Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту належності [PERSON], сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права власності у порядку спадкування на спадкове майно після смерті останнього у вигляді: земельної частки (паю) у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Вугільник» с. Покровське Троїцького району Луганської області розміром 12,40 в умовних кадастрових гектарах. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його батько [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті залишилось зазначене вище спадкове майно. Однак у встановленому законом нотаріальному порядку прийняти спадщину він не може у зв'язку з тим, що у свідоцтві про смерть його батька по батькові вказано як « [PERSON]», а у вищезазначеному сертифікаті на право на земельну частку (пай) його по батькові вказано як «[PERSON]». В судове засідання сторони не з'явились. Від позивача до початку судового засідання надійшла письмова заява згідно якої він просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - Покровська сільська рада Троїцького району Луганської області також до початку судового засідання надала письмову заяву, відповідно до якої заперечують проти позову, оскільки [PERSON] не є єдиним спадкоємцем першої черги, має рідного брата [PERSON]. Суд, ви вивчивши письмові заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Відповідно до повідомлення від Відділу держгеокадастру у Троїцькому районі Луганської області [PERSON] дійсно отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 17 грудня 1996 року, розміром 12,40 в умовних кадастрових гектарах у землях, колишнього колективного сільськогосподарського підприємства « Вугільник» с. Покровське Троїцького району Луганської області(а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 09.04.2000 року Покровською сільською радою Троїцького району Луганської області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис №11 (а.с.15). Відповідно до п. 6 ч.1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та ( або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення такого юридичного факту, як належність [PERSON], сертифікату на право на земельну частку (пай) необхідний позивачу для оформлення спадщини. Враховуючи, копію свідоцтва про смерть [PERSON] , а також копію акта про смерть № 11 від 09.04.2000 року по батькові [PERSON] значиться, як «[PERSON]». Вирішуючи питання про визнання за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Якщо ж спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК і строк її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української РСР, оскільки спадщини після смерті батька позивача відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, у зв'язку з чим слід керуватися відповідними нормами вказаних актів, які діяли під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки ( усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкоємця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем. Судом було встановлено, що позивач у встановленому законом нотаріальному порядку прийняти спадщину не може у зв'язку з тим, що у свідоцтві про смерть його батька по батькові вказано як « [PERSON]», а у вищезазначеному сертифікаті на право на земельну частку (пай) його по батькові вказано як «[PERSON]». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком позивача [PERSON] є [PERSON] (а.с.4) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 09.04.2000 року Покровською сільською радою Троїцького району Луганської області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис №11 (а.с.15). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справі після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилась (а.с. 22-24). З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач позбавлений можливості прийняти спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст..ст. 529,549,553 Цивільного кодексу Української РСР,

Outcome: approved