Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

15.10.2015 р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, який уточнила 03.012.2015 р., та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього онука [PERSON], [INFO], стягнути аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини на її користь, обґрунтовуючи вимоги тим, що мати малолітнього [PERSON] [PERSON] звільнившись умовно-достроково з місць позбавлення волі 17.09.2015 р. повернулася за місцем реєстрації, але [PERSON] не виховує і не утримує його, тим самим ухиляється від забезпечення дитини необхідними умовами життя, догляду і виховання, виконання своїх батьківських обовязків. Мати не працює, фактично залишила сімю, проживає на власний розсуд. Дитина знаходиться під її опікою з 31.01.2008 р. за рішенням виконкому Саївської сільської ради, проживає з нею, а вона має з чоловіком власне житло і умови для виховання та утримання онука. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнала і пояснила, що не відчуває материнських почуттів до [PERSON], дійсно не утримує і не виховує його, не висловлює і намірів до цього, бажає жити власним життям та задля себе. Погодилася з запропонованим до стягнення розміром аліментів. В теперішній час не працевлаштована, однак розуміє, що на виконання судового рішення щодо сплати аліментів повинна працювати. Протягом останнього місяця проживає в [INFO] на [ADDRESS], а зареєстрована в [INFO] в будинку матері, з якою не знаходить спільної мови і наміру повертатися додому вона не має. Представник органу опіки та піклування Пятихатської районної державної адміністрації [PERSON] позов підтримала і пояснила, що проведеною службою у справах дітей роботою було встановлено, що відповідачка не працює, наміру до цього не має, дитиною взагалі не займається, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, характеризується негативно. Третя особа виконавчий комітет Саївської сільської ради Пятихатського району про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання свого представника не направив, а сільський голова [PERSON] подав заяву про розгляду справи за його відсутності, позов підтримує. Прокурор позов підтримала і вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав матері малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання [PERSON]. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що матірю малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON], а відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 135 СК України за вказівкою матері, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та Витягом з Державного реєстру, актів цивільного стану громадян про народження № 00016048201 від 26.11.2015 р. (а.с. 7). Згідно характеристики Саївської сільської ради Пятихатського району [PERSON] зареєстрована в [INFO], де характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, стосунки в сімї та поведінка в побуті не відповідають правилам і нормам суспільної моралі, не працює, власного житла не має, не приймає участі у вихованні та утриманні сина [PERSON], не виявляє материнської уваги і турботи про нього (а.с. 22). З довідки про звільнення від 25.09.2015 р. слідує, що [PERSON] засуджена 29.05.2008 р. Пятихатським районним судом за ст. 121 ч. 2 КК України до 8 років позбавлення волі, відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 16.01.2008 р. по 25.09.2015 р., звідки звільнена умовно-достроково на 3 місяці 29 днів (а.с. 5). З акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON] від 06.10.2015 р. вбачається, що сімя проживає у власному будинку, мають присадибну ділянку та підсобне господарство. Стан будинку задовільний, для дитини створені всі умови для успішного навчання і виховання, є робоче місце для виконання домашніх завдань і проведення свого відпочинку. В будинку чисто і охайно, дитина забезпечена одягом, харчуванням та іншими речами (а.с. 16-18). Висновок Пятихатської райдержадміністрації від 06.11.2015 р. вказує на доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 26). Рішенням виконавчого комітету Саївської сільської ради від 31 січня 2008 р. № 4 [PERSON] призначено опікуном над неповнолітнім онуком [PERSON] (а.с. 6). Опитаний судом малолітній [PERSON] пояснив, що він проживає з бабою [PERSON] і бажає надалі проживати у її сімї, де піклуються про нього, гарно виховують і утримують. Виходячи з вищенаведеного встановлено, що своїми діями відповідач порушує свої зобовязання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме, «Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття». Аналогічне твердження закріплене і в ст. 150 СК України, якою передбачені обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, де батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1 ст. 164 цього Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 (далі Закон) «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 Закону передбачено, що «Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». У відповідності до ст. 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Наведені обставини дають підстави для висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від своїх обовязків по вихованню малолітньої дитини [PERSON], оскільки не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, фактично не спілкується з ним як мати-син і перешкод в спілкуванні з ним їй ніхто не чинив і не чинить, тому з врахуванням інтересів дитини відповідача слід позбавити батьківських прав. Суд розяснює відповідачеві у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «[PERSON], батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом». Крім того, судом встановлено, що мати на виховання та утримання дитини матеріальну допомогу не надає, тобто свій обовязок щодо матеріального забезпечення сина [PERSON] не виконує, тому суд вважає, що сукупність наведених фактів утворюють юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобовязання, а аліменти підлягають примусовому стягненню. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182, 191 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і присуджуються рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 155, 164-166, 169, 179, 180, 182, 191 СК України, ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402,

Outcome: approved