Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

15 лютого 2019 року керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Прокуратури Донецької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 33088,06 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16.03.2018 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та призначено їй покарання за ст.. 366 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. Діями [PERSON] , що виразилися у внесенні в офіційні документи, табелі обліку робочого часу, завідомо неправдивих відомостей щодо перебування [PERSON] та [PERSON] на робочому місці та тривалості відпрацьованого ними робочого часу за періоди липень-грудень 2014 року, січень-травень 2015 року, вересень 2015 року, листопад-грудень 2015 року, січень 2016 року, спричинено надмірну виплату коштів з міського бюджету в сумі 33088,06 гривень. На підставі викладеного просив стягнути з [PERSON] зазначену грошову суму. Ухвалою суду від 07 березня 2019 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання. 26 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання представника Маріупольської міської ради Кузь К.О., діючої на підставі довіреності, про розгляд справи за відсутності представника Маріупольської міської ради. У судове засідання сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи в їх відсутності. Прокурор та представник Маріупольської міської ради просили позовні вимоги задовольнити, а відповідачка визнала позовні вимоги у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 березня 2018 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та призначено їй покарання за ст.. 366 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень. Вирок набрав законної сили 09.08.2018 року (а.с. 5-7). З мотивувальної частини вказаного вироку вбачається, що діями [PERSON] , що виразилися у внесенні в офіційні документи, табелі обліку робочого часу, завідомо неправдивих відомостей щодо перебування [PERSON] та [PERSON] на робочому місці та тривалості відпрацьованого ними робочого часу за періоди липень-грудень 2014 року, січень-травень 2015 року, вересень 2015 року, листопад-грудень 2015 року, січень 2016 року, спричинено надмірну виплату коштів з міського бюджету в сумі 33088,06 гривень. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст..ст.\~ 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з вищевказаного вироку, в ході розгляду кримінального провадження, цивільний позов не пред`являвся. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідачка визнала позовні вимоги у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved