Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

15 червня 2015 р. позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO]. Позивачка вказує на те, що їх спільна донька [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З часу розлучення з травня 2010 року відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до дочки, не цікавиться її життям та здоров'ям, не виявляє бажання спілкуватися з нею, взагалі не надає матеріальної допомоги на її утримання. Крім того, у вересні 2014 року відповідач надав нотаріально посвідчену заяву про відмову від своїх батьківських прав на дитину . В подальшому 12 серпня 2015 року позивачка збільшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свлю користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно і до її повноліття. У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали, посилаючись на те, що з 2010 року відповідач жодного разу не бачився з дитиною та не цікавився її долею, дитини його взагалі не знає, отже побачення з батьком можуть в подальшому травмувати дочку. З того ж часу відповідач взагалі не надав матеріальної допомоги на її утримання. Позивачка вважає, що він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, отже його участь у житті доньки в подальшому є недоцільною та просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої дочки , в тому числі і з метою усунення будь-якої залежності доньки від нього на майбутнє. Також вважали розмір аліментів у 1000 грн мінмальною сумою для задовольнння необхідних потреб дитини. Відповідач та його представник позов не визнали в частині позбавлення батьківських прав, зазначивши що не відмовляється від своїх батьківських прав та обов'язків щодо дочки, бажає налагодити з нею спілкування , приймати участь у її вихованні та стати хорошим батьком. Суду пояснив, що останній раз бачив дочку невздовзі після розлучення, а в подальшому не міг спілкуватися з дитиною тому, що позивачка перешкоджала в цьому і зустрічі проходили у вкрай нерововій обстановці. До того ж вона неодноразово заявляла йому, що [PERSON] не його донька , що викликало у нього серйозні сумніви в цьому , що в совю чергу і стало причиною припинення спілкування як з позивакою, так і з донькою. Після того, як він упевнився , що [PERSON] його донька, він просив не позбавляти його можливості приймати участь у її житті. Написання ним нотаріально посвідченої заяви пояснив тим, що зробив це на прохання позивачки з огляду на те, що вона запевняла його, що це все одно не його донька. Що стосується стягнення аліментів, то в цій частині визнали позов частково, у розмірі 500 грн на місяць, оскільки він не має постійного місця роботи, а зараз взагалі не працює, оскільки має важке захворюювання колінних суглобів і потребує термінової і вартісної операції. Також на його утриманні перебуває ще одна дитина - син [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімумум на дитину. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні вимоги позову підтримала, та вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, оскільки відповідач вже майже 7 років не спілкувався з донькою, вона його не знає, отже їх спілкування буде травматичним для дитини. Крім того, відповідач жодного разу не звертався ні до Служби у справах дітей, ні до суду з приводу перешкод з боку матері дитини у спілкуванні з дитиною. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника органу опіки і піклування, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], які перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2008 року, 06 липня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Висновком судової молекулярно-генетичої експертизи від 01.02.2016 року № 1066 підтверджується батьківство [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] Згідно Акту обстеження умов проживання, неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю, бабусею та тіткою у [ADDRESS]. Як пояснив в судовому засіданні відповідач та визнала позивачка, приблизно перші півроку після припинення подружніх стосунків - до осені 2010 року [PERSON], сплачував позивачці кошти на утримання доньки. Як вбачається з Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] від 13.07.2015 року виконкому Миколаївської міськради на підставі заяви [PERSON] про відмову від батьківських прав на доньку ( батько на співбесіду взагалі не викликався), такий висновок наданий на підставі заяви [PERSON] про те, що батько не виконує свої батьківські обов'язки, та нотаріальна заява самого відповідача. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON], будучи батьком неповнолітньої [PERSON] , дійсно не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки, але в тому числі і через неприязнені стосунки з позивачкою, яка дала йому привід думати, що він не є біологічним батьком [PERSON], а оскільки дочка є малолітньою, відповідач не мав можливості самостійно спілкуватися з нею, отже цілком залежав від волі матері. Проте і позивачка не вживала ніяких дій щодо стягнення з відповідача аліментів. При цьому суд враховує, що відповідач визнає свою неналежну поведінку відносно доньки і бажає приймати участь у її вихованні і утриманні, налагодити спілкування з дитиною. Суд також приймає до уваги пояснення відповідача щодо його необізнаності про реальні наслідки написання ним 03 вересня 2014 року нотаріальної заяви про відмову від батьківських прав стосовно дочки і його прохання не приймати цю заяву до уваги. За такого,

Outcome: approved