Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

15 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 липня 2014 року помер [PERSON], який є батьком позивача та відповідача. Після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді цілого житлового будинку №5, розташованого по вул. Очаківській в с. Парутине Очаківського району Миколаївської області, земельної ділянки площею 0,11 га для обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою, а також двох земельних ділянок площею 3,19 га та 0,74 га за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. [PERSON] та [PERSON] прийняли вказану спадщину, подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно нотаріусом відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки на ім'я спадкодавця. Посилаючись на викладені обставини, просив визнати за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частці житлового будинку та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, а також визнати за позивачем право власності на земельні ділянки за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення, пояснивши, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно не збереглися. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи № 79/2014, суд дійшов наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-АП № 399007, [PERSON] народився 28 червня 1975 року в смт. Гвардійське Сімферопольського району Крим та його батьком є [PERSON] (а.с. 12). З копії свідоцтва про народження серії І-АП № 313715 вбачається, що [PERSON] народився 11 травня 1972 року в смт. Гвардійське Сімферопольського району Крим та його батьком є [PERSON] (а.с.13). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є синами [PERSON]. [PERSON] помер 16 липня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 200212 (а.с. 14). Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши 23 липня 2014 року до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] 23 липня 2014 року подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, яку заявою від 04 грудня 2014 року відкликав та в це же день подав нову заяву, якою прийняв спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 79/2014, відкритої після смерті [PERSON] Другою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 01 листопада 2018 року № 53911437 (а.с. 58, 59, 61, 62, 56). Таким чином, відповідно до ст. 1261, ч. 1 ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] та вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно копії свідоцтва серії САВ № 692054 від 01 листопада 2007 року про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССГ № 438938, за спадкодавцем [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок № 5 по вул. Очаківський в с. Парутине Очаківського району Миколаївської області (а.с. 15, 16). Копією державного акту на право приватної власності серії І-МК № 031533 підтверджується, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,11 га за цільовим призначенням обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) (а.с. 17). Відповідно до копій державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯА № 068759 та серії ЯА № 068760 від 15 серпня 2005 року, виданих на підставі розпорядження Очаківської районної державної адміністрації від 28 лютого 2005 року № 49, [PERSON] були передані у власність дві земельні ділянки - площею 3,19 га кадастровий номер 4825182800:02:000:0344, та площею 0,74 га кадастровий номер 4825182800:01:000:1236, розташовані в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 23, 24). Перші екземпляри державних актів на спірні земельні ділянки, а також оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок у спадкодавця [PERSON] та у його спадкоємців не збереглися. Як вбачається з розяснень державного нотаріуса другої Очаківської державної нотаріальної контори від 02 серпня 2018 року за вих. № 1085/02-14, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця (а.с. 25). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.\~1278\~ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278\~ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, вказані норми встановлюють презумпцію рівності часток спадкоємців, яка може бути спростована лише заповітом, та не дозволяє спадкоємцям поділити спадщину на свій розсуд, одержавши при поділі частку меншу від встановленої законом або заповітом, а вимагає проведення поділу у відповідності із спадковими частками. Водночас, ст. 1267 ЦК наділяє спадкоємців за законом правом змінити розмір частки у спадщини когось із них (ч. 2, 3). Так, згідно ч. 3 ст. 1267 ЦК України, спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось з них. Дана норма є спеціальною у відношенні спадкоємців за законом і надає їм додаткові права при поділі спадщини. Посвідчення нотаріусом правочину про зміну розміру часток спадкоємців за законом за ст. 1267 ЦК розглядається не як особлива умова договору про поділ спадщини між спадкоємцями, а як окрема нотаріальна дія. Відповідно до п.230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року № 20/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за № 283/8882 поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину. У разі недосягнення згоди поділ проводиться у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців за законом або заповітом. Поділ спадкового майна оформляється договором спадкоємців, а за відсутності згоди - судовим рішенням. У договорі про поділ спадкового майна визначаються реальні частки спадкоємців у спадковому майні. В судовому засіданні встановлено, що запропонований позивачем розподіл спадкового майна не відповідає розміру часток у спадщині, які належать йому та відповідачеві, оскільки право власності на земельні ділянки площею 3,19 га та 0,74 га за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва він просить визнати лише за ним. Сторонами по справі не ставилося питання про зміну розміру часток у спадковому майні в нотаріальному порядку відповідно до ч. 3 ст. 1267 УК України, та така позовна вимога не заявлена позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом. Водночас, в позові зазначено, що між спадкоємцями відсутня узгодженість щодо розподілу спадкового майна, відповідач відмовляється від досудового врегулювання спору шляхом укладення відповідної нотаріальної угоди та чинить перешкоди у користуванні спадковим майном, що свідчить про відсутність домовленості між сторонами про зміну розміру часток у спадковому майні. У звязку з викладеним, суд вважає, що вимога про визнання права власності на земельні ділянки площею 3,19 га та 0,74 га за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва лише за позивачем є безпідставною та в її задоволенні слід відмовити. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст.\~12\~ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст.\~14\~ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з положень вказаних норм, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання за відповідачем права власності на 1/2 частку житлового будинку та 1/2 частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку також не підлягає задоволенню, оскільки останній не звертався до суду з відповідним позовом та не скористався своїм правом подачі зустрічної позовної заяви про визнання за ним права власності на спадкове майно, а вирішення питання про визнання за відповідачем права власності за позовною вимогою позивача є порушенням здійснення цивільних прав та виконання цивільних обовязків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що спірний житловий будинок та спірні земельні ділянки належали [PERSON] на праві власності, і той факт, що оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок та оригінали державних актів втрачено, не позбавляє позивача, як спадкоємця права на отримання спадщини за законом, а тому позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частку спадкового майна. В задоволенні позовних вимог в іншій частині слід відмовити.

Outcome: partial