Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

15.07.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів та просить постановити рішення, на підставі якого визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 10.03.2014 року. В своїй позовній заві позивачка [PERSON] зазначає, що пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин у звязку з тим, що наступного дня після смерті чоловіка [PERSON], померлого 10.03.2014 року, тобто 11.03.2014 року та аж до 28.03.2015 року знаходилась в іншій країні, а саме в Республіці [PERSON], місто Єреван та займалась похованням свого чоловіка,потім побудовою надмогильного склепу своєму померлому чоловікові ,у звязку з чим жодного разу з Республіки [PERSON] не виїжджала та відповідно не мала жодної можливості звернутись до нотаріальної контори в місті Харкові з заявою про прийняття спадщини відповідно за місцем відкриття спадщини. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі та просила суд розглядати справу за її відсутності ( а.с.51). Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 01 липня 2015 року, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі та просила суд розглядати справу за її відсутності (а.с.40,52). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, через канцелярію подали до суду свої письмові заяви, в яких повністю визнали всі обставини зазначені позивачкою [PERSON] в своїй позовній заяві, проти задоволення позовних вимог не заперечували, просили справу розглядати за їх відсутністю ( а.с.31-33). Суд, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч.1 і 3 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України про обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів, тощо. Так, судом встановлено, що 10 березня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим 11.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актова запис № 3614 ( а.с.6). На час смерті [PERSON] мешкав та був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується штампом в паспорті громадянина України (а.с.8-10 ). Позивачка по справі [PERSON] є дружиною [PERSON]С, померлого, 10.03.2014 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладання шлюбу від 18.04.1980 року виданим Орджонікідзевським районним відділом ЗАГСу м. Єреван Вірменської Соціалістичної республіки, актова запис № 480 ( а.с.7). Відповідачі по справі є синами позивачки [PERSON] та [PERSON]С, померлого, 10.03.2014 року. Позивачка [PERSON] на час смерті свого чоловіка була зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично мешкала разом із своїм чоловіком та синами за адресою: [ADDRESS]. За життя чоловік позивачки, [PERSON], померлий 10.03.2014 року, склав заповіт, а саме 01.02.2014 року о 15 годині 30 хвилині Приватний нотаріус ХМНО [PERSON] посвідчила нотаріально заповіт за яким [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] (дружині), а у разі її смерті до відкриття спадщини, неприйняття нею спадщини, відмови від її прийняття чи усунення від права на спадкування [PERSON] ( а.с.19). Позивачка, [PERSON] є громадянкою [PERSON], але має Посвідку на постійне проживання в Україні, серія ХР № 20186 видану УГІРФО ГУМВС України в Харківській області від 06.05.2009 року, безстроково, копія якої знаходиться в матеріалах справи ( а.с.11,14). Одразу після смерті чоловіка, який помер 10.03.2014 року, як тільки було отримано свідоцтво про його смерть, а саме 11.03.2014 року, позивачка того ж дня 11.03.2014 року разом з тілом померлого чоловіка виїхала з України до [PERSON], для того, щоб похоронити чоловіка на їх батьківщині за всіма їх релігійними обрядами та правилами, та знаходилась в [PERSON] аж до 28.03.2015 року, що підтверджується штампами в її паспорті, жодного разу не виїжджала, та повернулась до України в місто Харків 28.03.2015 року (а.с.13). Після повернення до України, звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, але виявилось що вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, та у звязку з тим, що померлий чоловік та позивачка були зареєстровані за різними адресами, відповідно нотаріусом було відмовлено у відкритті спадкової справи та заяву про прийняття спадщини не прийняв у звязку із пропуском строків на подання такої заяви, про що позивачці було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.07.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.23). Ніхто інший заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 10.03.2014 року, до нотаріальної контори не надавав та ніхто свідоцтво про право на спадщину після смерті її чоловіка не отримував, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.07.2015 року ( а.с.22). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з п. 3 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29 , частини другої ст.. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Так, місцем проживання та місцем реєстрації спадкодавця [PERSON], померлого 10.03.2014 року на день смерті було : [ADDRESS]. Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Місцем відкриття спадщини є [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК Кураїни, встановлено що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Строк для подання заяв про прийняття спадщини сплив 10.09.2014 року. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними Суд вважає за можливим визнати причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини з сторони позивачки [PERSON] поважною, у звязку з тим, що вона наступного дня після смерті чоловіка [PERSON]С, який помер 10.03.2014 року, відповідно 11.03.2014 року та до 28.03.2015 року знаходилась в іншій країні Республіці [PERSON], м. Єреван, що підтверджується штампами в паспорті позивачки. Під час перебування в Республіці [PERSON], позивачка займалась похованням тіла чоловіка та побудовою надмогильного склепу своєму покійному чоловіку, відповідно особисто не мала можливості звернусь до нотаріальної контори в місті Харкові з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується визнанням вказаних обставин відповідачами в своїх письмових заявах, наданих суду, що відповідно до ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України є підставою звільнення від доказування, так як обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно відсутність позивачки в Україні більше року з моменту відкриття спадщини після смерті чоловіка та відповідно її зайнятість саме організацією його поховання, організацією поминань покійного, організацією побудови надмогильного склепу своєму покійному чоловіку повязана з обєктивними та істотними труднощами для неї як спадкоємця на вчинення дій по особистій явці до нотаріальної контори в місті Харкові та подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Крім того, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалю рішення про задоволення позову. Як вказано вище, відповідачі у повному обсязі визнали позов. Аналізуючи вищевикладені обставини суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved