Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

16 січня 2018 року [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві зазначає, що 28.01.2013 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики. Про те, що вона зайняла кошти в борг [PERSON] власноруч написала розписку, в якій зазначає, що отримала 40000 гривень від [PERSON] зі строком повернення до 28.01.2014 року з нарахованими відсотками 5% щомісяця. Однак, відповідач в зазначений строк борг не повернула. Та має заборгованість яка складається з 40000 грн. основного боргу, проценти за користування позикою -23789,15 грн., 3 % річних 5904, 66 грн., інфляційні витрати 56773, 36 грн., пені 5575, 89 грн. Ухвалою суду від 19 лютого 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі\~\~відкрито, її\~\~розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження\~\~ (а.с.35) Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не зявилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. У встановлений судом строк відповідач без поважних причин не надала відзив, відтак суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку задовольнити позов у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 40000 грн. та зобовязалась повернути до 28 січня 2014 року з нарахованими відсотками 5% щомісяця, біля дати складання розписки міститься підпис (а.с.13). [PERSON] зазначений борг не повернула. Стаття 1046 ЦК України\~передбачає, що за\~\~договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму\~\~позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку відповідно до вимог\~ст.1047 ЦК України\~договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК). Відповідно до ч. 2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує укладений між сторонами правочин щодо передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своє суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постановах від 08 червня 2016 року (справа №1103цс), від 12 квітня 2017 року (справа №442/8157/15-ц). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] надала позивачу розписку про отримання в борг грошей, а саме 40000 гривень зі строком повернення до 28.01.2014 року з нарахованими відсотками 5% щомісяця, а отже сторони дотримались письмової форми договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушень, визначених змістом зобовязання . Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За період з 28.01.2015 року по 17.01.2018 року відповідач [PERSON] почала частково сплачувати на користь позивача [PERSON] кошти в рахунок користування позикою в сумі 95544, 05 грн. Сума заборгованості по процентам за договором станом на 17.01.2018 року з урахуванням черговості погашення вимог за грошовими зобовязаннями, становить 23789, 15 грн. (119333,20грн. 95544, 05грн.) Сума інфляційних втрат складає 51424, 07 грн. Станом на 17.01.2018 рік сума трьох відсотків складає 4767, 00 грн. Сума нарахованої пені за порушення строків погашення суми основного боргу 8625, 75 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Положеннями ч. 1\~статі 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставина, на яку посилаються позивач, як на підставу для задоволення позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума боргу за договором позики заборгованість яка складається з 40000 грн. основного боргу, проценти за користування позикою -23789,15 грн., 3 % річних 5904, 66 грн., інфляційні витрати 56773, 36 грн., пені 5575, 89 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved