Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

16.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення останньою повноліття, починаючи з дня подання заяви. Вона зіслалась на те, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча зобов»язаний це робити та взмозі. Позивач до суду не з»явилась та надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не з»явився та надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав та просив постановити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання йому зрозумілі. Є здоровою та працездатною особою. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вимогами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевірив законність визнання позову відповідачем, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач та відповідач проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. У сім»ї народилась неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], батьком якої на підставі п.1 ч.2 ст. 125 СК України є відповідач ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30.10.2014 року). Дитина разом з матір»ю зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] та знаходиться на утриманні матері. Відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча, як вбачається з письмової заяви відповідача він працює та має дохід. Відповідач є здоровою особою, інвалідності не має. Відповідно до рішення Врадіївського районного суду від 06.04.2012 року, цивільна справа №2/1408/80/2012, відповідач має на утриманні ще двох дітей, 1996 та 2001 року народження, на утримання яких до виповнення старшою дитиною повноліття ( до червня 2014 року ) сплачував аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу) . На момент прийняття рішення по вказаній справі, відповідач сплачує на одну дитину, 2001 року народження, аліменти у розмірі ? частини його доходу, що не є безумовною підставою у відмові у задоволенні позову, а є лише на підставі ст. 182 СК України обставиною, яка враховується судом при визначенні розміру аліментів. Таким чином, враховуючи вказані обставини, які відповідачем повністю визнано, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з приводу утримання неповнолітньої дитини, тому при прийнятті рішення суд керується ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, встановив вказані обставини, які відповідачем повністю визнано у порядку ст. 174 ЦПК України, та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved