Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

16 травня 2019 року Комунальне підприємство Павлоградтеплоенерго звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 10452 грн 72 коп. та витрати на судовий збір. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилався на те, що Комунальне підприємство Павлоградтеплоенерго надає послуги теплопостачання відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються до житлового приміщення, яке розташоване: [ADDRESS] . Однак відповідач оплату за послуги теплопостачання фактично Комунальному підприємству Павлоградтеплоенерго не проводив. В результаті за період з 01 січня 2011 року по 01 травня 2019 року утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством Павлоградтеплоенерго у сумі 10452 грн 72 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву в якій просив, розглянути справу за його відсутності, відмовити в задоволенні позовних вимог та просив застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно відомостей, наданих 02 липня 2019 року виконавчим комітетом Павлоградської міської ради, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 26.12.1991 року по теперішній час. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Семеняка А.А. Комунальне підприємство Павлоградтеплоенерго надавало послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Плата за послуги теплопостачання не проводилась своєчасно на розрахунковий рахунок підприємства щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] , оформленого на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за оплату послуг з теплопостачання у період з 01 січня 2011 року по 01 травня 2019 року перед Комунальним підприємством Павлоградтеплоенерго у сумі 10452 грн 72 коп. Частиною першою\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з пунктом 3 частини другої\~статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Обов`язок оплатити надані послуги з теплопостачання встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] у справі заявлено про застосування строку позовної давності. З позовом про стягнення боргу за спожиту теплову енергію до [PERSON] Комунальне підприємство Павлоградтеплоенерго звернулось до суду 16 травня 2019 року. Відповідно до ст.256, 257, ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно частин 2-5 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач до винесення рішення у справі наполягав на застосуванні позовної давності. Відповідно до частин 1, 3 ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у справі № 6-43цс17, правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у справі № 161/20278/14-ц, постанова від 30 травня 2018 року. Згідно особистого рахунку №1-116003022 останній платіж за послуги теплопостачання було зроблено у липні 2016 року в розмірі 1 грн, однак здійснення даного платежу у розмірі 1 грн позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, не вказано особу, яка здійснила платіж, призначення платежу тощо. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами 3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Платежі, здійснені в грудні 2018 року, січні та лютому 2019 року були вчинені примусового державною виконавчою службою на виконання судового наказу від 10 червня 2016 року у справі №185/4442/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго боргу за спожиту теплову енергію, що підтверджується довідкою Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 17.02.2020 року №34/4340. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року вказаний вище судовий наказу було скасовано, заяву про поворот виконання було залишено без розгляду. Таким чином, підстав вважати, що було перервано перебіг позовної давності у суду не має. Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 10452 грн 72 коп. з відповідача, яка утворилась у період з 01 січня 2011 року по 01 травня 2019 року включно, поза межами строку позовної давності в три роки. Таким чином, з урахуванням строку позовної давності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 2204 грн 62 коп., яка утворилась у період з 16 травня 2016 року по 01 травня 2019 року. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1232 грн, сплачений позивачем при поданні позову, судовий збір в розмірі 689 грн було стягнуто з відповідача на користь позивача при виконанні судового наказу від 10 червня 2016 року у справі №185/4442/16-ц.

Outcome: partial