Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

16.12.2015 року позивачі звернулись до суду із позовними вимогами, якими просять визнати за ними в рівних частках, як спадкоємцями за законом першої черги, право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. При зверненні до державного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачам було відмовлено, у зв'язку із тим, що відповідно до пункту 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, для оформлення спадщини не наданий. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, що підтверджено відповідною розпискою про отримання судової повістки, про причини неявки суд не сповістила. В судовому засіданні від 01.03.2016 року відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачі не здійснювали догляд за спадкодавцем. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору дарування будинку, посвідченого 09.10.2003 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 5293, житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] належить [PERSON]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.12.2014 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 41995409 від 03.11.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22.05.1997 року Бросківською сільрадою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим 09.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області; - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 07.05.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 4 статті 1268 ЦК України визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини був неповнолітнім, тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, що підтверджено відповідними заявами, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. № 2587/02-14 від 03.11.2015 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відповідно до пункту 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, для оформлення спадщини не наданий. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки використана позивачами реалізація їх права на спадкове майно через такий механізм, як звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і неможливість її оформлення з підстав відсутності у них оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, виявилася неможливою. Тому реалізувати своє право на спадкове майно позивачі можуть лише через суд. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved