Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

17.05.2021 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк тривалістю в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася [INFO] після смерті матері [PERSON] . Вимоги вмотивовані тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) площею 4,47 га, розташованої на території Довжицького старостинського округу Чупахівської ОТГ та житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , а також земельної ділянки біля будинку площею 0,4 га. Після смерті матері відкрилася спадщина за заповітом, за яким остання усе своє майно заповіла позивачці. У зв`язку із хворобою свекра на коронавірус, а потім всіх членів сім`ї позивачки, перебуванням на самоізоляції та встановленим в Україні карантином і закриттям закладів обслуговування населення, [PERSON] вчасно не змогла подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 19.05.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 17.06.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивачки заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог. В даному випадку суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, напідставі наявних у справі доказів та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , у свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). За життя [PERSON] мала на праві приватної власності житловий будинок, розташований у с. Довжик Охтирського району Сумської області, та земельні ділянки, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 28.02.1980, копіями державних актів та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 21.12.2015 № 50417392, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.09.2016 № 67341470 (а.с. 13,16,19-20,21,24). 21.12.2010 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області, реєстр № 81, відповідно до якого все майно, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с. 7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 19.10.2020 виконавчим комітетом Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 8). Згідно довідки Чупахівської селищної ради від 14.12.2020 № 2323, [PERSON] на день смерті [INFO] проживала одиноко та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Від імені [PERSON] Довжицькою сільською радою посвідчено заповіт від 21.10.2010 та зареєстрований в реєстрі за № 81 (а.с. 11). Згідно довідки лікаря-терапевта Проценко А.А. від 13.05.2021 № 282 [PERSON] з 26.10.2020 по 30.10.2020 хворіла та перебувала на самоізоляції по COVID-19 як контактна особа з 09.03.2021 по 22.03.2021 з хворим на COVІD-19 [PERSON] (проживають в одній сім`ї) (а.с. 12). Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до Охтирської районної державної нотаріальної контори Сумської області із заявою про прийняття спадщини, на що їй було надано письмове роз`яснення від 11.05.2021 № 265/01-16 щодо необхідності звернутися до суду із заявою про надання додаткового строку для подання заяви про прийняту зв`язку з пропуском строку для звернення з відповідною заявою до нотаріуса (а.с.6) Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 01.06.2021 №№ 64973685; 64973724, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до нотаріальної контори із заявами про прийняття та/або відмову від спадщини спадкоємці не зверталися, спадкова справа не відкривалася; свідоцтва про право на спадщину не видавалися; заповіт в нотаріальній конторі не посвідчувався. У своїх доводах позивачка, як на причину пропуску строку, посилається на хворобу свекра на коронавірус, а потім всіх членів її сім`ї, перебуванням на самоізоляції та встановленим в Україні карантином і закриттям закладів обслуговування населення, тому не мала можливості вчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування права на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд у випадку визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном у один місяць з дня набрання рішенням законної сили, як достатнього для вчинення зазначеної дії, проти чого відповідач не заперечував. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судові витрати підлягають вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved