Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

15.03.2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] та сина [PERSON] , померлого [INFO] в наступних частинах: - 14/25 часток та 11/25 часток. При цьому позивачка посилається на те, що [INFO] помер її чоловік та батько відповідачів - [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на 14/25 часток вищезазначеного житлового будинку, які належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.07.1986 року. Спадкоємцями за законом першої черги є вона позивачка, відповідачі по справі, [PERSON] (син) та [PERSON] (батько). У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовляються від прийняття спадщини після смерті батька на користь позивачки. Вона звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкові частки житлового будинку. Також [INFO] помер син позивачки - [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на 11/25 часток вищезазначеного житлового будинку, які безпосередньо належали йому на підставі договору дарування від 17.04.2012 року та 28/125 частин, які той успадкував після смерті батька, але не оформив за собою. Вона позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та в установлений законом строк звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкові частки у житловому будинку. Тобто позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок, тому звертається до суду з цім позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явився, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення (а.с.36, 44). Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належали 14/25 часток житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28.07.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори Друтман В.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1741 (а.с.16). Як вбачається з довідки №28, виданої 29.01.2021 року КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] зареєстровано право власності на 14/25 частин житлового будинку від № 265, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.01.2021 року, виданого повторно Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису №161 від 17 вересня 1991 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.6). Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, після смерті [PERSON] є: - дружина - [PERSON] , що підтверджено повним витягом з державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00029354329 від 27.01.2021 року наданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.8-9); - син - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 28.01.2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.12); - дочка - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 09.04.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Болградського району Одеської області (а.с.10) та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 03.11.1998 року Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11); - дочка - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.08.1977 року Болградським районним відділом ЗАГС на підставі актового запису №196 від 18.08.1977 року (а.с.48); свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.03.1993 року Болградським районним відділом ЗАГС Одеської області у зв`язку з внесенням змін у актовий запис № 196 від 18.08.1977 року, а саме змінилися ПІБ батька « [PERSON] », через що змінилися прізвище та по батькові дитини « [PERSON] » (а.с.49); копією актового запису про укладення шлюбу №6 від 05 листопада 1994 року складеного Виконавчим комітетом Новогергіївської сільської ради Ананьївського району Одеської області, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.157) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05.09.2006 року Кам`яномостівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, згідно якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.51); - батько - [PERSON] , що підтверджено матеріалами спадкової справи № 204/91, заведеною державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори, до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.57-90), який заявою від 12.03.1992 року за №204/91 передав свою частку у спадщині онукові [PERSON] (а.с.58). Тобто спадщина розподілилася між спадкоємцями порівну, а саме по 14/125 частин. Відповідно до ст. 553 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Так як дідусь відмовився від спадщини на користь онука [PERSON] , то частка останнього зросла до - 28/125. Інші спадкоємці прийняли спадщину шляхом подачі до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини, відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК Української РСР, що підтверджується заявою [PERSON] від 12.03.1992 року вх.№83, яка також діяла в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.59) та заявою [PERSON] від 13.11.1991 року вх.№227, яка діяла в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] ( П. ), (а.с.60). Відповідно до п. 3.1 роз`яснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінгіної Т.М. від 19.02.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку після смерті [PERSON] через не надання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на 14/25 часток (а.с.22). Згідно з вимогам и ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., який діяв на час смерті спадкодавця, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Тобто законодавцем визначено певну процедуру відмови спадкоємця від спадщини. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що за [PERSON] підлягає визнанню право власності на 14/125 частин після смерті чоловіка. Відповідачки по справі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька, у встановлені законодавством строки, а також у ці ж строки вони не відмовилися від прийняття спадщини, тобто вважаються такими що прийняли спадщину, і хоча вони надали до суду заяви про визнання позовних вимог в повному обсязі, але ці заяви не можуть свідчити про їх відмову у прийнятті спадщини, тому суд доходить до висновку щодо відмови позивачці у позовних вимогах про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті чоловіка на 28/125 часток у вищезазначеному будинку. Також, як вже було встановлено судом, [PERSON] успадкував після смерті батька 28/125 часток у вищезазначеному будинку, але не оформив їх на своє ім`я, а також він є власником 11/25 частин цього самого житлового будинку, що підтверджується договором дарування від 17.04.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Станєвою В.Б., зареєстровано в реєстрі за № 1047 (а.с.17) та на підставі цього договору за [PERSON] зареєстровано право власності на цю частку будинку (а.с.20). Тобто [PERSON] всього належить 83/125 часток у вищезазначеному житловому будинку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , помер [INFO] , про що складено актовий запис № 201 (а.с.7). Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є його мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 28.01.2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.12). [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269 ч.1 ЦК України, що підтверджується її особистою заявою за № 706 від 20.08.2015 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №318/2015, заведеної 20.08.2015 року державним нотаріусом Болградської районної нотаріальної контори (а.с.95). Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінгіної Т.М. від 19.02.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку після смерті [PERSON] через не надання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на 11/25 часток (а.с.23). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачки [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку та мають право звернутися до суду з відповідними позовними заявами про визнання за ними права власності на відповідні частки у спадщині, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Outcome: partial