Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

16.03.2018 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд встановити на її - [PERSON] користь постійний земельний сервітуту, який полягає у праві проходу та проїзду на велосипеді щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , а також стягнути витрати по сплаті судового збору. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 21.03.2018рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. 23.05.2018 року від [PERSON] до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , в якій [PERSON] просить суд визнати її - [PERSON] право на виготовлення технічної документації з землеустрою, необхідної для присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], площею 0,0243 гектарів, без погодження меж земельної ділянки із сусіднім землекористувачем - [PERSON] ; визнати неправомірною відмову [PERSON] у підписанні акту погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та/або землекористувачами для оформлення нею - [PERSON] землевпорядної документації на земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS] , площею 0,0243 гектарів. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач за зустрічним позовом посилається на те, що їй - [PERSON] та третій особі за зустрічним позовом - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить по 1/2 77/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS] , який складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку площею 170,7 кв.м., та надвірних споруд (свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.09.2010р., спадкова справа № 57/2010, зареєстровано в реєстрі за № 4-1827). Позивач за зустрічним позовом зазначає, що їй - [PERSON] та третій особі за зустрічним позовом - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом також належить по 1/2 частині земельної ділянки, площею 0.0243 га, яка розташована у [ADDRESS] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.12.2010р., спадкова справа № 57/2010, зареєстровано в реєстрі за № 4-2530). Зазначене майно, як вказує позивач за зустрічним позовом, було успадковане нею та [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкодавець [PERSON] був власником вищезазначеної земельної ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.07.2000 року. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що під час виготовлення технічної документації з землеустрою для одержання вищезазначеного акту на право приватної власності на землю було складено акт погодження меж земельної ділянки, який був погоджений власниками та користувачами суміжних земельних ділянок, в тому числі, відповідачем за зустрічним позовом - [PERSON] . Разом з тим, позивач за зустрічним позовом вказує, що після набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом вона - [PERSON] та [PERSON] зіткнулись з необхідністю реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, а саме: присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці. Так, позивач за зустрічним позовом стверджує, що з метою виготовлення документації із землеустрою вона та [PERSON] уклали договір на виконання землевпорядних робіт з TOB «ТЕРРА КОМ», у зв`язку з чим, ТОВ «ТЕРРА КОМ» було вироблено план погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та/або землекористувачами. План земельної ділянки, що міститься в зазначеному акті погодження меж земельної ділянки повністю співпадає з планом земельної ділянки, що містився в акті погодження меж земельної ділянки, який відповідач за зустрічним позовом погодила при виготовленні технічної документації з землеустрою при оформленні державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.07.2000 року. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що після виготовлення ТОВ «ТЕРРА КОМ» акту погодження меж земельної ділянки він був наданий для погодження сусідньому землекористувачу відповідачу за зустрічним позовом - [PERSON] , яка безпідставно відмовилась його підписувати. Позивач за зустрічним позовом вважає, що відповідач за зустрічним позовом чинить їй перешкоди у реалізації свого права на розпорядження земельною ділянкою, а тому просить захистити її права в судовому порядку. На думку позивача за зустрічним позовом, відмова відповідача за зустрічним позовом від погодження меж земельної ділянки є безмотивною та безпідставною, оскільки межі земельної ділянки, співвласником якої вона є, збігаються з межею земельної ділянки відповідача за зустрічним позовом, не накладаються на межі сусідніх ділянок та не порушують прав суміжних землекористувачів. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду з відповідним зустрічним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2018 року було прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про визнання права на виготовлення технічної документації з землеустрою, необхідної для присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки та визнання неправомірності відмови у підписанні акту погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та/або землекористувачами до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про визнання права на виготовлення технічної документації з землеустрою, необхідної для присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки та визнання неправомірності відмови у підписанні акту погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та/або землекористувачами в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці. 25.06.2018 року від представника [PERSON] до канцелярії суду надійшло клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи для з`ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2018 року у зазначеній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, а провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення справи до Київського районного суду м. Одеси. 07.11.2018 року до Київського районного суду м. Одеси від судового експерта - Митнікова Геннадія Петровича надійшло повідомлення про неможливість надання висновку за матеріалами вищезазначеної справи. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2018 року провадження у справі №520/3188/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про визнання права на виготовлення технічної документації з землеустрою, необхідної для присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки та визнання неправомірності відмови у підписанні акту погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та/або землекористувачамибуло поновлено. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2019 року у зазначеній справі знову було призначено судову будівельно-технічну експертизу, а провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення справи до Київського районного суду м. Одеси. 15.04.2019року до Київського районного суду м. Одеси від судового експерта - Митнікова Геннадія Петровича надійшло повідомлення про неможливість надання висновку за матеріалами вищезазначеної справи. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2019 року провадження у справі №520/3188/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про визнання права на виготовлення технічної документації з землеустрою, необхідної для присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки та визнання неправомірності відмови у підписанні акту погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та/або землекористувачамибуло поновлено. 05.06.2019року на електрону адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Вездауцана Івана Михайловича надійшла заява про залишення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці без розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2019 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Вездауцана Івана Михайловича про залишення позовної заяви без розгляду було задоволено. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про визнання права на виготовлення технічної документації з землеустрою, необхідної для присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки та визнання неправомірності відмови у підписанні акту погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та/або землекористувачами. У підготовчому засіданні 05.06.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 04.07.2019 року представник позивача за зустрічним позовом вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання 04.07.2019 року не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на зустрічну позовну заяву не надала. У судовому засіданні 04.07.2019 року представник третьої особи за зустрічним позовом - [PERSON] вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом та представника третьої особи за зустрічним позовом, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 вересня 2010 року, виданого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Глуханчук І.В., зареєстрованого в реєстрі за №4-1827, є власниками по Ѕ частці у спадщині, 77/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS] , який складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 170,7 кв.м., житловою площею 76,7 кв.м., та надвірних споруд: «Б» сарай, «В» вбиральня, «Г» сарай, «Д» сарай, «Е» гараж, І вимощення, № 1-5 огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 511 кв.м., з яких 268 кв.м. знаходиться у фактичному користуванні, 243 кв.м. - у особистій власності згідно Державного акту на право приватної власності. Крім того, [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 грудня 2010 року, виданого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Глуханчук І.В., зареєстрованого в реєстрі за №57/2010, є власниками по Ѕ частці у спадщині, земельної ділянки, площею 0,0243 гектарів в межах згідно з планом, в тому числі сільськогосподарських угідь 0,0107 га, з них багаторічних насаджень 0,0107 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями 0,0136 га, яка розташована на території Одеської міської ради, [ADDRESS] , яку було передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Ця земельна ділянка належала померлому на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого Одеською міською Радою народних депутатів 24.07.2000 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4088, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] . Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, з метою реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, а саме: присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, [PERSON] та [PERSON] звернулися до землевпорядної організації TOB «ТЕРРА КОМ». Так, ТОВ «ТЕРРА КОМ» було виготовлено план відновлення меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , та складено акт відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] є суміжним землекористувачем, яка розташована у [ADDRESS] . Як вказує [PERSON] у позовній заяві, після виготовлення ТОВ «ТЕРРА КОМ» акту погодження меж земельної ділянки він був наданий для погодження сусідньому землекористувачу, яким є [PERSON] , однак вона відмовилась його підписувати, у зв`язку з чим, [PERSON] звернулася до суду з відповідним зустрічним позовом. Частиною третьою статті 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. У відповідності до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Непогодження відповідачем меж земельної ділянки, яке мотивоване наявністю земельного спору є формою реалізації прав останнього, а сама по собі процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. При цьому, кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база. У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність. Необхідно вказати, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому, стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачі. Не надання відповідачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність позивача за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Вирішення питань, пов`язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акту погодження меж земельних ділянок. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року справа № 346/4408/15-ц. Вказана правова позиція Верховного Суду стосуються саме питання приватизації земельної ділянки. У даному випадку взагалі не йде мова про приватизацію земельної ділянки, оскільки позивач за зустрічним позовом [PERSON] вже є власниками земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка належала її померлому батьку - [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого Одеською міською Радою народних депутатів 24.07.2000 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4088, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] . У даному випадку йде мова лише про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, а тому не надання згоди на погодження меж земельної ділянки суміжним землекористувачем тим більше не може бути перепоною для присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, з урахуванням того, що позивач за зустрічним позовом вже є власником цієї земельної ділянки. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про визнання права на виготовлення технічної документації з землеустрою, необхідної для присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки та визнання неправомірності відмови у підписанні акту погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та/або землекористувачами,відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачу за зустрічним позовом не відшкодовуються.

Outcome: dismissed