Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

17.09.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] Шалома аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В заяві від 17.10.2018 року позивач вказала, що розмір аліментів, який просить стягнути має бути 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому позивач посилається на те, що 06.08.2016 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1260. Позивач 12.06.2017 року народила дочку [PERSON]. На даний час дочка проживає з позивачем, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в звязку з чим позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою від 01.10.2018 року провадження у справі відкрито. 12.11.2018 року в судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, в подальшому до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить задовольнити вимоги та слухати справу за її відсутності, а також вказала, що не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] до судових засідань не зявився, повідомлявся належним чином, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав, відзив на позов до суду не направив, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом, сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 06.08.2016 року Київським районним у місті Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /а.с.5/. У сторін є спільна дитина дочка [PERSON], [INFO], актовий запис №4638 від 07.07.2017 року, що вбачається зі свідоцтва про народження серії 1-ЖД №512625, виданого Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /а.с.6/. Батьками вказані сторони по справі. З заяви до Департаменту надання адмінпослуг щодо реєстрації дитини, наданої 25.10.2018 року слідує, що первинна реєстрація місця проживання дитини не проведена, оскільки батько дитини не надав згоди на її реєстрацію /а.с.17/. Оскільки відповідач добровільно не надає кошти на утримання дочки, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 180-185 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Суд враховує встановлений ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2018 рік прожитковий мінімум, що складає у 2018 році на дітей віком до 6 років: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Тому сума аліментів має узгоджуватись з вказаною сумою. На підставі викладеного та з урахуванням відсутності встановлених джерел доходів відповідача та його майнового стану суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в сумі 813,00 грн. щомісячно.

Outcome: approved