Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

16.07.2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, що стягаються на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та згідно вимог позовної заяви, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що дитина проживає разом з нею, дитина є інвалід, вона не працює, оскільки здійснює за дитиною догляд та відповідно збільшились витрати на реабілітацію дитини, коштів які в 2014 році були стягнуті з відповідача на утримання дитини не вистачає, а відповідач має можливість таку допомогу надавати. В судовому засіданні позивачка пояснила, що вона одна виховує та утримує доньку інваліда, дитина потребує додаткової реалібітації, обсяг витрат на її утримання збільшився , ціни піднялись в декілька разів і інших доходів у неї немає тому аліментів, які сплачує відповідач не достатньо для належного утримання догляду за неповнолітньою дитиною. Також на даний час її матеріальний стан погіршився вона не взмозі знайти собі роботу так як дитина потребує постійної уваги. В судовому засіданні представник позивача-адвокат Костюченко В.К. просив позовні вимоги свого довірителя підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в зазначеному розмірі, пояснивши, що він отримує мінімальну заробітну плату та на його утриманні знаходиться інша малолітня дитина. Суд, розглянувши справу в межах заявленого позову на підставі наданих сторонами доказів, прийшов до таких висновків. Як встановлено судом, сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач є її батьком, дитина проживає з матір`ю. Згідно рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2014 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст.150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину, визначений, зокрема, за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд виходить з того, що у сторін після ухвалення попереднього рішення змінився матеріальний стан, що в силу ст.192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143цс13. Враховуючи те, що у зв`язку із зміною сімейного законодавства з 08 липня 2017 року в Україні визначено мінімальний розмір аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд приходить до висновку, що позов є обгрунтований та підлягає частковому задоволенню. Ні позивачем ні її представником не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач має достатній заробіток (дохід) або у нього встановлені витрати що перевищують його заробіток (дохід) за таких встановлених в суді обставин правові підстави для збільшення розміру аліментів в розмірі не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку-відсутні. Згідно з ч.3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає, що справедливим буде частково задовольнити позов та збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2014 року та з урахуванням того, що дитина потребує додаткових витрат, пов`язаних із захворюванням, а тому суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів до 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.141ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави .

Outcome: partial