overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON]. (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони в судове засідання не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнала. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1982 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І -ЕЛ № 415543 (а.с.3). Під час перебування сторін у шлюбі, у них народилися діти донька [PERSON], 07 жовтня 1984 року, та син [PERSON], 13 серпня 1997 року, які є повнолітніми і проживають окремо від батьків. На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сімї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 20 лютого 1999 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімя фактично розпалася в серпні 2015 року, оскільки життя з відповідачем не склалося через розбіжності на побутовому ґрунті. Проживають окремо. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши відповідача, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 20 лютого 1999 року. Реєстрація шлюбу проводилась Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, про що зроблено актовий запис № 62 (а.с.10). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.11). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, на примирення позивач не згідний, тому збереження шлюбу суперечило б його інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про припинення стягнення аліментів. Обґрунтовуючи заяву позивач посилався на те, що відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2009 з нього стягуються на користь відповідача на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 2011 року неповнолітня [PERSON] мешкає разом з [PERSON], проте стягнення аліментів не припинено. Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутністю чи про відкладення розгляду справи не надходило. Суд постановив ухвалу про розгляд справи за наявними матеріалами справи заочно. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.09.2009 у справі 2-1513/2009 ухвалено: стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Казахстан, на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.02.2009 та до досягнення дитиною повноліття. Матеріалами справи встановлено, що місцезнаходження відповідача [PERSON] не встановлено, місце проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO], визначено за рішенням суду від 16.05.2016 з третьою особою у справі - [PERSON]. Відповідно до ст.. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя у неї з Відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Представник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просла розглянути справу у відсутність позивача та її представника, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 04 червня 2009 року, повторно виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 грудня 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 грудня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05 грудня 2008 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 27 червня 2015 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Основою розпаду сімї послугувало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого постійно виникали сварки. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримала, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явивися, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 27 червня 2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №66, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 7). У позовній заяві позивач зазначила, що причинами розпаду сімї є те, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки та суперечки. Відповідач своєї думки з приводу причин розпаду сім'ї суду не зазначив. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 28 грудня 2002 року. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до червня 2016 року. Основою розпаду сімї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали сварки та суперечки. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судову засідання не з'явилася, направила суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позовну заяву підтримала. Відповідач [PERSON] також не з'явився у судове засідання, направив суду заяву про проведення судового засідання без його участі, з позовом згоден. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 28 грудня 2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Білопільського районного управління юстиції, актовий запис №112, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). Судом також встановлено, що подружнє життя [PERSON] та [PERSON] припинили з червня 2016 року. Причинами розпаду сімї є те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки та суперечки. Подружжю [PERSON] та [PERSON] судом надався термін для примирення, але примирення сторін не відбулося. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити Заїка. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. В них народився син - [PERSON], [INFO]. На даний час проживають окремо. Відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Син знаходиться на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] має дохід у виді пенсії в розмірі 2255,29 грн. та працює на тимчасових роботах, на його утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб немає. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти по 1/4 частині його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечує щодо задоволення вимог позивача. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задовольняє і присуджує до стягнення з [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] по 1/4 частині його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача належить 400 грн. витрат, понесених за надану правову допомогу адвокатом, що підтверджується документально (а.с. 10-12) та в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій зазначила, що досягла пенсійного віку, звернулася до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі (далі УПФ) із заявою про призначення пенсії за віком, але в УПФ відмовило прийняти трудову книжку для призначення пенсії, тому що в трудовій книжці неправильно записано по батькові. Дані в трудову книжку записувались з диплома, в якому її по батькові було помилково записано «Антонівна», хоча правильно «Антонінівна». Просить встановити факт належності їй вказаного документа, тому що Славутська швейна фабрика, де їй було виписано трудову книжку ліквідована, а правонаступник Грицівського СПТУ №19, де вона навчалась, відмовляється видати новий диплом. В суд заявниця [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, доводи заяви підтримує. Представник УПФУ у письмовій заяві просить розглядати справу без участі їх представника. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що заявниці по батькові в трудовій книжці було записано як «Антонівна» замість «Антонінівна». Рік народження заявниці, її прізвище та імя співпадають з датою народження, прізвищем та імям в паспорті, в свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб. Дані обставини встановлені з письмових доказів свідоцтва про народження, паспорта, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, трудової книжки, диплома, посвідчення до почесного звання України «Мати-героїня», свідоцтв про народження дітей заявниці. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що заявниці [PERSON] належить трудова книжка, в якій неправильно вказано її по батькові. Тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON] звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №36. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначила, що\~ внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів\~ між ними не склалися нормальні сімейні відносини, спільно не проживають, тому збереження сімї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, після розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, в сімї склалася конфліктна ситуація і часто виникали сварки, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved