Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

17.05.2016 р. [PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовом до Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області (далі за текстом відповідач); за участю треттіх осіб - [PERSON], відділу Держгеокадастру Арцизького району Одеської області, в якому просить скасувати рішення Арцизької міської ради Одеської області №214-VI від 28.07.2011 р. «Про надання гр. [PERSON] безкоштовно в приватну власність земельної ділянки по вул. Калініна, буд. №21 м. Арциз Одеської області для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», про визнання недійсним державного акту про право власності [PERSON] на земельну ділянку по вул. Калініна, буд. №21 м. Арциз Одеської області, площею 0.0693 га (а. с. 41, 42). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 16/25 частин житлового будинку по вул. Аккерманська (колишня Щорса), буд. №26 в м. Арциз Одеської області, розташованого на земельній ділянці загальною площею 0.1023 га. Рішенням Арцизької міської ради Одеської області №434 від 31.12.1997 р. позивачу передано в приватну власність частину зазначеної земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0.0874 га. Позивач бажає оформити право власності на передану йому земельну ділянку, однак реалізувати його не має можливості з наступних підстав. Власником суміжної земельної ділянки з боку городу являється гр. [PERSON] (третя особа), яка мешкає по вул. Одеській (колишня Калініна), №21 в м. Арциз Одеської області. Приватизуючи належну їй земельну ділянку, [PERSON], в першій половинні 2011 року, самовільно захопила частину земельної ділянки, яка знаходилась в користуванні позивача та здійснила на ній самочинну побудову гаражу, в подальшому отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. 28.07.2011 р. рішенням Арцизької міської ради Одеської області №214-VI безкоштовно надано гр. [PERSON] в приватну власність земельна ділянка по вул. Калініна, буд. №21 у м. Арциз Одеської області для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0.0693 га. Чим було порушено право власності суміжного землевласника [PERSON], за рахунок розширення меж земельної ділянки [PERSON] Таким чином, позивач вважає, що вказане рішення органу місцевого самоврядування порушує його права як суміжного землекористувача, тому підлягає скасуванню; виданий гр. [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку підлягає визнанню недійсним, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, з підстав викладених у позові (а. с. 41, 42). Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, свою правову позицію письмово не виклав, просив ухвалити рішення на розсуд суду (а. с. 145,146). Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити. Пояснив суду, що оскаржуване позивачем рішення Арцизької міської ради Одеської області вважає законним та таким, що не підлягає скасуванню. На думку представника третьої особи, у позивача немає ніяких перешкод в оформлені права власності на земельну ділянку, необхідно узгодити межі земельної ділянки з іншими співвласниками та оформити технічну документацію. Також, позивач немає правовстановлюючих документів, що підтверджують його право власності на спірну присадибну земельну ділянку. Представник третьої особи вважає, що позивачем пропущений загальний строк позовної давності щодо звернення його з цивільним позовом до суду. Представник третьої особи - відділ Держгеокадастру Арцизького району Одеської області в судове засідання не зявився, належним чином неодноразово був повідомлений. Земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю, відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України, статтей 2, 5 Земельного кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку\~про задоволення позовних вимог\~з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно копії договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області від 21.10.1992 р., [PERSON] продав, а [PERSON] купив 16/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 703 кв.м., за адресою: вул. Щорса, буд. №26 в м. Арциз Одеської області (а. с. 6, 7). На вказаній земельній ділянці площею 703 кв.м. розташований житловий будинок площею 50,90 кв. м. літ. «А», літня кухня літ. «Б», 3 сарая літ. «В», «Д», «Е», вбиральня «І», надвірні споруди - №І-3 (а. с. 6-10). Позивач зареєстрував своє право власності (договір купівлі-продажу на 16/25 частину домоволодіння) у бюро технічної інвентаризації (далі за текстом БТІ), реєстр №3527, реєстрова книга №2-195-240 від 27.11.1992 р., про що свідчить реєстраційний штамп (а. с. 7 з. б.). Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно до вимог ч. 1 ст. 30 Земельного кодексу України (далі за текстом - ЗК України), при переході права власності на будівлю і споруду, разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених\~статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право\~\~користування земельною ділянкою без\~\~зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), на підставі ч. 1 ст. 377 ЦК України. На підставі рішення виконавчого комітету Арцизької міської ради народних депутатів №267 від 05.07.1994 р., позивачу додатково надана розділена земельна ділянка за адресою: вул. Щорса, буд. №24 в м. Арциз Одеської області між гр. [PERSON] (позивачем по справі) і [PERSON], у розмірі 354 кв.м. в постійне користування під город (а. с. 12, 13). Відповідно до копії витягу з рішення виконкому Арцизької міської ради народних депутатів №434 від 31.12.1997 р., [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0.0874 га, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: вул. Щорса, буд. №26/2 в м. Арциз Одеської області. Вказаний житловий будинок належить позивачу на підставі договору купівлі- продажу від 21.10.1992 р. (а. с. 11). При вивченні письмових доказів (копій матеріалів справи, обрисів із інвентарної справи на домоволодіння по вулиці Щорса, буд. №26 в м. Арцизі Одеської області, схеми встановлення в натурі меж земельної ділянки від 08.06.2011 р.) судом встановлено, що зазначені в документах адреси: вул. Щорса, буд. №26 в м. Арциз Одеської області; вул. Щорса, буд. №26/2 в м. Арциз Одеської області; [ADDRESS] є тотожніми, мова йде про одне й теж домоволодіння, яке належить на праві приватної власності [PERSON], позивачу по справі. Відповідно до розпорядження №14 від 19.02.2016 р. Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області «Про перейменування вулиць та провулків», «вулиця Щорса» перейменована на «вулицю Аккерманську», «вулиця Калініна перейменована на «вулицю Одеська». Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У травні, червні 2011 року позивач неодноразово звертався до органу місцевого самоврядування із письмовими заявами щодо реагування на незаконе будівництво на його земельній ділянці гаражу, просив створити компетентну комісію та вирішити питання по даному факту (а. с. 14, 15). Але, вже у липні 2011 року, Арцизька міська рада Одеської області прийняла оспорюване рішення №214-VI від 28.07.2011 р., яким надала гр. [PERSON] (третя особа по справі) безкоштовно в приватну власність земельну ділянку, площею 0.0693 га по вул. Калініна, №21 в м. Арцизі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а. с. 16, 17). Дані обставини порушили право власності суміжного землевласника [PERSON], за рахунок розширення меж земельної ділянки [PERSON] Тільки, післі прийнятя оспорюваного позивачем рішення органу місцевого самоврядування, в восені від 30.09.2011 р. за вихідним номером 1486, [PERSON] отримав відповідь, зі змісту якої вбачається, що Арцизькою міською радою Одеської області зафіксовано факт самовільного захвату суміжною сусідкою [PERSON] (за адресою: вул. Калініна, буд. №21 м. Арциз Одеської області) земельної ділянки позивача [PERSON] (за адресою: вул. Щорса, буд. №26 в м. Арциз Одеської області) та факт самовільного будівництва гаражу (а. с. 20). 03.04.2012 р. позивач звернувся до акредитованого спеціаліста ФОП [PERSON] із заявою щодо виготовлення технічної документації із землеустрою про складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Щорса, №26/2 в м. Арциз на території Арцизької міської ради Одеської області (а. с. 28, 32). Відповідно до висновків технічної документації, на місцевості проведено польові вимірювання меж земельної ділянки наданої у власність на території міста Арциз Одеської області громадянину [PERSON], за адресою: вул. Щорса, буд. №26/2, загальною площею 0.0920 га, у тому числі: під забудовою 0.0596 га, під рілля 0.0324 га. Згідно акту від 04.04.2012 р., інженером землевпорядником за участю власника [PERSON] проведено кадастрові зйомки про фактичне встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки, яка склала загальну площю 0.0920 га. Межі ділянки закріплені знаками. Претензії при встановлені меж не заявлені. Розміри, місце розташування ділянки і її межі показані на плані, що додається. Межові знаки прийнятті [PERSON] на зберігання (а. с. 25-31). Судом встановлено, що при прийнятті органом місцевого самоврядування рішення №267 від 05.07.1994 р. про передачу земельної ділянки під город [PERSON] у розмірі 354 кв.м.; рішення №434 від 31.12.1997 р. про передачу [PERSON] безкоштовно в приватну власність земельну ділянку, загальною площею 874 кв.м., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: вул. Щорса, буд. №26/2 в м. Арциз Одеської області - виявлені неточності у вимірюванні меж земельних ділянок. На підставі зазначених рішень, позивачу надані у власність земельні ділянки загальною площею (354 кв.м.+874 кв.м.)=1\~228 кв.м., однак при проведені фактичних замірів (кадастрової зйомки) акредитованим спеціалістом від 04.04.2012 р., земельна ділянка [PERSON] склала загальну площу 920 кв.м. З метою досудового врегулювання спору, 10.12.2012 р. позивач звернувся до органу прокуратури Арцизького району Одеської області, відділу Держземагенства в Арцизькому районі Одеської області, до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області із заявами про перевірку законності оспарюваного державного акту, виданого 20.08.2012 р. на земельну ділянку гр. [PERSON] по вулиці Калініна, буд. №21 у м. Арцизі Одеської області, площею 0.0693 га. Згідно відповіді №11-11/13/238 від 17.01.2013 р. Державної інспекції сільського господарства в Одеській області позивачу розяснено, що [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №785565, на підставі рішення Арцизької міської ради №214-VI, прийняте від 28.07.2011 р. (а.с. 19). Відповіді від органів прокуратури, від відділу Держземагенства в Арцизькому районі Одеської області, на адресу позивача, до теперішнього часу не надходили. Суд критично оцінює заперечення представника третьої особи [PERSON] [PERSON] стосовно того, що у [PERSON] виникло право на земельну ділянку площею 0.0693 га по вул. Калініна, №21 в м. Арцизі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд з моменту отримання нею державного акту та його державної реєстрації, відповідно до частини першої статті 125, частини першої статті 126 ЗК України. Відповідно до хронологічних даних щодо набуття права власності на земельну ділянку по домоволодінню по вул. Калініна, №21 в м. Арциз Одеської області судом встановлено наступне. Згідно з копією рішення виконкому Арцизької міської ради №20 від 15.02.1974 р. «Про відвід земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку», відведена земельна ділянка під будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON] за адресою: вул. Калініна, №21 в м. Арциз, загальною площею 425 кв.м. (а. с. 22). Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Арцизької міської ради народних депутатів №8 від 20.01.1983 р., дозволено дорізку земельної ділянки гр. [PERSON], за адресою: вул. Калініна, №21 в м. Арциз, площею 85 кв.м., вільну від забудови до відповідної ділянки з південної сторони впродовж всієї ділянки. Також в рішенні зазначено про необхідність оформити технічну документацію в Арцизькому техбюро у справах будівництва та архітектури при райвиконкомі (а. с. 23). Згідно копії договору даруваня, посвідченого приватним нотаріусом Арцизького районного нотаріального округу Одеської області від 05.11.2004 р., [PERSON] безоплатно подарував [PERSON] житловий будинок №21, розташований по вулиці Калініна в м. Арцизі Одеської області. Як зазначено у договорі, житловий будинок розташований на земельній ділянці 480 кв.м. Рішенням Арцизької міської ради Одеської області №214-VI від 28.07.2011 р., надано гр. [PERSON] (третя особа по справі) безкоштовно в приватну власність земельна ділянка, площею 0.0693 га (693 кв.м.) по вул. Калініна, №21 в м. Арцизі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а. с. 16, 17). На підставі рішення №214-VI від 28.07.2011 р. Арцизької міської ради, третя особа у справі - [PERSON] виготовила технічну документацію на земельну ділянку, розташовану за адресою: вул. Калініна, №21 м. Арциз Одеської області та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку під №512040001201778, від 20.08.2012 р. (а. с.18). Проте, як зазначив в судовому засіданні позивач та його представник, при затверджені технічної документації з метою отримання державного акту на землю гр. [PERSON] не погоджувала межі земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Про дані обставини також свідчить заява сусідей, які є суміжними землевласниками та землекористувачами із земельною ділянкою гр. [PERSON], що розташована за адресою: вул. Калініна, №21 м. Арциз Одеської області (а. с. 24). При проведені арифметичного підсумку, судом виявлені розбіжності в сторону збільшення щодо визначення загальної площі земельної ділянки, яка надана у власність третій особі - [PERSON], для обслуговування домоволодіння по вулиці Калініна, №21 в м. Арцизі Одеської області. Проте, ці обставини не є предметом спору по даній цивільній справі і не підлягають правовому аналізу судом. Верховний суд України у правовій позиції у справі №6-93цс13 від 23.10.2013 р. зазначив наступне: «Статтями 116, 118 ЗК України\~визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України». Суд вважає, що орган місцевого самоврядування порушив право власності позивача шляхом зменшення розміру його земельної ділянки, яка належить [PERSON], надавши оскаржуваним рішенням №214-VI від 28.07.2011 р. гр. [PERSON] (третя особа по справі) безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0.0693 га по вул. Калініна, №21 в м. Арцизі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за рахунок суміжного землевласника (землекористувача) [PERSON] Згідно до частини третьої статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Завдяки спірному рішенню №214-VI від 28.07.2011 р.,прийнятому Арцизькою міською радою Одеської області, відбулося накладення меж земельної ділянки віділеної позивачу на підставі рішення виконкому Арцизької міської ради народних депутатів №434 від 31.12.1997 р. та переданої [PERSON] безкоштовно в приватну власність, загальною площею 0.0874 га, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: вул. Аккерманська (колишня Щорса), буд. №26/2 в м. Арциз Одеської області. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 1 ст. 155 ЗК України\~визначено, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Отже, зазначене вище переконує суд у тому, що ухвалюючи оскаржуване рішення, відповідач діяв не в спосіб та не в порядку, визначеному Конституцією України, Законами України, а відтак, наслідком такого рішення органу місцевого самоврядування є порушення права власності позивача на землю. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції слід оцінювати три критерії на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Статтею 393 ЦК України\~визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно пунктів 3, 4, 5, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Розглядаючи даний спір, суд керується розясненнями, викладеними в Постанові Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 р., а саме: суди мають захищати права всіх субєктів права власності на землю та на господарювання на ній при вирішенні земельних спорів (п. 1); судам (підсудні) справи за заявами, зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками (ч. 2 п. 2); згідно зі ст. 158 ЗК України\~суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів (п. 4). Відповідно до ст. 21 ЦК України,\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Оскільки, суд скасовує рішення Арцизької міської ради Одеської області №214-VI від 28.07.2011 р. «Про надання гр. [PERSON] безкоштовно в приватну власність земельної ділянки по вулиці Калініна, №21 м. Арциз для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», тому вважає необхідним визнати недійсним державний акт про право власності [PERSON] на земельну ділянку по вулиці Одеська (колишня Калініна), №21 для будівництва і обслуговування житлого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0693 га, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власноті на землю за №512040001201778 . При цьому підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичних осіб, підприємства чи організації. Відповідно до ч. 1 ст. 4, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України\~є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному звязку у їх сукупності. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування,

Outcome: approved