Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

15 вересня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Гагаріна, 10 в с. Верхній Вербіж, Коломийського району Івано-Франківської області, належав її матері, [PERSON], на праві приватної власності. 07 квітня 2005 року [PERSON] померла, про що 08.04.2005р. складено відповідний актовий запис № 10. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 10, с. Верхній Вербіж, Коломийського району, Івано-Франківської області. Згідно довідки Верхньовербізької сільської ради від 02 червня 2016 року, № 387, померлій [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Верхній Вербіж, вул. Гагаріна, 10, Коломийського району Івано-Франківської області. Тип двору - робітничий. Станом на 07.04.2005р., тобто, на момент смерті [PERSON], у будинку разом з нею проживала її дочка - [PERSON]. З дня смерті [PERSON] вона вступила в управління спадковим майном, проводила поховання померлої, обробляє земельні ділянки, доглядає за будинком, сплачує податкові платежі. Заповіт від імені померлої [PERSON] не посвідчувався і не скасовувався. ЇЇ мати одружена не була. Рідний брат відмовився від спадщини, свою відмову оформив нотаріально. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, у померлої не було. Отже, вона фактично прийняла спадщину після смерті померлої матері. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] вона звернулась у Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак нотаріус витребувала подати правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Розглянувши подані нею документи, нотаріус встановила, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстроване за померлою [PERSON], проте правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої на нерухоме майно, відсутній, до будинку прибудовано прибудову без дозвільних документів. Таким чином, постановою державного нотаріуса [PERSON] від 27 травня 2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно довідки Верхньовербізьської сільської ради від 17 березня 2016р., № 220, прибудова до житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Верхній Вербіж, вул. Гагаріна, 10, проведена в 1991 році. Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 11.07.2011 за № 830/19568 (далі - Порядок), документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Оскільки вона фактично прийняла спадщину, то просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, в генплані літ. А, загальною площею 225,7 кв.м., житловою 87,5 кв.м., допоміжною - 51,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: гараж, літ. Б, криниця, №1, що знаходяться за адресою: вул. Гагаріна, 10, с. Верхній Вербіж, Коломийського району, Івано-Франківської області. Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача теж подав до суду заяву, згідно якої позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 07 квітня 2005 року померла [PERSON], про що 08.04.2005р. складено відповідний актовий запис № 10. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 10, с. Верхній Вербіж, Коломийського району, Івано-Франківської області. Заповіт від імені померлої [PERSON] не посвідчувався і не скасовувався. Згідно довідки Верхньовербізької сільської ради від 02 червня 2016 року, № 387, дане будинковолодіння відносилося до робітничого двору. Станом на 07.04.2005р., тобто, на момент смерті [PERSON], у будинку разом з нею проживала її дочка - [PERSON]. З дня смерті [PERSON] позивачка вступила в управління спадковим майном, проводила поховання померлої, обробляє земельні ділянки, доглядає за будинком, сплачує податкові платежі. Рідний брат позивачки відмовився від спадщини, свою відмову оформив нотаріально. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, у померлої не було. Виходячи з положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого цим кодексом строку він не заявив про відмову від неї. Отже, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті померлої матері. З метою оформлення спадщини після смерті матері позивачка звернулась у Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак нотаріус витребувала подати правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Розглянувши подані нею документи, нотаріус встановила, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстроване за померлою [PERSON], проте правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої на нерухоме майно, відсутній, до будинку прибудовано прибудову без дозвільних документів. Таким чином, постановою державного нотаріуса [PERSON] від 27 травня 2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно довідки Верхньовербізьської сільської ради від 17 березня 2016р., № 220, прибудова до житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Верхній Вербіж, вул. Гагаріна, 10, проведена в 1991 році. Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 11.07.2011 за № 830/19568 (далі - Порядок), документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так як позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері, а представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, в генплані літ. А, загальною площею 225,7 кв.м., житловою 87,5 кв.м., допоміжною - 51,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: гараж, літ. Б, криниця, №1, що знаходяться за адресою: вул. Гагаріна, 10, с. Верхній Вербіж, Коломийського району, Івано-Франківської області. Наведене стверджується: копією виписки з інвентаризаційних матеріалів /а.с.5/, копією технічного паспорта /а.с.6-10/, копією свідоцтва про смерть /а.с.11/, копією свідоцтва про народження /а.с.12/, копією свідоцтва про шлюб /а.с.13/, копіями довідок Верхньовербізької сільської ради /а.с.14-16/, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с.17/, копією оголошення в газеті /а.с.18/, копією висновку про незалежну оцінку вартості майна /а.с.20/. На підставі ст.,ст. 16, 328, 346, 392, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved