Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

16.08.2016р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.09.1990 року померла його тітка [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами в с. Онок по вул. Ярова, 23, Виноградівського району Закарпатської області. Для оформлення спадщини він звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову, оскільки були відсутні правовстановлюючі документ на будинок, а в наявності був лише запис в погосподарській книзі, який підтверджує, що померлій належав на праві особистої власності даний житловий будинок. По справі інших спадкоємців немає. У звязку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просив суд визнати за ним право власності на вказаний будинок. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, обставини вказані в позовній заяві підтвердив. Відповідач до суду не з'явився, проте надав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав та просив слухати справу у відсутність його представника. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є представником Оноцької сільської ради, особисто перевіряла по господарські книги, що зберігаються в сільській раді, щодо встановлення родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. На підставі вищезгаданих документів вона підтверджує факт родинних відносин між ними, а саме, що позивач є рідним племінником [PERSON] Однак у правовстановлюючих документах існують розбіжності у написанні імені спадкодавиці, оскільки вона народилась коли територія Закарпатської області була підконтрольна Угорщині, а тому її ім'я писалось на мадярський манер. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебуває у сусідських відносинах з [PERSON], знає його сім'ю (його особисто, батька та тітку) близько 30 років. Вона підтвердила той факт, що батько позивача - [PERSON] був рідним братом спадкодавиці та що інші спадкоємці у справі відсутні. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що 19.09.1990 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 19.09.1990 року виконавчим комітетом Оноцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області та про що зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №22 (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями в с. Онок по вул. Ярова, 23, Виноградівського району Закарпатської області, що підтверджується довідкою виконкому Оноцької сільської ради від 13.07.2016 року за № 502 (а.с.13). До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входить житловий будинок та огорожа (а.с.16-21), які оцінені інженером по технічній інвентаризації об'єктів нерухомого майна [PERSON] на загальну суму 41 511 грн. (а.с.15). Заповіт спадкодавцем не складався, спадкова справа не заводилась. Родинні звязки між спадкодавцем та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ФМ №286856 від 12.01.1989р.(а.с.8), де останній записаний сином [PERSON]; копією архівної довідки від 07.10.2016 року №К-3954/01-25, а також поясненнями свідків. У зв'язку з цим суд установив, що позивач є рідним племінником спадкодавиці, між ними є третій ступінь споріднення, а тому він згідно ст.1265 ЦК України відноситься до 5 черги спадкування за законом. Відповідно до листа Виноградівської державної нотаріальної контори від 16.09.2016 року №354/01-16 (долучено до матеріалів справи) спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 19.09.1990 року не заводилась. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме: копії свідоцтв про смерть, копій довідок Оноцької сільської ради, технічного паспорту, копій свідоцтв про народження та інших документів. Зазначений житловий будинок, разом з іншими спорудами, які входять до складу домоволодіння, знаходиться на не приватизованій земельній ділянці, у звязку з чим має статус садиби відповідно до ч.1 ст. 381 ЦК України. Питання щодо земельної ділянки даним позовом не вирішувалось. Судом також враховано, що технічний паспорт на спадкове нерухоме майно складено інженером по технічній інвентаризації об'єктів нерухомого майна [PERSON] 11.07.2016 року тобто після смерті [PERSON] З цього приводу позивач зазначив, що за допомогою оформленого технічного паспорту він намагався отримати правовстановлюючі документи на будинок, однак, як йому повідомили, це не є підставою для оформлення спадщини та визнання за ним права власності, оскільки цього не достатньо. На підставі довідки наданої виконкомом Оноцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 13.07.2016 року №501 (а.с.14) встановлено, що позивач поховав свою тітку, доглядав будинок у с. Онок по вул. Ярова, 23, тим самим вступив у володіння та розпорядження спадковим майном. Оскільки на день смерті, інших спадкоємців по заповіту та по закону у спадкодавця не було, а [PERSON] в установленій формі від спадщини не відмовився він вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Своє право на звернення до суду позивач обґрунтовував ст. 1218 ЦК України, оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Наведені вище обставини свідчать про фактичне прийняття спадщини до набрання чинності новим ЦК України (2003 року), у звязку з чим до виниклих правовідносин суд зобовязаний застосувати норми та положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року), а застосовувати норми ст.ст. 1225, 1268, 1270 ЦК України (2003 року) немає підстав. Враховуючи наведені позивачем обставини, вимоги прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року), суд приходить до висновку про необхідність застосування до виниклих правовідносин положень ЦК України (в редакції року 1963 року), оскільки спадщина прийнята до вступу в законну силу ЦК в новій редакції, а посилання суду на положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) є обґрунтованим й таким, що узгоджується з позицією учасників процесу. Згідно ст.ст. 529 ЦК України (в редакції року 1963 року) [PERSON] має право на спадкування майна померлої [PERSON], оскільки остання є рідною сестрою його батька. Однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до пункту 2.1. та пункту 10 додатку №1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, - є рішення суду про визнання права власності. У відповідності до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що спадщина вважається прийнята якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Враховуючи наведене, відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування на домоволодіння, до складу якого входить житловий будинок та огорожа, які оцінені на загальну суму 41 511 грн. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши за спадкоємцем право власності на будинок в порядку спадкування. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в його інтересах. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved