Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

16.12.2015 (згідно з датою на штампі поштового відділення) Кредитна спілка «Кредит-Чорнобиль» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про повернення боргу за кредитним договором №3 від 08.01.2014. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 07.11.2016 позивач просить: стягнути зі [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Кредит-Чорнобиль» грошові кошти в сумі 9\~975,97\~коп. солідарно. Зустрічний позов [PERSON] від 28.04.2016 до Кредитної спілки «Кредит-Чорнобиль», [PERSON] про припинення поруки за договором поруки від 08.01.2014 укладеного між [PERSON] і КС «Кредит-Чорнобиль», як зобовязання по кредитному договору №\~3 від 08.01.2014, що укладений [PERSON] і КС «Кредит-Чорнобиль», ухвалою суду від 30.03.2017 був залишений без розгляду. Суд вважає, що позиція [PERSON] і обставини, на які є посилання в його зустрічній позовній заяві від 28.04.2016 і заяві про збільшення позовних вимог від 07.11.2016, можуть бути враховані судом як його письмові заперечення проти первісного позову. Так, відповідач [PERSON] заперечує проти пред'явленої до нього вимоги про стягнення коштів за кредитним договором №\~3 від 08.01.2014, що укладений між [PERSON] і КС «Кредит-Чорнобиль», на підставі договору поруки від 08.01.2014 і просить відмовити в задоволенні позову до нього. Посилається на те, що порука припинилась в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як минуло понад шість місяців з дня, коли у позивача виникло право вимоги за кредитним договором через порушення позичальником строків повернення кредиту і сплати процентів, які визначені графіком розрахунків, до дня пред'явлення кредитором позову до нього в судовому порядку. Представник позивача КС «Кредит-Чорнобиль» [PERSON] у судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позов Кредитної спілки просить задовольнити. Відповідач [PERSON], повідомлений про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився повторно без поважних причин. Його представник [PERSON] також не з'явився в судове засідання. У поданому через канцелярію суду клопотанні відповідач вказав, що [PERSON] захворів, однак підтвердження цьому не надав, тому суд вважає, що представник відповідача не з'явився до суду без поважних причин. Відповідач [PERSON], який вважається повідомленим про місце, день і час судового розгляду на підставі ч. 5 і ч. 9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову суду не подав. За наведених обставин неявка відповідачів та представника відповідача згідно з правилами ст. 169 ЦПК України не є підставою для відкладення судового розгляду, тому суд ухвалив здійснити розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до умов Кредитного договору № 3 від 08.01.2014 (а.с. 3-4) відповідач [PERSON] (позичальник) отримав у КС\~«Кредит-Чорнобиль» (кредитодавець) кредит у сумі 8\~000\~грн. на строк 12 місяців від дати отримання кредиту зі сплатою процентів у розмірі 48\~% річних від суми залишку кредиту. Повернення кредиту і сплата процентів за користування ним повинні були здійснюватися позичальником щомісячно згідно з Графіком розрахунків, що є Додатком № 1 до Кредитного договору, яким встановлені періодичність та розміри платежів позичальника, а саме: восьмого числа кожного місяця, починаючи з 08.02.2014 і до 08.01.2015, по 666,67\~грн. на погашення основної суми кредиту і нараховані на відповідну дату проценти (а.с. 4 на звороті). Укладення Кредитного договору і отримання на його виконання грошових коштів також підтверджуються Заявою [PERSON] про прийняття його в члени кредитної спілки від 17.02.2009, його Заявою від 08.01.2014 про надання йому кредиту в сумі 8\~000\~грн. та видатковим касовим ордером від 08.01.2014 про видачу [PERSON] 8\~000\~грн. основної суми за договором № від 08.01.2014. Відповідач [PERSON] як позичальник не виконав належним чином і у встановлені строки зобовязання, покладені на нього умовами Кредитного договору, щодо повернення суми кредиту і сплати процентів за користування кредитом. У результаті цього виникла заборгованість. Відповідно до Суми розрахунку позовних вимог на 15.12.2015 і з урахуванням зави позивача про зменшення позовних вимог від 07.11.2016 заборгованість відповідача [PERSON] за Кредитним договором (сума кредиту і нараховані проценти) станом на 07.11.2016 складає 9\~975,97\~грн. На час розгляду справи відомостей про те, що позичальник погасив заборгованість за кредитом, суду сторони не надали. Правовідносини сторін врегульовані такими правовими нормами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1049, 1054 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч.\~2 ст.1\~050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.\~610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що між позивачем і відповідачем [PERSON] існують грошові зобов'язання, що виникли на підставі Кредитного договору. Відповідач є позичальником, який не виконав належним чином свої зобов'язання за цим договором щодо своєчасного та у повному обсязі повернення суми кредиту, сплати процентів, що є підставою для примусового стягнення суми заборгованості. Отже, позовна вимога позивача до відповідача [PERSON] є обґрунтованою, підтверджена належними і допустимими доказами та підлягає задоволенню повністю. Щодо позовної вимоги до відповідача [PERSON] суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись порукою. Частиною 1 ст. 547 ЦК України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язань вчиняється у письмовій формі. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань позичальника [PERSON] за Кредитним договором № 3 від 08.01.2014, КС\~«Кредит-Чорнобиль» і [PERSON] (поручитель) уклали 08.01.2014 у письмовій формі Договір поруки (а.с. 5). Цим Договором поруки (пункти 1.1, 3, 4.1) передбачено, що [PERSON] зобов'язується у повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань позичальником [PERSON] (боржником) за Договором №\~3 від 08.01.2014 (за основним договором) в сумі 8\~000\~грн. та відсотків згідно з графіком сплати; поручитель несе солідарну відповідальність із позичальником та зобов'язується виконати за боржника зобов'язання останнього перед кредитором на умовах, в порядку та терміни, визначені в основному договорі. Згідно з вимогами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як було зазначено вище, сума кредиту і проценти за користування ним відповідно до Графіка розрахунків до Кредитного договору № 3 від 08.01.2014 повинні були сплачуватися позичальником частинами шляхом щомісячного внесення передбачених Графіком сум у касу або на рахунок кредитодавця з 08.02.2014 по 08.01.2015. Позов до поручителя [PERSON] з вимогою виконання грошових зобов'язань за позичальника [PERSON] заявлений кредитором 16.12.2015, тобто через 1 рік 10 місяців і 8 днів з дня настання строку повернення першої частини суми кредиту і сплати нарахованих процентів, та через 11 місяців 8 днів з дня настання строку повернення останньої частини суми кредиту і сплати нарахованих на неї процентів. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У Договорі поруки від 08.01.2014 сторони не визначили строк дії поруки. Наявність у цьому Договорі формулювань: «6. Термін дії договору 6.1 Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту припинення дії основного договору», і «2.3. Термін виконання зобов'язання, забезпеченого цим Договором: до повного погашення боргу кредитором», не є встановленням строку поруки в розумінні ч. 4 ст. 559 і ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст.\~252 ЦК України. У своєму правовому висновку Верховний Суд України (постанова від 10.09.2014 у справі №\~6-32цс14) зазначив, що у мови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.\~251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.\~4 ст.\~559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При цьому суд також враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 у справі №6-53цс14 про те, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинна бути предявлена в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). Тобто сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. На підставі встановлених судом обставин щодо відсутності у Договорі поруки встановленого строку дії поруки і пред'являння позову кредитором до поручителя після спливу шести місяців з дня настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобовязанням та наведених норм Цивільного кодексу України, правових позицій Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що порука, передбачена Договором поруки від 08.01.2014, укладеним КС\~«Кредит-Чорнобиль» і [PERSON], є припиненою щодо першого платежу за умовами Кредитного договору з 09.08.2014, а щодо останнього з 09.07.2015. Отже, у зв'язку із тим, що порука за Договором поруки від 08.01.2014 є припиненою відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, позовна вимога про стягнення з [PERSON] суми боргу по Кредитному договору задоволенню не підлягає. Згідно з ч.\~1 ст.\~88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати на сплату судового збору в сумі 1\~218\~грн.

Outcome: partial