overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

15 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 06 квітня 2010 року у виконавчому комітеті Крутеньківської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 01, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Сімейне життя не склалось в зв'язку з тим, що в останні роки між сторонами постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Вказує, що подружні відносини припиненні. Спільне господарство не ведеться. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Також просить не стягувати з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 06 квітня 2010 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Крутеньківської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 01 (а.с.5). Від шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.6-7). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться. Наміру зберегти шлюбні відносини сторони не мають а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

15 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, а саме: - в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON] МаксимаАнтоновича [INFO] з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком дитини, а саме сина [PERSON] МаксимаАнтоновича [INFO], допомогу на виховання дитини відповідач не надає, у зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, при цьому від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, при цьому від відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини, а саме [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

15 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 30.11.2002 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 30.11.2002 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 10 грудня 2015 року актовий запис № 2067, серія [NUMBER]. Від шлюбу є малолітній син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

15 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги він мотивує тим, що шлюбні відносини вони не підтримують, шлюб між ними є формальним, з січня 2015 року мешкають окремо. Від шлюбу мають одну малолітню дитину, які проживають з позивачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, погодився на заочний розгляд справи. Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідачка була повідомлена про день, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі (а.с. 30-31). Частина 4 ст.169 СК України встановлює, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з чим, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд постановив заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 26 квітня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Одеській області (а.с. 6). Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, сторони є батьками [PERSON], яка народилась [INFO] Шлюбні відносини сторони не підтримують, з січня 2015 року мешкають окремо, за цей час примирення не досягли, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає необхідним залишити відповідачці прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

15 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 27 жовтня 2001 року, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призвело до припинення шлюбних стосунків з вересня 2015 року. Шлюб між ними існує формально, а тому позивач просить шлюб розірвати. За спільною згодою між ними дочка [PERSON] залишається проживати з батьком, а син [PERSON] - з матір*ю. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовом згодна. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 жовтня 2001 року. Сторони мають дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], про що свідчать ксерокопії свідоцтв про народження дітей. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з вересня 2015 року через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства , сімейні стосунки не підтримують, наміру на спільне життя не мають. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Сторони дійшли до згоди, що дочка [PERSON] залишається проживати з батьком, а син [PERSON] - з матір*ю. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

15 лютого 2016 року позивач звернулась з позовом до суду, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в сумі по 1500 грн. з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дитини - не виконує свого обов'язку по його вихованню та не утримує матеріально, син перебуває на утриманні матері. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала, просять їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково, згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, відповідач має непостійний, мінливий дохід і позивачем не доведено його спроможності сплачувати аліментів в сумі 1500 грн. на місяць, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти в сумі 500 грн. на дитину. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

15 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO],у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого мають дитину, яка проживає з матір'ю, а батько коштів на її утримання не надає. У судовому засіданні відповідач позов визнав повністю. Позивач позов підтримала і просила задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи та пояснень позивача і відповідача з'ясовано, що вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області згідно актового запису № 57. Від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про її народження. Подружжя проживає роздільно, дитина проживає з матір'ю, до суду позивачкою пред'явлено позов до відповідача про розірвання шлюбу, який не розглянуто. Позивачка має постійне місце роботи, відповідач тимчасово не працює. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру частки аліментів на дитину, суд бере до уваги обставини, передбачені ст. 182 СК України і погоджується з позовом та його визнанням відповідачем. Ураховуючи викладене, позов необхідно задовольнити, розпочавши стягнення аліментів згідно правил ст. 191 СК України з дня подання до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно правил ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», від сплати якого позивач звільнена відповідно до цього Закону. Згідно правила ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

15 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі крім неї зареєстровані її донька та онук третя особа та відповідач по справі. Позивачка вказує, що фактично з літа 2009 року по теперішній час відповідач в зазначеній квартирі не проживає. Також позивачка зазначає, що реєстрація відповідача тягне за собою додаткові витрати щодо утримання квартири. У звязку з цим позивачка просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 97 по вул. Шенгелія, 4 у м. Херсоні. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, відповідно до ст.ст. 74,76 ЦПК України. Третя особа в судовому засіданні позов підтримала. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2\~ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З договору міни №2562 від 24.09.1997 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. З свідоцтва про укладення шлюбу від 06.08.1992 року вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Гірченко» на «Степову». 07.08.2007 року шлюб між вищезазначеними особами розірвано. З довідки вих.№ 30-13 винаної приватним підприєством «Жилсервісс» від 09.02.2016 року вбачається, що в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані позивачка, її дочка [PERSON] та онук [PERSON]. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про втрату [PERSON] права користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 97-а по вул. Шенгелія, 4 у м. Херсоні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

15 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1997 року по 2003 рік. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка навчається на денному відділенні нафтового геологорозвідувального технікуму на платній основі, строк навчання до 30 червня 2016 року. Позивачка не працює, має тяжке матеріальне становище, дочка потребує допомоги батька. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача з [INFO] року по 30 червня 2016 року.. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З позовом згоден. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьком є [PERSON] - відповідач у справі, її матір'ю є [PERSON] - позивачка у справі, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження від 01 квітня 1998 року. Згідно з довідкою Полтавського нафтового геологорозвідувального технікуму Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка № 55 від 21 січня 2016 року [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення зазначено учбового закладу, строк навчання до 30 червня 2016 року. У відповідності до ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки на період її навчання не надає, а тому суд вважає стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. При визначенні розміру аліментів суд на підставі ст..182 Сімейного кодексу України бере до уваги матеріальний стан сторін, а також суд враховує те, що матеріальну допомогу позивачу повинна надавати також і його мати. А тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць суд вважає допустити до негайного виконання. Згідно зі ст..ст.182,199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved