Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

16.05.2020 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про відшкодування майнової шкоди, в якій зазначено, що 20 січня 2009 року між нею та відповідачем укладено кредитний договір №SANDN50OT-C00192982, на суму 24950 грн. 51 коп. До теперішнього часу повернуто позичальником [PERSON] позикодавцю загальну суму 42464 грн. 53 коп. З 01 вересня 2010 року до 02 січня 2019 року [PERSON] працювала на різних посадах в школі культури та мистецтв та мала картковий рахунок, відкритий у ПриватБанку для зарахування заробітної плати, з якої відповідач, використовуючи своє становище , яке надає йому доступ до її картки, здійснює систематичне, самовільне списання коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості, що [PERSON] вважає незаконним. За період з 11 липня 2014 року до теперішнього , відповідач утримав із заробітної плати позивача грошові кошти у сумі 24127 грн. 32 коп. В зв`язку із викладеним, посилаючись на ст.ст. 127, 233 КЗпП України, ст.ст. 25, 26 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 3, 68 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1166 ЦК України, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь грошові кошти у сумі 24127 грн. 32 коп., в рахунок відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, та сплачений судовий збір. Представником позивача [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Гайворонський О.Г. у судовому засіданні пояснив, що між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір, який належним чином [PERSON] не виконується, в зв`язку із чим утворилась заборгованість за взятими нею зобов`язаннями. Цивільний позов про стягнення з позивача заборгованості, відповідачем до суду не пред`являвся. За Умовами кредитного договору, підписаного [PERSON] , банку доручено здійснювати списання коштів з рахунків клієнта [PERSON] . Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2009 року [PERSON] підписано заяву, яка складає між нею та банком договір, із визначенням кредитного ліміту у сумі 250 грн. 00 коп. та процентною ставкою за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості. Цієї ж дати [PERSON] , за особистим підписом, була ознайомленою та згодною з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами Приватбанку. Окрім того, позичальником [PERSON] підписано 20.01.2009 року довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Відповідно до п.1.1.3.1.6 Витягу з Умов та Правил, які діяли на момент підписання договору 03.12.2013 року, клієнт доручив банку здійснювати списання коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, у разі настання термінів платежів, а також списання коштів з картрахунку у разі настання термінів платежів по інших договорах клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунку. Банк здійснює списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором, і покупку/продаж іноземної валюти на міжбанківському Валютному Ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого банком, оформляється меморіальним ордером. В обґрунтування заявленої вимоги про відшкодування відповідачем шкоди у сумі 24127 грн. 32 коп. на користь [PERSON] , остання посилалась на положення ст. 1166 ЦК України, якою визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Однак, із зазначеним погодитись на можна, виходячи з того, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає. Суд вказує на те, що між сторонами укладено в письмовій формі кредитний договір, з умовами та правилами якого позивач [PERSON] була ознайомлена за особистим підписом, що в судовому засіданні сторонами підтверджено. Цими умовами кредитодавець був наділений правом здійснювати списання коштів із рахунків позичальника, тобто позивача [PERSON] , що свідчить про відсутність протиправної поведінки в діях відповідача з приводу списання коштів з її рахунків, що відповідно виключає інші елементи складу цивільного правопорушення, а значить і застосування у даному спорі положень ст. 1166 ЦК України, тому в задоволенні позову слід відмовити. До вказаних правовідносин також не застосовуються положення ст. 25 Закону України «Про оплату праці», оскільки відповідач не є роботодавцем позивача. На підставі викладено, ст.ст. 526, 527, 530, 1054, 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed