Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

16.08.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісяця до досягнення трьох років малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи позов тим, що відповідач в добровільному порядку коштів на її утримання не надає. Ухвалою суду від 11.09.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 28.09.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого відповідач не визнає позов з тих підстав, що не має можливості утримувати свою дружину. Відповідач отримує заробітну плату в розмірі 4066,40 грн. щомісячно, з якої відраховуються податки та обов'язкові збори в розмірі 41,5%. Також відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від свого доходу. Після вказаних відрахувань із заробітної плати відповідач отримує приблизно 1599,34 грн., що є меншим від прожиткового мінімуму на одну особу. Інших доходів або нерухомого майна у відповідача не має. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Також вказала, що з серпня 2018 року відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, допомагає лише фруктами, які вирощує вдома. На даний час позивач проживає у своєї матері в м. Запоріжжі та щомісяця сплачує частину комунальних платежів приблизно 400-600 гривень в літній період. Також позивач влаштувалася на роботу та отримує заробітну плату в розмірі 4000,00 грн. Відповідач та його представник заперечували проти позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.09.2013 року, однак фактично шлюбні відносини припинені та вони проживають окремо. Відповідно до свідоцтва про народження, сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Згідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов'язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач працює в ТОВ «АГРО-ТРЕЙД» на посаді машиніста (кочегара) котельні з 24.04.2018 року та його заробітна плата складає 4066,40 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Також, з пояснень сторін встановлено, що відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач вказує, що відрахування з його заробітної плати становлять 41,5% на обов'язкові податки та збори. Однак суд не погоджується з таким розміром відрахувань, оскільки згідно до ст..167.1, пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України відрахування із заробітної плати працівників здійснюється в розмірі 18% податку з доходу фізичних осіб та 1,5% військового збору. Тобто разом відрахування із заробітної плати становлять 19,5%. Єдиний соціальний внесок в розмірі 22% згідно до ст..4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» сплачується роботодавцем, а не працівником, тому в цій частині суд відхиляє доводи відповідача. Тобто, після відрахувань всіх необхідних податків та зборів заробітна плата відповідача складає 3273,45 грн. Враховуючи сплату аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від доходу, що складає 818,36 грн., у відповідача залишається сума отриманої заробітної плати в розмірі 2455,09 грн., з якої суд і виходить при вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати кошти на утримання дружини. При вирішенні позовних вимог суд виходить із того, що відповідач має постійний заробіток, здоровий, за матеріальним становищем спроможний платити аліменти на утримання дружини. Визначаючи розмір стягнення аліментів, суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема матеріальне становище дружини та відсутність у платника аліментів інших утриманців, та вважає за доцільне стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною трьох років. Ця сума не перевищує можливостей відповідача щодо сплати аліментів, такий розмір аліментів узгоджується з положеннями ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі викладеного та

Outcome: partial