Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

17.07.2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.10.2014 року виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №92 . В обґрунтування позову зазначила, що сімейне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, несумісність характерів, що призвело до втрати почуття любові один до одного. Шлюбні відносини припинені з травня 2018 року, шлюб носить лише формальний характер, примирення не можливе. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. У зв'язку із чим, просила розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати залишити за нею. 20 вересня 2018 року відповідно до ухвали суду, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити. У зв'язку із визнанням позову відповідачем просила повернути 50 % сплаченого судового збору при поданні позову до суду. Відповідач [PERSON], надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі. Справу просив розглядати за його відсутності. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], 17.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області зареєстровано шлюб, актовий запис №92. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спору з приводу проживання дитини та майна подружжя не має. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, примирення та збереження шлюбу неможливе, відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, шлюб носить формальний характер, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, [PERSON] належить повернути з державного бюджету 352 грн. 40 коп., що складає 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved