Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

15 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей. Посилалася на те, що 26 березня 2010 року з відповідачем зареєстровано шлюб, за період якого у них народилося двоє дітей - [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Оскільки відповідач живе окремо і достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просила суд стягнути з відповідача аліменти по 600 грн. на кожну дитину щомісячно. До початку розгляду справи по суті позивачка [PERSON] збільшила розмір позовних вимог та просила суд, з врахуванням остаточних уточнень позовних вимог в редакції від 18 квітня 2017 року, ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь починаючи з 15 грудня 2015 року по 31 серпня 2016 року щомісяця по 600 грн. на утримання кожної дитини, та з 01 вересня 2016 року просила стягувати аліменти по 2000 грн. на кожну дитину щомісяця. В судовому засіданні позивачка [PERSON] вимоги про збільшення розміру аліментів мотивувала тим, що матеріальний стан відповідача покращився так як він з вересня 2016 року був на заробітках в Польщі де отримував щомісяця зарплатню не менше 30000 грн. Ціни на продукти харчування, одяг та побутові товари постійно збільшуються, діти хворіють, в звязку з чим їй не вистачає коштів на утримання дітей. Вона не може працювати так як доглядає батька, який є інвалідом І групи. Також пояснила, що після ухвалення судом у даній справі рішення від 28 січня 2016 року відповідач до ухвалення судом заочного рішення від 20 жовтня 2016 року сплатив їй на утримання дітей лише 2800 грн., а з листопада 2016 року відповідач перераховує їй щомісяця в середньому лише по 700 грн. на утримання двох дітей. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що на даний час він не працює, доходів не має, за рішенням суду від 25 серпня 2009 року сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] від першого шлюбу в середньому по 400-450 грн. та заборгованості не має, тому реально може сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання синів [PERSON] та [PERSON] по 600 грн. на кожну дитину щомісяця. Також, зазначив, що у нього немає власного житла, він мешкає з матірю в с. Павлівка де займаються домашнім господарством. Пояснив, що дійсно з травня по серпень 2016 року неофіційно працював на заробітках в Києві, а з 07 вересня по 18 грудня 2016 року перебував на заробітках різноробочим у Польщі, де отримував платню по 200 доларів, близько 6000 грн. Оскільки в Польщі працював неофіційно, то документально розмір зароблених коштів підтвердити не може. В звязку з травмою коліна на даний час не працює. При цьому, просив суд врахувати, що з часу звернення позивачки до суду він постійно надавав їй грошові кошти на утримання синів: у грудні 2015 року особисто передав [PERSON] 1000 грн., у січні 2016 року особисто передав [PERSON] 800 грн., у лютому 2016 року особисто передав [PERSON] 750 грн., у березні 2016 року перерахував на картковий рахунок [PERSON] 700 грн., у квітні 2016 року перерахував на картковий рахунок [PERSON] 700 грн., у червні 2016 року через Коваленка передав [PERSON] 1000 грн., наприкінці червня 2016 року через свою матір [PERSON] передав [PERSON] 700 грн., у липні та в серпні 2016 року особисто передав [PERSON] по 1000 грн., у жовтні 2016 року через свою матір [PERSON] передав [PERSON] 1400 грн., у грудні 2016 року перерахував на картковий рахунок [PERSON] 1400 грн., у січні 2017 року перерахував на картковий рахунок [PERSON] 750 грн., у квітні 2017 року за лютий 2017 року перерахував на картковий рахунок [PERSON] 800 грн. Посилаючись на надання позивачці грошових коштів відповідач просив стягувати з нього аліменти на користь позивачки з 01 лютого 2017 року щомісяця по 600 грн. на кожну дитину. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала отримання від [PERSON] з грудня 2015 року готівкою грошових коштів для утримання дітей, визнала, що особисто отримувала від [PERSON] кошти перераховані ним на її картковий рахунок, та отримувала готівкою у червні 2016 року 1000 грн. від Коваленка, у жовтні 2016 року від [PERSON] 450 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є пенсіонеркою, отримує пенсію 949 грн. На прохання сина [PERSON], який був на заробітках, у червні 2016 року відвезла та передала особисто [PERSON] на утримання дітей 700 грн., у жовтні 2016 року 1400 грн. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, враховуючи, що сторони заявили про те, що ними надані всі наявні докази, яких достатньо для вирішення спору між ними, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 15 грудня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 600 грн. на кожну дитину. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 28 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 серпня 2016 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Світловодського міськрайонного суду від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставами скасування судових рішень стало те, що присуджуючи аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину, суд не взяв до уваги стан здоровя дітей, не врахував, що 350 грн. на місяць для дитини не є достатнім фінансовим рівнем для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Також, судом не враховано, що діти відвідують дошкільний навчальний заклад та мають вади розвитку мовлення, що позивачка не працює, виховує та має фактично витрачати на утримання дітей 70% прожиткового мінімуму, що порушує принцип рівності обовязків батьків з утримання дітей. При цьому, відповідач не надав доказів, що він ніде не працює та має мінливий дохід, а суд не сприяв сторонам у наданні таких доказів, що мають істотне значення для вирішення справи. Заочним рішенням суду від 20 жовтня 2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі задоволено частково. Ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], починаючи з 01 березня 2016 року по 31 серпня 2016 року у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, та в розмірі по 2000 (дві тисячі) грн. на кожну дитину щомісяця починаючи з 01 вересня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 24 січня 2017 року задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, заочне рішення суду від 20 жовтня 2016 року скасовано. \~\~\~\~\~\~\~\~ Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дітей сторони не досягли. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язаніутримуватидитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальнийрозміраліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотківпрожиткового мінімуму для дитинивідповідноговіку, за виняткомвипадків, передбаченихстеттею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що з 26 березня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У 2015 року шлюбні відносини між ними припинені, рішенням суду від 16 лютого 2017 року шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3-9). Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. [PERSON] проживає разом зі своїм батьком [PERSON], [INFO], який є інвалідом I групи та має вади зору, про що свідчать довідка МСЕК (а.с.28) та копія виписки з медичної картки амбулаторного хворого (а.с.19). Оскільки [PERSON] потребує стороннього догляду, позивачка його доглядає, тому на даний час не працює. Позивачка з дітьми проживає в будинку [PERSON] в с. Свердлівка Світловодського району. Позивачка щодня відвозить дітей, які мають вади розвитку мовлення, у дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №7 Комбінованого типу комунальної власності у м. Світловодськ, де діти відвідують логопедичну групу (а.с.44,45). Відповідач проживає окремо від позивачки та своїх дітей (а.с.147,148), до звернення позивачки до суду не надавав достатньої матеріальної допомоги в утриманні дітей. \~\~\~\~\~\~\~\~ Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дітей сторони не досягли. Згідно наданих квитанцій відповідач частково сплачував позивачці кошти в рахунок аліментів (а.с. 152, 153, 218-222, 224, 226, 227). Враховуючи, що діти відвідують дошкільний навчальний заклад та мають вади розвитку мовлення, перебувають на утриманні позивачки, крім цього, беручи до уваги, що позивачка в звязку з доглядом за своїм батьком, який є інвалідом I групи та має вади зору, не працює, суд визнає, що розмір аліментів на утримання кожної дитини повинен бути достатнім фінансовим рівнем для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Суд бере до уваги, що з відповідача за рішенням суду від 25 серпня 2009 року також стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки від його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.25,167). Аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідач не має постійного доходу, офіційно не працевлаштований, у вересні-грудні 2016 року виїжджав на тимчасові заробітки до Польщі, отже відповідач має нерегулярний мінливий дохід, тому суд вважає за необхідне на підставі ст.184 СК України визначити спосіб виконання обов'язку утримувати дитину шляхом сплати грошей у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів дитини від першого шлюбу, наявність у позивачки непрацездатного батька, та інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Матеріалами справи встановлено, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, тому визначений розмір суму аліментів має відповідати інтересам та потребам дітей. Приймаючи до уваги матеріальний стан позивача та відповідача, факт того, що відповідач фізично здорова людина має можливість\~\~працевлаштуватись однак не прикладає до цього зусилля, він бажає та може утримувати дітей, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі по 600 грн. щомісяця на кожну дитину. Розглядаючи вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів з 01 вересня 2016 року суд зазначає, що відповідач з травня 2016 року працював на заробітках в м. Києві, а у вересні 2016 року виїхав працювати до Польщі до 17 грудня 2016 року, проте в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивачки, що відповідач в Польщі отримував заробітну плату не менше 30 тис. грн. в місяць. З матеріалів справи вбачається, що єдиним джерелом доходів відповідача є тимчасові заробітки, та ведення домашнього господарства. Даних про наявність у відповідача інших видів доходів сторони належними та допустимими доказами не довели, і в матеріалах справи їх немає. Оскільки позивачкою в судовому засіданні не доведено покращення матеріального стану відповідача з 01 вересня 2016 року, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів з вказаного часу. Крім цього, суд враховує, що з відповідач [PERSON] після звернення позивачки до суду з позовом частково надавав їй кошти на утримання дітей, проте згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При цьому, суд враховує, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, а тому аліменти з відповідача належить стягувати від дня предявлення позову. На підставі викладеного, вбачається, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх належить задовольнити, та слід стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. на кожну дитину починаючи з часу звернення позивачки до суду. При цьому, відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до положень статті 1 та 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 5 вказаного закону індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Враховуючи вказані обставини а також вік дітей, їх потреби, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обовязку обох батьків приймати участь в утриманні дитини до її повноліття, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання двох синів у розмірі 1200 грн. щомісячно, тобто по 600 грн. на кожну дитину. Вказана сума підлягає індексації відповідно до Закону\~\~України «Про індексацію грошових доходів населення». З підстав ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial