Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

17.10.2017 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що розташоване в [ADDRESS], а саме на: прибудову до житлового будинку, що позначена в технічному паспорті виданому 13.02.2017 ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» - «а1», навіс - «а2», сарай - «в», вбиральню - «Г», гараж - «Е», сарай - «Ж», літню кухню - «З», погріб вхідний - «К», сарай - «Л», навіс - «М», навіс - «Н», навіс - «О». Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що у 1995 році позивач побудував будинок з господарсько-побутовими будівлями на земельній ділянці по вул. Шкільна, 21а в с. Білухівка, яка виділена під забудову. У 2000 році позивачем самовільно добудовано вказані вище об'єкти. Позивач є одноосібним власником будинку, а також земельної ділянки під ним. У вересні 2017 позивач виявив намір прийняти самочинно побудовані будівлі в експлуатацію, проте Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції йому відмовлено і повідомлено про необхідність визнати право власності на майно в судовому порядку, після чого таке може бути введене в експлуатацію. За результатами проведеного технічного обстеження встановлено можливість безпечної експлуатації самочинно побудованих будівель. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позовної заяви і просили задовольнити такі, із зазначених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що господарські будівлі дійсно були збудовані позивачем на його земельній ділянці, претензій сільська рада не має. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій директор Департаменту просив розглядати справу за відсутності їхнього представника, за наявними у справі матеріалами, відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі державного акту серії [NUMBER] позивач є власником земельної ділянки в с. Білухівка, площею 0,18 га, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с. 6). Рішенням Білухівської сільської ради від 22.07.1994 [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку і господарських будівель на земельній ділянці площею 0,25 га (а.с. 7). В цей же день [PERSON] видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (а.с. 10-11). Актом, що складений у 2000 році, прийнято в експлуатацію закінчене будівництво по [ADDRESS] від забудовника [PERSON], а саме: житловий будинок - А-1, гараж - Б, погріб - Д, сарай - В (а.с. 8-9). З технічного паспорта, виготовленого станом на 13.02.2017, встановлено, що на даний час на території будинку знаходяться самочинно побудовані прибудова до житлового будинку, що позначена в технічному «а1», навіс - «а2», сарай - «в», вбиральня - «Г», гараж - «Е», сарай - «Ж», літня кухня - «З», погріб вхідний - «К», сарай - «Л», навіс - «М», навіс - «Н», навіс - «О» (а.с. 17-22). Позивач звертався до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області з метою прийняти їх в експлуатацію, де йому відмовлено і роз'яснено, що прийняття в експлуатацію можливе лише після вирішення в суді питання щодо права власності на самочинно побудовані будівлі (а.с. 23). Позивачем долучено до матеріалів справи звіт №11/11 від 25.11.2017 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж господарських будівель в [ADDRESS], де у висновку підтверджено можливість використання житлового будинку та господарських будівель і вказано, що об'єкти закінченого будівництва - прибудова, навіс, сарай, вбиральня, гараж, сарай, літня кухня, погріб вхідний, сарай, навіс, навіс та іще один навіс - придатні для введення в експлуатацію. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частиною 3 даної статті визначено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи, що позивач є власником земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, а також будматеріалів, з яких самочинно побудовано прибудову, навіс, сарай, вбиральню, гараж, сарай, літню кухню, погріб вхідний, сарай, три навіси, з метою захисту прав власника майна, суд вважає необхідним застосувати ст. 376 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що розташоване в [ADDRESS].

Outcome: approved