Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

16 червня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що їй та її дочці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №82 по вулиці Вишневій в с. Гаразджа Луцького району. В ньому зареєстрований колишній чоловік її дочки, який з 2011 року проживає за іншою адресою. З посиланням на положення статей 383, 405 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком №82 по вулиці Вишнев в с. Гаразджа Луцького району Волинської області. Позивача та третя особа у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Як визначено у частині першій статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не зявився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на неявку сторін у судове засідання у відповідності до правил статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок за адресою Волинська область, Луцький район, с. Гаразджа, вул. Вишнева, 82 (а.с.25-26). Як слідує з будинкової книги на вказаний будинок, в ньому зареєстрований відповідач (а.с.12-13). Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] є колишнім зятем позивача. Шлюб між відповідачем та [PERSON] (дочкою позивача) був розірваний 23 червня 2015 року (а.с.14). Таким чином, позивач та відповідач не є членами однієї сімї. Як слідує з пояснень свідків [PERSON], [PERSON], відповідач дійсно з 2011 року не проживає у спірному будинку. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки [PERSON] дійсно не проживає у спірному будинку більше ніж протягом року, не зявився на виклики суду, а також наразі вже не є членом сімї власників будинку (позивача та третьої особи), суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування житловим будинком №82 по вулиці Вишнева в с. Гаразджа Луцького району Волинської області. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 640,00 грн, тому вказану суму судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved