Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

16 червня 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 лютого 2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 21, від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є те, що одруження із відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалось, шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільного бюджету припинено, вони втратили почуття один до одного, проживають нарізно. Майнового спору не мають. Примирення не вбачає можливим, тому просить шлюб між сторонами розірвати, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання сторони повторно не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, просить не стягувати із відповідача на його користь сплачений судовий збір, відповідач позов визнає повністю, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22 лютого 2001 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 21 (а.с.4 - свідоцтво про укладення шлюбу), від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.18, 19 - копії свідоцтв про народження). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Примирення сторін не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача, оскільки наданий судом сторонам строк на примирення позитивних результатів не дав, позивач наполягає на розлученні. Відповідач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. Судові витрати відповідно до клопотання позивача не підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved