Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

15 квітня 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Спільне життя не склалося, шлюб розірвано. Дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] не надає коштів на утримання дочки, хоча має задовільний стан здоров`я, постійне місце роботи та стабільні заробітки, не має на утриманні інших дітей. Вона не працює, перебуває у відпустці для догляду за дитиною, проживає за рахунок допомоги батьків та ведення домашнього господарства. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Провадження у справі відкрито 23 квітня 2020 року та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 18 травня 2020 року. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що вона не має у власності нерухомого майна, цінного рухомого майна, земельних ділянок, на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Її сімейний стан після розірвання шлюбу не змінився. Матеріально їй допомагають батьки, крім того, вона отримує соціальну допомогу. Пояснила, що дитина потребує матеріального забезпечення для придбання продуктів харчування, одягу, ліків. Вказала, що в середньому на утримання дитини необхідно 3000 грн на місяць. Дитина має задовільний стан здоров`я. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов частково, в розмірі 1/4 частки усіх його доходів щомісячно. Пояснив, що після розірвання шлюбу їх спільна дитина проживає разом з матір`ю. Сторони не досягли згоди щодо порядку та розміру утримання дитини, оскільки відповідач вважає, що середньомісячний розмір витрат на дитину складає близько 2000 грн. Вказав, що у власності має квартиру в смт Варва, яку було придбано у 2014 році, та дві земельні ділянки, що перебувають в оренді. Розмір орендної плати становить 9000 грн на рік, однак, одна із земельних ділянок передана в оренду на 99 років, і грошові кошти, отримані за весь період, були витрачені на потреби сім`ї ще під час перебування сторін у шлюбі. Щодо іншої земельної ділянки укладено договір оренди до 2034 року, і орендна плата отримана до 2021 року та витрачена на лікування. Відповідач вказав, що його стан здоров`я є задовільним, він працює на посаді водія ДПСЧ у званні рядового. Заробітна плата після відрахування обов`язкових платежів становить 9024 грн на місяць. Інших утриманців він не має, сімейний стан після розірвання шлюбу у нього не змінився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбних стосунків у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2019 року шлюб між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 07 жовтня 2017 року, розірвано (а.с. 7-8). Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Варвинської селищної ради № 647 від 15 квітня 2020 року (а.с. 11). Позивачка [PERSON] не працює, перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу при народженні дитини у сумі 860,00 грн щомісячно (а.с. 10). Відповідач працює на посаді водія в 5 ДПРЗ у ДСНС України в Чернігівській області, його дохід за період з листопада 2019 р. по квітень 2020 р. становить 51149,38 грн., що вбачається з довідки про доходи. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки відповідач є батьком дитини та повинен нарівні з матір`ю її утримувати, працює, має постійний дохід, задовільний стан здоров`я, має у власності нерухоме майно, що приносить дохід, суд приходить до переконання, що слід стягувати з нього аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки такий розмір аліментів є близьким до прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду (15 квітня 2020 року) і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial