Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

16.02.2021 року до Великобурлуцького районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] та з урахуванням уточнень позивачем заявлено вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, а також стягнення витрат пов`язаних з навчанням дитини у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті та проживанням у гуртожитку у розмірі 26648 грн. Ухвалою від 05.04.2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та витрат пов`язаних з навчанням дитини, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою суду від 14.06.2021 року, відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, позовну заяву [PERSON] в частині стягнення витрат пов`язаних з навчанням дитини у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті та проживанням у гуртожитку у розмірі 26 648,00 гривень - залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, у відзиві на позов не заперечує проти заявлених вимог про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання неповнолітнього сина. Також зазначив, що сплатив витрати пов`язані з навчанням сина в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті (2021-2022р.) у розмірі 11615,00 грн. та проживання в гуртожитку у розмірі 7369,00 грн., про що надав копії квитанцій. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 05 червня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15 квітня 2014 року розірвано(а.с.8). Відповідно до актового запису про народження №52 від 08.08.2003 року, місце реєстрації: відділ реєстрації актів громадянського стану Великобурлуцького районного управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . (свідоцтво про народження [NUMBER] від 08.08.2003). (а.с.9) Після розірванню шлюбу позивач залишила дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з довідки Великобурлуцької селищної ради неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з позивачем за адресою: [ADDRESS] . (а.с.13) За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами статті 141 СК України визначено, що мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто, встановлено принцип рівності обох батьків у питаннях виховання та утримання дітей. При вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд перевіривши обставини, обумовлені статтею 182 СК України, з урахуванням позиції відповідача щодо визнання позову, його матеріального становища, принципу обоюдного обов`язку батьків на утримання дитини, з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги. При цьому, суд з урахуванням вимог ч.1 ст.191 СК України, яка наголошує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, присуджує аліменти з 16.02.2021 року (пред`явлення позову до суду). Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягування аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладено 141, 180-184, 191 СК України, та

Outcome: approved