 4632 грн. 62коп., а загалом 18530 гривень 48 копійок Нормами ст.10,11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також за принципом диспозитивності суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640 гривень за вимоги майнового характеру.

Outcome: approved