Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

16.11.2015 р. [PERSON] предявив до суду позов до [PERSON] районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), який 17.11.2015 р. уточнив, залучивши до участі у справі в якості співвідповідача виконавчий комітет Пальмирівської сільської ради Пятихатського району, а третьою особою Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 5.55 в умовних кадастрових гектарах із земель запасу, що розташовані на території Пальмирівської сільської ради, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 15.12.1987 р. він працював трактористом в колгоспі, а пізніше в КПС ім. К.Маркса Пятихатського району. 30.12.1996 р. підприємство одержало Державний акт на право колективної власності на землю, а в Списку громадян-членів КСП він значиться за № 565. 15.03.1997 р. його звільнено з КСП ім. К.Маркса, та після розпаювання ніхто не повідомив про те, те що його внесено у Список. Наприкінці червня 2015 р. від односельця [PERSON] дізнався, що значиться в Списку, тому вважає, що його право на земельну частку (пай) порушено. Після звернення до [PERSON] райдержадміністрації та управління Держземагенства в районі щодо виділення земельної частки (паю) відповіді не отримав. Представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] районна державна адміністрація Дніпропетровської області, виконавчий комітет Пальмирівської сільської ради Пятихатського району про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання своїх представників не направили, а подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про місце і час розгляду справи повідомлено належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, в судове засідання свого представника не направило. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 15 лютого 1987 р. працював в колгоспі ім. Карла Маркса Пятихатського району трактористом та був членом колгоспу, а 15 березня 1997 р. звільнений з членів КСП ім. К.Маркса Пятихатського району (а.с. 9-10). Згідно Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю серія ДП б/н, виданого 30 грудня 1996 р. Пальмирівською сільською радою Пятихатського району за № 300, [PERSON] в Списку значиться за № 565 (а.с. 12-14). Крім того, Інформацією від 17.08.2015 р. № 19-409-0.4-3710/2-15 управління Держземагенства у Пятихатському районі підтверджує, що [PERSON] дійсно значиться у списках до Державного акта на право колективної власності на землю серія ДП б/н під № 565. У списках до Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) членів КСП ім. К.Маркса [PERSON] не значиться (а.с. 11). Управління Держгеокадастру у Пятихатському районі довідкою від 01.12.2015 р. повідомляє, що середній розмір земельної частки (паю) КСП ім.. [PERSON] складає 5,55 у.к.га. Згідно довідки Управління Держземагенства у Пятихатському районі від 28.08.2015 р. № 19-409-0.4-4356/2-15 загальна вартість паю на території Пальмирівської сільської ради (колишнє КСП ім. Карла Маркса Пятихатського району) складає 155772,93 гривень (а.с. 15). З довідки цього ж Управління від 25.08.2015 р. № 19-409-0.9-3790/2-15 вбачається, що на території Пальмирівської сільської ради вільних земель запасу рахується 28,5841 га ріллі, а землі резервного фонду відсутні (а.с. 17). Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на момент розпаювання земель КСП ім. Карла Маркса був членом колгоспу, тому підпадає під умови, передбачені п. 2 вказаного Указу і має право на земельну частку (пай), адже згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 27.08.2014 р., постановленій у справі № 6-12823св14, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності на землю, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Згідно зі статтями 26, 30 ЦК України ніхто не може бути обмежений у правоздатності або дієздатності інакше, як у випадках і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 5 ЗК України в редакції 1990 р., який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, субєктами права колективної власності на землю є КСП, розпорядження земельними ділянками, переданими у колективну власність здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Згідно статей 22, 23 цього Кодексу право власності або право користування землею виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право користування посвідчується державними актами. Аналогічним чином вказані правовідносини врегульовані ст.ст. 81, 125, 126 ЗК України в редакції 2002 р., згідно яких право власності та постійного користування на землю виникає після одержання власником або користувачем документа, що посвідчує це право та його реєстрації. Право власності та право користування посвідчується державними актами. Таким чином, для набуття права на земельну частку (пай) необхідно, щоб особа була членом КСП і залишалася ним відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Суд звертає увагу, що відповідно до ст.. 4 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦПК, до прав та обовязків, що виникли до набуття чинності ЦПК, застосовуються норми раніше чинного законодавства, тобто норми ЦК УРСР 1963 р.. Зокрема ч. 4 ст. 2 цього Кодексу встановлює, що сімейні, трудові, земельні, гірничі, водні, лісові відносини, а також відносини в колгоспах, що випливають з їхнього статуту, регулюються відповідно сімейним, трудовим, земельним законодавством та іншим законодавством. Вказана норма закону кореспондується зі ст. 1 ЗК України від 18.12.1990 р., яка зазначає, що земельні відносини в Україні регулюються цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, що видаються відповідно до нього. Жодна ж із норм ЗК 1990 р. та норми інших законодавчих актів, що були видані відповідно до нього, не встановлюють вимог про застосування строку позовної давності при здійсненні захисту порушеного права на земельну частку (пай). Виходячи з наведеного суд вважає, що [PERSON] набув право на земельну частку (пай) та підпадає під дію п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», не одержав відповідного сертифікату на право на земельну частку (пай). На підставі ст. 152 ч. 3 ЗК України, п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»,

Outcome: approved