Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

15 січня 2018 року [PERSON](далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (далі відповідач) про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок № 9, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вулиці Новій у селі Петрівка, Миколаївського району Миколаївської області. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що з 19 березня 1984 року він проживав разом зі своїми батьками у будинку № 9 по вулиці Новій у селі Петрівка, Миколаївського району Миколаївської області. Позивач вказує на те, що зазначений житловий будинок його матір отримала на підставі розпорядження директора племрадгоспу Зеленоярський Миколаївського району Миколаївської області та профспілкового комітету, оскільки працювала на той час замісником директора племрадгоспу Зеленоярський Миколаївського району Миколаївської області. Також позивач вказує на те, що згідно з довідкою № 105 від 01 березня 1990, виданою директором і головним бухгалтером племрадгоспу Зеленоярський Миколаївського району Миколаївської області його матір [PERSON], яка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], укладаючи шлюб, повністю сплатила вартість житлового будинку № 9 по вулиці Новій у селі Петрівка, Миколаївського району Миколаївської області, при цьому за собою права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна не зареєструвала. У позовній заяві позивач також посилається на те, що в лютому 2001 року його мати переїхала в с. Кринички, Миколаївського району Миколаївської області, і з цього часу, він продовжує проживати у зазначеному вище будинку, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується вказаним нерухомим майном; сплачує кошти по витратам за користування електричною енергією. Посилаючись на те, що крім позивача, інших осіб, які б заявили своє право на житловий будинок № 9 по вулиці Новій у селі Петрівка, Миколаївського району Миколаївської області не має, оскільки матір позивача [PERSON] померла 18 грудня 2001 року, а батько позивача [PERSON] помер 25 грудня 2002 року, позивач просить визнати за ним право власності на вказане вище нерухоме майно, оскільки він більше 10 років користується і відкрито володіє цим майном. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, при цьому 14.02.2018 його представник [PERSON] подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу за їх із позивачем відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської областіу судове засідання не з'явився, при цьому 14.02.2018 відповідач також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу без участі його представника. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. Позивач [PERSON], з 19 березня 1984 року і по теперішній час зареєстрований та фактично проживає за адресою: [INFO], що підтверджується: копією паспорта громадянина України серії ЕО № 805916; копією довідки [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 05 січня 2018 року; копією виписки з погосподарської книги [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 05.01.2018 року (а. с. 8 9, 19). З тексту позовної заяви також слідує, що з 19 березня 1984 року позивач проживав разом зі своїми батьками у будинку № 9 по вулиці Новій у селі Петрівка, Миколаївського району Миколаївської області; з 2001 року і по теперішній час позивач продовжує добросовісно та безперервно володіти та відкрито користуватися вказаним нерухомим майном; сплачує кошти по витратам за користування електричною енергією. Згідно з копією виписки з погосподарської книги [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 05.01.2018 року, будь яких документів, які підтверджують право власності на житловий будинок № 9 по вулиці Новій у селі Петрівка, Миколаївського району Миколаївської області не зареєстровано (а. с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, згідно з положеннями ч. 1 ст. 344 ЦК України позивач [PERSON] добросовісно заволодів і продовжує відкрито, більше десяти років, безперервно володіти нерухомим майном. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Крім цього, згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заява відповідача про визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved