Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

16.02.2017р. представник позивача звернувся до суду із вказаною заявою, покликаючись на те, що 27.06.2013р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER], за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 16 010,00 гривень на придбання товарів та споживчі цілі. 22.12.2014р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, за умовами якого до ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк», в тому числі права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2004407190 від 27.06.2013р.. [PERSON] за кредитним договором зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором. В порушення зазначених вище умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] не повернув належні до сплати суми кредиту та не сплатив відсотки за користування таким кредитом. Зазначав, що станом на 02.02.2017р. заборгованість [PERSON] за тілом кредиту складає 12897 грн. 81 коп.. Згідно з п.1.4. кредитного договору за користування кредитом [PERSON] зобов'язаний сплатити банку відповідну плату. У відповідності до п. 1.1 кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовувалася фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Станом на 02.02.2017р. загальна заборгованість [PERSON] по нарахованим та не сплаченим відсоткам за кредитним договором складає 20 коп.. Згідно підп. 1.4.4 п.1.4 кредитного договору за обслуговування кредиту [PERSON] щомісячно разом із погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої визначений у графіку платежів. Станом на 02.02.2017р. загальна заборгованість [PERSON] по комісії за розрахункове обслуговування кредиту складає 2936 грн. 52 коп.. З огляду на вищенаведене, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] в користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в сумі 15834 грн. 53 коп. та судові витрати в розмірі 1600 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, 14.03.2017р. від нього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення такого, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило. 14.03.2017р. від відповідача надійшла письмова заява про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, яка виникла за період з 27.01.2014р. до 10.02.2014р., та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 222 грн. 30 коп.. Заяву обгрунтовує тим, що кінцевим строком погашення кредиту було 27.06.2016р.. Згідно графіка погашення кредиту тіло кредиту в розмірі 12897 грн. 81 коп. повинно було бути сплачено в період з 27.01.2014р. по 27.06.2016р., місячна сума платежу по тілу кредиту, яка повинна була бути сплаченою 27.01.2014р. була визначена у розмірі 444 грн. 61 коп.. Оскільки позов був предявлений до суду 10.02.2017р., позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності на 15 днів (з 27.01.2017р. до 10.02.2017р.). Розмір заборгованості по тілу кредиту за цей період становить 222 грн. 30 коп. (441,61:30 днів = 14.82 грн., 14.82 грн.*15 = 222,30 грн.), які не можуть бути стягнуті з нього. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із змісту зазначеної статті випливає, що предметом кредитного договору є грошові кошти, а кредитодавцем виступає фінансова установа. Згідно з ст.ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.611,\~625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням\~\~встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Як вбачається із Договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER], укладеного 27.06.2013р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], останній отримав від ПАТ «ОТП Банк» кредит в сумі 16010 грн. на придбання товарів та споживчі цілі і зобов'язувався повертати його до 27.06.2016р. зі сплатою процентів в розмірі 0,01 % річних. Згідно п.1.4.2 вказаного договору сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. Пунктом 1.4.4 договору також встановлено обовязок позичальника щомісячно, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, сплачувати комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів, що є невідємною частиною договору (а.с.5-7). Банк свої зобов'язання за Договором виконав, що підтверджується заявою на видачу готівки від 27.06.2013р. № 1 (а.с.15). Згідно договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. Фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобовязань за кредитними договорами (а.с.16-23). Як вбачається із Додатку № 1 до реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014р., Клієнт відступив Факторові право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № [NUMBER] від 27.08.2013р. (а.с.24-26). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № [NUMBER] від 27.06.2013р. в сумі 15834.53грн., з яких: 12897.81 грн. заборгованість по тілу кредиту; 0.20 грн. заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам; 2936.52 грн. заборгованість по комісії за розрахункове обслуговування (а.с.30). 28.11.2016р. [PERSON] надсилалася вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, яка була залишена ним без задоволення (а.с.28). Судом встановлено, що у договорі про надання споживчого кредиту сторонами такого було встановлено строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином поряд із встановленням строку договору сторони такого встановили також строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов'язанням з визначеним строком його виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами) які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів за його користування повинне здійснюватися позичальником щомісячно в сумах, встановлених графіком погашення кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобов'язань. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Вказана позиція висвітлена у постанові ВСУ від 27.01.2016р. у справі № 6-990цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування. Зважаючи на подану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності, беручи до уваги Графік повернення кредиту, звернувшись до суду 10.02.2017р. позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості по чергових платежах станом на 10.02.2014р., при цьому з відповідним клопотанням про визнання поважними причини пропуску позовної давності представник позивача не звертався. Суд погоджується з правомірністю обрахування відповідачем суми заборгованості по тілу кредиту, за якою був пропущений строк позовної давності за період з 27.01.2014р. до 10.02.2014р., яка становить 222 грн. 30 коп., яка підлягає виключенню з суми заборгованості, що слід стягнути з відповідача. У відповідності до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачену ним та документально підтверджену суму судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.253-254, 256, 261, 267, 526, 530, 536, 610-611, 625, 1049-1050,\~ч.1 ст.1054 ЦК України,

Outcome: approved