Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

17.08.2017 року представник позивача Алексашкіна С.В. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначила, що 28 лютого 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0044/74/70949. В забезпечення виконання основного зобов'язання за вищезазначеними Кредитним договором Позичальник на підставі іпотечного договору від 07 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1015 , - надав в іпотеку наступне нерухоме майно: 1) житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS], що було власністю іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, [PERSON], 07.03.2007 року за реєстром №1006, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №1956127; 2) земельну ділянку площею 0,1000 га, в тому числі складаються по угіддям: рілля 0,1000 га, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS], що було власністю іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, [PERSON], 07.03.2007 року за реєстром №1010, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №1956212. 29 червня 2017 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (надалі - Первісний кредитор) та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ЮНЕКС БАНК» був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор передав (відступив), а ПАТ «ЮНЕКС БАНК» прийняв всі права вимоги до [PERSON]. Також до ПАТ «ЮНЕКС БАНК» на підставі ст. 27 Закону України «Про заставу» перейшли права, які забезпечують зобов'язання Боржника за основним договором, а саме за договором іпотеки, про що між сторонами був укладений окремий правочин (договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 29.06.2017 року за реєстровим №2171). В подальшому, між ПАТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» (надалі - Новий кредитор або Заявник) було укладено Договір відступлення права вимоги від 29 червня 2017 року, згідно до умов якого ПАТ «ЮНЕКС БАНК» передав (відступив), а Новий кредитор прийняв всі права вимоги за Кредитним договором. Відповідно до умов Договору відступлення права вимоги від «29» червня 2017 р., та у відповідності до ст. 512 ЦК України, Заявник набув статус Нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до [PERSON], боржника АТ «Райффайзен Банк Аваль за кредитним договором № 014/0044/74/70949 від 28 лютого 2007 року з усіма додатковими договорами та угодами до нього, укладеного між Первісним кредитором та Боржником. Таким чином, до Заявника перейшли права кредитора, що існували на момент укладення Кредитного договору № 014/0044/74/70949 від 28 лютого 2007 року та додаткових угод до нього. Крім того, до Заявника перейшли права, які забезпечують зобов'язання Боржника за основним договором, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (а саме: іпотечний договір від 07 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Рєкою О.М., і зареєстрованого в реєстрі за № 1015) про що між сторонами був укладений окремий правочин - договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 29 червня 2017 року між ПАТ «ВЕКТОР БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. за реєстровим № 2172. Отже, Кредитором за кредитним договором № 014/0044/74/70949 від 28 лютого 2007 року та іпотечним договором від 07.03.2007 року за реєстровим № 1015, відповідно до вищезазначених укладених договорів відступлення права вимоги, виступає Заявник. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Згідно умов договору відступлення права вимоги (пункти 1.1., 2.1., 2.2., 2.3., 2.6) до Заявника перейшли права вимоги до боржників в повному обсязі. Таким чином, право вимоги кредитора за кредитним договором № 014/0044/74/70949 від 28 лютого 2007 року та іпотечним договором, за всіма іншими документами щодо виконання зобов'язань Позичальника перед Кредитором, у тому числі процесуальне правонаступництво перейшли до Заявника - ТОВ «фК «УКРФІНАНС ГРУП». Про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесені відповідні записи, які внесли зміни до попереднього запису про іпотеку, а саме додано нового іпотекодержателя: ТОВ «фК «УКРФІНАНС ГРУП». Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду; Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Позичальник належним чином умови кредитного договору не виконав, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» звернувся до боржника - [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Так, у п. 4.5. Іпотечного договору зазначено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушених зобов'язань за цим або Кредитним договором у встановлений Іпотекодержателем строк, такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок Предмета іпотеки. Дане застереження згідно статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, який є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом. Таким чином, у зв'язку з невиконанням боржником письмової вимоги Іпотекодержателя від 29.06.2017 року № 2906/2017 про усунення порушених зобов'язань за Кредитним договором, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» задовольнило свої вимоги за рахунок іпотечного майна та зареєструвало право власності на вищезазначене нерухоме майно, що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Однак, згідно інформаційної довідки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існують наступні обтяження, що перешкоджають користуванню в повному обсязі іпотечним майном та в подальшому відчуженню вказаного нерухомого майна (крім запису про іпотеку):підстава виникнення обтяження: Ухвала про забезпечення позову, серія та номер: б/н, виданий 01.06.2009, видавник: Овідіопольський районний суд Одеської області, суддя Бочаров А.І. підстава виникнення обтяження: Ухвала про забезпечення позову, серія та номер: б/н, виданий 18.06.2007, видавник: Суддя Київського районного суду м. Одеси Бойко А.В. Зазначеними ухвалами судів арешти були накладені на іпотечне майно вже після підписання Договору іпотеки. Ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.06.2009 та ухвали Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2007 - вже не має в наявності архівів судів, тому що вказані документи знищені за строком зберігання. Однак, вказані ухвали були винесені в порядку вжиття заходів забезпечення позову за наступними справами: -за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди по справі № 2-4427/2007 у Київському районному суді м. Одеси; -за позовом АКБ «Порто-Франко» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 28859,61 грн. по справі № 2-1213/2009 в Овідіопольському районному суді Одеської області. Вищезазначеними ухвалами судів були накладені арешти на час розгляду справи по суті на нерухоме майно, яке є предметом даного позову, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1000 га, в тому числі складаються по угіддям: рілля 0,1000 га, що розташована за адресою: Одеська область, [ADDRESS]. 01 серпня 2007 року по справі № 2-4427/2007 суддею Київського районного суду м. Одеси Бойка А.В. було ухвалено рішення, яке набрало законної сили, а заходи забезпечення позову, на момент подання заяви, досить діють та не скасовані. 03 вересня 2009 року по справі № 2-1213/2009 суддею Овідіопольського районного суду Одеської області Бочаровим А.І. було ухвалено рішення, яке набрало законної сили, а заходи забезпечення позову, на момент подання заяви, досить діють та не скасовані. Дані обтяження перешкоджають у реалізації прав ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», засобами передбаченими діючим законодавством України Однак, після прийняття рішень по справам суди не скасували заходи забезпечення позову, тому у Заявника виникла необхідність звернутись до суду з позовом про зняття арештів з майна. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача в заочному порядку, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПКУ, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПКУ заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. У відповідності з ч. 5 ст.154 ЦПКУ, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Суд може скасувати забезпечення позовних вимог по справі, яка знаходилась в його провадженні, з моменту, коли відпаде необхідність в забезпеченні позову. Всі перелічені вище обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання Договору іпотеки від 07 березня 2007 року, а тому, враховуючи положення статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (що діяв в період накладання обтяжень, далі - Закон від 21.04.1999) у державних виконавців були відсутні правові підстави накладення обтяжень на спірну земельну ділянку, яка знаходилась в іпотеці Позивача. В зв'язку з чим, Позивач змушений звернутися до суду із позовом про зняття арешту з майна. Крім того, статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999, що діяв на момент проведення виконавчих дій) був визначений порядок звернення стягнення на заставлене майно: «для задоволення вимог стягувача-заставодержателя». В частині 3 зазначеної статті Закону від 21.04.1999 було передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуте у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон від 02.06.2016), дана умова зазначена у статті 51 (Звернення стягнення на заставлене майно) до якої включена можливість стягнення на заставлене майно боржника, якщо «3) наявна письмова згода заставодержателя». Водночас, частиною 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Таким чином, вищезазначені арешти були накладені на іпотечне майно, що перебувало в іпотеці ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», а на теперішній час також належить позивачеві на праві власності, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до ч. 1. ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1. ст. 319 Цивільного кодексу України, власник (Інвестор) володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1. ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved