Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

15.11.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду міста [PERSON] із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 серпня 2005 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 332, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із позивачем. Також позивач вказувала, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, але цього не робить. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала до суду заяву в якій уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), також просила про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій уточнену позовну вимогу про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), та позовну вимогу про розірвання шлюбу, визнав, не заперечував проти задоволення позову та просив слухати справу у його відсутність. Дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі, суд вважає позов з урахуванням уточнення таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України, у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 20 серпня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 332. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини у сторін по справі не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із позивачем. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу, встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, то судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає. Відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, інших дітей не має. Також встановлено, що відповідач отримує пенсію по інвалідності в наслідок загального захворювання (обмежена строком до перегляду МСЕК). У відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положення ст. 181 Сімейного кодексу України, у разі відсутності домовленості між батьками про способи виконання обовязку з утримання неповнолітньої дитини тим із батьків, хто проживає окремо, іншій, з ким проживає така дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на її утримання. Верховний суд України, в п.п. 17 Постанови пленуму Про застосування норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року За № 3 розяснив, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Таким чином суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову з уточненням, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] висловила своє бажання надалі іменуватися прізвищем - «Чайкіна». У відповідності до ст. ст. 79, 80, 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн., в звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду в частині позовних вимог стосовно стягненню аліментів.

Outcome: approved