Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

16.06.2021 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох малолітніх дітей: дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , які проживають з позивачем. Відповідач припинив надання в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей, які потребують такої допомоги для повноцінного життя та розвитку. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на обох дітей в розмірі 4000,00 грн., з розрахунку 2000 грн. на одну дитину з моменту звернення з даною позовною заявою до досягнення дітьми повноліття, а також просить стягнути з нього витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, обгунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що не працює та не отримує регулярного доходу, на утриманні інших дітей не має, йому на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] . Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\- Судом встановлено, що з 17.02.2010 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 19.11.2018 року в справі № 295/9873/18 розірвано. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , підтвердженням чому є копії свідоцтв про їх народження. Діти проживають з позивачем, чого не заперечував відповідач у судовому засіданні. Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідач, будучи батьком малолітніх дітей, зобов`язаний здійснювати їх утримання до досягнення ними повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема: - для дітей віком до 6 років з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року в розмірі 1921грн., з 01.07.2021 року по 30.11.2021 року - 2013грн., з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року - 2100грн.; - для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року в розмірі 2395грн., з 01.07.2021 року по 30.11.2021 року - 2510 грн., з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року - 2618 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною особою, не працює та не має постійного доходу, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на ерухоме майно від 09.06.2021 року йому на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Доказів на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів сторонами до суду не надано. Зважаючи на те, що обов`язок утримувати малолітніх дітей до їх повноліття є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а також враховуючи визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину, кожен із батьків має забезпечувати її щомісячно матеріальною допомогою в сумі, не меншій визначеній Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», що на теперішній час сумарно на двох дітей сторін становить 2261,50 грн., суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання двох малолітніх дочок у твердій грошовій сумі в розмірі 2600 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачем не доведено належними та допустими доказами наявність у відповідача достатності заробітку (доходу) для можливості присудження на її користь аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За приписами ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між стронами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження понесення позивачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 1000,00 грн. до суду надано розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 09.06.2021 року, довідку про сплату/отримання гонорару від 14.06.2021 року та договір про надання правової допомоги № 0906 від 09.06.2021 року, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Соломонюк та партнери». З огляду на часткове задоволення судом заявлених позивачем вимог, а саме в розмірі 65 % (2600,00 грн. х 100 % : 4000,00 грн. = 65 %), суд стягує з відповідача на користь позивача на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог 650 грн. (1000,00 грн. х 65 % : 100 % = 650 грн.) Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial