Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

16.12.2019 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «КРИВОРІЖГАЗ» щодо монтажу загально будинкового вузла обліку газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку [ADDRESS] , з метою комерційного обліку; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «КРИВОРІЖГАЗ» здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу по об`єкту побутового споживача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 року за період з 01.11.2017 року по 09.08.2018 року та з 09.08.2018 року відповідно до норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року №143; зобов`язати АТ Оператор газорозподільної системи «КРИВОРІЖГАЗ» у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача [PERSON] - квартирі [ADDRESS] , комерційний вузол обліку природного газу. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , яке є конструктивною складовою багатоквартирного будинку. Розподіл природного газу йому здійснює АТ Оператор газорозподільної системи «КРИВОРІЖГАЗ» відповідно до Типового договору розподілу природного газу, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу. Нарахування за спожитий природний газ йому до 01 серпня 2017 року здійснювались згідно з Нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203. [PERSON] має пільгу зі сплати за газопостачання в розмірі 100 % на двох осіб, встановлену законодавством для ветеранів війни, тобто нарахування за норами здійснювалось на трьох інших зареєстрованих осіб, що становить 5,4 (m3) * 3 = 16,2 (m3). Відповідно до постанови КМУ від 27.02.2019 року №143 та, з 09.08.2018 року норма споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу складає 5,39 (m3) людино-місяць у разі відсутності централізованого постачання гарячої води та газового нагрівача. Так, 26.09.2017 року на фасадному газопроводі будинку [ADDRESS] представниками АТ «Оператор газорозподільної системи «КРИВОРІЖГАЗ» був змонтований загально будинковий вузол обліку природного газу G-40, та з 01.11.2017 року обсяги природного газу спожитого споживачами квартир будинку, зокрема споживачем [PERSON] (за відсутності у споживача індивідуального лічильника газу) визначаються пропорційного кількості осіб, зареєстрованих в квартирі або іншому ізольованому приміщенні у відповідності до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2002 №620. Після встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на будинок та здійснення за ним нарахування, обсяги спожитого природного газу за об`єктом позивача збільшилась з 5,4 куб.метрів (норма споживання на одну особу) до 11,26 куб.метрів ( за будинковим лічильником на одну зареєстровану особу ), що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання. Враховуючи викладені обставини, вважає дії АТ «КРИВОРІЖГАЗ» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу замість квартирного за адресою його мешкання незаконними, з тих підстав, що вузол комерційного обліку відповідно до закону може бути встановлений тільки в точці, де відбувається приймання - передача природного газу, яка знаходиться на межі балансової належності об`єкта споживача, який в його випадку повинен встановлюватись на території відокремленої стіни. До того ж, враховуючи вимоги ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» зобов`язане встановити в його квартирі комерційний лічильник обліку природного газу в строк до 01.01.2018 року. Встановивши загальнобудинковий вузол обліку природного газу на будинок [ADDRESS] , ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» поставив його як побутового споживача у нерівне становище перед іншими побутовими споживачами цього будинку, що потягло за собою збільшення нарахування обсягів газу та порушило умови договору. Крім того, багаготоквартирний будинок [ADDRESS] не має одноосібного власника (балансоутримовича) та даний будинок є спільною власністю власників квартир та вони не давали згоди на встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду відмова відповідача встановити індивідуальні лічильникам позивачам суперечить вимогам законодавства , порушує права позивачів. З урахуванням вимог ст.. 5 Закону №1023-ХІІ ст.. 2 Закону №1875-ІV волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним. У зв`язку із чим відповідачем зобов`язано встановити по об`єкту споживача [PERSON] індивідуальний комерційний лічильник природного газу. Крім того, не склавши акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, акт опломбування та прийняття в експлуатацію вузла обліку, за відсутності споживача, не давали підстав АТ «КРИВОРІЖГАЗ» для монтажу та введення в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку природного газу, а тому нарахування [PERSON] обсягів природного газу з 01.11.2017 року за будинковим лічильником є неправомірним. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представником АТ «Оператор газорозподільної системи «КРИВОРІЖГАЗ» Мартиновою Н.Ю. подано відзив на позов [PERSON] , в задоволенні якого представник просить суд відмовити. Свою позицію мотивує тим, що ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» правомірно встановлено загально будинковий вузол обліку природного газу за адресою: [ADDRESS] згідно вимог кодексу ГРМ та на виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» на 2016-2025 р.р., затвердженої постановою НКРЕКП від 31.03.2016 року №547 та в подальшому постановою НКРЕКП №2347 від 22.12.2016 року, від яких підприємство не вправі відступати. Крім того, введення загальнобудинкового вузла обліку в експлуатацію здійснено відповідно до вимог глави 4 розділу 10 кодексу ГРМ. Зауважує, що з моменту опломбування оператором ГРМ будинкового вузла обліку та складання акта приймання будинкового вузла обліку в експлуатацію, зазначений вузол обліку стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку відповідно до Тимчасового положення. Доводи позивача щодо необґрунтовано вищої ціни є безпідставними, тому що ціна на природний газ для побутових споживачів, встановлюється виключно Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, шляхом прийняття обов`язкових до виконання, суб`єктами ринку природного газу, рішень. Закон України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» не передбачає необхідність отримання згоди співвласників на встановлення вузла обліку природного газу. При цьому, відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин), суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає в квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі. В зазначеній нормі не передбачено право абонента на індивідуальний лічильник газу, мова йде саме про обов`язок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних, так і загально будинкових лічильників газу. Такий обов`язок трактується законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ». Окремо представник зауважує, що згідно з положеннями ст.. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» т графіками оснащення квартири і приватних будинків лічильниками газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова = газова колонка) - до 01.01.2016 року, тільки для приготування їжі зі змінами до 0.01.2010 року. Таким чином, навіть не встановлення у квартирі позивача індивідуального лічильника газу на час звернення до суду не свідчить про порушення такого права, оскільки за Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено граничний строк встановлення газорозподільними підприємствами лічильників газу для населення, що проживає у квратирах в яких використовується тільки для приготування їжі, а саме до 01.01.2021 року. Крім того, [PERSON] вже забезпечений лічильником газу, а саме встановлений індивідуальний комерційний вузол обліку газу 17.11.2019 року. Також звертає увагу на те, що позивач не звертався із заявою про встановлення індивідуального лічильника у його квартирі та не отримував такої відмови. На момент подання позовної заяви Постанова КМУ від 23.03.2016 року №203 «Про норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників» визнано протиправною та нечинною, тому позивач втратив право на проведення будь-якого нарахування плати за спожитий природний газ відповідно до Норм споживання природного газу відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затвердженої постановою КМУ від 23.03.2016 року №203. Ухвалою суду від 17.12.2019 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження по справі (а.с. 34-35). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі рішення на підставі наявних доказів. Крім того, представник відповідача неодноразово надав клопотання про відкладення розгляду справи, на дату розгляду справи не надав жодної заяви. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…». Враховуючи вище викладене та строки розгляду справи передбачені ст. 210 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутністю сторін за наявними письмовими матеріалами справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме споживає газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання - квартира [ADDRESS] . Розподіл природного газу побутовому споживачу [PERSON] здійснює оператор газорозподільної системи АТ «КРИВОРІЖГАЗ» відповідно до «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу, що не заперечувалось сторонами. Нарахування за спожитий природний газ позивачу до 01.08.2017 року здійснювались згідно з Нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року №203 та роздрібними цінами на природний газ, встановленими Постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року № 758, від 22.03.2017 року № 187, по формулі 7,1 м? * 6,879 (6,9579) грн. м? * 1 особу = 48,84 (49,40) грн. на 1 особу, а з урахуванням пільг як інваліда війни ІІІ групи від 01.04.2017 року = 12,35 грн. Відповідно до змін від 18.08.2017 року, внесених до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203, норма споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників становить 5,4 м?. Згідно з листом АТ «КРИВОРІЖГАЗ» №50101.3-ЛВ-29568-1119 від 26.11.2019 року (а.с.12-13), 26.09.2017 року відповідно до Кодексу газорозподільних систем в рамках фінансування Розділу І Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» на 2016-2025 роки, затвердженого постановою НКРЕКП від 31.03.2016 року №547 за адресою: [ADDRESS] встановлено загально будинковий вузол обліку газу G-40 з 01.11.2017 року розподіл об`ємів спожитого газу проводиться відповідно до п. 5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання ЗВОГ, затвердженого постановою КМУ №620 від 16.05.2002 року Обсяги спожитого мешканцями будинку газу для споживачів, що не мають квартирних лічильників на 5-му під`їзді будинку [ADDRESS] встановлено та опломбовано загальнобудинковий вузол обліку газу, та з дня введення його в експлуатацію 01.08.2017 року обсяги природного газу спожитого позивачем за відсутності у споживача індивідуального лічильника газу, визначаються пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі у відповідності до Постанови КМУ від 16.05.2002 року № 620. Отже, після встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу та здійснення за ним нарахування, обсяги спожитого природного газу в квартирі позивача збільшились, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання, що підтверджує розрахунок наведений у листі ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» (а.с.12-зворот). 26.09.2017 року встановлений загально будинковий вузол обліку газу 13391 - лічильник опломбовано представниками ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ», про що складено акт за підписом представників цієї організації (а.с.16). Підпис споживача у відповідній графі в акті відсутній. Як слідує з листа ТОВ «Житлосервіс-КР» №5337 є управителем Саксаганського району в м. Кривому Розі та надавачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тому числі за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Житлосервіс-КР» не є власником будинку, а тому не може ініціювати (надавати дозвіл) (а.с. 21). Взаємини між сторонами регулюються нормами Конституції України, ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин), Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», побутовий споживач природного газу - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Згідно п.2.1. Типового договору, за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Відповідно до п.3.2 Типового договору, за наявності підтвердженого обсягу природного газу споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від оператора ГРМ до споживача відбувається на межі балансової належності об`єкта споживача. Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. За домовленістю сторін експлуатаційна відповідальність оператора ГРМ може бути поширена і на газові мережі (їх частину) споживача, якщо це визначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною цього договору. Порядок укладання акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін визначений Кодексом газорозподільних систем. Відповідно до п 5.2. Типового договору та п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС (Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором. Згідно з положеннями п.4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем межа балансової належності - точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; межа експлуатаційної відповідальності сторін - точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж. Відповідно до положень п.1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором газорозподільних систем та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ). Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Судом встановлено, що акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності відносно буд. [ADDRESS] на момент установлення загальнобудинкового лічильнику обліку газу не складався, а тому точка обліку була невизначена. За таких обставин, не маючи точки обліку, тобто вихідних даних для розрахунку проекту, працівники АТ «КРИВОРІЖГАЗ» не могли розробити проект та не мали права здійснювати монтаж загальнобудинкового приладу обліку. Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання. Пунктом 2 глави 5 розділу ІІІ Кодексу встановлено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Відповідно до п.12.7 розділу ХІІ Типового договору розподілу складений сторонами акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід`ємною частиною цього договору. Об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування (Постанова НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року). Відповідно до п.3.2 Типового договору приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта споживача. Отже, фактичний об`єм розподіленого природного газу по об`єкту побутового споживача визначається за допомогою лічильника газу, який встановлюється на межі балансової належності об`єкта споживача. Відповідно до п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму спожитого газу за об`єктом побутових споживачів будинку [ADDRESS] , які використовують газ тільки для приготування їжі та не забезпечені приладами обліку газу, визначається за нормами споживання. Відповідно до п.10 глави 2 розділу Х Кодексу ГРС установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. Згідно п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу. Відповідно до п.п.5 п.1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку відмови споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Таким чином, згідно із Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору, побутовому споживачу - позивачу по справі, до 01 січня 2021 року для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по його квартирі, на межі балансової належності, якою є територіально відокремлюючі стіни квартири, оператор ГРМ повинне встановити квартирний лічильник газу, а в разі відмови від встановлення квартирного лічильнику газу припинити газопостачання з 01.01.2021 року. Оскільки позивач як побутовий споживач за договором розподілу природного газу, не був забезпечений індивідуальним лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання відповідно до п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС. У судовому засіданні встановлено, що позивач проводив оплату газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних. Таким чином, відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем та відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язаний був забезпечити встановлення індивідуального лічильнику газу для населення, у квартирі позивача, в якій він використовує газ тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. Суд вважає, що твердження відповідача що, законом не передбачено необхідність отримання згоди співвласників на встановлення вузла обліку природного газу, та те що встановлення будинкового обліку природного газу, потребує значно менших коштів, в зв`язку з чим ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» було проведено монтаж та введення в експлуатацію вузла обліку природного газу змонтованого на фасадному газопроводі багатоквартирного будинку [ADDRESS] за рахунок підприємства, оскільки ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» не може відступати від встановлених положень, є таким, що не звільняє його від обов`язку встановити в квартирі позивача індивідуальний лічильник. При цьому, суд виходить з того, що тарифи формуються не позивачем, а належним органом, який при їх формуванні повинен був врахувати необхідні витрати, а позивач сумлінно виконував обов`язок щодо сплати отриманих послуг. Посилання представника відповідача на те, що НКРЕКП було затверджено розрахунок доцільності встановлення загально будинкових вузлів обліку газу згідно І Розділу Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку за адресою: будинок [ADDRESS] визнано доцільним, суд вважає таким, що не звільняє його від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу. При цьому, суд виходить з того, що ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який має вищу юридичну силу ніж рішення НКРЕКП, зобов`язує відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі. Також суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення та ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. У судовому засіданні встановлено, що позивач висловив волевиявлення на встановлення індивідуального лічильнику газу, а тому це його волевиявлення не може бути порушеним. На переконання суду, задоволення волевиявлення позивача буде відповідати зазначеній державній політиці в сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню. При цьому встановлення позивачу індивідуального лічильнику буде забезпечувати оплату ним саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства як справедливість. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством, у зв`язку із чим саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, тому саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт. Як встановлено судом, відповідач не вживав будь яких заходів для фінансування вказаних робіт за рахунок будь-якого бюджету, між позивачем та відповідачем вже укладений договір стосовно встановлення лічильника та оплати цих робіт і додаткового врегулювання це питання не потребує. Відповідно до п.1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494. Згідно п.п.3,4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору. Тому дії відповідача по монтажу та введенню в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку природного газу змонтованого на багатоквартирного будинку [ADDRESS] , замість встановлення індивідуального лічильника позивачу, суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області, в яких Оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу буде визначатись не по об`єктам побутових споживачів (квартирах), а за будинком, чим порушуються умови Типового договору та Закону України «Про захист прав споживачів». Аналогічна по суті та за змістом правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 провадження № 14-347цс18. Таким чином, суд вважає незаконними дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу замість квартирного лічильника газу побутовому споживачу за адресою: [ADDRESS] , оскільки такі дії вчиненні з порушенням положень Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи 17.11.2019 року згідно Акту про монтаж засобу вимірювальної техніки споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було встановлено засіб вимірювальної техніки ВК G 1,6 №11885845 2018 р., який підписаний [PERSON] , що свідчить про безпідставність вимог про зобов`язання АТ Оператор газорозподільної системи «КРИВОРІЖГАЗ» у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача [PERSON] - квартирі [ADDRESS] , комерційний вузол обліку природного газу у зв`язку із наявністю у споживача комерційного вузла обліку природного газу і як наслідок слід відмовити у даній частині позовних вимог. Щодо позовних вимог про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «КРИВОРІЖГАЗ» здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу по об`єкту побутового споживача [PERSON] , суд виходить з наступного. Встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу без погодження із позивачами та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу порушують права позивачів, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирах яких відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачами. Унаслідок бездіяльності відповідача споживачі газу у одному будинку поставлені у нерівне становище. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,від 16 квітня 2015 року № 1274 «Про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ ПАТ «Криворіжгаз» видано ПАТ «Криворіжгаз ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». У Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 зазначено, що оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», є Оператором ГРМ. Згідно з Кодексом газорозподільних систем та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498, оператор ГРМ зобов`язаний забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу ( споживання) природного газу споживачу за відповідний період; здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Пунктом 13 розділу 3 Правил визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання здійснюються на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено факт незаконного встановлення загальнобудинкового лічильника газу ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «КРИВОРІЖГАЗ» на буд. [ADDRESS] , суд дійшов висновку про незаконність нарахування АТ «КРИВОРІЖГАЗ» позивачеві об`ємів спожитого природного газу на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу, починаючи з 01.11.2017 року по 09.08.2018 року та з 09.08.2019 року по 17.11.2019 року (дата встановлення лічильника споживачу [PERSON] ). Посилання представника відповідача на правомірність встановлення загальнобудинкового вузла обліку, оскільки з моменту опломбування Оператором ГРМ загальнобудинкового вузла обліку газу та складання акту приймання загальнобудинкового вузла обліку газу в експлуатацію, зазначений вузол обліку стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку газу, судом не приймаються до уваги, оскільки такі дії відповідача, без згоди позивача по справі на встановлення загальнобудинкового вузла обліку, вчиненні з порушенням положень ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу, та вочевидь ставлять у нерівне становище побутового споживача цього будинку - [PERSON] перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області. Доводи представника відповідача про те, що Постанова КМУ № 203 від 23 березня 2016 року на час розгляду даної справи зазначена Постанова була скасована, колегія суддів не бере до уваги, оскільки провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), а тому суд приходить до висновку щодо поширення на правовідносини сторін Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання незаконними дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на багатоквартирного будинку [ADDRESS] з метою його комерційного обліку є підставними, та в зв`язку з тим що дії відповідача в даному випадку були незаконними, суд дійшов висновку щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок об`ємів природного газу по об`єкту побутового споживача [PERSON] - квартири [ADDRESS] відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 року - з 01.11.2017 року по 17.11.2019 року, оскільки позивач за час коли відповідачем було встановлено загальнобудинковий лічильник обліку природного газу вимушений був сплачувати кошти за спожитий природний газ в явно завищеному розмірі, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання, що знайшло своє доказове підтвердження. Таким чином, суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, звернувся до суду за захистом своїх прав. Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про судовий збір» та часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial