Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

16 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на слідуючи обставини. 26 липня 1997 року сторони уклали шлюб, від шлюбу мають дитину- сина [PERSON], [INFO].. Між сторонами було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Враховуючи вищевикладене, позивачка зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить його інтересам, тому вона звернулась до суду та просила суд шлюб розірвати та стягнути судові витрати за сплату нею при зверненні до суду судового збору- 487 грн. 20 коп. (а.с. 2-4). Позивачка у судовому засіданні заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та наполягала на їх задоволенні, підтвердила в судовому засіданні, що не має матеріальних претензій і просила не стягувати суму судового збору, сплачену нею при зверненні до суду, це питання сторонами врегульовано добровільно. Позивачка просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище- «Мозгова». Відповідач у судовому засіданні позов визнав, підтвердив, що сім'я розпалась остаточно, просив позов задовольнити. залишити їй дошлюбне прізвище. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 липня 1997 року, шлюб зареєстровано відділом актів громадянського стану виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис № 288 (а.с.9). Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.8), на момент розгляду справи він досяг повнолітнього віку, залишається проживати з позивачкою. Також у судовому засіданні встановлено, що з травня 2015 року між сторонами були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, відсутність довіри в родині, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, на даний час зберігати сім`ю сторони не бажають, спору щодо майна на даний час не має, сторони не заперечують вказані обставини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони мешкають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає і вважає, що це неможливо та суперечить його інтересам, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved