Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

15 жовтня 2015 року, [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайоннго суду Донецької області із даним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа агенцій «Гарячі тури», третя особа: фізична особа - підприємець [PERSON] про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у червні 2015 р. між ним та відповідачем був укладений договір про надання туристичних послуг, за умовами якого, субагент відповідача - ФОП [PERSON] прийняла від нього грошові кошти на користь відповідача, а відповідач зобов'язався надати йому туристичний тур до республіки Туреччина у період з 23 липня 2015 року по 04 серпня 2015 року до готелю DELFIN DELUXE RESORT.На виконання умов договору, на підставі рахунку фактури № 11340 від 20 червня 2015 р. позивач передав ФОП [PERSON], грошові кошти в сумі 80 413,00 грн. Зазначені кошти були перераховані третьою особою на користь відповідача 22 червня 2015 року.Наприкінці червня 2015 року, з мережі інтернету, засобів масової інформації позивач дізнався що відповідач повністю припинив свою діяльність з надання туристичних послуг, зокрема по договорам що були укладені напередодні.Позивач неодноразово телефонував на «гарячу лінію» відповідача з метою з'ясування питання виконання його договору або повернення грошових коштів, натомість телефон не відповідав.[PERSON] так і не отримав замовлений та оплачений туристичний тур, а відповідач не вжив жодних дій з метою виконання договору. На підставі викладеного, просив суд винести рішення яким тягнути з ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» (м. Харків, вул. Космічна, 21, офіс 3, код ЄДРПОУ 35850919) на його користь грошові кошти в сум 80 413,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послався на обставини, викладені у позовній заяві, позов просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» будучі належним чином повідомленим про дату та час судового засідання через оголошення розміщене на офіційному офіційному веб-порталі «Судова влада України», у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду, в залу суду не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Свідок [PERSON] у судовому засіданні ствердила, що дійсно вона працювала у ФОП «[PERSON]», яка за договором субагентським договором розповсюджувала путівки турагенції «Гарячі тури», при цьому вказана компанія на території України працювала довготривалий час, позивач користувався послугами цього агентства раніше. Все було в порядку. Однак саме цього літа, коли позивач до неї звернувся, вона отримала у нього гроші, які перерахувала як завжди до турагенції, але, як з'ясувалося потім, після отримання грошей по всій України, турагенція припинила свою діяльність, і кошти нікому не були повернуті. Вона на той момент коли здійснювала операції з коштами офіційно не працювала на ФОП «[PERSON]».Може також ствердити, що весь час працюючи у ТОВ «[PERSON]» вона також не завжди була офіційно працевлаштована. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні достовірно встановлено, що у червні 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» був укладений субагентський договір, за яким субагент відповідача - ФОП [PERSON] купила у постачальника ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», туристичний пакет Турція/DELFIN DELUXE RESORT/Анталія, а відповідач зобов'язаний був надати позивачу туристичний тур до республіки Туреччина у період з 23 липня 2015 р. по 04 серпня 2015 р. (а.с. 6). 22 червня 2015 року. ФОП [PERSON] за надання вказаної туристичної послуги відповідачу було сплачено грошові кошти у сумі 81 780, 00 грн., згідно квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22 червня 2015 року №0.0.401084488.1 (а.с. 7). В свою чергу, згідно товарного чеку від 20 червня 2015 року, позивачем [PERSON] було сплачено на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 81 780, 00 грн., чим виконано зобов'язання у повному обсязі (а.с. 8). Як вбачається із спеціальних витягів з ЄДР ЮО та ФОП станом на 12 листопада 2015 року, ТОВ «Мережа Агенцій» «Гарячі тури» зареєстроване як юридична особа, не перебуває у стані банкрутства, або стані припинення. Як вбачається із спеціальних витягів з ЄДР ЮО та ФОП станом на 12 листопада 2015 року, ФОП «[PERSON]» також зареєстрована як ФОП, одним із видів діяльності є діяльність туристичних агенств. Із спеціальних витягів з ЄДР ЮО та ФОП не вбачається, що [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону України «Про туризм» до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом (ст.ст. 901, 902 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідачем зобов'язання було порушено, оскільки [PERSON] замовлений та оплачений туристичний тур - не отримав. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Відповідно до ст. 5 цього ж Закону організацію та забезпечення створення туристичного продукту, реалізацію та надання туристичних послуг виключно здійснює туристичний оператор, який в установленому порядку отримав ліцензію на туроператорську діяльність. А туристичні агенти - це юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність в реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або,законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Відповідно до ч. 13 ст. 20 Закону України «Про туризм» права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. В судовому засіданні також встановлено, що між ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» як турагентом та ФОП «[PERSON]» (субагент) укладено 01 вересня 2013 року субагентський договір № 50 (а.с.6) З матеріалів справи вбачається, що згідно рахунку-фактури № 11340 від 20 червня 2015 року на суму 80413 грн. (а.с.6), та квитанцією про сплату коштів від 22 червня 2015 року(а.с.7), субагентом ФОП «[PERSON]» на рахунок ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» перераховано кошти на оплату туру позивача у вказаній сумі. Отже, ФОП «[PERSON]» перерахувала кошти на оплату замовленого турпродукту відповідно до рахунку-фактури, виставленого турагентом ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», але турагент своїх зобов'язань щодо надання туристичного продукту не здійснив. З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичних послуг, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та з вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Таким чином, Закон пов'язує настання відповідальності за порушення законодавства у галузі туристичної діяльності з тим із суб'єктів туристичної діяльності, хто допустив такі порушення. Як зазначено вище, умови договору порушив саме туроператор ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», який має нести майнову відповідальність перед позивачем, як споживачем послуг, у сумі 80413 грн. 00 коп. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з тим, що судом позов задоволено, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 804 грн. 13 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved