Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

17.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про скасування арешту її майна, накладеного ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 09.02.2007 року з посиланням на наступне. Вона є власницею будинку № 6 по вул. 8-го березня у м. Святогірську Донецької області. На теперішній час вона вирішила розпорядитися своїм майном, однак зясувалося, що на цей будинок накладено арешт та виконавче провадження знаходиться на примусовому виконанні у відділ державної виконавчої служби Словянського управління юстиції. Як їй стало відомо, ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 09.02.2007 року було накладено арешт на буд. № 6 по вул. 8-го Березня у м. Святогірську, однак, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно помилково вказано, що власником вищезазначеного будинку є [PERSON]. Однак, [PERSON], згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником будинку № 6 по провулку 8-го Березня в м. Святогірську Донецької області. Через допущену помилку вона не може розпорядитися власним майном, право на що дає їй ст. 391, 392 Цивільного кодексу України. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. Надала заяву про розгляд справи у її відсутності за участі її представника адвоката [PERSON] Представник позивачки [PERSON] у судове засідання не зявився. Направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області явку свого представника у судове засідання не забезпечив, однак, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просив прийняти рішення згідно діючого законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину від 23.05.1993 року належить будинок № 6 по вул. 8-го Березня в м. Святогірську Донецької області (а.с.7-8). Також, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДН № 041244 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка в м. Святогірську по вул. 8-го Березня, 6 (а.с.13). Ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 09.02.2007 року у рамках цивільної справи за позовом [PERSON] про визнання свідоцтва про прийняття спадщини недійсним, було накладено заборону на відчуження нерухомого майна, серед обєктів якого знаходився і будинок № 6 по вул. 8-го Березня в м. Святогірську Донецької області (а.с.18). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Словянському районі [PERSON] від 16.02.2016 року було накладено арешт на буд. № 6 по вул. 8-го Березня в м. Святогірську та оголошено заборону на його відчуження (.а.с.20). Власником будинку зазначено [PERSON]. На підставі даної ухвали суду 23.02.2007 року за № 4541471 Першою Словянською державною нотаріальною конторою було накладено арешт на буд. № 6 по вул. 8-го Березня в м. Святогірську (а.с.19). Відповідно до Акту приймання-передачі межових знаків земельної ділянки на зберігання від 19.12.2015 року (а.с.14), власниками суміжних земельних ділянок зазначено: по вул. 8-го Березня в м. Святогірську [PERSON], по провулку 8-го Березня в м. Святогірську [PERSON] Отже, [PERSON] є власником будинку по провулку 8-го Березня в м. Святогірську. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно вимог\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3\~ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Згідно з положеннями ч. 4\~ст. 154 ЦПК України, особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Беручи до уваги той факт, що [PERSON] не є стороною у цивільній справі за позовом [PERSON] про визнання свідоцтва про прийняття спадщини недійсним, однак, допущена помилка у накладенні арешту на її будинок по вул. 8-го Березня в м. Святогірську, а не будинок [PERSON] по провулку 8-го Березня, що позбавляє позивачки прав, як власниці майна, суд всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 58, 59 ЦПК) вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими і в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимоги [PERSON] про зобовязання ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.02.2007 року, суд вважає дані позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки існує певна процедура щодо порядку внесення змін до єдиного реєстру заборон відчуження, яка визначена Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Outcome: partial