Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

15.11.2017 року [PERSON] звернулася з вказаним вище позовом до Первомайського учбового спортивно-технічного Центру Товариства сприяння обороні України Харківської області. 16.11.2017 року провадження у справі відкрито.19.12.2017 року ухвалою суду у відповідача витребувано довідку про заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за два останні повні відпрацьовані місяці, на яку відповідачем до розгляду справи по суті довідку так і не надано. 19.12.2017 року та 23.01.2018 року позивачем уточнено позовні вимоги. Зокрема, в обґрунтування позову позивач зазначила: на підставі наказу № 33 від 16.12.2014 року вона була прийнята на роботу головним бухгалтером у Первомайський учбового спортивно-технічний Центр Товариства сприяння обороні України Харківської області. Відповідно до наказу № 4 від 28.02.2017 року вона була звільнена з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні відповідач з нею не повністю розрахувався. Так, за період з 01.10.2016 року по 28.02.2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 18135,11 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України стягненню підлягає середній заробіток за весь час затримки розрахунку відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати. Відпрацьовано а два повні місяці роботи перед звільненням 40 робочих днів, а заробітна плата повинна складати за ці два місяці 8475,30 грн., отже середньоденна заробітна плата, з якої має бути стягнута компенсація за затримку розрахунку, повинна бути 211,88 грн. З часу звільнення по день, станом на який просить позивач стягнути середній заробіток 19.12.2017 року, вона би пропрацювала 200 днів, тому, компенсація має складати 200х211,88=42376,00 грн. Враховуючи викладене, позивачка просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 18135,11 грн. 47 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 42376 грн. 00 коп. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає, у разі неявки представника відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач не направив до суду свого представника, хоча судом належним чином повідомлений про час, місце та дату судового розгляду, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав, тому, суд, отримавши згоду представника позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву з уточненнями, дослідивши та проаналізувавши інші докази у їх сукупності та окремо, встановив обставини та відповідні до них правовідносини. Зокрема, встановлено судом та не оспорюється сторонами таке: позивачка [PERSON] згідно наказу № 33 від 16.12.2014 року була прийнята на роботу головним бухгалтером у Первомайський учбового спортивно-технічний Центр Товариства сприяння обороні України Харківської області. Відповідно до наказу № 4 від 28.02.2017 року вона була звільнена з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.9). При звільненні з позивачем не проведено остаточний розрахунок. Станом на 19.12.2017 року заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі перед позивачем складає 18135 грн. 11 коп. Свої розрахунки невиплаченої заробітної плати, через не надання відповідачем відповідної довідки, позивач виклала у позовній заяві на підставі Індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.48). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На думку суду, сторона відповідача не надала судові заперечень на вимоги позивача, натомість, позивач повністю довела судові законність своїх вимог. Оскільки згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобовязано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 18135 грн. 11 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначених в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Спір про розмір сум при звільненні відсутній, оскільки відповідач своїх заперечень не надав. На підставі викладеного суд доходить висновку, що відповідач, який порушив гарантоване законом право на оплату праці повинен нести відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України. Тому позовні вимоги [PERSON], щодо стягнення середньоденного заробітку за весь час затримки розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі. Вказаний позивачем розрахунок середнього заробітку проведено відповідно до постанови КМУ № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». І є правильним з арифметичної точки зору. Так, позивач звільнився 28.02.2017 року, тому середній заробіток береться за січень-лютий 2017 року (4237,65 + 4237,65 = 8475 грн.). За ці два місяці було 40 робочих днів, тобто середньоденний заробіток складає 8475,00/40=211,88 грн. З часу звільнення та на 19.12.2017 року (час, який просить позивач) [PERSON] відпрацював би 200 робочих днів, тому середній заробіток за час затримки розрахунку становить 200 роб.днів *211,88 грн. = 42376,00 грн., які і підлягають стягненню з відповідача. Таким, чином суд дійшов висновку, що позов законний, обґрунтований та такий, що підлягає повному задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved