Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

17.08.2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилалися на те, що 21.04.2008 року між Банком і відповідачем було укладено кредитний договір №800003676, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у сумі 16000,00 дол. США за умови повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Отримавши грошові кошти в сумі 16000,00 дол. США, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим на 17.07.2015 року виникла прострочена заборгованість за кредитом 8233,30 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 181023,00 грн., заборгованість за відсотками 474,38 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 10430,04 грн. На 17.07.2015 року розмір неустойки становить 1051,24 дол. США, за офіційним курсом НБУ 23113,28 грн. Відповідач грошові кошти не повернув, тому Банк вимушений був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору 2145,66 грн. Наполягає на тому, що кредитний договір між Банком і відповідачем відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідач [PERSON], отримавши копію позовної заяви ПАТ «Альфа-Банк» з додатками до неї ще у вересні 2015 року, направляв до суду письмові клопотання з проханням відкласти судовий розгляд для перемов з Банком щодо врегулювання спору. Ухвалою суду 28.03.2016 року провадження по справі було зупинено до вирішення Шевченківським районним судом м. Києва справи за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.10.2016 року, ухвала суду набрала законної сили і не була оскаржена, справа за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним залишена без розгляду. У листопаді 2016 року Васильєв направив до суду заяву про відновлення провадження у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, продовжуючи направляти клопотання про відкладення судового розгляду по різним причинам. У березні 2017 року [PERSON] направив до суду зустрічний позов про визнання кредитного договору до ПАТ «Альфа-Банк» недійсним. 12.04.2017 року [PERSON] направив до суду чергове клопотання про відкладення судового розгляду для мирного врегулювання спору. 10.05.2017 року направлено повторне клопотання про відкладення розгляду для вирішення спору мирним шляхом. 16.05.2017 року суд офіційно повідомив [PERSON], що якщо до 01.06.20176 року він не вирішить з Банком питання щодо його заборгованості за кредитним договором, суд вимушений буде визнати його неявку ухиленням від судового розгляду і розглянути справу по суті. 01.06.2017 року [PERSON] в судове засідання не з`явився і не повідомив про поважність причин своєї неявки, тому суд прийшов до висновку, що його неявку необхідно вважати ухиленням від судового розгляду і розглянути справу за його відсутності, тому що Банк підтримав позовні вимоги про стягнення заборгованості, задовольнивши вимоги Банку, а в зустрічному позові відмовити з наступних підстав. В судовому засідання встановлено. 21.04.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» і відповідачем укладено кредитний договір № 800003676, згідно з яким він отримав кредит у сумі 16000,00 дол. США, зобов`язавшись в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Зауважень чи застережень від [PERSON] на момент укладення та підписання договору не було. Підписання договору є доказом, що сторони прийняли на себе права та обов`язки, зазначені у договорі. [PERSON] протягом чотирнадцяти календарних днів не відкликав свою згоду на укладення договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недоодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Укладений 21.04.2008 року між Банком і [PERSON] кредитний договір №800003676, відповідає вимогам чинного законодавства і відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом не надано суду доказів в підтвердження того, що є підстави визнавати його недійсним. [PERSON], взявши на себе зобов`язання повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором, не виконує їх, у зв`язку з чим на 17.07.2015 року виникла заборгованість за кредитом 8233,30 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 181023,00 грн., заборгованість за відсотками 474,38 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 10430,04 грн., пеня 1051,24 дол. США, за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 23113,28 грн. Суд надавав можливість [PERSON] з вересня 2015 року по 01.06.2017 року вирішити з Банком питання щодо сплати заборгованості. [PERSON] у своїх письмових клопотаннях, направлених до суду, зобов`язувався сплатити заборгованість, але не виконав свої зобов`язання. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позову про визнання недійсним кредитного договору, та задовольнити в повному обсязі вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд

Outcome: approved