Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

15.03.2018 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Обґрунтовуючи позов, зазначив про те, що позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.10.2013 року. [PERSON] є донькою [PERSON], з народження була зареєстрована у вказаній вище квартирі. з 01.01.2008 року відповідач у зазначені квартирі не проживає та наміру проживати не має, житлом не користується, витрати на утримання житла не несе, жодних перешкод зі сторони позивача відповідачу у користуванні квартирою не чинилось. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання 20.04.2018 року. 20.04.2018 року закінчено підготовче провадження. Станом на 19.06.2018 року встановлено відсутність відзиву на позов. У судове засідання відповідач повторно не з'явилась, про день, час та місце судового засідання була повідомлена судом у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 12.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.10.2013 року. Згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Києва від 29.05.2018 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідач. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Та обставина, що з січня 2008 року відповідач не проживає у [ADDRESS] стверджується копією акту про не проживання від 12.02.2018 року. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу наведеної норми позивач повинен звертатися до органу реєстрації з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved