Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

15.11.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про народження, має батька [PERSON]. 17.10.2017 року він досяг повноліття і виплата аліментів з [PERSON] на його утримання припинилась. Оскільки він продовжує навчання на першому курсі денної форми навчання Національного авіаційного університету, а відповідач матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з нього аліменти на своє тримання у розмірі 1/4 частки його доходів (заробітку) щомісячно за весь час навчання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги та пояснив, що не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина у розмірі 20% заробітку. Вважає, що син користується пільгами, як дитина учасника АТО, щодо оплати за проживання, та отримує від держави стипендію, що підтверджується відповідною довідкою. Зазначив, що приймаючи рішення про свою участь в АТО, він поміж іншого, потурбувався, що його син також матиме з цього користь. А тому вважає, що наявність у сина відповідних пільг, зароблених саме ним, має частково враховуватись, як його участь в утриманні сина. Третя особа, у судове засідання не зявилась причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП №098494 виданого 12.11.1999 року відділом РАГС м. Южноукраїнська Миколаївської області (а.с. 4). Згідно довідки №1936 від 05.10.2017 року [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Національного авіаційного університету, навчально-наукового інституту Компютерних інформаційних технологій м. Києва. Термін навчання з 01.09.2017 року до 30.06.2021 року (а.с. 6). Відповідач в судовому засіданні долучив до матеріалів справи довідку №205 від 19.02.2018 року, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в НАУ за денною безкоштовною формою навчання та за період з листопада 2017 року по січень 2018 року отримав стипендію у розмірі 3540.00 грн.. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Частиною 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Зясувавши обставини справи, суд враховує, що, відповідач має задовільний стан здоровя, працевлаштований, має сталий дохід, а тому в змозі утримувати дитину, яка продовжує навчання. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача, щодо отримання пільг та стипендії [PERSON], оскільки такі надаються державою і не випливають на обєм зобовязань самого відповідача перед повнолітнім сином. На думку суду розмір аліментів у вигляді 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача, буде достатнім для утримання дитини, яка продовжує навчання. Оскільки право на утримання повнолітньої дитини невідємно повязане із її навчанням, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання сина до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2021 року (а.с. 6). Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким є 15.11.2017 року (а.с. 1). У звязку з цим, вимога [PERSON] про стягнення аліментів з 17.10.2017 року, не може бути задоволена судом. Згідно п.1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3) ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 640.00 грн. на користь держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved