Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

16 листопада 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2018 року позов залишено без руху, а позивачеві запропоновано усунути недоліки з дотриманням вимог п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 12 грудня 2018 року позивачем надано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2019 року по справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, а провадження по справі зупинено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 року провадження по справі було поновлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року було вирішено питання про виправлення описки. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено Орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року по справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, а провадження по справі зупинено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року провадження по справі було поновлено, проведення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою від 18 липня 2019 року, скасовано. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року призначено повторну судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ Київської обласної ради «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи»; провадження по справі зупинено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року провадження по справі було поновлено, проведення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою від 27 листопада 2019 року, скасовано. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року по справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, а провадження по справі зупинено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року підготовче провадження по справі було закрито і справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про відновлення підготовчого провадження було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року від Шевченківського ВДРАЦС у м. Дніпрі було витребувано копію актового запису про народження дитини, у задоволенні заяви в іншій частині було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року заяву [PERSON] про виклик та допит свідків було задоволено частково. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про призначення додаткової судової молекулярно-генетичної експертизи було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року [PERSON] у задоволенні відводу судді Приходченко О.В. було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року заяву [PERSON] про відвід судді Приходченко О.В. було залишено без розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про виклик та допит судового експерта в режимі відеоконференції було відмовлено. Позивач у своєму позові, ході судового розгляду, а його представник у судовому засіданні, посилалися на те, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16 лютого 2008 року, який рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2010 року було розірвано. За час перебування у зареєстрованому шлюбі народилася донька, [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження дитини батьком вказано позивача. Після народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , між сторонами почали виникати сварки та конфлікти на підставі походження дитини, оскільки у позивача з`являлися сумніви стосовно свого батьківства щодо дитини. У 2009 році подружжя припинило шлюбні відносини. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі ј частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. На теперішній час у позивача наявні обґрунтовані сумніви щодо свого біологічного батьківства щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . За результатами проведених судових генетичних експертиз було встановлено, що біологічне батьківство позивача по відношенню до дитини виключається. Зазначали, що до реєстрації шлюбу вони з відповідачем проживали разом з листопада 2007 року періодично. Під час вагітності позивач відвідував з [PERSON] лікаря, був присутнім під час пологів, при реєстрації народження дитини в органах ВДРАЦС був присутній разом з відповідачем, хто саме підписував документи про реєстрацію дитини, позивач не пам`ятає. Оскільки він не є біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , бажає аби дитина знала свого справжнього батька. Просили суд виключити відомості про позивача як батька [PERSON] з актового запису про її народження № 1238 від 30 вересня 2008 року; в актовому записі про народження [PERSON] відомості про батька записати за заявою матері відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України; Шевченківському районному у місті Дніпрі відділу державної РАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] № 1238 від 30 вересня 2008 року та видати повторне свідоцтво про народження. Відповідач [PERSON] та її представник ході судового розгляду посилалися на те, що обставини, зазначені позивачем у позовній заяві, не відповідають дійсним обставинам. Сторони познайомилися у вересні 2007 року, мали близькі стосунки. Про вагітність відповідач дізналася на початку січня 2008 року, у зв`язку з тим, що у відповідача на початку січня 2008 року помер дід, шлюб зареєстрували 16 лютого 2008 року, на 41-й день по його смерті. Позивач часто йшов з родини до інших жінок, потім повертався в родину. Після розірвання шлюбу у 2010 році, за рік сторони поновлювали стосунки та фактично проживали разом. Висновок експертизи є неналежним доказом, за формою не відповідає затвердженій методиці. Методику, на підставі якої було проведено дослідження, не затверджено. Стосунки з позивачем вони декілька раз припиняли, потім знову поновлювали. У своїй заяві від 08 листопада 2021 року, яку було направлено 08 листопада 2021 року до суду засобами електронного зв`язку, відповідач просила справу розглядати за її відсутності у зв`язку з хворобою, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної РАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, у своїй заяві до суду просила справу розглянути за відсутності свого представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради у ході судового розгляду зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просила ухвалити рішення відповідно до положень чинного законодавства. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті у ході судового розгляду справи докази, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16 лютого 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2010 року (т. 1 а.с. 31). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 29). Згідно з копією актового запису про народження № 1238 від 30 вересня 2008 року, відомості про батька внесено на підставі актового запису про шлюб № 48 від 16 лютого 2008 року за заявою позивача (т. 2 а.с. 60). Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2010 року із [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 30). Розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , 15 вересня 2008 року, станом на 01 липня 2019 року складає 59\~857 гривень 16 коп. (т. 1 а.с. 234). Висновком експерта № 103-134-2020 від 13 липня 2020 року, який було виготовлено Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, встановлено, що біологічне батьківство позивача відносно дитини, [PERSON] , [INFO] , виключається (т. 1 а.с. 165-167). Також у судовому засіданні в якості свідків було допитано [PERSON] і [PERSON] . У своїй заяві від 08 листопада 2021 року відповідач заявила про відмову від допиту свідків [PERSON] і [PERSON] . Свідок [PERSON] судові пояснив, що він знайомий зі сторонами з 2008 року, раніше працював з позивачем в РК «Дніпро». З відповідачем він познайомився, коли в її квартирі треба було полагодити сантехніку. На той час позивач і відповідач проживали у будинку позивача на кварталі (сел. Мирний), дитина вже народилася. Після ремонту сантехніки здружилися, позивач з дружиною запрошували його з родиною в гості, бачилися родинами приблизно раз на два місяці. Сварок з приводу дитину при ньому не було. Чи перебували сторони у зареєстрованому шлюбі, свідкові не відомо. Відомо, що подружжя [PERSON] припиняло свої відносини, потім поновлювало, про причини їх припинення він не знає. Коли і як дитина народилася, хто забирав з пологового, та хто реєстрував народження дитини свідкові невідомо. Останнього разу бачив дитину років з чотири тому. Про інших чоловіків у відповідача йому не відомо, позивач вважав себе батьком [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила, що вона є сестрою відповідача, а позивач колишній зять. У січні 2008 року вона познайомилася з позивачем, коли сестра приїхала з ним на знайомство з батьками. Про спільне проживання їй відомо не було. 16 лютого 2008 року сторони зареєстрували шлюб, [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Проживали сторони у будинку у сел. Мирному, кому належав будинок, свідок не знає. Вперше до сторін вона приїхала на хрестини [PERSON] , які були через 2-3 місяці після її народження. Позивач визнавав своє батьківство по відношенню до доньки, був присутній на пологах, саме позивач повідомив, що народилася дівчинка. Народження дитини реєстрував [PERSON] , оскільки пологи у відповідача пройшли важко. З позивачем вона не бачилася років п`ять. Шлюб розірвали у 2012-2013 роках, потім знову поновлювали стосунки, проте, на теперішній час розійшлися остаточно. Сварки між сторонами траплялися з приводу жінок, які з`являлися у позивача. З приводу походження доньки у сторін конфліктів не було. Про наявність інших чоловіків у відповідача свідкові не відомо. Частиною 1 статті 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.\~2\~цієї ж\~статті СК\~України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. З урахуванням того, що висновком експерта № 103-134-2020 від 13 липня 2020 року, який було виготовлено Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно дитини, [PERSON] , [INFO] , виключено, у заяві від 08 листопада 2021 року відповідач зазначила, що претензій не має, погоджується з будь-яким рішенням, суд вважає позовні вимоги в частині виключення відомостей про [PERSON] як батька з актового запису про народження [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З урахуванням того, що позовні вимоги про виключення відомостей про позивача як батька з актового запису про народження [PERSON] задоволені, то згідно з положеннями ч. 1 ст. 135 СК України відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] повинні бути записані за заявою відповідача. Що стосується вимог про видачу Шевченківським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повторного свідоцтва про народження та внесення в актовий запис відповідних змін, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки зазначений відділ РАЦС не був заявлений позивачем у справі в якості відповідача, що унеможливлює задоволення цих позовних вимог. Щодо заяв відповідача про визнання висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи недопустимим доказом суд зазначає наступне. Підстави, які зазначено відповідачем у заяві про визнання висновку експерта недопустимим доказом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки нею надається оцінка професійності судового експерта під час проведення дослідження та складення безпосереднього висновку експерта. Разом з тим, стороною відповідача судові не надано доказів, які би свідчила про некомпетентність судового ксперта, яким було виконано висновок № 103-134-2020 від 13 липня 2020 року. Крім цього, Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 «Калачова проти Російської Федерації», § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, не вбачається підстав для визнання зазначеного доказу недопустимим. Що стосується посилань сторони відповідача, що позивач визнавав себе батьком дитини, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки під час вагітності, пологів та певний час після народження дитини позивач був впевнений, що він є біологічним батьком [PERSON] , а тому є цілком логічним на той період часу визнання ним свого батьківства відносно дитини. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 2 114 гривень 40 коп. (т. 1 а.с. 1, 2), який, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial