overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

16 січня 2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 6900,00 грн. у вигляді встановленного кредитного ліміту на ккаатковий рахунок. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 16 травня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 13073,24 грн., заборгованність за кредитом 6733,13 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 1624,84 грн, заборгованність за пенею 2900,00 грн, штрафи 750,00 грн., а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 598,73 грн., з них 34,07 грн внесено коштів на погашення заборгованності з 01.09.2015 року., всього загальна сума забогованості склала 13073,24 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 січня 2011 року в розмірі 13073,24 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, згідно заяви просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 16 січня 2011 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 6900,00 грн. у вигляді встановленного кредитного ліміту на ккаатковий рахунок.. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 16 травня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 13073,24 грн., заборгованність за кредитом 6733,13 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 1624,84 грн, заборгованність за пенею 2900,00 грн, штрафи 750,00 грн., а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 598,73 грн., з них 34,07 грн внесено коштів на погашення заборгованності з 01.09.2015 року., всього загальна сума заборгованості склала 13073,24 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

16 січня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14538,30 грн., заборгованність за кредитом - 1792,05 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8977,76 грн, заборгованість за пенею та комісією -2600,00 грн, а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 668,49 грн., всього загальна сума забогованості склала 14538,30 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 січня 2013 року в розмірі 14538,30 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 16 січня 2013 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14538,30 грн., заборгованність за кредитом - 1792,05 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8977,76 грн, заборгованість за пенею та комісією -2600,00 грн, а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 668,49 грн., всього загальна сума заборгованості склала 14538,30 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

16 січня 2013 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, відповідно до умов якого останній надано кредитні кошти на умовах строковості, платності та повернення. В травні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту станом на 04 квітня 2017 року в сумі 47 670 грн. 44 коп. На обґрунту-вання своїх вимог позивач зазначив, що відповідач не виконує зобов'язання по поверненню грошових коштів в результаті чого утворилась заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просять справу розглянути без їх участі, позов підтримують. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК Украї-ни, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 16 січня 2013 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кре-дитний договір, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, відповідно до умов якого останній надано кредитні кошти на умовах строковості, платності та повернення. Відповідачем не було виконано зобов'язання по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого станом на 04 квітня 2017 року утворилась заборгова-ність в сумі 47 670 грн. 44 коп., з яких: прострочене тіло кредиту - 32 724 грн. 91 коп.; заборгованість за відсотками - 14 945 грн. 53 коп. Ці обставини підтверджуються: заявою №001-22515-160113 від 16 січня 2013 року; розрахунком заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кре-дит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позича-льник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від по-зичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного за-конодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діло-вого обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, що [PERSON] не ви-конала взяті на себе зобов'язання по кредитному договору в результаті чого ста-ном на 04 квітня 2017 року утворилась заборгованість в сумі 47 670 грн. 44 коп., а тому заборгованість з відповідача підлягає стягненню в примусовому порядку. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районого управління юстиції Хмельницької області 07 листопада 2009 року, актовий запис № 247, посилаючись на непорозуміння між ними та небажання разом проживати. Від даного шлюбу є малолітня дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні пояснив суду, що шлюбні відносини з відповідачкою не підтримує протягом двох років, наполягає на задоволенні позовних вимог, вважає, що примирення між ними та збереження їх сім'ї неможливе. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і в наданий судом для примирення строк не помирилися. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження, показаннями сторін і ніким не оспорюються. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я [PERSON] розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 09 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції, актовий запис № 158. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09 липня 2008 року, від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось, з вересня 2011 року припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. За таких обставин примирення і подальше збереження сім'ї неможливе. Просить позов задоволити та розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить розірвати шлюб. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, поснила, що з 2011 року проживає з іншим чоловіком. Позов не визнає з тих підстав, що позивач є інвалідом першої групи і його обманним шляхом можуть позбавити житла. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши наявні письмові докази, а саме: свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.22), копію довідки до акта огляду МСЕК (а.с. 3, 14), копію паспорта [PERSON] (а.с.4, 15), копію пенсійного посвідчення (а.с. 13), копію акта від 13.01.2012 року (а.с. 7), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час (понад шість місяців) не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвища сторін не змінюються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначив, що з відповідачкою по справі перебуває в шлюбі з 29 березня 2013 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Новосевастопольської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 03. Подружнє життя в сторін не склалося через різні погляди на життя, шлюбні стосунки між ними припинені. Дітей від шлюбу не мають. Позивач вважає, що зберегти сім'ю не можливо, однак відповідачка відмовляється розірвати шлюб в добровільному порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Позивач та відповідачка уклали шлюб 29 березня 2013 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Новосевастопольської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 03 (а.с.4). Через несумісність характерів сторони припинили сумісне проживання. Позивач вважає, що їхню сім'ю зберегти не можливо, так як це суперечить його інтересам. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 04 березня 1989 року. Від подружнього життя мають двох повнолітніх доньок. Однією сім'єю проживали до серпня 2013 року. З цього часу їх сім'я фактично розпалась у зв'язку з тим, що відповідачка зрадила йому та пішла жити до іншого чоловіка Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачкою не можливе, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просив розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, з позовом згодна. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 04 березня 1989 року у відділі РАЦС Білопільського райвиконкому Сумської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №26. Після укладення шлюбу відповідачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 5). Як вбачається з позовної заяви, причиною розпаду сім'ї стала подружня зрада. Стосунки, які виникли між подружжям, роблять неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно заяви [PERSON], останній відмовився від стягнення з відповідачки сплаченої при зверненні з позовом до суду суми судового збору. У відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а також зважаючи на те, що від відповідачки не надійшла заява про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачкою, через постійні сварки і непорозуміння між ними, не можливе, вони проживають окремо і сімейні стосунки не підтримують. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позивач свій позов підтримав, відповідачка позов визнала. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 14 вересня 1994 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, сторони проживають окремо. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] Однак позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю проведення державної реєстрації права власності спадкодавця. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO], був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] [PERSON], як єдина спадкоємиця за заповітом не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю проведення державної реєстрації права власності спадкодавця, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно встановити факт набуття права приватної власності [PERSON], який помер [INFO]. на житловий будинок [ADDRESS] та визнати за нею право приватної власності на 5/6 частин житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому державного акта на право приватної власності на землю серії ЧН, виданого 04 квітня 1996 року, посилаючись на те, що в ньому невірно записано його прізвище. Встановлення даного факту необхідно заявнику для реєстрації права власності на будинок. Представник заявника у судове засідання подала заяву про розгляд заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа без її участі, зазначивши, що її підтримує. Представник заінтересованої особи - Чернігівської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування земельної ділянки від 25 березня 1996 року, [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 607 кв.м., яка знаходиться в м. Чернігові по [ADDRESS] (а/с 7). На підставі договору дарування від 25 березня 1996 року виконкомом Чернігівської міської Ради народних депутатів 04 квітня 1996 року [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю площею 607 кв.м., яка розташована в м. Чернігові по [ADDRESS] для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарчих споруд (а/с 4). З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН, виданого 04 квітня 1996 року, вбачається, що у ньому була допущена помилка при написанні прізвища заявника, а саме: зазначено, що державний акт на право приватної власності на землю видано «[PERSON]», замість «[PERSON]». Відповідно до даних паспорта заявника, його прізвище, ім'я та по батькові - [PERSON] (а/с. 5-6). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому засіданні доведено, що державний акт на право приватної власності на землю серії ЧН, який виданий 04 квітня 1996 року належить [PERSON]. Встановлення даного факту необхідно заявнику для реєстрації права власності на будинок, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач в квартирі [ADDRESS] прописаний, але фактично не проживає, однак залишається зареєстрованим, а тому позивач просить його позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Треті особи в судовому засіданні проти позову не заперечили. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved