Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

17.09.2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про повернення безпідставно отриманого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в березні 2018 року позивач отримав від відповідача повідомлення про те, що його борг, який виник за кредитним договором № 003-Р/001489 від 07.08.2008 року перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був переданий ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на підставі договору № 000321-b від 16.02.2018 року про відступлення права вимоги, в зв`язку з чим, відповідач, як новий кредитор має право грошової вимоги та отримання заборгованості за кредитним договором. 30.05.2018 року позивач оплатив на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» грошові кошти в розмірі 78 676,73 грн. Однак, позивач вважає, що відповідач безпідставно набув від позивача грошові кошти, оскільки він не укладав із АТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредитного договору № 003-Р/001489 від 07.08.2008 року, оскільки між позивачем та банком було укладено 13.08.2008 року кредитний договір № 08. Щодо таких правовідносин між позивачем та банком відбувся судовий спір (справа № 2-519/11), за результатами розгляду якого Івано-Франківським апеляційним судом 10.01.2019 року прийнято постанову про часткове задоволення позову та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 47 979,34 грн. В подальшому на адвокатський запит до Калуської МВ ДВС було надано відповідь про те, що виконавче провадження за виконавчим листом № 2-519 від 11.04.2011 року про стягнення з [PERSON] заборгованості закінчено 27.05.2019 року. 04.02.2019 року позивач скерував поштовим відправленням до відповідача вимогу, у якій вимагав повернути на банківський рахунок позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 78 676,73 грн. Однак, відповідач в добровільному порядку не повернув безпідставно отримані кошти, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить, у відповідності до ст. 1212 ЦК України, стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на його користь грошові кошти у розмірі 78 676,73 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про повернення безпідставно отриманого майна та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.10.2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов відзив від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». У відзиві представник відповідача зазначив, зокрема, що сума заборгованості в розмірі 78 676,73 грн. стягнута з [PERSON] рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.03.2011 року. На момент відступлення права вимоги на підставі договору, укладеного між відповідачем таАТ «Банк «Фінанси та Кредит», рішення суду виконано не було та Калуським МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області було відкрито виконавче провадження № 27782057. При цьому, 22.02.2018 року на адресу позивача новим кредитором було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором. 30.05.2018 року позивач на рахунок відповідача добровільно сплатив кошти в розмірі 78 676,73 грн. Стосовно зазначеної у позовній заяві інформації про те, що Івано-Франківський апеляційний суд 10.01.2019 року прийняв постанову про часткове задоволення позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 47 979,34 грн, представник відповідача у відзиві зазначив, що нового кредитора -ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» не було залучено до участі у даній справі, як правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», хоча [PERSON] на момент подання апеляційної скарги, яку подав через півроку після добровільної сплати грошових коштів на рахунок відповідача, достеменно знав, що право вимоги за кредитним договором перейшло до нового кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». Щодо тверджень позивача про те, що він не укладав з банком кредитного договору № 003-Р/001489 від 07.08.2008 року, представник відповідача у відзиві вказав, що такі твердження позивача спростовуються відповіддю АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 16.08.2019 року, згідно якої банк наголошує на тому, що природою виникнення заборгованості, права вимоги якої відступлене на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», є укладені між банком та [PERSON] договір № 06 (номер обліку в системі банку №003-Р/001489) про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] з використанням платіжної картки від 07.08.2008 року та договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 08 від 13.08.2008 року. Представник відповідача вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, оскільки відсутні правові підстави для повернення позивачу [PERSON] грошових коштів, сплачених на погашення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про повернення безпідставно отриманого майна третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». 10.04.2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що згідно п. 2.3 договору № 08 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеного 13.02.2008 року, договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № 06 укладений також 13.02.2008 року. Отже, посилання як відповідача так і банку на нібито укладання договору № 06 (номер обліку в системі банку № 003-Р/001489) про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] із використанням платіжної картки 07.08.2008 року не відповідають фактичним обставинам справам, умовам кредитного договору, а тому вважає, що з цього приводу пояснення представника відповідача у відзиві на позовну заяву слід оцінити критично. Окрім того, представник позивача зазначив, що в судових рішеннях по цивільній справі № 2-519/11 встановлено, що заборгованість [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси і Кредит» виникла на підставі договору, укладеного саме 13.08.2008 року. На підставі такого судового рішення Калуським МВ ДВС здійснювалось виконавче провадження, яке 27.05.2019 року було закінчене. Крім того, зазначає, що відповідач, посилаючись на нібито набуття ним права вимоги за кредитним договором, не був стороною виконавчого провадження (стягувачем), не звернувся до суду із заявою про заміну стягувача на його правонаступника, не надав позивачу жодних підтверджуючих документів того, що відповідач набув права вимоги за кредитним договором № 08 від 13.08.2008 року. Отже, з лютого 2018 року відповідач жодним чином не підтвердив, що він є правонаступником вимог за кредитним договором № 08 від 13.02.2008 року. Крім того, позивач [PERSON] не укладав із АТ «Банк «Фінанси та Кредит» жодних договорів датованих 07.08.2008 року № 003-Р/001489. 08.07.2020 року позивач та представник позивача, представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Разом із тим, позивач направив до суду заяву (вх.№54666 від 01.07.2020) про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 06.08.2008 року [PERSON] заповнено та підписано бланк заяви № 8 на відкриття карткового рахунку та отримання платіжної картки Банку «Фінанси та кредит» ВАТ. 13.08.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір №08 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого банк надав позичальникові в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності кредитні ресурси шляхом відкриття на картковий рахунок позичальника, на якому враховуються операції, що здійснюються з використанням картки VisaElectron № [NUMBER] , відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 12000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентних ставок, передбачених договором, а позичальник зобов`язувався повністю повернути отримані кредитні ресурси до 13.06.2010 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, встановлені Договором. Відповідно до п. 2.3 даного договору картка VisaElectron № [NUMBER] надана банком позичальникові на підставі договору відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № 6 від 13.08.20008 року. Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 25.03.2011 року у справі №2-519/11 стягнено з [PERSON] в користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором кредиту від 13.08.2008 року в сумі 78676,73 грн., а саме: 11549,08 грн. - заборгованість за кредитом; 12440,59 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 54687,06 грн. - по сплаті пені, 1700 грн. сплаченого державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі даного рішення 11.04.2011 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором в розмірі 78 676,73 грн., який був переданий на виконання до Калуського МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області. 16.02.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено договір № 000321-b про відступлення права вимоги, за яким банк відступив на користь нового кредитора (ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс») права вимоги до ряду фізичних осіб згідно переліку, в тому числі до [PERSON] за укладеним 07.08.2008 року з банком кредитним договором. 22.02.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» направило на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги, згідно якого новий кредитор повідомив боржника, що його борг за кредитним договором № 003-Р/001489 від 07.08.2008 року перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був переданий ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на підставі договору № 000321-b від 16.02.2018 року. Новий кредитор в даному повідомленні зазначив, що [PERSON] необхідно сплатити борг в розмірі 1 350 125, 55 грн. не пізніше 3-го числа з дня отримання цього листа. Для зарахування платежів за кредитним договором відповідач повідомив позивача про зміну реквізитів для погашення заборгованості. Відповідно до платіжного доручення № 19К150890 від 30.05.2018 року [PERSON] на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №003-Р/001489 від 07.08.2008 року сплатив заборгованість в розмірі 78 676,73 грн. Як встановлено судом, 08.11.2018 року представником [PERSON] подано апеляційну скаргу на рішення Калуського міськрайонного суду від 25.03.2011 року. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.01.2019 року апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено частково, заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованістьза договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 08 від 13.08.20008 року в розмірі 47 979,34 грн. Постановою державного виконавця Калуського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківської області від 27.05.2019 року у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження в зв`язку з скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ (постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.01.2019 року у справі № 2-519/11 скасовано рішення Калуського міськрайонного суду від 25.03.2011 року). 04.02.2019 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» з письмовою вимогою повернути йому безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 78 676,71 грн. Ю яка обґрунтована тим, що договір №003-Р/001489 від 07.08.2008 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] не укладався, а укладався кредитний договір № 08 від 13.08.2008 року і що саме за таким договором судовим рішенням стягнуто з нього заборгованість на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а не на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». Таким чином, позивач, як на підставу для задоволення заявлених вимог, що вбачається виходячи із змісту позовної заяви, відповіді на відзив та письмових пояснень представника позивача, посилається на безпідставність набуття відповідачем грошових коштів в розмірі 78 676, 73 грн. з тих підстав, що він (позивач) заперечує сам факт укладання з банком кредитного договору №003-Р/001489 від 07.08.2008 року, оскільки укладався договір № 08 від 13.08.2008 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідокпередання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є правонаступництво, на підставі якого до правонаступника переходить весь обсяг прав та обов`язківпопереднього кредитора в окремому зобов`язанні, тобто, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. При цьому, обсяг прав та умов визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що відповідно до переліку карткових кредитів, що підтверджують право вимоги до боржників згідно договору відступлення права вимоги№ 000321-b від 16.02.2018 року, який підписаний представниками ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінвнс» та є додатком до договору №000321-b від 16.02.2018 року, до відповідача перейшло право вимоги за кредитним договором №003-Р/001489 від 07.08.2008 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінаси та Кредит» та [PERSON] . Таким чином, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передав ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінвнс» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №003-Р/001489 від 07.08.2008 року. Щодо нумерації та дати укладання кредитного договору, за яким позичальником виступає [PERSON] , ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у своєму листі від 16.08.2019 року № 083-3-3659/19 на звернення ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» від 18.07.2019 року надав роз`яснення. Згідно роз`яснення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», станом на день укладання між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» договору про відступлення права вимоги №000321-b від 16.02.2018 року на балансі банку обслуговувалась заборгованість [PERSON] за кредитом, одержаним на картковий рахунок, відкритий на підставі договору №003-Р/001489 про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] із використанням платіжної картки від 07.08.2008 року і саме ця заборгованість була предметом торгів електронного аукціону, переможцем якого стало ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» у зв`язку з чим наразі АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не має правових підстав для внесення змін до укладеного договору про відступлення права вимоги №000321-b від 16.02.2018 року, при цьому банк наголошує на тому, природою виникнення заборгованості, права якого відступлені на користь відповідача є укладені між банком та [PERSON] договір № 06 (номер обліку в системі банку 003-Р/001489) про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] із використанням платіжної картки від 07.08.2008 року та договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 08 від 13.08.2008 року. Зазначене банк обґрунтував тим, що оформлення операції з отримання кредитного ліміту на картковий рахунок позичальника здійснювалося поетапно в наступному порядку. При зверненні [PERSON] до банку для отримання кредитних коштів 07.08.2008 року між сторонами укладено договір №003-Р/001489 про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] із використанням платіжної картки. При укладанні вищевказаного договору співробітником відділення банку допущено порушення порядку присвоєння нумерації договору, внаслідок чого замість автоматичного сформованого системою банку номеру договору «003-Р/001489», договору присвоєно номер «06», при цьому від моменту відкриття і до моменту закриття карткового рахунку за вказаним договором облік вівся за присвоєним системою банку номером «003-Р/001489». 13.08.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 08 із встановленим розміром кредитного ліміту 12000 грн. [PERSON] отримано платіжну картку за договором № 06 (номер обліку в системі банку «003-Р/001489», який мав би бути присвоєним договору) про відкриття карткового рахунку із використанням платіжної картки від 07.08.2008 року з кредитним лімітом на підставі договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 08 від 13.08.2008 року. Відповідно до п. 7.4 договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 08 від 13.08.2008 року у разі дострокового припинення дії договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної каркиVisaElectron № [NUMBER] , дія договору № 08 від 12.08.2008 року також припиняється. З приводу умов п. 7.4 договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 08 від 13.08.2008 року банк роз`яснив, що особливість програмного комплексу, який здійснює облік заборгованості за кредитами, що надавались на карткові рахунки в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» полягає в тому, що після закінчення строку кредитування облік заборгованості з прив`язкою до кредитних договорів автоматичноприпиняється договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії і подальший облік заборгованості позичальників здійснюється договорами про відкриття карткового рахунку з використанням платіжної карки. Суд приймає до уваги лист ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит`від 16.08.2019 року в якому викладені детально роз`яснення щодо нумерації договорів, які були укладені між Банком та позивачем (а.с.77). Доводи сторони позивача, що роз`яснення, викладені у листі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 16.08.2019 року не відповідають дійсним обставинам та фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права, суд вважає безпідставними, оскільки позивачем, у відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України, не надано жодних належних, допустимих, достовірних доказів, які б мали спростувати інформацію у листі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 16.08.2019 року. Всі доводи позивача з цього приводу зводяться до того, що в п. 2.3 договору № 08 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, від 13.02.2008 року значиться, що договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № 06 укладений також 13.02.2008 року. Разом з цим, позивач не надав обґрунтованих пояснень, чому, маючи в наявності свій примірник договору № 08 від 13.02.2008 року, він перерахував на рахунок відповідача кошти, як зазначено у платіжному дорученні, саме за договором 003-Р/001489, а не за договором № 08 від 13.02.2008 року, а з вимогою до відповідача про повернення безпідставно набутих грошових коштів звернувся 04.02.2019 року, тобто через тривалий проміжок часу. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У своїй постанові від 07.08.2019 року у справі №500/2867/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду констатував, що норма ст. 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Оскільки письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах справи, встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та [PERSON] існують договірні відносини на підставі кредитного договору № 003-Р/001489 від 07.08.2008 року у відповідності до укладеного 16.02.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» договору № 000321-b про відступлення права вимоги, а отже, має місце договірний характер правовідносин між позивачем та відповідачем, а тому положення глави 83 ЦК України не можуть бути застосовні при вирішенні даного спору. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач на свій розсуд обрав спосіб захисту порушеного права та розпорядився своїми правами щодо предмету спору, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК України, розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не доведено, що між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не укладався кредитний договір № 003-Р/001489 від 07.08.2008 року. Оскільки позивачем [PERSON] не доведено факт безпідставного набуття ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» грошових коштів, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed