Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

15.12.2015 позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про захист виключних авторських прав та просить суд захистити порушені фізичною особою - підприємцем [PERSON] шляхом неодноразового розповсюдження та публічного показу твору образотворчого мистецтва, авторські права [PERSON], шляхом: стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на його користь суму компенсації в розмірі 27560,00 грн. та судові витрати (а.с.1-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує, посилаючись на вимоги ст.1, п. «г» ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» та ст.ст.432, 438-441 ЦК України, а також наступним. 10 та 11 грудня 2015 року в належному ФОП [PERSON] магазині канцтоварів «[INFO]», що знаходиться за адресою [ADDRESS] зафіксовано факт розповсюдження (реалізації, продажу) товару: магніт сувенірний, в якому відтворено твір образотворчого мистецтва, авторські права на який належать позивачу. Обидва факти реалізації вказаного товару підтверджуються розрахунковими документами - товарними чеками від 10.12.22015 та від 11.12.2015. Позивач стверджує, що у 2011 році фізична особа [PERSON] на замовлення позивача своєю творчою працею створила Твір, у якому зображено хлопчину, одягненого в національний одяг та з прапором України в руках, що підтверджується Авторським договором замовлення на створення Твору від 055.08.2011 року та Актом прийому-передачі роботи до Авторського договору замовлення від 05.09.2011 року, відповідно до яких він набув майнові права на твір, а саме: на використання Твору, виключне право дозволяти використання Твору, право перешкоджати неправомірному використанню Твору, в тому числі забороняти таке використання. Він вважає, що суми компенсації по 10 мінімальних заробітних плат за кожне окреме порушення авторських прав буде достатньо для поновлення його майнових авторських прав, що в грошовому еквіваленті складає: 20 х 1378,00= 27560 грн. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, додатково пояснив наступне. Він замовив у [PERSON] свій портрет як хлопця у вишиванці з прапором в руках для того, щоб використовувати його як аватар у соцмережі та, отримавши зображення, у вересні 2011 року розмістив його у соцмережі «Фейсбук» та «В контакті». Потім він став помічати, що його зображення відтворюють без його дозволу та для захисту порушеного права, почав звертатися до суду. Йому відомо, що автор малюнка не зареєструвала своє авторське право, а укладений між ним та автором до Авторський договір лише переданий на реєстрацію, проте зазначає, що чинне законодавство захищає авторське права та виключні авторські права незалежно від того, чи було таке право зареєстровано. Він зазначає, що автором був створений малюнок за допомогою комп'ютерної графіки та є комп'ютерним файлом, який зберігається у автора, він отримав електрофотокопію ту, що зазначено в акті приймання-передачі. Йому не відомо, хто виготовив магніти та відтворив на них авторське зображення та зазначає, що при порівнянні зображень на придбаних ним в належному позивачу магазині магнітах та на оригінальному зображенні можна візуально встановити їх схожість, а саме: колір волосся, кут нахилу прапора, вишиванка, колір вишивки, напис «[INFO]» зі зображенням шаблі лезом до гори, спосіб тримання древка, вишивка на манжетах вишиванки, спільні риси у рисах обличчя. На наданому ним відеозаписі зображено як він 10 та 11 грудня 2015 року придбав у магазині «[INFO]» магніти сувенірні, в яких відтворено твір образотворчого мистецтва, авторські права на який належать йому. Оригінали магнітів були ним надані суду для огляду, а приєднаних до позовної заяви фотокопії магнітів він збільшив розмір зображення магнітів та зробив фотокопію чорно-білою. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем не доведено заявлені позовні вимоги. Він зазначає, що відповідач придбала магніти сувенірні на ринку «Петрівка» в м.Києві, на підтвердження чого надає накладну. Він звертає увагу, що зображення на магнітах не є тим зображенням, яке долучив позивач до позовної заяви, як до Акту прийому-передачі роботи, оскільки відрізняється за розміром, кольором, використаними в зображенні елементами. Він звертає увагу суду, що в наданому позивачем Авторському договорі замовленні зазначено про те, що за цим договором мав бути виготовлений твір образотворчого мистецтва, а саме: портрет -мальоване зображення Замовника, тобто позивача. Він, не визнає, та звертає увагу суду, що ані зображення в Акті прийому-передачі роботи, ані на магнітах не схоже на позивача окрім кольором волосся, і позивачем не надано оригінал твору - мальоване зображення замовника, та не доведено його створення автором, відсутні будь-які докази, що такий портрет був намальований, створений третьою особою. Він вважає, що оскільки позивачем не надано оригінал твору, не має предмету дослідження, нема з чим порівнювати. Він також звертає увагу, що позивачем в позовній заяві стверджувалось та в договорі зазначено що твір - це мальоване зображення, що це твір образотворчого мистецтва, в той час як в судовому засіданні позивач зазначив, що твір - це результат створення комп'ютерної програми, щодо якої встановлений інший порядок доказування її створення, і позивачем таких доказів надано не було. Він зазначає, що відповідач стверджує, що позивачем ініційовано велика чисельність подібних позовів та, оскільки у 2011 році магніти відповідачем були придбані в тому числі в особи, схожої на позивача, відповідач припускає, що позивач, отримавши дані осіб, які придбали товари з необхідним йому зображенням, тепер звертається до цих осіб з позовами з метою неправомірного збагачення. Залучена до участі у справі третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, будь-яких пояснень до суду до вказаної дати судового розгляду справи не подала. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Сторонам судом було роз'яснено, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. В тому числі роз'яснено, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, з наданих позивачем письмових доказів вбачається, що 05 серпня 2011 року між ним та третьою особою [PERSON] було укладено Авторський договір замовлення, відповідно до підпункту п.2.1 пункту 2 якого Автор - третя особа [PERSON] зобов'язується створити і передати Замовнику - позивачу [PERSON] твір образотворчого мистецтва - Портрет, в строк до 05 вересня 2011 року, а також відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 автор зобов'язується разом з матеріальним носієм Твору передати (відчужити) Замовнику, у відповідності з умовами даного Договору і

Outcome: dismissed