Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

15 березня 2016 року позивач звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом та просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власниками 6/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], разом із нею в спірному будинку зареєстровані відповідачі. Також позивач зазначила, що відповідачі тривалий час за місцем реєстрації не з'являються, жодної участі в утриманні житлового приміщення не приймають, та їх реєстрація порушує інтереси позивача як власників, а за такого просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістили. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: [PERSON], яка померла 21.10.2014 року мала у власності 6/100 частки домоволідння за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про власність від 17.10.2002 року, виданого Виконкомом Миколаївської міської ради та зареєстрованого в ММБТІ 17.10.2002 року за № 812. Разом із [PERSON] у спірному домоволодінні зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджуеться витягом із домової книги /а.с.8/. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька [PERSON], що підтверджуеться рішенням суду від 21.01.2016 року /а.с.9/. Відповідно до рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.01.2016 року за [PERSON] визнано право власності на 6/100 частки домоволідння за адресою: [ADDRESS] /а.с.9/. Відповідно до акту про непроживання відповідачі не проживають в спірному домоволодінні з 1995 року. /а.с.10/. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачаєтьсмя із матеріалів справи, відповідачі вселились у спірний будинок за згодою попереднього власника - [PERSON], як члени її сім'ї. Відповідно до ст.405 ч.1 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. З наведеного слідує, що право члена сім'ї власника житла на користування житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло, а при припиненні такого права, припиняється і право членів його сім'ї на користування цим житлом. Тобто, права членів сім'ї власника житла є похідними від прав самого власника. При цьому закон не передбачає у даному випадку можливості переходу прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки відповідачі втратили право користування спірним жилим приміщенням, що дає суду підстави визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved