Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

15 листопада 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 12 квітня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, посилається на те, що цим договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, а відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомлений, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього терміну жодна із сторін не поінформує іншу про припинення дії договору, то він автоматично лонгується на такий же строк. Оскільки станом на 30 вересня 2016 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 16217,38 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2420 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 10204,44 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2344,49 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 748,45 грн., то позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та 1378 грн. витрат по оплаті судового збору. В подальшому позивач подав уточнену позовну заяву, в якій зменшив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] 13516,22 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: заборгованість за кредитом - 2000 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 11516,22 грн., а також понесені витрати по оплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, а також, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання 08 лютого 2017 року теж не зявився, надавши заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, а також, що з позовом згоден. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, з кредитного договору без номера від 12 квітня 2013 року вбачається, що в цей день між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, за яким останній отримує в кредит гроші в сумі 2000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Із заяви [PERSON] від 12.04.2013 р. вбачається, що він згоден, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг (надалі Умови), а також Тарифами банку, становить укладений між ним та банком кредитний договір, і зобовязується своєчасно погашати кредит (а.с. 6). Надання кредиту у вигляді ліміту на платіжну карту це окремий вид користування коштами, наданими в кредит. В суді також установлено, що [PERSON] є військовослужбовцем за контрактом Державної прикордонної служби України з 08 серпня 2016 року й по теперішній час, проходить службу у Сумському прикордонному загоні. Із уточненого розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором без номера від 12.04.2013 р., наданого позивачем, вбачається, що останній платіж в сумі 4342 грн. відповідач сплатив 14 грудня 2016 року, а станом на 31.12.2016 р. загальна заборгованість за цим кредитним договором становить 13516,22 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2000 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 11516,22 грн. (а.с. 72-74). Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого\~\~сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. А статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії\~\~договору, він автоматично пролонгується на такий же строк (а.с. 20). Відповідачем не надано доказів про те, що дія вищевказаного кредитного договору за його ініціативою та у спосіб передбачений п.1.1.7.12 Умов була припинена, тому суд вважає, що кредитний договір від 12.04.2013 р., укладений між сторонами, діє з часу його укладення й по теперішній час. Відповідно до вимог ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, і якщо договором встановлений обовязок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини банк вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач, який позов визнав, не виконав умов договору і кредит не повернув, й не оспорював розрахунок заборгованості, то виходячи із вимог вищевказаних Законів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 13516,22 грн. Також зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1378 грн. понесених витрат по оплаті судового збору. На підставі ст.ст. 526 527, 530, 549, 651, 654, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved