Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

15.01.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд: визнати [PERSON] , [INFO] \~такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням,\~квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] \~на підставі\~договору купівлі-продажу\~квартири від\~29.09.2011\~року належить\~квартира [ADDRESS] . Окрім позивача, в даній квартирі зареєстрована відповідач\~ [PERSON] як піднаймач. Відповідач не проживає за вказаною адресою, не приймає участі в утриманні житла, оплаті комунальних платежів. Особисті речі відповідача у квартирі відсутні. Зазначила, що відповідач ще у 2014 році виїхала у Францію та попросила політичного притулку, після чого зв`язок із нею пропав. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 16.01.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд такої проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не прибула. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. Представник позивача в судове засідання не прибула. Належним чином повідомлена про судове засідання під розписку. Направила суду письмову заяву, в якій просила розглянути дану справу за її відсутності та за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. В судовому засіданні, яке відбулось 15.02.2019 р. представник позивача [PERSON] надавала аналогічні викладеним у позовній заяві пояснення. Відповідач в судове засідання не прибула. Належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи за адресою місця реєстрації. Крім цього, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб сайт Галицького районного суду м.Львова). Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Тому відповідач в силу ч.11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про судове засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Допитаний в судовому засіданні, яке відбулось 15.02.2019 р. свідок [PERSON] зазначив суду, що проживає по сусідству з квартира [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] за вказаною адресою була лише зареєстрована. З 2011 року [PERSON] у вказаній квартирі не проживає . Допитаний в судовому засіданні, яке відбулось\~15.02.2019\~р.\~свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] . У них комунальна квартира, кухня спільна, проте [PERSON] ніколи не бачила. У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися. Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. Дослідивши матеріали справи, врахувавши надані в попередньому судовому засіданні пояснення представника позивача та свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Судом встановлено, що\~[PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.09.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Цікало О.А. за реєстровим номером 3-950, належить квартира [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказану квартиру підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №31638545 від 12.10.2011 р. У вказаній квартирі зареєстрована піднаймач [PERSON] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 03.12.2018 року, виданої ОСББ «Дорошенка, 14». Згідно з актами від 15.12.2017 року, від 10.08.2018 року та від 23.11.2018 року, затверджених головою ОСББ «Дорошенка, 14», вказано, що зі слів сусідів за адресою [ADDRESS] починаючи з 08.11.2011 року, а саме з дня реєстрації, фактично не проживала та не проживає [PERSON] , [INFO] , Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду факт того, що [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з 2011 року. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, Інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відтак, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивача. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не заперечував проти задоволення позову, останній відсутній за місцем реєстрації понад один рік, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати за оплату судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved