Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

16.04.2015 року позивачі - [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до місцевої територіальної громади в особі Суховільської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог зазначають, що [INFO] померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з вищезазначеного житлового будинку. За життя [PERSON] склала заповіт на все своє майно на ім`я позивачів. 08.04.2015 року представник позивачів звернулась до державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, однак у видачі такого свідоцтва представнику позивача було відмовлено, оскільки на даний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. На цих підставах, враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивачі просять суд визнати за ними право власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями. У судовому засіданні представник позивача надала суду пояснення аналогічним викладених у позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подали заяву, в якій зазначили, що проти задоволення позову не заперечують та просять проводити розгляд справи без участі представника Суховільської сільської ради. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане виконкомом Суховільскої сільрадою 24.02.2005 року (а.с. 5). Спадкоємцями померлої за заповітом від 09.05.1995 року на житловий будинок [ADDRESS], в рівних частинах, є її дочки [PERSON], [PERSON]- позивачі у справі, які прийняли спадщину та з метою оформлення спадкових прав подали заяву про прийняття спадщини. Родинний зв'язок зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвами про народження. Постановою державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області Ружицького О.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.04.2015 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], після смерті [PERSON], оскільки у позивачів відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок. З копій довідки № 41 від 27.01.2015 року, виданої виконкомом Суховільської сільрадою, встановлено, що житловий будинок [ADDRESS], рахується за [PERSON], згідно по господарської книги № 4, за 2011 -2015 роки. Згідно довідки № 40 від 27.01.2015 року, виданої Суховільської сільрадою встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO], на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Дані обставини також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами: довідкою № 168 від 13.02.2015 року, виданої КП «Новоград-Волинське МБТІ», про те, що вищезазначений житловий будинок не зареєстрований за [PERSON] Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 6 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Оскільки, житловий будинок [ADDRESS], згідно законодавства, що діяло на момент забудови будинку, державній реєстрації будинок не підлягав, однак на підставі запису в погосподарську книгу є власністю спадкодавця [PERSON] Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], відсутні. Таким чином, є підстави вважати, що будь-які правочини щодо спадкового майна за життя спадкодавця нею не вчинялись. Відповідно до листа № 877/02-14/499/05 від 14.05.2015 року державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області, що крім позивачів до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори із заявою про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], інші спадкоємці не звертались. Згідно технічного паспорту від 10.02.2015 р., складеного Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з житлового будинку, двох сараїв, убиральні, колодязя, огорожі. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved