Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

15 серпня 2019 року адвокат Кітов Олександр Васильович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить припинити право власності відповідачів на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності з виплатою відповідної грошової компенсації, а також стягнути з них понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач та відповідачі є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить позивачу на підставі договору дарування частки квартири від 5 жовтня 2018 року, договору дарування частки квартири від 19 січня 2019 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 вересня 2007 року. Відповідачам вказане житло належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 вересня 2007 року. Вважає, що позивачу належить 10/12 часток, а відповідачам по 1/12 частки квартири [ADDRESS] . Також зазначив, що протягом декількох років відповідачі у даній квартирі не проживають, не надають коштів на утримання житла не здійснюють та витрати по утриманню квартири і оплаті комунальних послуг самостійно несе позивач. Порядок користування між співвласниками не встановлювався ні за домовленістю між сторонами, ні судовим рішенням. Позивач внесла на рахунок суду кошти в рахунок вартості часток відповідачів в спільному майні. У зв`язку із вищенаведеним просить ухвалити рішення, яким: - припинити право власності [PERSON] на 1/12 частину квартири [ADDRESS] з виплатою грошової компенсації; - припинити право власності [PERSON] на 1/12 частину квартири [ADDRESS] з виплатою грошової компенсації; - визнати за [PERSON] право власності на 2/12 частини квартири [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/12 частини квартири [ADDRESS] , належної [PERSON] , в сумі 13 519 грн. 50 коп. яка внесена на депозитний рахунок суду; - стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/12 частини квартири [ADDRESS] , в сумі 13 519 грн. 50 коп. яка внесена на депозитний рахунок суд. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кітов О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] ні в підготовчі судові засідання, ні в судові засідання жодного разу не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили та відзив на позов до суду не подали. За згодою представника Кітова О.В. та у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних в ній доказів. Заслухавши пояснення представника Кітова О.В. , повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до положень ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 365, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч.4 ст.358 ЦК України умова не є обов`язковою. Приписами ч.1 1 ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Також, і під час розгляду іншої справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. В ході судового розгляду справи встановлено наступні обставини. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № [ADDRESS] від 13 травня 1998 року, виданого виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] (батько позивача) та членам його сім`ї: [PERSON] (позивач), [PERSON] (мати позивача). Згідно свідоцтва про право на спадщину від 27 вересня 2007 року [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] . Згідно вказаного свідоцтва, позивач успадкувала 1/4 частку спадкового майна, а саме частку квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на №3/4 було видано іншим особам, а саме: матері померлого - [PERSON] (бабуся позивача), батьку померлого - [PERSON] (дід позивача) та дочці померлого [PERSON] (рідна сестра позивача). Згідно договору дарування частки квартири від 5 жовтня 2018 року, [PERSON] (матір позивача) передала безоплатно у власність (подарувала) доньці [PERSON] 1/3 (одну третю) частку квартири, а [PERSON] прийняла, як дарунок 1/3 (одну третю) частку квартири [ADDRESS] . Згідно договору дарування частки квартири від 19 січня 2019 року, [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ; рідна сестра позивача) передала безоплатно у власність (подарувала) рідній сестрі [PERSON] 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири, а [PERSON] прийняла, як дарунок 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири [ADDRESS] . Вказані договори дарування є дійсними та в судовому порядку не оскаржувались. Отже, позивачу належить 10/12 часток, а відповідачам по 1/12 частки квартири [ADDRESS] . З долученої довідка з місця проживання про склад сімї і прописки №227 від 01.08.2019 року вбачається, що адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідачі. На підтвердження доводів про відсутність відповідачів у вказаному житлі представник позивача долучив акти №148 та №149. Зі змісту акту №149 від 04.10.2018 року вбачається, що представниками ЛКП «Тополя-406» встановлено про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані але не проживають за адресою [ADDRESS] . Також, представником позивача було долучено квитанції про оплату комунальних послуг. З аналізу квитанцій вбачається, що платником комунальних послуг є позивач [PERSON] . Згідно Звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Надійна справа» 02 серпня 2019 року, випливає, що вартість квартири [ADDRESS] становить 162 234, 00 грн. Відповідно вартість 1/12 частки становить 13 519 грн. 50 коп. Позивачем, з урахуванням вимог ч.2 ст.365 ЦК України, внесено на депозитний рахунок суду суму в розмірі 27 039 грн. 00 коп., що вбачається з копій квитанцій №85 від 14 серпня 2019 року та № ПН 1382 від 14 серпня 2019 року. За таких обставин суд не має підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки умови застосування положень ст.365 ЦК України знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим частки відповідачів [PERSON] та [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] підлягають припиненню з виплатою замість неї компенсації. Крім цього в силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судові витрати солідарно.

Outcome: approved