Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

15.06.2021 позивач звернувся до суду з позовною заявою, вимоги якої в подальшому уточнив, та остаточно просив зобов`язати АТ «Укртелеком» відновити йому надання послуги провідного радіомовлення за адресою [ADDRESS] та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду і розмірі 10 000 грн. В обгрунтування поданного позову посилається на те, що 17.01.2005 між ним та відповідачем укладено типовий договір №9987 про надання послуг електрозв`язку за адресою [ADDRESS] строком на 5 років, термін дії якого продовжувався, і який діє на даний час. Проте з січня 2020 року послуги радіомовлення йому перестали надаватись, він неодноразово звертався до відповідача з заявами про відновлення радіомовлення, однак відповідач послуги радіомовлення не відновив, а в своїх відповідях на звернення позивача посилався на те, що несе суттєві витрати на експлуатаційно-технічне обслуговування обладнання і споруд мережі проводового радіомовлення, докладає максимум зусиль щодо підтримки мережі проводового радіомовлення в робочому стані та забезпечення своїх споживачів якісними комунікаційними послугами. Позивач вважає, що такими діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 10 000 грн. У поданому відзиві представник ПАТ «Укртелеком» Полегенько К.А. просила відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] в повному обсязі. Визнала, що [PERSON] є абонентом загальнодоступних телекомунікаційних послуг, які надаються АТ «Укртелеком», до яких належать: підключення кінцевого обладнання споживача до телекомунікаційних мереж фіксованого зв`язку загального користування (універсальний доступ), послуги фіксованого телефонного зв`язку в межах зони нумерації (місцевий телефонний зв`язок). Зазначила, що заяви від позивача на установлення радіоточки не надходило. Відсутність послуги проводового радіомовлення у позивача підтверджує інформація по особовому рахунку позивача [NUMBER] , на якому обліковуються лише послуги телефонного зв`язку: з 22.06.1998 за номером 5-28-76, з 19.12.2017 було змінено номер на 7-60-57, з 22.06.1998 «ВТЗ зони 3» - це компенсація товариству витрат за надані телекомунікаційні послуги, з урахуванням встановленої законом даному абоненту пільги. На підтвердження викладених обставин надали копії рахунків за останні дев`ять років, якими також підтверджується виставлення позивачу до оплати виключно за послуги телефонного зв`язку. Тобто, позивачу на підставі поданої ним заяви, в рамках договору про надання загальнодоступних послуг та рахунків з 22.06.1998 надаються лише послуги телефонного зв`язку. Про припинення з 01.01.2020 надання послуг з установлення основної радіоточки, установлення додаткової радіоточки, повторне включення радіоточки у мережу проводового мовлення та з 01.01.2021 про припинення надання послуг проводового мовлення, АТ «Укртелеком» попередив споживачів не пізніше ніж за три місяці до припинення, шляхом розміщення відповідних оголошень в газеті «Урядовий кур`єр». Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.06.2021 було прийнято до розгляду вказану позовну заяву та розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав з викладених в позовній заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечила, пославшись на доводи, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 17.01.2005 між позивачем [PERSON] та ВАТ «Укртелеком» (правонаступники - ПАТ «Укртелеком» та АТ «Укртелеком» ) в особі начальника ЧФ ЦЕЗ №4 Борисенко В.А. було укладено типовий Договір № 9987 про надання послуг електрозв`язку (далі - Договір) (а.с.5-10). Відповідно до умов Договору (п. 2.1.14) та Додатку №1 до нього, позивачу [PERSON] ВАТ «Укртелеком» зобов`язувалось надавати зокрема, послуги проводового мовлення за адресою проживання позивача: [ADDRESS] . Такі обставини не заперечуються сторонами. Відповідно до умов Договору, зокрема п.7.1 строк його дії становить п`ять років та згідно п. 7.2 якщо до закінчення терміну дії Договору жодна зі Сторін не повідомила про його припинення, то Договір вважається продовженим. У судовому засіданні встановлено, і що сторони не заперечили, вказаний Договір не був припинений і продовжував діяти на тих же умовах до 17.01.2020. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] та в його інтересах син [PERSON] на протязі 2020 року неодноразово зверталися до ПАТ «Укртелеком» в зв`язку неналежним наданням послуги проводового радіомовлення. Так, у відповіді від 08.07.2020 повідомлено споживача [PERSON] про те, що за його адресою радіоточка не встановлена, послуга радіомовлення не надається та рахунки до сплати не виставляються. Окрім цього, повідомлено, що з 01.01.2020 ПАТ «Укртелеком» припинило діяльність з надання телекомунікаційних послуг підключення нових споживачів до мережі проводового радіомовлення, про що повідомило споживачів у газеті «Урядовий кур`єр» №181 від 21.09.2019 (а.с.15). У відповіді від 23.07.2020 ПАТ «Укртелеком» зазначив, що за їх даними, [PERSON] не є абонентом проводового радіомовлення та такі послуги йому не надаються, палата за радіо не нараховується. Аргументи щодо не надання такої послуги зводились до її збитковості, але разом з тим останні продовжують надавати ці послуги, незважаючи на їх збитковість (а.с.14). У відповіді від 04.12.2020 [PERSON] повідомлено, що останніми було прийнято звернення щодо неналежної роботи радіоточки, яка мала бути розглянута в плановому режимі спеціалістами технічних служб та зазначено номери телефонів, за яким особа може звернутись з питань якості роботи радіо (а.с.11). Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є абонентом загальнодоступних телекомунікаційних послуг, які надаються АТ «Укрателеком», зокрема згідно його заяви від 26.05.1998 року останньому підключено місцевий телефонний зв`язок і заяв про на встановлення радіоточки від нього не надходило. Разом з тим, представником відповідача у судовому засіданні було підтверджено факт укладення Договору, який фактично діяв до 17.01.2020 та не спростовано твердження позивача, що у його житлі існувала радіоточка, і він отримував цю послугу до січня 2020 року, відповідно до умов Договору. Разом з тим, відповідно до розміщеного офіційного повідомлення ПАТ «Укртелеком» у газеті «Урядовий кур`єр» №181 від 21.09.2019 на підставі Наказу №357- від 30.09.2020, зважаючи на розвиток цифрових засобів комунікацій і наявність безплатної альтернативи у вигляді ефірного мовлення, кількість користувачів проводового радіомовлення в Україні постійно скорочується. Проводове мовлення втратило свою популярність як засіб комунікації. Враховуючи зазначене та стан фізично і морально застарілого обладнання мережі проводового радіомовлення, відсутність ремкомплектів, відповідно до вимог ст.35 Закону України «Про телекомунікації», повідомлено, що Укртелеком прийняв рішення припинити з 1 січня 2021 року надання послуг проводового радіо в Дніпропетровській, Кіровоградській, Запорізькій, Волинській, Житомирській, Чернігівській, Полтавській та Чернівецькій областях (без обласних центрів) для всіх категорій споживачів. Такі дії ПАТ «Укртелеком», з пояснень в судовому засіданні представника відповідача, зумовлені, в тому числі, закінченням з 01.02.2021 терміну дії ліцензії на надання таких послуг. В судовому засіданні встановлено, що надання послуг проводового радіо по всій країні поступово припиняється, відновити лінійно-кабельні споруди радіомережі для забезпечення такою послугою позивача не можливо в зв`язку з викраденням і знищенням мережі і технологічною неможливістю її відновлення на сьогоднішній день. Рішення суду про задоволення позову в частині вимог щодо відновлення проводового мовлення позивачу не можна виконати. Неможливістю виконання рішення суду, порушується принцип обов`язковості виконання судового рішення, який є однією з основних засад судочинства. Зважаючи на такі обставини, коли відповідач фактично вже не здійснює діяльність з надання послуги з проводового мовлення, вимоги позову в частині відновлення та надання послуг проводового мовлення втрачають сенс і до задоволення не підлягають. Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача в його користь 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Як на підставу позовної вимоги про стягнення моральної шкоди сторона позивача, покликається на те, що позивач є особою похилого віку і проводове радіо є для нього єдиним засобом інформації та тривалий час не отримував таку послугу із-за неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків , що призвело до душевних страждань. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання телекомунікаційних послуг. Згідно статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Суд вважає, що тривала бездіяльність відповідача на протязі 2020 року (в межах строку дії Договору) щодо не відновлення надання телекомунікаційної послуги проводового радіомовлення, як і неможливість його відновлення, є причиною душевних страждань [PERSON] , оскільки, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин і способу його життя, проводове радіомовлення було єдиним джерелом інформації з навколишнього світу, а його відсутність позбавляє позивача можливості реалізації права на отримання такої інформації. Відшкодування моральної шкоди за таких обставин суд вважає ефективним захистом порушеного права позивача на отримання телекомунікаційної послуги проводового радіомовлення. Подібний за змістом висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 490/8831/15-ц. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З урахуванням вимог розумності і справедливості, характеру і тривалості страждань, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial