Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

15.11.2019 року [PERSON] (далі\~по тексту\~ позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідачка) про розірвання шлюбу (а.с.2-3). Ухвалою Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~від 02.12.2019\~року по\~справі №\~495/10133/19\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відкрито загальне позовне провадження. У справі призначено підготовче судове засідання (а.с.16-17). Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.20). Відповідачка [PERSON] , відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надала та в судові засідання 15.01.2020 року та 17.02.2020 року не з`явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було надіслано запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо доступу до персональних даних [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.14). Згідно відповіді, що надійшла з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 10.09.1998 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Так, ухвала суду та повістки про призначення слухання справи, а також копія позовної заяви [PERSON] з додатками до неї були надіслані на адресу [PERSON] ( [ADDRESS] ), яка наявна в матеріалах справи та за якою вона зареєстрована. Відповідно до наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, відповідачка [PERSON] отримала судовий виклик до суду (а.с.19). Відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи . У разі\~ненадання учасниками\~справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно із ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України). Частиною 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального\~кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний\~розгляд справи\~суд постановляє\~ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою (ст.281 ЦПК України). Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, відповідачка [PERSON] , була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, двічі не з`явилася в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив, а позивачк [PERSON] , не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~від 17.02.2020\~року постановлено\~розгляд справи\~№ 495/10133/19\~за позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбупровести у заочному порядку. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 15.03.1986 року між позивачем [PERSON] , [INFO] , та відповідачкою [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано виконкомом Сергіївської поселкової ради Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів Одеської області, про що 15.03.1986 року зроблено відповідний актовий запис за № 10, що підтверджується виданим 15.03.1986 року свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10). Від сумісного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За твердженням\~позивача, шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені, однією сім`єю не проживають. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вони втратили почуття лобові та поваги один до одного. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. На думку позивача, за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає та на примирення він не згоден. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (частина третя статті 105 Сімейного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (стаття 112 Сімейного кодексу України). Статтею 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України, документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 (із змінами та доповненнями), проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе та доцільне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved