Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

15 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного із ФОП [PERSON] трудового договору від 01.10.2013 року, зареєстрованого того ж дня у Охтирському міськрайонному центрі зайнятості за №475, вона була офіційно працевлаштована продавцем у мережі неспеціалізованих магазинів роздрібної торгівлі продуктами харчування та непродовольчими товарами у торгівельних точках (магазинах). 10.08.2015 року [PERSON] заявила про проведення інвентаризації матеріальних цінностей у вигляді товару, який завозився в магазині, за наслідками якої виявила нестачу товару на суму 22462,15 грн. Починаючи з 10.08.2015 року [PERSON] не виплатила [PERSON] жодної заробітної плати, пояснюючи свої дії тим, що утримує заробітну плату в рахунок погашення боргу за борговою розпискою від 10.08.2015 року, яку остання написала під тиском роботодавця. В звязку з тим, що [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, позивач вирішила звільнитися з роботи та 25.03.2016 року в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості було оформлено розірвання трудового договору укладеного 01.10.2013 року. 25.03.2016 року [PERSON] не привезла із собою трудову книжку, тому запис про її звільнення не був внесений, однак сторони додатково домовилися, що [PERSON] внесе запис про звільнення позивача. В квітні 2016 року під час телефонної розмови відповідач повідомила, що внесе запис до трудової книжки, лише після того як [PERSON] поверне борг та судові витрати. 20.04.2016 року [PERSON] на адресу відповідача поштою направила письмову претензію з приводу порушення трудових прав працівника з пропозицією протягом пяти днів з моменту отримання даної претензії вчинити запис про розірвання (припинення) трудових відносин для наступної реєстрації внесених змін до трудової книжки у Охтирському центрі зайнятості. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 30.08.2016 року рішення суду першої інстанції скасоване з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] та одночасно вирішені питання по судовим витратам зі стягненням з останньої на користь [PERSON] сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. Роботодавець [PERSON] гроші по судовим витратам виплатила, але запис у трудовій книжці не вчинила. В звязку з чим, просить поновити строк звернення до суду з позовом та визнати протиправною бездіяльність субєкта підприємницької діяльності приватного підприємця [PERSON], як роботодавця відповідно до умов трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 01.10.2013 року, зареєстрованого Охтирським міськрайонний центром зайнятості 01.10.2013 року за№18551300475, по не вчиненню дій щодо внесення у трудову книжку серії БТ-ІІ №0267874 на імя [PERSON], як працівника за умовами трудового договору, записів на аркушах трудової книжки 22-23 у розділі 1 «№ запису» - «35», у розділі 2 «дата (число, місяць, рік)» - «25.03.2016», у розділі 3 «Відомості про прийом на роботу, про переведення на іншу роботу і про звільнення (з зазначенням причин і з посиланням на статтю, пункт закону)» - «звільнено з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України», у розділі 4 «На підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)» - «Трудовий договір від 01.10.2013 року, знятий з реєстрації 25.03.2016 року». Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили задовольнити. Представник позивача пояснив, що дійсно мало місце умисне порушення трудових прав її довіреної особи з боку відповідача. Остання на протязі тривалого часу, умисно, через конфлікт, який виник у звязку із надуманою нестачею матеріальних цінностей, не вносить відомості до трудової книжки про її звільнення. Вони неодноразово на адресу відповідача направляли письмові претензії із цього приводу, однак вона належним чином не відреагувала. Між двома пропозиціями пройшло близько 1 року, оскільки тривав суд за іншою справою між цими ж сторонами. При цьому, позивач [PERSON] була допитана у судовому засіданні у якості свідка та пояснила наступне. Підтвердила ту обставину, що дійсно 25.03.2016 р. сторони перебували у Охтирському МРЦЗ із приводу розірвання договору. Але запис до трудової книжки не було внесено так як вона забула її вдома. В подальшому вона неодноразово телефонувала відповідачу із приводу наступної зустрічі з метою внесення запису до трудової книжки, однак та спочатку посилалась на зайнятість, а в подальшому взагалі почала уникати її. 05.10 та 21.11.2017 р. вона зявились до МРЦЗ не змогла за станом здоровя. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали із підстав викладених у відзиві на позовну заяву, де, серед іншого, зазначено наступне. Запис в трудову книжку 25.03.2016 року про розірвання трудового договору не було внесено до трудової книжки з вини її власника, яка прийшла до центру зайнятості оформляти звільнення і не принесла трудову книжку, яка, згідно встановленого Порядку зберігалася у неї, та повідомила, що десь згубила трудову книжку. В подальшому за внесенням запису до трудової книжки до роботодавця тривалий час вона взагалі не зверталася. З її боку перешкоди у оформленні запису в трудову книжку не чинилися, всі наведені в позовній заяві доводи щодо ухилення від оформлення запису в трудову книжку є надуманими, не відповідають дійсності. У повній мірі це стосується і інформації про те, що на адресу відповідачки позивачка 20.04.2016 року надсилала претензію «з приводу порушення трудових прав працівника з опозицією протягом пяти днів з моменту отримання даної претензії вчинити запис про розірвання (припинення) трудових відношень для наступної реєстрації внесених змін до трудової книжки у Охтирському центрі зайнятості», (позовна заява, стор. 2, абз. 12). По-перше: такий лист на адресу відповідачки не надходив і доказом цьому є те, що позивачем до позовної заяви не додано доказів того, що [PERSON] отримувала вказану претензію, а саме не додано повідомлення про вручення поштового відправлення, із якого було б видно чи дійсно саме [PERSON] його отримала. Наданий позивачкою як доказ витяг з реєстру поштових відправлень не містить беззаперечних доказів того, що саме вона отримувала лист. По-друге: зміст претензії від 20.04.2016 року, яка нібито направлялася на адресу відповідача, щонайменше здається дивним: як можна вчинити запис в трудову книжку, якщо її не надано власником трудової книжки і він не пропонує її якимось чином надати для внесення запису. Такого обовязку роботодавця та центрів зайнятості не передбачено жодним нормативним документом. Факт розірвання трудового договору Центром зайнятості уже зареєстровано ще 25.03.2016 року, про що зазначено у всіх примірниках трудової угоди, і якась інша реєстрація, в т. в трудовій книжці, також нічим не передбачена. Передбачено лише засвідчення запису, внесеного фізичною особою у трудову книжку працівника, підписом посадової особи органу державної служби зайнятості та скріплення печаткою. По-третє: якщо позивачка так переймається відсутністю запису про розірвання трудового договору в трудовій книжці, то чому більш ніж за півтора року (з 20.04.2016 року - зі слів позивачки дата відправки першої претензії) вона не наводить суду жодного доказу того, що вона вживала заходів для внесення запису до трудової книжки, а відповідач їй відмовила. Позивач не повідомляє суд про те, що 14.09.2017 року вона надсилала їй претензію аналогічного змісту як і та, про яку йдеться в позовній заяві, та на яку вона 25.09.2017 року надала їй відповідь, яку позивач отримала 27.09.2017 року, в якій запропонувала останній зустрітися 05.10.2017 року о 10-ій годині біля стійки консультанта в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості для того, щоб внести запис у трудову книжку. Однак позивач у визначений час в центр зайнятості не зявилась в той час як відповідач чекала її до 12 години. Вказану обставину, за необхідності, можуть підтвердити працівники Охтирського міськрайонного центру зайнятості. 15 листопада 2017 року на адресу позивачки відповідачкою було надіслано чергового листа з пропозицією надати трудову книжку для внесення запису про звільнення. Зокрема було запропоновано 21 листопада 2017 року прибути до Охтирського міськрайонного центру зайнятості на 10 годину ранку. Вказаного листа позивач отримала 17.11.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення адресату (форма №119). У вказаний час та день, а саме на 10 годину ранку 21 листопада 2017 року позивач чи її представник не зявилися, що може бути підтверджено показами свідка у судовому засіданні. За вказаних вище обставин, вважають, що даний позов є безпідставним, у справі відсутній предмет спору. Спір має очевидно штучний характер, що свідчить про зловживання правами з боку позивача. Такими неправомірними діями, позивач намагається зафіксувати нинішню дату внесення запису про звільнення в трудову книжку позивача, так як на розгляді Охтирського міськрайонного суду перебуває інша справа, справа №583/2589/17(пров. №2/583/1053/17) за позовом [PERSON] до СПД\~[PERSON], однією з\~позовних вимог\~за яким\~є вимога про стягнення\~коштів за затримку розрахунку\~при звільненні,\~посилаючись при\~цьому,\~в т.ч.\~і на те,\~що до\~трудової книжки працівника не внесено запису про звільнення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] з ч. 1 ст.\~233\~КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. В силу ст.\~243\~КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Суд вважає, що причини на які посилається позивач як на підставу несвоєчасного звернення до суду із позовом є поважними, оскільки та вживала заходів щодо позасудового врегулювання спору до часу звернення до суду із зазначеним позовом. Відповідно до ст.43\~Конституції України кожен має право на працю, що передбачає можливість заробляти собі на життя роботою, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Трудовим договором, згідно ч. 1, ст.\~21\~КЗпП України є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою (далі - роботодавець), за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а роботодавець - виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. [PERSON] з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 15.09.2017 року за №1003025664, 14.07.2005 року проведено державну реєстрацію фізичної особи підприємця [PERSON], вид діяльності: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 56.30 обслуговування напоями (а.с. 15, 69). В судовому засіданні встановлено, що 01.10.2013 року між фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою яка використовує найману працю, зареєстрований в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості 01.10.2013 року за № 18551300475. (а.с. 108). 25 березня 2016 року вищевказаний трудовий договір між працівником і фізичною особою яка використовує найману працю від 01.10.2013 року розірвано на підставі ст. 38 КЗпП України, та того ж дня знято з реєстрації (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116\~КЗпП України. Тобто на власника покладається обов'язок в останній день роботи (цей же день є днем звільнення, він же зазначається в заяві про звільнення і в трудовій книжці як день звільнення) видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Невидачу належно оформленої трудової книжки при дотриманні відповідної процедури звільнення, передбаченої нормами трудового законодавства суд розцінює як порушення трудових прав працівника. [PERSON] з Наказом Міністерства парці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. Відповідно до п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року №260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. [PERSON] із п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, фізичні особи, при звільненні найманого працівника, роблять у трудовій книжці запис: «Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті КЗпП України)», при цьому у графі 4 зазначається дата зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості: «Трудовий договір (номер) знято з реєстрації (дата)»; внесені фізичною особою до трудової книжки дані підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, який зареєстрував трудовий договір і засвідчуються його печаткою. Пунктом 20 трудового договору між працівником і фізичною особою яка використовує найману працю від 01.10.2013 року передбачено, що сторони ознайомлені з порядком реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору, унесення відповідних записів до трудової книжки працівника та її зберігання. Судом встановлено, і це визнала у судовому засіданні позивач, що 25.03.2016 р., коли сторони зявились до Охтирського МРЦЗ з метою належного оформлення припинення трудових відносин запис до трудової книжки позивача було не внесено, оскільки позивач забула її вдома. Наявність цивільного спору між сторонами та неприязних стосунків у звязку із цим підтверджується наявним у справі судовим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 06.07.2016 р. по справі № 583/610/16-ц (провадження 2/583/324/16) згідно якого із позивача [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість за борговою розпискою від 10 серпня 2015 року в сумі 22462,15 грн.. Рішенням апеляційного суду Сумської обл. від 30.08.2016 р. рішення суду першої інстанції було скасоване та прийняте нове рішення про відмову у позові. Однак постановою ВС від 18.04.2018 р. (провадження № 61-4621 св18) Рішення апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2016 року було скасоване, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 6 липня 2016 року залишене в силі. (а.с. 54-58, 109-111). Між сторонами має місце трудовий спір із приводу стягнення заборгованості із заробітної плати. (а.с. 103-105). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 01.02.2018 р. (справа №583/2589/17, провадження 2/583/63/18) у задоволенні позову [PERSON] до субєкта підприємницької діяльності (фізична особа підприємець) [PERSON] про стягнення недосплаченої заробітної плати, відмовлено за необґрунтованістю вимог.(а.с. 171-173) [PERSON] ухвали Апеляційного суду Сумської обл. від 04.05.2018 р. заяву [PERSON] про відмову від позову було задоволено. Прийнято відмову [PERSON] від позову до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення недоплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 лютого 2018 року визнано не чинним, провадження у справі закрито. На обґрунтування подальшої винної поведінки відповідача позивач надала суду наступні докази. Так, у матеріалах справи міститься письмова претензія позивача до відповідача із проханням останньої вчинити запис про розірвання (припинення) трудових відношень для наступної реєстрації внесених змін до трудової книжки у Охтирському МРЦЗ, а також роздруківка із сайту «Укрпошта» про отримання поштового повідомлення разом із копією квитанції про відправлення. У судовому засіданні відповідач та її представник заперечили отримання зазначеної претензії. (а.с. 12, 13) Із огляду на відсутність опису вкладення поштового відправлення та розписки про вручення суд не вважає дані докази достатніми для того, щоб зробити висновок про отримання відповідачем зазначеної претензії. Також у матеріалах справи мається письмова претензія позивача до відповідача із проханням останньої вчинити запис про розірвання (припинення) трудових відношень для наступної реєстрації внесених змін до трудової книжки у Охтирському МРЦЗ, а також роздруківка із сайту «Укрпошта» про отримання поштового повідомлення разом із копією квитанції про відправлення. (а.с. 62, 63). Відповідач у судовому засіданні підтвердила факт отримання зазначеної претензії та надала доказ зворотної пропозиції датованої 25.09.2017 р., яка була направлена на адресу позивача та отримана нею 27.09.2017 року. У зазначеному листі відповідач зазначає про те, що до цього не отримувала від позивача жодної вимоги про необхідність провести запис у трудовій книжці та запропонувала 05.10.2017 р. зустрітись у Охтирському МРЦЗ для вчинення зазначених дій, або в телефонному режимі (номер телефону зазначила) узгодити будь-яку іншу дату у зручний для позивача час. (а.с. 98, 99) У справі\~також мається\~ще одне\~звернення відповідача,\~яку та\~отримала 17.11.2017\~р..\~У ньому\~також була\~зазначена пропозиція\~21\~листопада 2017\~року прибути\~до Охтирського\~міськрайонного центру\~зайнятості на\~10\~годину ранку з метою вчинення зазначених дій або в телефонному режимі (номер телефону зазначила) узгодити будь-яку іншу дату у зручний для позивача час. (а.с. 100-102). Судом встановлено, це підтвердила у судовому засіданні позивач, що на жодну із запропонованих дат позивачка до Охтирського МРЦЗ не зявилась. Проте після оголошення перерви у судовому засіданні, сторони 20.12.2017 р. відвідали Охтирський МРЦЗ де було внесено запис до трудової книжки позивача про її звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Суд також не може взяти до уваги роздруківку вхідних та вихідних телефонних дзвінків між мобільними телефонами сторін як на доказ своєчасного предявлення претензій з боку [PERSON] на адресу [PERSON] так як останні не містять змісту розмов між ними. Отже, наявні у справі докази у їх сукупності повністю спростовують доводи позивача про наявність умисних цілеспрямованих дій відповідача спрямованих на ухилення від виконання обовязку по внесенню запису до трудової книжки про звільнення [PERSON] з роботи за власним бажанням. Із огляду на викладене у задоволенні зазначеного позову слід відмовити за безпідставністю, а судові витрати слід залишити за позивачем без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed