Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

16 грудня 2020 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернулася до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), в якому просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 лютого 2017 року Стовбино-Долинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, про що складено актовий запис № 1; після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 14). В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з березня 2020 року вона із чоловіком припинили сімейно-шлюбні відносини. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. В даний час їхні стосунки відновити не можливо. Зазначено, що від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Надала 25 січня 2021 року до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій також просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 19). Відповідач, в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся шляхом направлення повістки на зареєстровану адресу: [ADDRESS] , про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із судовою повісткою, в якій наявний підпис відповідача про її отримання. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач є належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, про причини неявки ним не повідомлено. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 лютого 2017 року Стовбино-Долинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 1 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Стовбино-Долинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 14 липня 2017 року (а.с. 4). Встановлено, що спільне життя між подружжям не склалось, протягом останнього часу вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинились. Між подружжям відсутнє взаємопорозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. Сторони проживають окремо один від одного. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягала на розірванні шлюбу, то, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхньої дитини, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Позивач скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, та просила залишити їй прізвище - « [PERSON] », з огляду на що, суд залишає шлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею відповідно до квитанції № 03-8915393/С від 03.12.2020 судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved