Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

15 березня 2018 року [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання припиненим Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-49-08, іпотечного договору без номеру від 05 лютого 2008 року та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису №6527087 про обтяження (заборону) на нерухоме майно - земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,224 га, кадастровий номер 6125286000:02:001:0250, виключення з Державного реєстру іпотек запису №6527370 про іпотеку вказаної земельної ділянки. В обґрунтування своєї позиції позивачі зазначили, що 04\~лютого 2008\~року міжАкціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-49-08 (надалі - Договір), згідно з умовами якого позивач отримав від відповідача кредитні кошти в сумі 44\~800,00 дол. США на умовах, визначених цим Договором, та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 01 лютого 2018 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за Договором між відповідачем та [PERSON] 05 лютого 2008 року було укладено іпотечний договір без номеру, який посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за №390. Іпотекодавець передав в іпотеку Банку земельну ділянку земель житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), площею 0,224 гектарів, що знаходиться за адресою: с.Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акта на право власності на землю серії ЯД №225990, кадастровий номер: 6125286000:02:001:0250. На даний предмет іпотеки в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна 05 лютого 2008 року внесено заборону на відчуження. Через неналежне виконання [PERSON] своїх зобовязань за Договором, Банк звернувся з позовом до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про дострокове стягнення заборгованості. 21 квітня 2010 року Третейський суд задовольнив позовні вимоги Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» частково, із [PERSON] було стягнуто в гривневому еквіваленті 380\~613,01 грн. заборгованості за кредитом (сума основного боргу, заборгованість по нарахованих процентах та 4206,13 грн. витрат, повязаних з вирішенням спору Третейським судом). 14 жовтня 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва задовольнив заяву ПАТ «Укрсоцбанк» в справі №6-1428/10 про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого Третейського суду. Видав виконавчі лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 квітня 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредиту в сумі 380\~613,01 грн. та стягнення 4206,13 грн. витрат, повязаних з вирішенням спору Третейським судом. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 26 червня 2012 року ВП №33217003, державним виконавцем першого відділу ДВС ТМУЮ, розпочато примусове виконання виконавчого листа №6-1428/2010, виданого Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь АКІБ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 384\~819,14 грн. 31 серпня 2016 року, на підставі заяви стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» про сплату заборгованості в повному обсязі, головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову ВП №33217003 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №6-1428/2010, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення та припинено стягнення із пенсії боржника. 21 липня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення в цивільній справі №607/5162/17-ц, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» до задоволено частково, стягнуто із [PERSON] заборгованість по сплаті відсотків за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року в межах строку позовної давності, а саме за період з 20 квітня 2014 року по 20 квітня 2017 року в сумі 5110,45 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29 березня 2017 року в еквіваленті гривні до курсу долара США становить 138598,80 грн., 41624,77 грн. пені та 2703,34 грн. судового збору. Як вбачається з квитанцій №FJB1725877000047, №FJB1725877000049 від 15 вересня 2017 року [PERSON] вніс на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в сумі 133714,08 грн. та 41624,77 грн., а також 2703,34 грн. (квитанція №10221483 від 15 вересня 2017 року), тобто добровільно виконав рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в справі №607/5162/17-ц. Вищенаведене узгоджується із інформацією, наведеною в довідці вих. №08.206-297/96-13241 від 03 жовтня 2017 року, виданою Тернопільським відділенням ПАТ «Укрсоцбанк», про те, що позичальник [PERSON] дійсно 17 вересня 2017 року в добровільному порядку погасив заборгованість за своїм кредитним договором №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року, згідно виконавчого листа №607/5162/17, виданого Тернопільським міськрайонним судом 30 серпня 2017 року на суму 5110,45 дол. США по нарахованим процентам, 41624, 77 нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, а також ним сплачено 2703,34 грн. судового збору за подачу позовної заяви. За вказаних обставин позивач 23 січня 2018 року звернувся із заявою до Голови правління ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання припиненим договору кредиту №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року та зняття заборони на відчуження предмету іпотеки за цим договором. Листом начальника відділу претензійної роботи ПАТ «Укрсоцбанк» №04.3-02/760 від 14 лютого 2018 року [PERSON] розяснено, що станом на 09 лютого 2018 року по кредитному договору №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року обліковується заборгованість, а отже основне зобовязання за договором кредиту не припинилося, у звязку з цим продовжує існувати й іпотечне зобовязання за договором іпотеки. Відтак, заява про припинення договору кредиту та договору іпотеки, виключення з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про обтяження (заборону) на нерухоме майно, не підлягає задоволенню. Інформація з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~обєктів нерухомого\~майна щодо\~обєкта нерухомого\~майна від\~13\~березня 2018\~року №116847271,\~сформована приватним\~нотаріусом Тернопільського\~міського нотаріального\~округу [PERSON],\~містить відомості\~про заборону\~на нерухоме\~майно,\~яка зареєстрована\~05\~лютого 2008\~року за\~№6527087\~приватним нотаріусом\~[PERSON]\~Обєкт обтяження: земельна ділянка пл. 0,0224 га земель житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), що розташована в с.Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер: 6125286000:02:001:0250. Тип обтяження: іпотека. Таким чином,\~[PERSON]\~обґрунтовує свої\~позовні вимоги\~тим,\~що ПАТ\~«Укрсоцбанк» продовжує\~вважати,\~що зобовязання\~позивача перед\~Банкомза\~Договором про\~надання відновлювальної\~кредитної лінії\~№770/38-49-08\~від 04\~лютого 2008\~року не є припиненим, оскільки продовжує обліковувати заборгованість, розмір якої не вказує. Відтак, відповідач безпідставно відмовляється в добровільному порядку визнати зобовязання за договором кредиту та договором іпотеки припиненими внаслідок виконання зобовязань за кредитним договором згідно закону, а саме згідно судових рішень. Виниклі обставини стали підставою звернення [PERSON] за захистом своїх прав до суду з позовними вимогами про визнання припиненим Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року, іпотечного договору без номеру від 05 лютого 2008 року та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису №6527087 про обтяження (заборону) на нерухоме майно, виключення з Державного реєстру іпотек запису №6527370 про іпотеку земельної ділянки. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» 15 квітня 2018 року подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідно до розрахунку заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року, загальна заборгованість станом на 10 квітня 2018 року становить 68517,03 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 1\~783 290,55 грн., адже відповідно до п.7.3 Договору, він набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань. Закінчення строку дії договору не припиняє невиконаного зобовязання між сторонами Таким чином, сам факт закінчення 01 лютого 2018 року дії Договору кредиту та Договору іпотеки, як і факт виконання двох рішень суду про стягнення заборгованості за договором кредиту не припиняє правовідносин між сторонами, оскільки існування заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року, сума якої вже зазначалася, є підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] про визнання припиненими Договору кредиту та Іпотечного договору. 20 квітня 2018 року представник позивачів по довіреності [PERSON] подала відповідь на відзив на позовну заяву в якому покликається на те, що з ухваленням Третейським судом рішення про задоволення вимог кредитора про дострокове погашення усієї суми існуючої на той час заборгованості із [PERSON], його кредитний договір припинив свою дію, а правовідносини сторін позивача та відповідача, що ґрунтувалися на кредитному договорі, зокрема сплата та нарахування процентів припинилися. Судове рішення про задоволення вимок кредитора надає банку право лише на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, які також були сплачені [PERSON] на виклонання рішення суду в добровільному порядку. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» позовних вимог не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, наведених у відзиві на позов. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Визнання права та припинення правовідношення є встановленими частиною 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Із цією нормою Конвенції кореспондуються приписи ч.2 ст.5 ЦПК України, згідно з якими у випадку, якщо закон не визначає ефективного способу захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного права, свобод чи інтересу, суд відповідно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. В силу ст.524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно з умовами ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і у відповідності умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). За правилами ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст.575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Позивачі [PERSON], [PERSON] просять визнати припиненим у звязку з виконанням зобовязань Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-49-08 та Іпотечний договір без номеру від 05 лютого 2008 року. 21 квітня 2010 року Третейський суд при Асоціації українських банків задовольнив позовні вимоги Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» частково. Із [PERSON] в користь Банку було стягнуто в гривневому еквіваленті 380\~613,01 грн. заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року (сума основного боргу, заборгованість по нарахованих процентах та 4206,13 грн. витрат, повязаних з вирішенням спору Третейським судом). В позовній заяві АКІБ «Укрсоцбанк» вказувалося, що станом на 08 грудня 2009 року заборгованість [PERSON] перед Банком становить 50156,87 дол. США (з них: заборгованість по кредиту в сумі 41442,45 дол. США, заборгованість по процентах 6026,42 дол. США, заборгованість по штрафу 2688,00 дол. США.) та 4393,74 грн. пені. Рішення Третейського\~суду ухвалено із застосуванням норми ч.2 ст.1050 ЦК України, котрою передбачене право кредитора на дострокове стягнення боргу з боржника в разі, якщо договором було встановлено обовязок повернути частину позики частинами (з розстроченням). 31 серпня 2016 року, на підставі заяви стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» про сплату заборгованості в повному обсязі, головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову ВП №33217003 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №6-1428/2010, виданого на підставі рішення постійно діючого Третейського суду, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення та припинено стягнення із пенсії боржника. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 21 липня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення в цивільній справі №607/5162/17-ц, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» до задоволено частково, стягнуто із [PERSON] заборгованість по сплаті відсотків за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року в межах строку позовної давності, а саме за період з 20 квітня 2014 року по 20 квітня 2017 року в сумі 5110,45 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29 березня 2017 року в еквіваленті гривні до курсу долара США становить 138598,80 грн., 41624,77 грн. пені та 2703,34 грн. судового збору. Згідно квитанцій №FJB1725877000047, №FJB1725877000049 від 15 вересня 2017 року [PERSON] вніс на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в сумі 133714,08 грн. та 41624,77 грн., а також 2703,34 грн. (квитанція №10221483 від 15 вересня 2017 року), тобто добровільно виконав рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в справі №607/5162/17-ц. В довідці вих. №08.206-297/96-13241 від 03 жовтня 2017 року, котра видана Тернопільським відділенням ПАТ «Укрсоцбанк», зазначено про те, що позичальник [PERSON] дійсно 17 вересня 2017 року в добровільному порядку погасив заборгованість за своїм кредитним договором №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року, згідно виконавчого листа №607/5162/17, виданого Тернопільським міськрайонним судом 30 серпня 2017 року на суму 5110,45 дол. США по нарахованим процентам, 41624, 77 нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, а також ним сплачено 2703,34 грн. судового збору за подачу позовної заяви. Стягнення за борговими зобов'язаннями [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» визначене рішенням Третейського суду при Асоціації\~українських банків від 21 квітня 2010 року та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21\~липня 2017\~року, саме у грошовій одиниці України - гривні, що кореспондується із позицією ВС України, висловленою у постанові Пленуму ВС України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення». У звязку з тим, що [PERSON] було погашено суму заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року, яку було стягнуто на підставі рішення Третейського суду при Асоціації\~українських банків від 21 квітня 2010 року та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2017 року, справа №607/5162/17-ц, а також те, що кінцевий термін повернення кредиту до 01 лютого 2018 року, суд вважає, що [PERSON] було виконано прийняті на себе зобовязання за кредитним договором, а тому слід визнати припиненим договір відновлювальної кредитної лінії №770/38-49-08 від 04 лютого 2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON]. Посилання представника відповідача, що позивачем не виконано умов договору в частині виплати курсової різниці є необґрунтованим, оскільки даної вимоги не було заявлено до суду і рішенням суду від 21 липня 2017 року, справа №607/5162/17-ц стягнено заборгованість, яка виникла за кредитним договором. При цьому припинення кредитного договору не позбавляє ПАТ «Укрсоцбанк» звернутися з позовом про стягнення збитків або заборгованість на підставі ст. 625 ЦК України. У звязку з припиненням основного зобовязання, на підставі виконання, суд вважає, що слід визнати припиненим іпотечний договір без номеру від 05 лютого 2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], який був зареєстрований в реєстрі за № 390. Щодо позовної вимоги про виключення з єдиного реєстру, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ст.4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Державна реєстрація здійснюється особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя. Чинним законодавством в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачається, що державна реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться як органами державної реєстрації прав, так і нотаріусами одночасно із вчиненням нотаріальної дії, як спеціальними суб'єктами, на які покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону. Згідно ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири), за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона, при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, за повідомленням іпотеко держателя,в усіх інших випадках, передбачених законом. Зняття заборони нотаріус здійснює відповідно до вимог ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Питання зняття нотаріусами заборони відчуження майна врегульовані Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. З п.5.1., 5.2., 5.3., 5.4., 5.5. вказаного Порядку слідує, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки, за рішенням суду, в інших випадках, передбачених законом. З наведеного вбачається, що нотаріус вправі зняти заборону відчуження майна на підставі рішення суду про визнання договору іпотеки припиненим, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису №6527087 про обтяження (заборону) на нерухоме майно - земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,224 га, кадастровий номер 6125286000:02:001:0250, виключення з Державного реєстру іпотек запису №6527370 про іпотеку вказаної земельної ділянки, є передчасними та до задоволення не підлягають. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вказаної норми, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивачів сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial