Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

17.04.2019 року [PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вона послалась на те, що є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] . Заявник стверджувала, що на час відкриття спадщини постійно проживала разом із матерію, фактично прийняла спадщину після її смерті. Державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори 09.02.2019 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні докази фактичного вступу в управління спадковим майном, роз`яснено право звернення до суду. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином в порядку статей 128-130 ЦПК України, подав письмову заяву про можливість задоволення заяви судом. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа відповідно до ст. 3 ЦПК України має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За Постановою Пленуму Верховного Суду Українивід 30.05.2008року №7«Про судовупрактику усправах проспадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що заявник є донькою [PERSON] , що підтверджується виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №348. [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області). Після смерті останньої залишилось спадкове майно, що підтверджується інформацією КП «БТІ» ОМР. За життя [PERSON] заповіту не складала. Заявник на час смерті матері фактично проживала з матер*ю разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільне господарство та мали спільний побут, між ними були тісні родинні відносини. Вказані обставини підтверджуються, показаннями допитаних в процесі розгляду справи свідків [PERSON] та [PERSON] , актом про проживання заявника СОН «Чубаєвка» від 15.02.2019 року, випискою з домової книги № 165, фотокартками, заінтересованою особою не спростовані. 09.02.2019 року заявник звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, про відмову від спадщини не заявляла. 09.02.2019 року Державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні докази фактичного вступу в управління спадковим майном, роз`яснено право звернення до суду. Згідно із ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зазначене узгоджується із п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», за яким діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Від встановлення даного юридичного факту залежить зміна майнових прав заявника, досудовий порядок встановлення якого законом не передбачений. Встановлення юридичного факту не пов`язано із наступним вирішенням спору про право. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявника із [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] .

Outcome: approved