Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

17.10.2014 року представник [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1) в рахунок задоволення вимог [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) до [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) за договором позики від 15 травня 2009 року за реєстровим № 1909 на суму 503 497 (п'ятсот три тисячі чотириста дев'яносто сім) грн. 91 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], житловою площею 17,1 кв.м., загальною площею 34,8 кв.м. - шляхом застосування визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, для чого надати [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця [PERSON] (податковий номер [NUMBER]), до Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», органів нотаріату і приватних нотаріусів, та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з вирішенням цих питань. 2) виселити [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) з іпотечного майна - квартири [ADDRESS], житловою площею 17,1 кв.м., загальною площею 34,8 кв.м. 3) передати предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], житловою площею 17,1 кв.м., загальною площею 34,8 кв.м. - в управління [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) на період до його реалізації за визначеною ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедурою продажу. 4) стягнути судові витрати. В обґрунтування вимог зазначено, що 15.05.2009 року за договором позики позивач передав в позику 22 100 доларів США з умовою повернення цих коштів не пізніше 15 травня 2012 року. Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконала, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 342 873 грн. 60 коп., судовий збір в розмірі 3 219 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2014 року вимоги [PERSON] задоволені, стягнуто з [PERSON] проценти за користування неповернутою частиною позичених коштів і три процента річних за період з 21 вересня 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі, еквівалентній 2 407 доларам США - що складає 28 185,41 грн., неустойку за прострочення виконання зобов'язань за договором позики в період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі 127 750 грн., судовий збір у розмірі 1469,90 грн. Враховуючи вказані судові рішення з відповідача на користь позивача вирішено стягнути кошти в сумі 503497 грн. 91 коп. З метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за договором позики від 15 травня 009 року, того ж дня відповідачем із позивачем було укладено іпотечний договір про задоволення вимог іпотекодержателя, предметом якого є квартира [ADDRESS]. 10 вересня 2012 року відповідачу на домашню адресу засобами поштового зв'язку була направлена письмова Вимога про виселення, в якій позивач просив Відповідача в термін протягом 30 днів з моменту отримання вимоги виселитись з іпотечного майна. В порядку зазначеної норми ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки примусовому виселенню з предмета іпотеки за рішенням суду підлягає іпотекодавець [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач не з'явилася, про день та місце слухання справи неодноразово повідомлялась своєчасно та належним чином, причину неявки суду не сповістила. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 15.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого позикодавець ([PERSON].) передав у власність позичальник ([PERSON].), а позичальник прийняв валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 22100 доларів США. Позичальник зобов'язався повернути позикодавцю валютні цінності 22100 доларів США у порядку та в строки передбачені договором (а.с.8). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 15.05.2009 року в розмірі 342 873 грн. 60 коп., сплачений судовий збір 3219 грн.; в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу про визнання договору позики частково недійсним - відмовлено (а.с. 9-20) Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.03.2014 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 року залишено без змін (а.с.21-23) Заочним Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.05.2014 року, яке набуло законної сили, вимоги [PERSON] задоволені, стягнуто з [PERSON] проценти за користування неповернутою частиною позичених коштів і три процента річних за період з 21 вересня 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі, еквівалентній 2 407 доларам США - що складає 28185,41 грн., неустойку за прострочення виконання зобов'язань за договором позики в період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі 127750 грн., судовий збір у розмірі 1469,90 грн. (а.с. 24) Враховуючи рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 року, заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.05.2014 року, разом із понесеними судовими витратами, загальна сума заборгованості за договором позики від 15.05.2009 року, яку стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], становить 503 497 грн. 91 коп. (342873,60 + 3219 + 28185,41 + 127750 + 1469,90) До теперішнього часу сума заборгованості відповідачем не погашена. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 15.05.20009 року за реєстровим № 1909, між [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.05.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 1911 (а.с.25-26). За умовами договору іпотеки, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] з повернення позивачу [PERSON] боргу за договором позики, [PERSON] передала позивачеві [PERSON] в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], житловою площею 17,1 кв.м., загальною площею 34,8 кв.м. Відповідно до п. 5 договору іпотеки, сторони оцінюють майно в суму 29380 грн. Відповідно до п. 19 договору іпотеки, договір іпотеки набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення, і дія його припиняється на підставх, визначених ст. 17 ЗУ «Про іпотеку». Згідно з п. 21 договору іпотеки, питання не врегульовані цим договором вирішуються відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» від 05.06.2003 року, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування, зокрема, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно з п. 42 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має містити: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Також, суд враховує співмірність суми заборгованості за договором позики (у розмірі 503 497 грн. 91 коп.) та вартість іпотечного майна (у розмірі 29 308 грн.) У зв'язку з цим, позивач набув правових підстав для задоволення своїх вимог за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Враховуючи вимоги позивача про передачу предмету іпотеки в управління на період до його реалізації за для його збереження, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», співмірність суми заборгованості та вартості іпотечного майна, суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, підлягають задоволенню позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування визначеної ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, з наданням банку права на проведення усіх дій пов'язаних із реалізацією предмета іпотеки. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. 10 вересня 2012 року позивачем на домашню адресу відповідачу [PERSON] засобами поштового зв'язку була направлена письмова Вимога про виселення, в якій позивач просив відповідача в термін протягом 30 днів з моменту отримання вимоги виселитись з іпотечного майна (а.с. 31-37) Відповідно до п. 8 договору про іпотеку, сторони дійшли згоди, що будь-яка кореспонденція надіслана на ім'я іпотекодавця має надсилатися на адресу його мешкання, вказану в договорі. Така кореспонденція має вважатися отриманою іпотекодавцем через 5 днів з моменту її надходження на поштове відділення, що обслуговує будинок за цією адресою. Таким чином, відповідач вважається таким, що отримав вимогу про виселення. Враховуючи, що відповідачка добровільно не звільнила квартиру, на яку звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги, то вона підлягає примусовому виселенню на підставі рішення суду, тому позовні вимоги про виселення відповідачки підлягають задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. 01.10.2014 року між ТОВ «Харківський центр правової допомоги» та [PERSON] укладено договір №02-01/10-14 про надання правової допомоги під час звернення до суду та розгляді в суді питання стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки, належний [PERSON].(а.с.47-49) Ухвалою суду допущено як особа, яка має право на надання правової допомоги, - [PERSON], яку призначено наказом ТОВ «Харківський центр правової допомоги» від 01.10.2014 року для забезпечення представництва [PERSON] на виконання договору №02-01/10-14 про надання правової допомоги під час звернення до суду та розгляді в суді питання стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки, належний [PERSON] Відповідно до калькуляції-рахунку, витрати на правову допомогу складають 8282 грн. 40 коп., які згідно з квитанцією сплачені замовником (а.с. 50, 52) У зв'язку з цим, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 8282 грн. 40 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved