Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

16.02.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], в якому зазначено, що 09 січня 2010 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у Виноградівській сільській раді Цюрупинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис № 01. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини припинені через несумісність характерів та різні погляди на життя. Майновий спір відсутній, спільне господарство не ведеться, вони мають окремі сімейні бюджети. На розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. 02.04.2018 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, питання про відновлення дошлюбного прізвища та питання щодо розподілу судових витрат не ставить. Крім того, позивачем зазначено, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у січні 2018 року. 02.04.2018 року відповідачем [PERSON] до суду подано заяву, в якій він позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, на примирення не згоден. У заяві також просив справу розглянути за його відсутності, підтвердив, що шлюбні відносини з відповідачем припинені у січні 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Виноградівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ № 048704 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 08.12.2010р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КГ № 115208 (а.с. 6). Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно\~ зі ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки позивач наполягає на його розірванні, а відповідач проти його розірвання не заперечує, подружні стосунки між сторонами припинені з січня 2018 року, що свідчить про тривалість його формального існування, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їхньої дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч.8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9\~ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що позивач [PERSON] у заяві від 02.04.2018 року зазначила про те, що вона бажає надалі іменуватися прізвищем «Літвін», суд приходить висновку про необхідність залишення позивачеві її чинного прізвища. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved