overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

16 березня 2017 року позивач звернулася із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2014. Разом з цим зазначає, що подружнє життя між сторонами не склалось у зв'язку з різними поглядами на сімейні відносини та обов'язки, відсутністю взаєморозуміння між ними. Подружжя разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач у судовому засіданні не з'явилася, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином. Разом з цим представник позивача подала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, разом з цим повідомлення суду повертались з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання. За цих обставин, суд на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України, у зв'язку з відсутністю заперечень позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 26.04.2014 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 610. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

16 березня 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної часткової власності вказуючи, що на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] належить 29/100 будинковолодіння по [ADDRESS]. На підставі договору дарування [PERSON] належить 29/200 будинковолодіння по [ADDRESS]. Інша частина будинковолодіння у розмірі 71/100 належить [PERSON] та [PERSON] Дане будинковолодіння фактично поділено на 2 квартири і влаштовані окремі виходи, однак між співвласниками цього майна неможливе у добровільному порядку укладення угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння, так як на одного з відповідачів накладена заборона на вчинення дій з нерухомістю. В зв'язку з цим позивачі змушені звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачі не з'явились, подали заяви про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити. Відповідачі в судовому засіданні не з'явились, подали заяву про слухання справи у їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] належить 29/100 будинковолодіння по [ADDRESS], що підтверджується копією даного свідоцтва. На підставі договору дарування [PERSON] належить 29/200 будинковолодіння по [ADDRESS], копія договору містьиться в матеріалах справи. Інша частина будинковолодіння у розмірі 71/100 належить [PERSON] та [PERSON] Дане будинковолодіння фактично поділено на 2 квартири і влаштовані окремі виходи, що підтверджується висновком експертного дослідження. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ в натурі частки із майна що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковій власності може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. За таких обставин, суд вважає за можливе виділити у власність [PERSON] та [PERSON] 29/100 частки спільного майна, за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

16 березня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 22 листопада 2003 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 22 листопада 2003 року виконкомом Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 21. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з Шмигулець на [PERSON]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

16 березня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстровано шлюбі з 27.04.2007 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. До 01.03.2011 року вони з відповідачем спільно виховували сина, потім сімейно - шлюбні відносини між ними були припинені та з цього часу відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. У судове засідання позивач надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. При цьому наполягала на ухваленні заочного рішення по справі. Відповідач про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, що знаходить підтвердження у матеріалах справи, проте до суду не прибув, заяву про відкладення судового розгляду до суду не подав. За таких обставин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням матеріалів справи та наданих доказів, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області на ім'я [PERSON], народженого [INFO], що міститься в матеріалах справи (а.с. 4), відповідач є батьком дитини. Як убачається з матеріалів справи, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина проживає з матір'ю, батько дитини у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на її утримання. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини ґрунтується на вимогах ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якого, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідач не працює, аліментних стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб, інших дітей, непрацездатних батьків, дітей не має, заперечень проти позову не подав. Що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання сина у зазначеному позивачем розмірі. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

16 березня 2017 року, позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склалися, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частині його заробітку (доходів), щомісячно, до повноліття доньки. У судове засідання позивач через канцелярію суду направила заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач також звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов визнав, згоден сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. З матеріалів справи встановлено та підтверджено, 04 листопада 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 1017. Від шлюбу подружжя мають одну дитину доньку [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про шлюб та народження, а.с. 6-7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.03.2013 року шлюб між подружжям розірвано (а.с. 8). Судом встановлено, що сторони мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Малолітня дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, що для позивача є обтяжуючим фактором. Відповідач працездатний, аліменти на користь третіх осіб не сплачує, позов визнав у повному обсязі, що не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

16 березня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від квітня 1998 року. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивачка у судовому засіданні заявлений позов підтримала. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 18.04.1998 року (а.с. 3). Від спільного проживання сторони дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від листопада 2005 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

16 березня 2017 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 03 серпня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконкомі Підгайчиківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10. Від спільного подружнього проживання у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у них не склалися нормальні сімейні відносини, з вини відповідача. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю, відповідач матеріально сімю не забезпечував, постійно нехтував сімейними цінностями, не розумів та не хотів розуміти сутності проблем, які виникали у їхній сімї, не міг підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, часто зловживав спиртними напоями, в стані алкогольного спяніння влаштовував сварки та скандали, які погано впливають на її здоровя та виховання дитини. Вони втратили почуття любові одне до одного, тому припинили спільне проживання і з лютого місяця 2009 року разом не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітньої дочки, після розірвання шлюбу просить дитину залишити проживати із нею, залишити їй прізвище Савчук. Позивачка подала до суду заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглядати без її участі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 03 серпня 2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] (д.п. Грицак) Г.Ю. та [PERSON] у виконкомі Підгайчиківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 /а.с.3/. Від спільного проживання у них народилася дочка - [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. На даний час шлюб між позивачкою та відповідачем існує формально, оскільки вони як подружжя не проживають разом та не підтримують будь-яких стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дочки, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] (д.п. Грицак) Г.Ю. та [PERSON] розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Савчук. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

16 березня 2018 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позовній заяві посилався на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 1995 року. Причиною розпаду сім'ї вказав несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, через що спільне проживання та шлюбні відносини припинені з 24 грудня 2004 року, тому вважає що подальше перебування в шлюбі суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 34). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, у відповідност і до ч. 8 ст. 128 ЦПК України про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.19, 21, 23, 25, 31, 32). Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 30 вересня 1995 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Клюшниківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 07 (а.с.4). Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. На даний час сім'я фактично розпалася, сторони проживають за різними адресами, шлюбні відносини припинені з грудня 2004 року. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. В зв'язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

16 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи свої вимоги тим, що в серпні 1995 року померла його бабуся [PERSON] 12.06.2015 року помер батько заявника [PERSON] Заявник звернувся до Сумської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але державним нотаріусом було встановлено, що у сертифікаті про право власності на земельну ділянку (пай), виданого померлій бабусі заявника вказано її прізвище «Бугайова» замість вірного «Бугаєнко». А тому, заявник просить встановити факт родинних відносин, а саме, що він є онуком померлої [PERSON]. Заявник та його представник в судове засідання не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Хотінської селищної ради до суду не зявився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Представник Сумської районної державної нотаріальної контори також до суду не зявився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заявник [PERSON] народився 12 січня 1956 року в с. Кіндратівка Сумського району, Сумської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). В свідоцтві про народження батька заявника [PERSON] батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). 24.08.1995 року померла [PERSON], що підтверджується свдіоцтвом про смерть (а.с. 6). Після її смерті спадщину фактично прийняв її син, батько заявника [PERSON] шляхом спільного проживання з померлою. 12 червня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Відповідно до довідки виданої виконкомом Хотінської селищною радою Сумського районного Сумської області № 57 від 09.03.2016 року зазначено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON] одна і та ж сама особа і є матірю [PERSON], [INFO], та бабусею [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до довідки виданої виконкомом Хотінської селищною радою Сумського районного Сумської області № 33 від 13.02.2017 року зазначено, що [PERSON], яка померла 24.08.1995 року до дня смерті і на день смерті проживала в [INFO], на день смерті разом з нею проживали син [PERSON], невістка [PERSON] М,В., онук [PERSON], онука [PERSON] та правнуки. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. (а.с. 8). Встановлення факту родинних відносин між померлою [PERSON] та заявником необхідне для розпорядження останнім спадковим майном. Таким чином, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити і встановити факт родинних відносин про те, що: [PERSON], що померла 24.08.1995 року була бабусею заявника [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved