Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

16 вересня 2020 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Як підставу позову позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням позовної давності щодо заявлених вимог, а самі вимоги заявлені поза межами строку позовної давності. З наведених вище мотивів та підстав просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем 15 травня 2020 року. Позивач у судове засідання не прибув, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання свого представника не направив з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштою. Відзиву на позов також не подав. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи своєї позиції стосовно позову не надали, у судове засідання не прибули. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем був виданий виконавчий напис, в якому пропонується стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором від 12 лютого 2013 року №0078/004007-PR, укладеного між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», та [PERSON] . У виконавчому написі зазначено, шо заборгованість стягується за період з 29 січня 2019 року по 11 березня 2020 у загальному розмірі 41 067,25 грн., з яких: 1) заборгованість за сумою кредиту 7 427,27 грн.; 2) заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 21 011,90 грн.; 3) строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 12 628,08 грн. Цей виконавчий напис був зареєстрований в реєстрі за №13809 (а.с.11). З наданої позивачем копії кредитного договору від 12 лютого 2013 року №0078/004007-PR ,слідує, що позивачу був відкритий картковий рахунок з встановленим кредитним лімітом. При цьому кредит був виданий зі строком кредитування 364 днів, що слідує із погодженого у ньому графіку погашення платежів (а.с.9-10). Надаючи правову оцінку спірному виконавчому напису нотаріуса, суд зазначає наступне. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У розглядуваному випадку судом встановлено, що вимоги банку, за яким був виданий виконавчий напис, ґрунтуються на заборгованості, яка виникла з 11 лютого 2014 року, тобто, коли закінчився строк кредитування у 364 дні, передбачений у договорі, і позивач повинен був повернути кредит у повному обсязі, з врахуванням погоджених сторонами відсотків за користування кредитом. Натомість виконавчий напис був виданий 15 травня 2020 року, тобто поза межами трьохрічного строку, який встановлений у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Цього нотаріусом при видачі виконавчого напису враховано не було, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Оскільки судом встановлено, що вимоги за якими був виданий виконавчий напис ґрунтуються на заборгованості, яка виникла більше ніж протягом трьох років до дня видачі виконавчого напису, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був виданий неправомірно, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved