Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

16.12.2013 р. позивачка [PERSON] звернулася з позовом в суд до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] р. в с. Пологи Охтирського району Сумської області померла її бабуся - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними забудовами в [ADDRESS], що складається з: житлового будинку - літ. А-1ж, прибудови - літ. а, тамбура - літ. а1, с-л кухні - літ. Б, погреба - літ. пг, с-прибудова - літ. б, воріт - №1, огорожі - №2, колодязя - №3, та земельних ділянок площею 0,49 га, з них для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,12 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,37 га, розташованої в [ADDRESS] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю IV-СМ №014677, виданого 31.07.1998 р. на ім'я [PERSON] на підставі рішення Пологівської сільської ради від 27.05.1998 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №152, а також земельної ділянки площею 2,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-СМ №032213, виданого 28.12.2001 р. на ім'я [PERSON] на підставі рішення Пологівської сільської ради від 14.03.2001 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №895. Спадкоємцем першої черги спадкування є матір позивачки [PERSON], яка в установленому законом порядку від свого права на спадкове майно відмовилася. Коли ж позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. В зв'язку з цим позивачка і звернулася до суду з даним позовом, яким просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними забудовами [ADDRESS] та земельні ділянки. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила суд визнати за її довірителькою [PERSON] право власності на спадкове майно. Представник відповідача - сільський голова Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області Шейко І.О. - в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглянути без його участі (а.с.32). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, заслухавши пояснення представника позивачки, вважає, що справу можливо розглянути відповідно до ст. 169 ЦПК України без участі представника відповідача, а позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] р. в с. Пологи Охтирського району Сумської області померла бабуся позивачки - [PERSON] (а.с.6), після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними забудовами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.17), а також земельні ділянки площею 0,49 га, з них для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,12 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,37 га, розташовані в [ADDRESS] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю IV-СМ №014677, виданого 31.07.1998 р. на ім'я [PERSON] на підставі рішення Пологівської сільської ради від 27.05.1998 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №152 (а.с.18), а також земельна ділянка площею 2,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-СМ №032213, виданого 28.12.2001 р. на ім'я [PERSON] на підставі рішення Пологівської сільської ради від 14.03.2001 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №895 (а.с.19). Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів. Згідно довідки №501 від 31.10.2013 р., виданої виконкомом Пологівської сільської ради Охтирського району, вбачається, що згідно запису у по господарській книзі №3 та особового рахунку [NUMBER] житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], значаться за покійною [PERSON] (а.с.17). В судовому засіданні було оглянуто інвентарну справу на домоволодіння [ADDRESS] та встановлено, що свідоцтво про право власності на вказане домоволодіння не видавалося. Як було встановлено в судовому засіданні померла не встигла звернутися із відповідною заявою про отримання свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Як вбачається з облікової картки об'єкта по господарського обліку на 2011-2015 роки (форма №1) номер 0284-1 домогосподарство [ADDRESS] було побудоване у 1967 році і належить на праві власності [PERSON] (а.с.48-49). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи вбачається, що рідна донька померлої [PERSON] - [PERSON] відмовилася від спадщини та звернулася у нотаріальну контору з відповідною заявою, в зв'язку з чим право спадкування перейшло до онуки померлої - позивачки по справі [PERSON], яка і подала заяву про прийняття спадщини (а.с.40). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті (цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину). Згідно ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (тобто спадкування за правом представлення). Таким чином, судом було встановлено, що спірне домоволодіння [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,49 га, розташована за вказаною адресою, та площею 2,83 га, розташована на землях Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області дійсно належали на праві приватної власності покійній [PERSON], а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки та визнати за нею право власності на спірний будинок та земельні ділянки. На підставі викладеного, Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), ст. 9, 13, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 328, 1225, 1261, 1262, 1266, 1270, 1276 ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5,

Outcome: approved