Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

16 березня 2020 року позивачка звернулась із позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно до досягнення донькою повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивувала тим, що 04 грудня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб, під час якого [INFO] народилась донька Аріадна. Позивачка проживає із донькою окремо від відповідача. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання доньки, матеріально не допомагає. Ухвалою суду від 30 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 10 червня 2020 року. Відповідач направив до суду відзив на позов, в якому вказав, що сплачує добровільно аліменти на утримання доньки в сумі 1000 грн., які перераховує на картку позивачки. На даний час він не працевлаштований, оскільки 15 травня 2020 року звільнений з роботи. Не відмовляється від утримання доньки у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, ухвалює рішення без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, установив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 04 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб (а.с.4). Сторони \~ є\~батьками \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~ (а.с.5). Малолітня [PERSON] проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка №200967 від 18 березня 2020 року (а.с.6). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною першою статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня 2020 року визначено у розмірі 1779, 00 грн, з 01 липня 2020 року - 1859, 00 грн, з 01 грудня 2020 року - 1921, 00 грн. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивачка на підтвердження своїх вимог щодо необхідності стягнення аліментів на малолітню доньку вказала про обов`язок відповідача утримувати її. Суд вважає такі доводи обґрунтованими, з огляду на пряму вказівку на це у статті 180 СК України. Відповідач у відзиві на позов вказав, про можливість сплати аліментів на доньку в мінімальному розмірі, визначеному законом. Також вказав, що він приймає участь в утриманні дитини, оскільки періодично сплачує аліменти на доньку шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивачки. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що утримання дитини, це не право, а обов`язок батьків щодо дитини, якій таке утримання необхідне для підтримання життєдіяльності (їжа, одяг, лікування тощо). Посилання відповідача на те, що він добровільно утримував дитину не є підставою для відмови у стягненні аліментів на неповнолітню дитину, оскільки сторони самі визначають спосіб виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Сплата аліментів у добровільному порядку, відбувається за домовленістю батьків, в тому числі шляхом укладення письмового, нотаріально посвідченого договору, однак сторони такої домовленості не досягли, доказів протилежного суду не надано. Оскільки малолітня дитина проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд вважає підставним стягнення аліментів з відповідача на доньку [PERSON] . При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує,\~що позивачка\~не надала\~суду жодних\~доказів на\~підтвердження матеріального\~стану відповідача,\~даних щодо\~його доходу,\~місця роботи,\~наявності утриманців, інших обставин, які суд враховує при визначенні розміру аліментів, будь-яких клопотань про витребування таких доказів суду не заявляла. Водночас і відповідач не надав суду доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утриманні доньки. Таким чином суд, враховуючи взаємний обов`язок\~обох батьків\~по \~утриманню дитини,\~ інтереси дитини, яка потребує\~матеріальної допомоги,\~зважаючи на\~реальні і\~розумні потреби\~в матеріальному\~утриманні дитини,\~встановлені обставини,\~що мають\~значення в\~їх сукупності,\~ вважає\~справедливим встановлення\~аліментів у розмірі 1700 гривень щомісячно. Також суд вважає, такою, що не відповідає нормам закону вимогу позивачки про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивачка чітко визначила розмір аліментів у твердій грошовій сумі (фіксованій сумі) і він перевищує мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину. Частина друга статті 182 СК України застосовується при стягненні аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини і слугує для захисту прав та інтересів дитини у разі недостатності заробітку платника аліментів для стягнення мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial