Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

16.07.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про встановлення батьківства, посилаючись на те, що з травня 2012 року по кінець липня 2013 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] . Від спільного проживання, [INFO] у них народилась донька [PERSON] . У зв`язку з тим, що дитину народжено матір`ю, яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі, запис про батька було вчинено відповідно до ст. 135 СК України. Хоча відомості про його, як батька і не внесено до актового запису про народження доньки, він впродовж всього часу від її народження належним чином виконує свої батьківські обов`язки, щодо її виховання, виявляє батьківське піклування, надає відповідну матеріальну допомогу. У зв`язку з чим, вважає законним і справедливим звернення з позовом про визнання батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2019 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з призначенням судово-генетичної експертизи. 20.12.2019 року до суду надійшов висновок експерта № 10-1674 від 05.12.2019 року за результатами проведення судово-генетичної експертизи. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2019 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, електронною поштою надіслав листа в якому позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути в його відсутність. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 350. Як вбачається з вищевказаного свідоцтва про народження, у графі батько записаний « [PERSON] », у графі мати - « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заява батька або рішення суду запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по-батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до довідки-характеристики виданої в.о. завідувача ДНЗ № 5 «Сонечко» від 01.07.2019 року № 17, дитина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний навчальний заклад № 5 «Сонечко» з 16.06.2016 року і по даний час. Дитину приводять та забирають з ДНЗ мама та бабуся, рідше тато та тітка. Батьки постійно цікавляться життям дитини в дитячому садочку. Позивач [PERSON] визнає себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані положеннями Сімейного кодексу України, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Згідно ст. 7 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею. У відповідності до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Як вбачається зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. В ході розгляду справи, ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2019 року, за клопотанням позивача було призначено судово-генетичну експертизу. Як вбачається із висновку експерта №10-1674 від 05.12.2019 року, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , ймовірність батьківства складає 99,99%. У відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім`я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти факту батьківства позивача її доньки але заперечувала проти можливого втручання в їх життя, при цьому, будь-яких належних доказів на підтвердження своєї позиції, в розумінні ст. 71 ЦПК України, суду не надала. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з роз`ясненнями наданими у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства повинна містити в собі всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері й батька, число місяць і рік народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до статті 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно підпункту двадцятого пункту першого розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

Outcome: approved