Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

15 грудня 2016 року [PERSON] (далі позивачка), посилаючись на те, що [PERSON] (далі відповідач) не надає матеріальну допомогу, звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивачка просила: 1) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їхнього малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частин щомісячних доходів відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 2) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини щомісячних доходів відповідача, до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 15 березня 2017 року позов задоволено. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 грудня 2016 року до повноліття дитини. Також з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 15 грудня 2016 року до 07 грудня 2018 року. Судом вирішено питання про стягнення з відповідача на користь держави судових витрат у розмірі 1.102,40 гривень. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив: рішення місцевого суду скасувати; зменшити щомісячний розмір аліментів на утримання дитини з 1/3 до 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача; зменшити щомісячний розмір аліментів на утримання відповідачки з 1/4 до 1/8 частки від усіх видів заробітку відповідача; перерозподілити судові витрати з урахуванням сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1.408,00 гривень. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Так, судом встановлено, що 18 лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у якому 07 грудня 2015 року народився [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач має постійне місце роботи та заробіток. Між собою у позасудовому порядку сторони не досягли домовленості щодо визначення способу виконання обовязку утримувати малолітнього сина. Рішення про задоволення позову суд першої інстанції ухвалив із застосуванням до правовідносин сторін приписів статей 180-183, частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України. Місцевий суд дійшов висновку про те, що відповідач не надає матеріальну допомогу позивачці, а тому зобовязаний щомісячно сплачувати аліменти: на дитину - у розмірі 1/3 частини від усіх видів свого заробітку та на дружину у розмірі 1/4 від усіх видів свого заробітку. Апеляційний суд частково не погоджується з таким висновком з огляду на таке. Так частинами 1, 2 статті 27 Міжнародної Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року) встановлено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Малолітній син відповідача у жовтні 2016 року знаходився на лікуванні. Відповідач [PERSON] працює на вугільному підприємстві. Інших утриманців він не має. Наявність інших обставин, що мають істотне значення, відповідач не довів. Здійснення відповідачем на адресу позивачки грошових переказів у грудні 2016 року, січні-квітні 2017 року, не впливає на правильність висновку суду про присудження аліментів від дня пред'явлення позову, а саме з 15 грудня 2016 року. Таким чином, місцевий суд правильно визначив розмір аліментів на утримання дитини у 1/3 частці від усіх видів заробітку відповідача. Підстав для зменшення цього розміру до 1/4 частки за доводами апеляційної скарги [PERSON] немає. У зазначеній частині рішення Біловодського районного суду є законним та обґрунтованим. Разом з тим, відповідно до частин 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 статті 80 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Рішенням місцевого суду з [PERSON] на утримання дружини було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку. При цьому загальний розмір щомісячних аліментних відрахувань від заробітку відповідача склав 7/12 часток або 58,33 % ( 1/3 (аліменти на дитину) +1/4 (аліменти на дружину) = 3/12 + 4/12 = 7/12 або 58,33 %). Відповідач, з якого стягнуто аліменти, покарання у виді виправних робіт не відбуває. Приписи частини 3 статті 70 Закону України за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи, під час визначення розміру аліментів на утримання дружини місцевий суд не застосував, чим порушив норми матеріального права. У зазначеній частині суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляції та вважає за необхідне своїм рішенням зменшити щомісячний розмір аліментів на утримання [PERSON] з 1/4 до 1/8 частки з усів видів заробітку відповідача. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 № 3674-VІ позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно до частини 2 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За дві самостійні позовні вимоги (стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на дружину) в суді першої інстанції судовий збір склав 1102,40 гривень (551,20 гривень х 2 вимоги = 1102,40 гривень). За подання апеляційної скарги судовий збір склав 1212,64 гривень (606,32 гривень х 2 вимоги = 1212,64 гривень). Вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено у повному обсязі. Судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1157,52 (551,20 +606,32 = 1157,53) підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково на 50%. Судові витрати з оплати судового збору у розмірі 578,76 гривень (275,60 + 303,16 =578,76) також підлягають стягненню з відповідача на користь держави. За дві вимоги, кожна з яких є обєктом справляння судового збору, зазначена сума становить 1736,28 гривень (1157,52 + 578,76 = 1736,28 гривень). Відповідач документально підтвердив сплату судових витрат у розмір 1.408,00 гривень (а.с.43). Остаточно з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 328,28 гривень. (1736,28 гривень (мав сплатити) - 1.408,00 (сплатив) = 328,28 гривень). Таким чином, стягнутий за рішенням місцевого суду з [PERSON] на користь держави судовий збір підлягає зменшенню з 1102 гривень 40 копійок до 328 гривень 28 копійок.

Outcome: partial