overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

17.10.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 02.08.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, через втрачене взаєморозуміння, у родині виникають постійно конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, та після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 8,9 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~02.08.2008 року, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 493 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народилась донька: [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тривалий час проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

17.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує, що вони разом не проживають, ведуть окремо свої господарства, матеріальним забезпеченням та вихованням дітей займається вона самостійно. Шлюб між сторонами розірваний 21.11.2016 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги, не приймає ніякої участі у вихованні дітей. Коштів не вистачає для забезпечення дітей всім необхідним для їхнього життя та розвитку. Просить суд стягувати аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісяця з дня звернення і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, просить справу розглядати у її відсутності, просить змінити позовні вимоги та стягувати з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі по 700 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає частково з підстав наведених у запереченнях (а.с. 28), мотивуючи тим, що відповідач на даний час офіційно не працює, тому не може надавати допомогу позивачу на утримання дітей в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. Зазначає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі по 700 гривень на кожну дитину щомісяця. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує в добровільному порядку обов'язки по утриманню дітей, всупереч ст.60 ЦПК України, належних доказів на підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу позивачу суду не надано, тому врахувавши матеріальний стан сторін, те, що відповідач є працездатним, здоровим, немає інших осіб, яких зобов'язаний утримувати, суд визначає до стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 700 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

17.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона з відповідачем в шлюбі не перебуває. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги, просила стягнути на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], 02.03.2014року народження, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Неповнолітня донька Мілєна проживає разом з матірю за адресою: вул. Дімітрова буд. № 16 с. Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.5). Відповідно до ст. 180, ч 3 ст. 181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та кошти на їх утримання присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON], який є батьком неповнолітньої дитини зобовязаний до її утримання, тому вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дитини повноліття. Виходячи з положень\~\~ст. 79 СК України\~\~ час з якого слід присудити аліменти\~\~визначається\~\~ з дня\~\~пред'явлення\~\~позову,\~\~тобто з\~\~17.10. 2016\~року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 80, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

17.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що [INFO] року помер її брат [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається із легкового автомобіля ІЖ - 21251 «Комбі», 1989 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], спадкоємцем на яке за законом є позивач. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю оригінала свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вказаний вище автомобіль. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, у якій підтримала свої позовні вимоги та просить суд розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача, Орлицької сільської ради Кобеляцького району, Полтавської області надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати в його відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с.5), після смерті якого залишилося спадкове майно - автомобіль ІЖ - 21251 «Комбі», 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.13, 14,15-16,18). Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за законом на спадкове майно після [PERSON] є його сестра [PERSON] ( а.с. 8,9,10), яка подала заяву до Кобеляцької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, тобто вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини, однак не має змоги оформити свідоцтво про право на спадщину за законом, в зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на спадковий автомобіль (а.с.12). Внаслідок відсутності оригінала правовстановлюючого документу права власності на спадковий автомобіль, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.12). Оскільки, позивач [PERSON], внаслідок відсутності оригінала правовстановлюючого документу на автомобіль, не може оформити спадщину, належність цього майна померлому [PERSON], підтверджується належними та допустимими доказами ( а.с. 13, 14,15-16,18), відповідач не заперечує проти позову, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

17.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житлом квартирою № 122 будинку № 29-А по вул. Ак. Корольова у м. Одесі. При цьому посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований, але не проживає відповідач. Факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як власника майна, у зв'язку із чим позивач змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 16.09.2015 року є власником квартири [ADDRESS] /а.с. 7/. Вказана обставина підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.09.2015 року /а.с. 8/. Судом досліджено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] /а.с. 9-10/. Згідно довідки /виписки з домової книги про склад сімї та прописку/ № 2791 від 28.12.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 11/. Судом досліджено лист/вимогу, адресовану 12.01.2016 року відповідачу [PERSON], згідно якої [PERSON] зверталася до [PERSON] із вимогою знятися з реєстраційного обліку у тридцятиденний термін, передати ключі та звільнити квартири від особистих речей. На вказаному листі наявна особиста розписка [PERSON] про ознайомлення із вимогами, та вказано, що він повідомлений, що в разі невиконання вимог [PERSON], вона має намір звернутися до суду /а.с. 12/. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи визнання стороною відповідача позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

17.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з позовом з вимогами: про звільнення з-під арешту всього нерухомого майна, який був накладений постановою відповідача ВП №11869507 від 18.03.2009 року та про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей вказаного типу обтяження (реєстраційний номер 8587395 від 27.03.2009 року). В судове засідання сторони не прибули, в поданих заявах просять суд здійснити розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що нерухоме майно позивача згідно постанови відповідача від 18.03.2009 року є об'єктом обтяження та з 27.03.2009 року під номером 8587395 зареєстроване у Єдиному державному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна з метою примусового виконання виконавчого листв №2-266/09, який виданий Новозаводським районним судом міста Чернігова 27.02.2009 року про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 26814,04 грн та судових витрат у розмірі 149,07 грн, з кожного. Згідно довідки відповідача №з/5 від 13.10.2015 року, вищевказаний виконавчий лист було направлено до Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції, який 09.12.2009 року був повернутий стягувачу, а виконавчсе провадження завершене згідно ст.47 ч.1 п.2 Закону України «Про виконавче провадження». 18.09.2015 року ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] уклали договір про припинення зобов'язань за кредитним договором №014/1024/57527 від 13.06.2007 року, тобто сторонни правочину не мають взаємних претензій один до одного, а банк також не має претензій до позивача як поручителя за вказаним кредитним договором. Оскільки позивач на даний час не є боржником перед банківською установою - позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

17.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 12897 грн. 07 коп. за кредитним договором №б/н від 26.10.2010 року, яка складається з: заборгованості за кредитом - 7386 грн. 05 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4420 грн. 68 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 590 грн. 34 коп., а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій заяві просив розглянути справу за відсутності представника, а також зазначив, що не заперечу проти винесення заочного рішення. Відповідач протии позову не заперечувала та пояснила суду, що бажає щоб стягнення відбувалося не всією сумою, а частками. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2010 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7700 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи слідує, що відповідач умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.09.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 12897 грн. 07 коп. за кредитним договором №б/н від 26.10.2010 року, яка складається з: заборгованості за кредитом - 7386 грн. 05 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4420 грн. 68 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 590 грн. 34 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.4-5). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 12897 грн. 07 коп. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

17.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 29695 грн. 36 коп. і судових витрат. Позовні вимоги мотивовано систематичним невиконанням відповідачем умов кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання призначене на 16.12.2016 року після оголошеної перерви не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомо. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.12.2015 року між позивачем та [PERSON] було підписано генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої [PERSON] реструктуризували заборгованість за кредитним договором № SAMDN20000004763432 від 30.11.2005 року. Відповідно до п. 1.1.1. зменшено розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 654,38 грн.; комісію на 12,66 грн.; пеню на 0,0 грн.; штраф на 809,60 грн. Заборгованість за договором № SAMDN20000004763432 від 30.11.2005 року складає 24950,66 грн., датою погашення платежу встановлено 31.12.2018 року (а.с. 6-30). Відповідно до п. 2.1 генеральної угоди від 25.12.2015 року, банк надав відповідачу строковий кредит в сумі 22700,65 грн на 36 місяців, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку. Погашення заборгованості здійснюється з 01 по 25 число кожного місяця в сумі 823,58 грн. В разі порушення зобовязання, відповідач сплачує штраф в сумі 1476,65 грн. Відповідач зобов'язання за вказаною Генеральною угодою належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19.09.2016 року становить 29695 грн. 36 коп., та складається з: 21464,33 грн. - заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками 2506,54 грн., 4247,85 грн. заборгованості за пенею та комісією та 1476,64 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

17.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогами: змінити договір найму житлового приміщення та встановити порядок користування квартирою №165 у будинку №2-А- по вулиці Волковича у місті Чернігів Чернігівської області, виділивши позивачу кімнату площею 12,70 кв.м, а відповідачам 1-2 кімнату площею 19,80 кв.м, залишивши допоміжні приміщення у спільному користуванні позивача та відповідачів 1-2), зобовязання укласти з позивачем окремий договір найму та відкрити окремий особовий рахунок на її імя на кімнату площею 12,70 кв.м. В обґрунтування позову приведені доводи про те, сторони не можуть досягнути домовленості щодо порядку користування та сплати грошових коштів за надані комунальні послуги, а тому спір необхідно вирішити у судовому порядку. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач 1 у судове засідання повторно не прибув. Відповідач 2 у поданій заяві позов визнав, просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача 3 вважає, що позовні вимоги необхідно розглянути у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник відповідача 4 у судове засідання 16.01.2017 року не прибув. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачі 1-2 (всього три фізичних особи) проживають і зареєстровані у [INFO], яка належить до державного житлового фонду. Вказане житло складається з двох ізольованих житлових (окремих) кімнат площею 12,70 кв.м та 19,80 кв.м, загальна житлова площа яких становить 32,50 кв.м, інших допоміжних приміщень (кухні, туалету, ванни, коридору, балкону) і на квартиру на імя наймача [PERSON] відкрито особовий рахунок №302780-0. Згідно положень ст.ст.61, 63, 104 Житлового кодексу України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення і його предметом є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму частина кімнати, а також підсобні приміщення. Член сімї наймача вправі вимагати укладення окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст.63 цього Кодексу. Оскільки позивач претендує на житлову площу розміром більшу за житлову площу (на1,87 кв.м), що припадає на нього (32,50 кв.м:3=10,83 кв.м), а у разі поділу квартири зявиться необхідність постановки на квартирний облік відповідача 1 чи відповідача 2 (сина позивача), як таких, що потребують поліпшення житлових умов по причині проживання в одній кімнаті двох сімей - підстави для зміни договору найму житлового приміщення відсутні.

Outcome: dismissed