Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

15 липня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , до Бахмутської міської ради, місцезнаходження якої: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді грошового вкладу на депозитному рахунку у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». Упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини, позивач не звернувся вчасно до нотаріальної контори через хворобу у 2020 році та через відсутність у нього можливості перетину кордону з непідконтрольної території України до м. Бахмут Донецької області у зв`язку з карантинними заходами, які були введені з березня 2020 року проти СОVID-19, і саме через цю обставину він пропустив строк, достатній для подання заяви на оформлення спадкових прав, і саме через ці обставини позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 20 хвилин 21 вересня 2021 року. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) відповідач до судового засідання не з`явився. Представником надана заява, з якої вбачається, що вони просять суд прийняти рішення на власний розсуд відповідно до вимог чинного законодавства за відсутності представника Бахмутської міської ради. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні дані. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 6) [PERSON] (рос.) народився [INFO] та його батьками є: батько - [PERSON] (рос.), мати - [PERSON] (рос.). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 5) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 63 років. Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи (а. с. 4 зворотна сторона) від 14 січня 2021 року, за відомостями Виконкому Новолуганської сільської ради місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , з 20 грудня 2016 року по теперішній час. Згідно копії довідки ТОВ «Лікарня сімейної медицини» від 13 липня 2021 року в період з 13.05.2020 року по 30.06.2020 року [PERSON] знаходився на лікуванні (а. с. 7). В матеріалах даної цивільної справи мається копія паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] (а. с. 4), та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ДПА Ц-міського району від 03.04.1998 року (а. с. 6). Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як спадкоємець за заповітом не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна у встановлений законодавством України строк. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, він не надав, тому слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом. Позивач просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує те, що упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини, він не звернувся вчасно до нотаріальної контори через хворобу у 2020 році та через відсутність у нього можливості перетину кордону з непідконтрольної території України до м. Бахмут Донецької області у зв`язку з карантинними заходами, які були введені з березня 2020 року проти СОVID-19, і саме через цю обставину він пропустив строк, достатній для подання заяви на оформлення спадкових прав, тобто пропустив строк вступу у спадщину після смерті матері. Позивач вважає, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, та підлягають поновленню. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30травня 2008 року № 07 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З відповіді завідувачої Другої бахмутської державної нотаріальної контори Л. Балицької від 12 жовтня 2021 року № 1206/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не відкривалась, заповіт не складався. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем та його представником доведено позовну вимогу що слід надати йому додатковий строк на прийняття спадщини за законом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . За зазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved