overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

16.01.2014 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними та зареєстрований 15.05.1993 виконкомом Ковчинської сільської ради Куликівського району Чернігівської області. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що протягом останніх років подружнього життя вони постійно сварилися, не розуміли та ображали один одного в присутності дітей, що створювало несприятливе середовище в сім'ї, тому вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і проживають окремо. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що примирення є неможливим, а тому просить розірвати їхній формально існуючий шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та зазначив, що чесніше було б вказати дійсні причини розірвання шлюбу, а саме проживання позивача в іншій родині. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 травня 1993 року у виконкомі Ковчинської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження в цей же день зроблено запис за №5. З січня-лютого 2011 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і проживають окремо. Питання проживання дітей вирішено в добровільному порядку. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскiльки між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям сторони вважають не можливим, а тому збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

16. 01. 2014 представник Миколаївського обласного будинку дитини в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], яка народилася [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів їх заробітку /доходу/ з кожного до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. До судового засідання представник позивача не з'явилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася вчасно, причин неявки суду не повідомила, відповідних заяв та документів суду не надавала. Справа відповідно до ст. 224 ЦПК України розглянута за її відсутності з ухваленням у справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області. Вказану дитину відповідно до розпорядження Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області від 20. 11. 2012 № 466-р було направлено до Миколаївського обласного будинку дитини. На теперішній час дитина перебуває на повному державному забезпеченні в Миколаївському обласному будинку дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст. ст. 180-182 СК України батьки забов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На виконання цього обов'язку по рішенню суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я та матеріального положення дітей, платника аліментів, наявності у останнього інших осіб, які знаходяться на його утриманні та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, згідно зі ст. ст. 181-183, ч. 2 ст. 193 СК України суд вважає, що з відповідачів на користь позивача на утримання дитини слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку/доходу/ з кожного відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

16.01.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони зареєстрували шлюб 12.01.2011 р. у виконавчому комітеті Гаврилівської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] - [INFO], яка на даний час проживає з матір'ю. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідачка не піклувалась про створення нормальних сімейних стосунків, безпідставно вчиняла сварки та скандали, під час яких ображала його нецензурними словами. На даний час сторони проживають окремо та не підтримують жодних сімейних стосунків. Крім того вони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру в подальшому зберегти сімейні стосунки у нього немає. Вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та просить шлюб між сторонами розірвати, неповнолітню дитину просить залишити проживати з відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвати шлюбу, неповнолітню дитину просить залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та, з'ясувавши фактичні обставини, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 12.01.2011 р. у виконавчому комітеті Гаврилівської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 2 (а.с. 4). У шлюбі у них народилася дочка [PERSON] - [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони в даний час не підтримують сімейні відносини і не мають наміру підтримувати їх в подальшому, а відносини між ними фактично стали недружелюбними. Їх шлюб існує формально. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в зв'язку з категоричним запереченням сторін. Неповнолітню дочку [PERSON] - [INFO] слід залишити проживати з матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище - [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

16.01.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона з 11.06.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, посилаючись на те, що відповідач є батьком вказаної дитини, однак, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов визнав, не заперечує проти постановлення судового рішення про задоволення позову. Представник відповідача заперечень проти позову також не висловив, дав згоду на задоволення позову. Суд, вислухавши сторони та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, які ніким не оспорюються, вважає за необхідне позов задовольнити та прийняти від відповідача його визнання позову, як таке, що не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до правил ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

16.01.2014р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Родинні відносини припинені з червня 2013 року. Син знаходиться у неї на утриманні. Відповідач проживає окремо від родини, не надає матеріальну допомогу, хоча має таку можливість. В даний час вона ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, і має потребу в матеріальному забезпеченні. Просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісяця до досягнення сином трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши зібрані в справі доказу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2009 року, від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], та батьком дитини вказано відповідача [PERSON] Родинні відносини припинені з червня 2013 року, відповідно до довідки з місця проживання дитина проживає разом з матір'ю. Згідно ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з яким проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст.80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розглядаючи питання про розмір аліментів, враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність будь-яких зобов'язання, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від його доходу. Суд вважає, що цей розмір аліментів буде сприяти забезпеченню потреб позивачки. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у доход державного бюджету м. Краматорська в сумі 243грн. 60коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

