Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

17.07.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні. Син навчається на заочній формі навчання у Житомирському агроекологічному університеті на платній основі і у звязку з цим потребує постійної матеріальної допомоги. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги сину не надає, хоча має таку можливість, оскільки має постійний заробіток. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримує повністю та просить долучити до матеріалів справи довідку про доходи. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ТП №250085 від 17.09.1994 року, виданого Гордіївською сільською радою Дзержинського району Житомирської області, позивач уклала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 4 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП № 017989 від 12.07.1995 року, виданого Гордіївською сільською радою Дзержинського району Житомирської області (а.с. 5). Згідно з довідкою № 055 від 16.07.2015 року [PERSON] дійсно є\~\~ студентом другого курсу заочної форми навчання екологічного факультету Житомирського національного агроекологічного університету, термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року (а.с. 6). Відповідно до довідки №168 від 13.07.2015 року виданої виконавчим комітетом Гордіївської сільської ради Романівського району Житомирської області на повному утримані позивача перебуває [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи фактичну можливість відповідача приймати участь в утриманні свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, а також повне визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визначити розмір аліментів на утримання повнолітнього сина сторін у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 17.07.2015 року і до 30.06.2017 року, тобто до закінчення повного курсу навчання. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved