Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

15.09.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що її колишній чоловік [PERSON] - пішов із квартири, ще у лютому 2005 року. На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси «про розлучення», про яке вона дізналася у 2008 році, зареєстрував 19.07.2005р. у Другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ розірвання шлюбу - актовий запис №173. З лютого 2005 року Відповідач за вказаною адресою не мешкав і не мешкає на теперішній час, жодної участі в її утримані не приймає, його особистих речей в квартирі не має. Місце його перебування їй не відоме. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надавав. Треті особи [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Позивач вказує, що приблизно у 1974-1975 роках, її батькові, [PERSON] та членам його родини було надано в користування квартиру [ADDRESS] . У вказаній квартирі були зареєстровані та проживали: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] та їх донька - [PERSON] (позивач). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 06.12.1975р, Жовтневим ЗАГС. Рішенням виконавчого комітету Приморської районної Ради депутатів Трудящих № 64 від 06.02.1976 року, було вирішено, зокрема за заявою [PERSON] (матері позивача) щодо переоформлення лицьового рахунку на її ім`я після смерті її чоловіка [PERSON] . Також, 06.02.1976 року, виконавчим комітетом Приморської районної Ради депутатів Трудящих було видане розпорядження № 93 про відкриття лицьового рахунку на 2 кімнати, пл. 28,6 кв. м., по [ADDRESS] на [PERSON] , сім`я якої складалась з двох осіб. 13.05.1983 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] , виданого 13.05.1983 року Палацем одруження виконкому Одеської міської ради УРСР. Після реєстрації шлюбу відповідача було зареєстровано за вказаною адресою, де сторони і мешкали. У лютому 2005 року [PERSON] виселився з речами із квартири. На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси «про розлучення» відповідач зареєстрував 19.07.2005р. у Другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ розірвання шлюбу - актовий запис №173. З лютого 2005 року Відповідач за вказаною адресою не мешкав і не мешкає на теперішній час. Як вбачається з акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 16.07.2020 року, засвідченого майстром дільниці №5 КП «ЖКС «Фонтанський» та начальником дільниці №5 КП «ЖКС «Фонтанський», за адресою: [ADDRESS] , починаючи з лютого 2005 оку до моменту складання даного акту (липень 2020 року) [PERSON] фактично не проживає, його особисті речі у квартирі відсутні, вселитися в квартиру не намагався. Судом не установлено обставин, які б свідчили про те, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні згаданою квартирою, а так само не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутнім понад встановленого законом строку відповідачем. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що оскільки відповідач не проживає у згаданій квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин, тому він втратив право користування цим жилим приміщенням.

Outcome: approved