16.01.2014 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останніх чотирьох місяців з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою, майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «[PERSON]» (а.с.13). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю, просив шлюб розірвати (а.с.11). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останніх чотирьох місяців, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останніх чотирьох місяців, миритися не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

16.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, вказуючи, що 29.10.2010р. його дядько [PERSON], [INFO], який проживав в [ADDRESS], пішов з дому в невідомому напрямку та до теперішнього часу не повернувся. З того часу відомостей від нього не надходило, його місцезнаходження по теперішній час невідоме. У зв'язку з зникненням [PERSON], 11.04.2012р. Погоребищенським РВ УМВС України у Вінницькій області була заведена розшукова справа, його оголошено в державний розшук, як безвісно зниклу особу. В судовому засіданні заявник просить оголосити [PERSON] померлим, оскільки це йому необхідно для оформлення спадщини. Представник заінтересованої особи - спеціаліст з юридичних питань Погребищенської міської ради Чоловський М.Ф. не заперечував проти задоволення заяви Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших внаслідок надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS] 29.10.2010р. залишив місце проживання і відтоді про нього не має ніяких відомостей. Згідно з довідки Погоребищенського РВ УМВС України у Вінницькій області місце знаходження [PERSON], 11.04.2012р. не відомо, у зв'язку з чим була заведена розшукова справа про оголошено його в державний розшук, як безвісно зниклу особу (а.с.5). Оголошення [PERSON] померлим має для його племінника [PERSON] юридичне значення, оскільки надасть можливість реалізувати право на отримання спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] померлим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

16.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 15 лютого 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис № 49. Від даного шлюбу у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось через різні погляди на життя, шлюб виявився невдалим, і сторони припинили сімейні стосунки. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. В судове засідання сторони не зявилися. До початку розгляду справи сторони надали заяви, згідно яких, просили слухати справу у їх відсутність, відповідач позов визнала, позивач на позов підтримав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 15 лютого 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області укладено та зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за № 49 /а.с.8/. Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їх сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін не надавати строку для примирення, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

16.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.02.2012 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 06, посилаючись на те, що спільне життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, шлюбні відносини фактично припинені з березня 2013 року. [PERSON] має іншого чоловіка, з яким спільно проживає та фактично створила нову сім'ю. Дітей подружжя не має, однак, відповідач відмовилася в добровільному порядку розірвати шлюб, спір про майно відсутній. Отже, оскільки шлюб носить лише формальний характер, примирення між сторонами неможливе, у зв'язку з чим позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] У судове засідання [PERSON] не з'явився, справу просив розглядати за його відсутності на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала, на розірвання шлюбу погоджувалася, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюбу, серія [NUMBER], 14.02.2012 року між [PERSON] та [PERSON] відділом ДРАЦС реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 06 /а.с. 3/. Дітей сторони не мають. Відповідач [PERSON] відмовляється в добровільному порядку розірвати шлюб в органах РАЦС. Судом встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

16.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 19.01.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сімейно - шлюбні відносини з відповідачем припинені у зв'язку з втратою взаєморозуміння, різні погляди на взаємовідносини у сім'ї, на роль чоловіка та жінки у сім'ї та на виховання дитини. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлені, відповідач заперечень проти позову не надав ( а.с. 11-13 - повідомлення) Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, просила суд залишити їй прізвище [PERSON] ( а.с. 9 - заява). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.01.2007 року у Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 12 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. (а.с.5 копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач [PERSON] надала заяву про залишення їй прізвища - [PERSON], суд вважає за необхідне залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved