overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

15 грудня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25 листопада 2010 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що внаслідок відсутності взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами були припинені, примирення є неможливим, з огляду на що, позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2010 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

15 грудня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання дочки, яка продовжує навчання та у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги в розмірі ? частини всіх видів його доходу, посилаючись на те. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка навчається у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана за денною формою навчання, всі витрати по утриманню дочки несе позивачка, тому з урахуванням вимог ст.199 СК України, позивач просить її позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила стягувати аліменти з відповідача на користь дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його доходу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що має на утриманні непрацездатного батька, з яким здійснює догляд, а тому спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та що не заперечувалося його учасниками, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої. [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення факультету економіки та управління Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, навчання у якому закінчує 30 червня 2016 року. [PERSON] отримує стипендію, щомісячний розмір якої, за останні шість місяців становить 830 грн. В силу ст.199 ч.1 цього Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200 даного Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи, що у зв'язку із навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, розмір доходу позивачки, можливості відповідача надавати таку матеріальну допомогу, оскільки він працює вчителем ручної праці НВК №9 м . Хмельницького, має стабільний дохід у виді заробітної плати, а також перебування на його утриманні непрацездатного батька [PERSON], 1934 року, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які мають стягуватися на користь [PERSON] має становити 1/5 частину всіх видів доходу [PERSON] Судові витрати по справі становлять 243 грн. 60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

15 грудня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина на її користь в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача з моменту подачі заяви й до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, ствердила, що з 25 вересня 2014 року з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, син залишився проживати з нею, відповідач з вказаного часу двічі надавав кошти на утримання сина у розмірі всього 150 грн., що недостатньо, вона ніде не працює, проживає за рахунок співмешканця. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Дослідивши докази по справі, суд встановив слідуюче. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2009 року (а.с.3). Від подружнього життя сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). З 25 вересня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. За згодою з відповідачем малолітній син сторін залишився проживати з позивачкою, спору про місце проживання дитини на даний час між сторонами немає. Позивачка не працює, утримує сина за рахунок допомоги співмешканця. Відповідач офіційно не працює, отримує нерегулярний дохід від тимчасових підробітків, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, згоден на сплату аліментів у заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так як вимог даного закону відповідач не дотримується, то позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

15 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 20 квітня 1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Павлограда, актовий запис № 262. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 18 листопада 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 20 квітня 1990 року. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Павлограда, актовий запис № 262 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 18 листопада 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

15 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її вихованні та утриманні. Зазначила, що спільне життя у них не склалось через різні характери, життєві інтереси та погляди на життя, що призвело до непорозумінь в сімї, виникнення сварок, а така ситуація негативно впливає на вихованні та розвитку дитини. Крім того, відповідач часто погрожує розправою та негативно ставиться до її дітей від першого шлюбу. Практично не займається вихованням дитини. Через неможливість подальшого спільного проживання однією сімєю просила шлюб розірвати. Строк для примирення просила не надавати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Подав заперечення на позов, в якому вказав, що причини розірвання шлюбу, вказані позивачем, не відповідають дійсності. Зазначив, що піклується про свого сина, дбає про його побут, розвиток та матеріальне забезпечення. Надав для огляду фотокартки, на яких зображений разом з сином. Також не відповідають дійсності обставини щодо сварок, погроз, негативного ставлення до дітей дружини від першого шлюбу, а це є лише формальним приводом для розлучення. Також просив витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 10 липня 2012 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 27 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). До складу родини входять також діти [PERSON] від іншого шлюбу 11 та 8 років. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

15 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 18 листопада 1988 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міськвиконкому Дніпропетровської області, УССР був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 621. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що 2001 року вона та чоловік не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, сварками, втратою до чоловіка почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 18 листопада 1988 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міськвиконкому Дніпропетровської області, УССР був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 621, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.5). Встановлено, що сторони неповнолітніх дітей не мають. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час, з 2001 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття довіри, любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

15 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем 26 вересня 2007 року зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку до його повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 2). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, не заперечуючи проти сплати аліментів на утримання сина. (а.с. 22). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 26 вересня 2007 року зареєстрували шлюб (а.с. 7), від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який згідно довідки КП «СЕЗ №4» м. Костянтинівка проживає із позивачкою (а.с. 3). Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

15 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її утримання аліментів у розмірі ? ч. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до [INFO] року. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] не повідомив суду причину своєї неявки, хоча про час, дату і місце судового розгляду справи був повідомлений за допомогою телефонного зв'язку відповідно до ч. 6 ст. 74 ЦПК України, про що 26.05.2016 року складено телефонограму, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , яка після розірвання шлюбу між батьками постійно проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. З 2015 року по теперішній час позивач [PERSON] є студенткою денної бюджетної форми навчання медичного факультету № 2 Одеського національного медичного університету ІV рівня акредитації, та закінчує навчання 30.06.2021 року, що підтверджується довідками Одеського національного медичного університету від 11.12.2015 р. № 238 та від 13.05.2016 р. № 613/м2. Як зазначає позивач, по-перше, її мати не має змоги самостійно утримувати її, оскільки коштів матері недостатньо для її фізичного та духовного розвитку, тому вона потребує матеріальної допомоги батька; і, по-друге, їй відомо, що її батько працює бригадиром в ОАО ММК ім. Ілліча в м. Маріуполі Донецької області та має можливість надавати їй матеріальну підтримку. Відповідач не спростував вказані доводи позивача, а також не надав суду доказів щодо стану свого здоров'я та матеріального становища, документів щодо наявності у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки сина, та доказів щодо існування інших обставин, що мають істотне значення для даної справи. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивач, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги батька, який може надавати їй таку допомогу. У відповідності до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

15 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з указаною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Зазначила, що 14 серпня 2009 року у с. Гибалівка Шаргородського району Вінницької області померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається у тому числі із земельної ділянки (паю), спадкоємцем якого за законом є заявник, оскільки є дочкою спадкодавця. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] спадщини не прийняли і на неї не претендують. При зверненні з заявою в Шаргородську державну нотаріальну контору у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері заявнику відмовлено у звязку з тим, що прізвище померлої [PERSON] не збігається з прізвищем, зазначеним у державному акті на право власності на землю. Просить встановити факт, що [PERSON], яка померла 14 серпня 2009 року належить державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 826698, виданий Шаргородською районною державною адміністрацією Вінницької області 9 листопада 2005 року на імя [PERSON]. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву, посилаючись на ті самі обставини. Просили встановити факт, що [PERSON] належить державний акт на право власності на землю, виданий на імя [PERSON]. Представник заінтересованої особи Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області у судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи заінтересована особа повідомлялася належним чином, про причин неявки суду не повідомила. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у суд не зявилися, однак від них до суду надійшли заяви, у яких вони просять проводити розгляд справи у їхній відсутності. За клопотанням заявника у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які в сукупності суду показали, що вони знали померлу [PERSON] при житті та проживали з нею по сусідству у с. Гибалівка Шаргородського району. Осіб із прізвищем, імям та по батькові [PERSON] у с. Гибалівка не було та немає. Заслухавши пояснення заявника та його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що [PERSON] належить правовстановлюючий документ державний акт на право власності на землю. Зазначений факт у судовому засіданні підтверджений поясненнями заявника та її представника та показами свідків. Також даний факт підтверджується самим державним актом на право власності на землю (а.с. 8), свідоцтвом про укладення шлюбу заявника [PERSON] ІІ-АМ № 362838 (а.с. 5), свідоцтвом про народження заявника (а.с. 6), свідоцтвом про смерть [PERSON] Серія І-АМ № 324228 (а.с. 7), свідоцтвом про народження [PERSON] ІІ-АМ № 338906 (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Установлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на отримання спадщини.

Outcome: approved