Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

16.12.2014 року позивач звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON], третьої особи [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що від проживання та шлюбу з відповідачем вони мають спільних дітей - доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей, що й змусило позивача звернутись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі по 1/5 частині всіх видів заробітку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, хоча була належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, завчасно подала до канцелярії суду письмову заяву згідно якої уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання 3 неповнолітніх дітей у розмірі по 1/10 частці його доходів на кожну дитину, починаючи з 16.12.2014 року до досягнення дітьми повноліття. Розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився також, подав письмову заяву в якій беззаперечно визнав уточнені позовні вимоги та незважаючи на наявність інших аліментних зобов'язань, не заперечував на їх задоволенні. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] не з'явилась, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про необхідність подальшої сплати відповідачем на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку та недопустимість їх зменшення. Суд, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, враховуючи факт визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст.181 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що 22.06.2012 року між позивачем [PERSON] /дошлюбне прізвище - Степаненко/ та відповідачем [PERSON], керівником відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького МРУЮ Чернігівської області був зареєстрований шлюб, про що 22.06.2012 року в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 141, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 22.06.2012 року /а.с.4/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.12.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, відповідач - [PERSON] є батьком народженої під час спільного проживання з позивачем доньки - [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.01.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, відповідач - [PERSON] є батьком народженої під час шлюбних відносин з позивачем доньки - [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.01.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, відповідач - [PERSON] є батьком народженої під час шлюбних відносин з позивачем доньки - [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Відповідно до посвідчення № [NUMBER], виданого 12.06.2014 року, позивач та відповідач є батьками багатодітної сім'ї /а.с.8/. Як вбачається з довідки № 024/1-09 3636 від 11.12.2014 року, виданої комітетом самоорганізації населення № 1 центрального мікрорайону, неповнолітні діти позивача проживають разом з нею /а.с.9/. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейним кодексом України гарантовано згідно до ст.141, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання та виховання дітей. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов'язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами глави 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч.ч.1-3 ст.181 СК України визначено що, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані зокрема і в грошовій формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 16.12.2014 року, відповідачу по справі, було запропоновано, в разі невизнання позовних вимог, надати письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються /а.с.12/. 29.12.2014 року до канцелярії суду відповідачем [PERSON] було подано заяву в якій висловлено свою позицію про визнання уточнених позовних вимог, погодившись на стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх доньок в розмірі по 1/10 частці всіх видів його заробітку /доходу/ щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.12.2014 року до досягнення дітьми повноліття, що узгоджується з положеннями ч.1 ст.174 ЦПК України. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову /ч.1 ст.191 СК України/. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, майновий стан відповідача та його стан здоров'я, наявність інших аліментних зобов'язань. Окрім того, суд бере до уваги і той факт, що відповідач є молодою особою працездатного віку, спроможний і зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх доньок. Разом з тим, відповідно до виконавчого листа № 2-626/2010 р. від 23.04.2010 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], 2002 р.н. та [PERSON], 2009 р.н. аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. За цих, безпосередньо встановлених у суді фактичних обставин справи, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач на даний час неналежно виконує обов'язки по утриманню неповнолітніх дітей, зваживши на її матеріальні та духовні потреби, а також стан здоров'я, наявність інших аліментних зобов'язань, з врахуванням положень ч.4 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», суд вважає за необхідне та справедливе, відповідно до вимог ст.183 СК України, з метою забезпечення принципу пріоритету інтересів дітей, присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/10 частині всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2014 року до досягнення дітьми повноліття (1-1/3=2/3; 70%=7/10; 7/10-2/3=1/30:3=1/10). Визначений судовим рішенням розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати дітей, яким бракує коштів та після сплати аліментів в розпорядженні відповідача залишаються кошти, які з врахуванням положень ч.4 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», достатні для забезпечення його нормальної життєдіяльності. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вказана норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved