Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

17.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Миколаївське регіональне управління, третя особа [PERSON], про визнання недійсним договорів. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що з кредитного договору №08/09/2006/840 К429 від 01.09.2006р. вбачається, що на порушення п.2 ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач не надав позивачу, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону, не має умов, які п.п.3.2, 3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ, визнані обовязковими. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. Умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на погіршення становища споживача, а це є підставою для визнання такого договору недійсним. Договір поруки та договір іпотеки слід також визнати недійсними, оскільки ці договори є похідними від головного договору. Представник позивача до судового засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача до судового засідання не зявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти заявлених позовних вимог заперечує, просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1 вересня 2006р між [PERSON] та ПАТ КБ«Надра» в особі заступника директора філії ПАТ КБ «Надра» Миколаївське регіональне управління [PERSON] було укладено кредитний договір №08/09/2006/840 К429, відповідно до якого Банк надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 15250 доларів США із строком повернення до 31 серпня 2021 року та відсотками за користування кредитом у розмірі 11 % річних. 1 вересня 2006р між [PERSON]JI. та ВАТ КБ«Надра» в особі заступника директора філії ВАТ КБ «Надра» Миколаївське регіональне правління [PERSON] було укладено договір поруки, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по даному кредитному договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 1 вересня 2006 року між позивачем та банком було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], згідно з яким в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме, квартира №7, що знаходиться в місті Миколаєві, провулок Радіо, будинок 1. Згідно з підписаною анкетою-заявою з умовами кредитування [PERSON] був ознайомлений 30.08.2006 р. року, а Кредитний договір № 08/09/2006/840 К-429 був укладений між ним та Банком 01.09.2006 року. Крім того, перед підписанням клієнт був ознайомлений зі змістом кредитного договору, підтвердження того є підпис на анкеті заявника та на всіх сторінках Кредитного договору № 08/09/2006/840 К-429 . Таким чином, з усіма умовами кредитування позичальник був ознайомлений до укладення кредитного договору, був згодний з ними та вважав їх справедливими. Поручитель [PERSON] підписавши власноруч договір поруки також підтвердила свою згоду на отримання [PERSON] кредиту. Пункт 5.1 Договору поруки вказує, що сторони визначають, що цей Договір підписаний на добровільних засадах та відповідає намірам Сторін по безумовному визнанню взятих на себе зобовязань. Таким чином, волевиявлення [PERSON] та [PERSON] було направлено на отримання грошових коштів, для чого і був укладений кредитний договір. ПАТ «КБ «Надра», зі своєї сторони, у повному обсязі були виконані зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Цивільний кодекс прямо не визначає будь-яких істотних умов кредитного договору. Разом з тим, зі змісту статті 1054 кодексу можна зробити висновок, що істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обовязок позичальника повернути суму кредиту, що має бути виконано у певний час. Підписуючи кредитний договір, позичальник погодилася з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. При цьому підписання даного договору позичальник висловив свою обізнаність з діючими тарифами банку та обовязковими платежами, передбаченими чинним законодавством України. Відповідно до п. д) 4.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Пункт 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту лише конкретизує розпис можливих складових загальної вартості кредиту для споживача. Тобто, йдеться про інформування банком позичальника про ринкові ціни та розміри встановлених законом платежів за послуги та дії, необхідні для укладання договору про споживче кредитування та його реалізації. Обовязок банку інформувати споживача про вартість додаткових послуг, повязаних з отриманням ним кредиту, кореспондується з правом споживача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, встановлених п. 4 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів». Таким чином, Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту не визначають нових, порівняно з Законом, вимог до змісту договору, а стосуються лише особливостей, притаманних договорам про надання споживчого кредиту щодо інформування споживача про сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту . Підставою для визнання договору недійсним є порушення загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст.. 203 ЦК України, якою визначено основні критерії чинності правочину. Зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Дана позиція також викладена в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 03.06.2015 року по справі №761/35924/15-ц С№ апеляційного провадження : 22-ц/796/7956/2015. Слід зазначити, що постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», визначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. В кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Дані положення закону при укладенні Договору були дотримані і не порушені. Отже, Позивач не надав суду доказів, які б могли бути у відповідності до ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України підставою для визнання спірного договору недійсним. Враховуючи положення нормативно-правових актів України з питань регулювання кредитних відносин та наявний зміст кредитного договору вбачається висновок щодо відповідності законодавчим вимогам кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «НАДРА». Таким чином, підстав для визнання недійсним кредитного договору, відтак іпотечного договору немає. Також слід зазначити, що відповідно до п.6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» [PERSON] мав право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Але [PERSON] своїм правом не скористався, а навпаки отримав Кредитні кошти, чим було підтверджено згоду з умовами Договору. Підписанням договору кредиту позичальником та договору поруки поручителем свідчить про те, що всі умови даного договору цілком зрозумілі і вони вважають їх справедливими по відношенню до них. Натомість, у позовній заяві зазначається, що на момент підписання їх права як споживачів були порушені. В даному випадку не порушене жодне право [PERSON] та [PERSON], оскільки вони мали змогу ознайомитись із всіма умовами оформлення кредитного договору попередньо, до підписання цього договору. Вважаємо, якщо позичальник та поручитель не ознайомилися із змістом кредитного договору, то в її діях вбачається власна недбалість. Помилка внаслідок власного недбальства не є підставою для зміни договору в односторонньому порядку чи визнання його недійсним. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Спірний кредитний договір оформлено згідно вимог цивільного законодавства, скріплено підписами працівника ПАТ «КБ Надра » та печатками з однієї сторони і підписом [PERSON], з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення. В порушення умов договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість за кредитом. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним. якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода. Виходячи з положень ст. 1054, ст. 1048 ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про предмет, ціну та строк його дії, порядок одержання і розмір процентів, який визначається договором. Пунктом 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом першим статті 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, свобода договору означає право громадян та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Взаємні права та обовязки сторін детально визначені у підписаному сторонами кредитному договорі. Вибір умов кредитування з боку [PERSON] був добровільним, останній підтвердив згоду на укладення договору своїм підписом, що є повним дотриманням положень Закону України «Про захист прав споживачів». Ніяких застережень або зауважень з боку [PERSON] щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання, не надано. Також необхідно зазначити, що [PERSON]О, не був позбавлений права в разі незгоди з умовами та якщо вбачав порушення своїх прав, відмовитися від укладення договору або запропонувати у письмовому вигляді ті умови, які вважав би за необхідне зазначити в договорі, ст. 646 ЦК України. Банк перед укладенням кредитного договору повідомив [PERSON]О про кредитні умови, згідно законодавства. Також у позові позивач наполягає на тому, що перед укладанням Кредитного договору Банком була порушена процедура надання інформації про умови кредитування , а саме: не було проінформована про сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача. Однак, судом встановлено, що Кредитний договір №08/09/2006/840 К-429 був укладений 01.09.2006 року, вищезазначені правила встановлені постановою Правління Національного Банку України від 10.05.2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808. За загальним правилом діючого законодавства Закон зворотної дії не має. Таким чином, на момент укладання кредитного договору ті правила НБУ, на які посилається Позивач, не діяли. Враховуючи положення нормативно-правових актів України з питань регулювання кредитних відносин та наявний зміст кредитного договору вбачається висновок щодо відповідності законодавчим вимогам кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «НАДРА». Таким чином, підстав для визнання недійсним кредитного договору, а відтак іпотечного договору та договору поруки, немає. Таким чином, за вказаних вище обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed