Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

15 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою № 6 по вул. Тімірязєва, будинок 43 в м. Харкові. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Його мати, [PERSON], за життя була основним квартиронаймачем вищевказаної квартири. 4 лютого 2015 року [PERSON] померла. Після смерті матері у спірній квартирі окрім нього зареєстровані інші особи, а саме: [PERSON], [INFO], - донька позивача; та [PERSON], [INFO], - невістка позивача. Відповідач [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 15.10.2014 року. З моменту реєстрації (15.10.2014 року) та взагалі ніколи відповідач не проживала та не користувалась квартирою, її особисті речі в квартирі відсутні. Ніяких перешкод у користуванні жилим приміщенням позивач стосовно відповідача не чинив. На момент реєстрації місця проживання у вищевказаній квартирі відповідач [PERSON] була громадянкою [PERSON] Федерації. У спірній квартирі вона була зареєстрована на її прохання для отримання посвідки на проживання в Україні. Відповідач була дружиною брата позивача [PERSON], але завжди мешкала разом з ним за іншою адресою. 27 червня 2015 року [PERSON] помер. Після його смерті спілкування позивача з відповідачем припинилось та на сьогоднішній день місце її проживання йому невідоме. Позивач зазначив, що таким чином, жодних поважних причин, з яких відповідач не користується квартирою або перешкод у її проживанні за місцем реєстрації немає. Позивач змушений нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованого у квартирі відповідача. Оскільки, відповідач ніколи не проживала та зараз не проживає у вищевказаній квартирі (тобто не реалізує своє право на користування нею) понад півтора роки без поважних причин, витрати на утримання квартири не несе, за комунальні послуги не сплачує, факт її реєстрації у квартирі порушує його право та право третьої особи -[PERSON], як члена його сімї, оскільки розмір комунальних платежів залежить від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе він. Зазначене ставить його у скрутне матеріальне становище. Тому позивач вимушений був звернутися до суду з зазначеним позовом, з приводу визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 08.04.2014 року, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення аналогічні вищенаведеному. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом надання повідомлення до редакції газети Слобідський край». Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надали до суду заяву, згідно якої просили розглядати справу без участі їх представника та у відповідності до норм матеріального та процесуального права. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про законність і обґрунтованість позову та можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. (а.с.6). Мати позивача, [PERSON], за життя була основним квартиронаймачем вищевказаної квартири. 4 лютого 2015 року [PERSON] померла (а.с.7). Після смерті матері позивача [PERSON], у квартирі за адресою: [ADDRESS], окрім позивача зареєстровані інші особи, а саме: [PERSON], [INFO], - донька позивача; та [PERSON], [INFO], - невістка позивача (а.с.6). Відповідач [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 15.10.2014 року. Однак з моменту реєстрації (15.10.2014 року) та взагалі ніколи відповідач не проживала та не користувалась квартирою, її особисті речі в квартирі відсутні. Ніяких перешкод у користуванні жилим приміщенням позивач стосовно відповідача не чинив. Цей факт підтверджується повідомленням Новобаварського ВП Київського ВП ГУНП в Харківській області. У звязку з тим, що відповідач не проживає у квартирі, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача, чим обєктивно порушуються права позивача. Позивач вимушений сам сплачувати комунальні послуги за квартиру, які нараховуються і на відповідача [PERSON] Зазначене ставить його у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON]В та [PERSON], які підтвердили, що відповідач [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS], не мешкає. Їм це достовірно відомо, оскільки вони мешкають у цьому будинку та тісно спілкується з позивачем. Не вірити поясненням вищевказаних свідків, у суду немає ніяких підстав, оскільки вони є сторонніми особами, які не зацікавлені у розгляді справи на користь позивача. Крім того пояснення свідків, не суперечать іншим доказам, які маються у матеріалах справи. Поважних причин відсутності [PERSON] у квартирі [ADDRESS] судом не встановлено, а тому у суду є всі підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а у випадку відсутності з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку згідно ст. 72 ЖК України. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакші як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10., ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На думку суду позивач довів, що відповідач більш шести місяців не мешкає у спірній квартирі. На підставі викладеного та

Outcome: approved