Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

15.11.2019 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] ., [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості в розмірі 17 348,16 доларів США, що за курсом 25,23 відповідно до розпорядження НБУ від 30.08.2019 року складає 437 694,08 грн., станом на 30.08.2019 року за кредитним договором №OD30АЕ00000181 від 10.10.2007 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін до судового засідання. 23.04.2020 року представником позивача подано уточнену позовну заяву, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 13 289,07 доларів США, що за курсом 25,23 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.08.2019 року складає 335283,24 грн. за кредитним договором №OD30АЕ00000181 від 10.10.2007 року, яка складається з пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 13.08.2018 року по 30.08.2019 року. По суті вказана заява є заявою про зменшення розміру позовних вимог та виключення [PERSON] із складу співвідповідачів. 07.09.2020 року представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 3 793,36 доларів США, що за курсом 25,23 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.08.2019 року складає 95 706,47 грн. за кредитним договором №OD30АЕ00000181 від 10.10.2007 року, що становить 3 % річних від простроченої суми за договором за період з 17.05.2012 року по 30.08.2019 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. У відзиві на позовну заяву в первісній редакції позивач просив суд застосувати строки позовної давності до вимог щодо нарахування процентів та неустойки, однак в заяві про зменшення позовних вимог позивачем не заявлено вимогу про стягнення заборгованості в цій частині. Відзив по суті позовних вимог згідно заяви про зменшення позовних вимог відповідач не надавав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 14.09.2020 року. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.10.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №OD30АЕ00000181, за яким Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 29695,14 доларів США на строк до 09.10.2012 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №OD30AE00000181 від 10.10.2007 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» 16.05.2012 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про звернення стягнення. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, звернуто стягнення на нерухоме майно за договором застави нерухомого майна, а саме автомобіль Mitsubishi, модель Evolution, рік випуску: 2003 , тип ТЗ: легковий седан № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №OD30AE00000181 від 10.10.2007 року та стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі 3102,95 гривень. Окрім цього, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволений, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 74571,90 доларів США, що за курсом 15,66 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.12.2014 року складає 1167795,90 гривень за кредитним договором №OD30AE00000181 від 10.10.2007 року та судовий збір у розмірі 3654 гривень. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.12.2015 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та судових витрат, відмовлено в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та судових витрат. В іншій частині Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2015 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили 15.12.2015 року. Як зазначив позивач, що не спростовано і відповідачем, станом на день звернення позивача до суду із позовом, що розглядається, вимоги рішення суду про стягнення заборгованості не виконані. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як зазначив позивач, станом на день 30.08.2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 17 348,16 доларів США. Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги лише щодо стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, суд досліджує наявність заборгованості лише в цій частині. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача складає 3 793,36 доларів США, що за курсом 25,23 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.08.2019 року складає 95 706,47 грн. за кредитним договором №OD30АЕ00000181 від 10.10.2007 року, що становить 3 % річних від простроченої суми за договором за період з 17.05.2012 року по 30.08.2019 року. За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дана позицію вказана в постанові Верховного суду від 6 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, дослідивши повно, всебічно надані сторонами докази, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 6 565,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ІНВ97В2OD3. Оскільки судом задоволено позовні вимоги позивача в розмірі 3 793,36 доларів США що, складає 21,8% від суми позовних вимог за яку сплачений судовий збір, сума судового збору, що належить стягненню з відповідача на користь позивача, складає 1431,25 грн.

Outcome: approved