Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

16 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.05.2017 р. о 04 год. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди\~на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не\~надала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні лікар-психіатр пояснила, що заінтересована особа дійсно потребує психіатричної допомоги, однак, дані про останню не встановлені, оскільки документів які б підтвердили та ідентифікували її особу відсутні. У судовому засіданні прокурор, висловив думки про те, що зазначена заява не підлягає задоволенню в звязку з неможливістю ідентифікувати особу госпіталізованої. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, адвоката, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що 16.05.2017 р. о 04 год. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, злобний, напружений, занепокоєний, на запитання відповідає не по суті. Висловлює маячні ідеї переслідування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Главою 10 (ст.ст.279-282 ) ЦПК України. Закон України «Про психіатричну допомогу»\~врегульовано порядок розгляду заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який\~забезпечує її життєдіяльність. Крім того, відповідно до ч. 3 ст.163 ЦПК України\~суд встановлює особи тих, хто з'явився, а також перевіряє повноваження представників. В ході розгляду справи заявником не було\~підтверджено особу госпіталізованого громадянина, у самої особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги також відсутні будь-які документи з її даними, в звязку з чим встановити особу не представляється можливим. Отже, виходячи із засад пріоритету забезпечення прав і свобод людини і громадянина при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку, зважаючи на відсутність у зацікавленої особи будь-якого документу, який би дав можливість суду встановити її особу, місце проживання (реєстрації), та залучити до участі в розгляді заяви законного представника особи, щодо якої подано заяву про проведення в примусовому порядку госпіталізації до психіатричного закладу, даючи оцінку доказам, що були зібрані в ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви КЗ «ДКПЛ» ДОР щодо надання психіатричної допомоги у примусовому порядку невідомій особі слід відмовити.

Outcome: dismissed