Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

15.07.2014 року [PERSON] пред'явила до суду заяву для розгляду в порядку окремого провадження, вказавши в ній, що народилась 24.09.1971 року в селі Токарєвка, Токарєвського району Тамбовской області Російської Федерації. 25.08.2009 року вийшла заміж і їй була присвоєно прізвище чоловіка «Пархоменко». У паспорті, у свідоцтві про народження, а також у свідоцтві про шлюб її імя правильно зазначено «Наталія». 29.08.1988 року вона вперше була прийнята на роботу в радгосп «Южний» в селі Рибінське Волноваського району Донецької області. Їй була видана трудова книжка серії БТ-ІІ № 3161287 в якій її імя зазначено «Наталья». На теперішній час їй необхідно підтвердити свій трудовий стаж для подальшого оформлення документів для отримання грошової допомоги в органах місцевого самоврядування, влаштування на роботу. Це спонукало звернутись її до суду, так як встановлення цього факту необхідно їй для вирішення питання про відповідність трудового стажу. Заявник [PERSON] у письмовій заяві (а.с. 12), поданій до суду, просила розглянути справу у її відсутність, підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві. Представник заінтересованої особи Рибінської сільської ради Волноваського району Донецької області в судове засідання не зявився, письмово повідомив судові (а.с. 13) про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві [PERSON], та він не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Відповідно до частини 4 статті 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому статтею 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію заявниці у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що вимоги по заяві [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно частини 2 статті 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник народилася 24.09.1971 року, у свідоцтві про народження серії II-КС № 321196, зазначено прізвище «Ченцова», імя «Наталія» (а.с. 6). 29.08.1988 року заведена трудова книжка БТ-ІІ № з161287 на імя заявниці, в якій зазначено прізвище «Ченцова», імя «Наталья» (а.с. 3). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 187688 виданого 25.08.2009 року [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка «Пархоменко» (а.с. 7). Суд, встановлюючи факт належності правовстановлюючого документу, бере до уваги сукупність даних щодо нього, які містяться у доданих до справи документах. Крім того, заінтересована особа у справі не заперечувала проти встановлення факту належності правовстановлюючого документу, погодившись із доводами, наведеними заявником у заяві. Досліджені у справі обставини дають підстави стверджувати, що трудова книжка БТ-ІІ № 3161287, видана на імя [PERSON] належить заявниці [PERSON]. Таким чином, встановлення факту правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення й тягне для отримання грошової допомоги в органах місцевого самоврядування, влаштування на роботу, тому її вимоги обґрунтовані на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Суд прийшов до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved