Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

17.02.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. 23.02.2021 року отримано відповідь щодо місця реєстрації відповідача, і відкрито провадження по даній справі. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що 11.06.2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1004. Сторони мають малолітню донку - [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, і суперечить її волі та інтересам. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, і саме тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач, повідомлена\~належним чином у судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила розглядати справу у її відсутність та не заперечувала проти заочного ухвалення рішення, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідачу направлялась судова повістка про виклик у судове засідання разом з матеріалами позову за адресою місця реєстрації, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти: «за зазначеною адресою не проживає» /а.с.15/. При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки суд не повідомив. Тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута у його відсутність. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 11.06.2014 року\~Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 1004 (свідоцтво про шлюб серії\~ [NUMBER] ) /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. Сімейне життя у подружжя не склалося. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України, встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У зв`язку з тим, що під час підготовки справи до розгляду були виявлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позиції інтересів подружжя, суд не надавав строку на примирення і приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та задовольняє його в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved