Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

17.07.2019 року Козельщинська районна державна адміністрація Полтавської області звернулася до суду з позовом, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , а відомості про батька у свідоцтві про народження дитини зазначені зі слів матері (в порядку визначеному ч.1 ст.135 СК України). 13.11.2019 року відповідач написала заяву про влаштування дочки [PERSON] , тимчасово, на повне державне утримання, строком на 6 місяців до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини. 27.11.2019 року розпорядженням №177 Козельщинської РДА Полтавської області влаштовано [PERSON] , 20 жовтня 2019 року, на повне державне утримання. За період перебування [PERSON] у будинку дитини мати її не відвідувала, до закінченя строку перебування дочки в закладі відповідачка не звернулася до Козельщинської РДА з питання повернення дитини в біологічну сім`ю. У період часу з січня по липень 2020 року відповідач не створила житлово-побутових умов для утримання дочки, зловживає спиртними напоями, що свідчить про те, що вона самоусунулася від виховання дочки, без вагомих причин не піклується нею, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 27.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.35-36). Ухвалою суду від 17.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.46-47). Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечив, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, надала суду заяву про визнання позову та з проханням розглянути справу без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Справа розглянута в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із свідоцтва про народження, із витягу з державного реєстру актів цивільного стану вбачається, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відомості про батька внесені зі слів матері - в порядку визначеному ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.11-14). 13.11.2019 року відповідач написала заяву до Козельщинської РДА про влаштування дочки [PERSON] , тимчасово, на повне державне утримання, строком на 6 місяців до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини, в зв`язку з тяжкими матеріальними умовами (а.с.17). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 18.11.2019, встановлено, що відповідач не зареєстрована, але тимчасово проживає в селі Бригадирівка Козельщинського району Полтавської області. Проживає із співмешканцем у будинку, який йому не належить. Будинок знаходиться в аварійному стані, занедбаний. На даний час загрозливі обставини для життя і проживання дитини (а.с.27). 27.11.2019 року розпорядженням №177 Козельщинської РДА Полтавської області влаштовано [PERSON] , 20 жовтня 2019 року, на повне державне утримання (а.с.16). Із довідки Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради вбачається, що малолітня [PERSON] знаходяться у їхньому закладі з 10.12.2019 року. Відповідач за час перебування дитини у закладі телефонувала один раз, дитину не відвідувала, не цікавилася її життям (а.с.22). Орган опіки і піклування надав висновок від 16.07.2020 щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.6-7). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно абзацу другого п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачка по-перше, не забрала дитину з будинку дитини по закінченню строку, по-друге, за час перебування дитини у закладі самоусунулась від її виховання, не піклувалася та не цікавилася її життям та здоров`ям, не спілкується з дочкою, тобто відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність виключних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене вище, відповідно до ст.ст.182, 183, 191 СК України, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей, починаючи з 12.06.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (позбавлення батьківських прав), поданої фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру (аліменти) ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру та одну майнову, в загальній сумі 1681,60 грн. (840,8 грн. х 2). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved