Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

16 січня 2014 року позивачі по справі - [PERSON] та [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду Харківської області із зазначеною позовною заявою до СГ «Колос» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та стягнення орендної плати. В обґрунтування позовних вимог позивачі пояснюють, що на підставі державних актів на право приватної власності на землю їм належать земельні ділянки площею 6,6388 га, розташовані на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. В 2001 році вони укладали з відповідачем договори оренди на свої земельні ділянки на 5-ть років, більше ніяких договорів вони з відповідачем не укладали, СГ розраховувалося з ними за фактичне користування їх землею по усній домовленості. В 2013 році вони звернулися до відповідача щодо повернення своїх земельних ділянок для самостійного обробітку, однак відповідач відмовився повертати їм земельні ділянки в зв'язку з тим, що начебто ними укладено договори оренди ще в 2008 році на 25 років. Відповідач в зв'язку з їхнім проханням повернути земельні ділянки відмовляється їм також виплатити орендну плати за фактичне користування земельними ділянками за 2013 рік, в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2972.80 гривень за кожну земельну ділянку. Через те, що в діях відповідача вони вбачали підробку документів вони звернулися до Шевченківського РВ з заявою про підробку їх підписів в договорах. Представник відповідача проти позову заперечував, у судовому засіданні пояснив, що вимоги позивачів є безпідставними, необґрунтованими та незаконними. Всі умови договорів виконувалися належним чином, орендна плата позивачам не виплачена лише за 2013 рік, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, а також надав суду інші договори оренди між позивачами і СФГ »Колос» за 2005 рік, строком на 10 років. Просив суд застосувати до позовних вимог позивачів строки позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що між сторонами виникли правовідносини, пов'язані з орендою землі, і позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачам на праві приватної власності належать земельні ділянки: [PERSON] площею 6,6388 га на підставі Державного акту на землю серії ХР № 104557, виданого 13.12.2004 року Шевченківською РДА Харківської області (а.с.17); [PERSON] площею 6,3388 га на підставі Державного акту на землю серії ХР № 104549, виданого 13.12.2004 року Шевченківською РДА Харківської області (а.с.18), які розташовані на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. В матеріалах справи мається договір оренди між позивачами і відповідачем за 2001 рік строком на 5-ть років який, як зазначають позивачі, вони дійсно підписували з відповідачем і закінчив свою дію в 2006 році (а.с.34). Договори оренди, які є в матеріалах справи від 19 травня 2008 року між СГ «Колос» Шевченківського району Харківської області і позивачами, зареєстровані в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Шевченківському районному відділі земельних ресурсів та відповідно зроблено записи про них від 11.12.2008 року за № 0408700400033 та № 04087400037, терміном на 25 років, як зазначають позивачі, ними не підписувалися і про них вони дізналися в 2013 році (а.с. 9-16). В даних договорах зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2972.80 гривень за земельну ділянку кожного з позивачів, але до даного часу їм орендна плата за фактичне користування землею не сплачена. У зв'язку з тим, що позивачі заперечували своє волевиявлення на укладання договорів оренди, а також наполягали на тому, що спірні договори оренди вони не підписували, судом на підставі ухвали від 17 лютого 2014 року було призначено за клопотанням позивачів судово-почеркознавчу експертизу, а матеріали справи направлено до ХНДІСЕ імені Бокаріуса (а.с.41). Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3449 від 20.06.2014 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] та [PERSON] в договорах оренди землі від 19.05.2008 року (а.с.62,63) - виконані не [PERSON] і не [PERSON], а іншою особою. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення. Таким чином, суд приходить до висновку що договори оренди землі позивачами не підписувалися, а відповідно, в них не було волевиявлення на використання їх земельних ділянок СГ «Колос». Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. Судом встановлено, що державна реєстрація спірного договору оренди землі відбулась. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до роз'яснень які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір. Таким чином, суд приходить до висновку що договори оренди землі позивачами не підписувалися, а відповідно у них не було волевиявлення на використання їх земельних ділянок іншими особами. Зазначені обставини не підписання правочину є підставою для визнання його недійсним за ст.ст. 203, 215 ЦК України. Така правова позиція була висловлена у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року (справа № 6-99 ц 13), та відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Посилання представника відповідача на висновок експерта від 24.09.2013 року (а.с.52-54), згідно якого підпис в графі «орендодавець» в оспорюваному договорі, виконані позивачем [PERSON], і довідку Шевченківського РВ ГУМВС (а.с.80), в якій зазначено про даний висновок експерта і що кримінальне провадження станом на 15.07.2014 року не закінчено, безпідставне. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, вищевказаний висновок експерта не звільняє відповідача від підстав доказування підпису в договорі. З наданих доказів, а саме, висновку експертизи за ухвалою суду та пояснень позивача, у суду немає підстав вважати, що волевиявлення позивачів було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Висновок експерта, наданий відповідачем по запиту з Шевченківського РВ може розцінюватися судом лише як один із доказів, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Оскільки у суду виникли сумніви щодо даного висновку, ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно її висновку, підписи від імені [PERSON] та [PERSON] в договорах оренди землі від 19.05.2008 року (а.с.62,63) - виконані не [PERSON] і не [PERSON], а іншою особою. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом ч.1 ст. 59 ЦПК України, тому суд вважає, що відповідачем не надано допустимих доказів, що договори є діючими, клопотання про призначення повторної експертизи відповідач не заявляв. Доводи представника відповідача про застосування до даних позовних вимог позивачів строків позовної давності не ґрунтуються на матеріалах справи і доказів цьому представник відповідача також не надав, а лише голослівно посилається, що позивачі знали про даний договір в 2008 році, не надавши суду письмових підтверджень цього. В суді позивачі зазначили, що лише в 2013 році дізналися про договори оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що про своє порушене право позивачі дізналися в 2013 році, що об'єктивно підтверджується їх зверненням з заявою до Шевченківського РВ (а.с.80 довідка Шевченківського РВ), то суд вважає, що позивачами строки позовної давності звернення до суду не пропущені. Позивачі не заперечують, що за період з 2006 року по 2012 рік отримували гроші від відповідача в якості орендної плати, оскільки за усною домовленістю між сторонами після закінчення у 2006 році дії попереднього договору оренди (а.с.34) їх земельні ділянки перебували у користуванні СГ «Колос». Сам по собі факт отримання позивачами коштів в якості орендної плати за період з 2006 по 2012 рік не може свідчити про їх обізнаність в існуванні оспорюваних ними договорів. В зв'язку з цим суд визнає дані договори оренди земельних ділянок недійсними. Як встановлено в суді і це не заперечується представником відповідача і допитаного в суді в якості свідка [PERSON] - бухгалтера СГ «Колос», орендну плату відповідач в розмірі 2 тисячі 972 гривні 80 копійок на кожного позивачам за 2013 рік не сплатив до даного часу, тому з відповідача на користь позивачів необхідно також стягнути орендну плату за 2013 рік, в даному розмірі, яку дане господарство сплачувало всім орендодавцям в 2013 році . Щодо вимог представника відповідача про відмову позивачам в позові на підставі договорів, які він надав суду на (а.с.92-101), суд не сприймає дані договори до відому з тих підстав, що дані договори датовані 2005 роком, позивачі оскаржують договори за 2008 рік. Крім того в даних договорах за 2005 рік зазначено зовсім інше підприємство не СГ «Колос», а СФГ «Колос» і дані договори зареєстровані в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Шевченківському районному відділі ДЗК зовсім під іншими номерами. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України, набувається і здійснюється відповідно до закону. На підставі викладеного, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. З СГ «Колос» необхідно також стягнути на користь [PERSON], [PERSON] судові витрати в розмірі 4 тисячі 177.20 гривень (судовий збір 487,20 гривень і оплата експертизи 3 690 гривень ) відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved