Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

17.08.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 10.02.2015 року позивач позичив грошову суму в розмірі 750 доларів США [PERSON], для здійснення підприємницької діяльності, що підтверджується розпискою від 10.20.2015 року, підписаною власноруч відповідачем. Всю суму позики відповідач зобовязався повернути до 20.12.2015 року. Однак після спливу зазначеного строку, відповідач позичені кошти не повернув та не сплатив проценти за користування позикою. Позивач звертався до відповідача з вимогою повернути кошти, однак вирішити даний спір в добровільному порядку не вдалось, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 49647,87 грн., з яких 20265 грн. сума основного боргу за курсом НБУ, 20080,12 грн. сума пені, 1257, 54 грн. сума 3 % річних, 8045, 21 грн. сума інфляції. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але в позовній заяви просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В 2015 році [PERSON] передав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 750 доларів США, про що свідчить підписана власноруч відповідачем розписка (а.с.4). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Однак позичальник належним чином не виконав свої обов'язки за договором позики та не повернув зазначену суму в строк до 20.12.2015 року. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно, до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, як позичальник, не виконав умови договору щодо своєчасного повернення позики, тому позов підлягає задоволенню в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 20265 грн., суми 3% річних у розмірі 736.00 грн. та суми пені у розмірі 8504.19 грн. за період з 21.12.2015 р по 07.03.2017 рік. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційні нарахування у розмірі 8045,21 грн., то суд вважає вказані вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Так, відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовою одиницею України є гривня, інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги. Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Застосування до простроченої суми грошового зобовязання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за своєю правовою природою є відшкодуванням збитків, завданих кредитору внаслідок знецінювання його грошових коштів у звязку зі зростанням загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності, а не іноземної валюти. Таким чином, за\~ст.625 ЦК України\~встановлений індекс інфляції ураховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобовязань у валюті України гривні, в той час як між сторонами у справі виникли грошові зобовязання у іноземній валюті (а.с.4), що унеможливлює задоволення позову про стягнення інфляційних втрат. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, як позичальник, не виконав умови договору щодо своєчасного повернення позики, тому позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу у розмірі 29505,19 грн., з яких сума основного боргу у розмірі 20265 грн., сума 3% річних у розмірі 736.00 грн. та сума пені у розмірі 8504.19 грн. за період з 21.12.2015 р по 07.03.2017 рік. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено\~рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved