Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

16 липня 2018 року, позивач [PERSON], представник позивача - [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02 листопада 1999 року було укладено шлюб між нею та [PERSON], який було зареєстровано виконкомом Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №08. Від вказаного шлюбу мають повнолітню дочку: [PERSON], [INFO] та двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, в сім'ї склалась психологічна несумісність, яка призводила до постійних сварок. Шлюбні відносини фактично припинились з початку 2015 року. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, так як між ними втрачено почуття поваги та любові. На теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Після розірвання шлюбу, діти будуть проживати з позивачем [PERSON] Тому позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 02 листопада 1999 року виконкомом Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №08 Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, через канцелярію суду від них надійшли заяви в яких вони просять суд розглядати справу у їх відсутність, позивач [PERSON] позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02 листопада 1999 року виконкомом Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №08, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 02 листопада 1999 року виконкомом Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Від спільного життя мають повнолітню дочку: [PERSON], [INFO] та двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], (а/з №11 від 11.10.2004 року, складений виконкомом Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області) дочку - [PERSON], [INFO], (а/з №04 від 12.05.2008 року, складений виконкомом Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області) На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини з початку 2015 року, і однією сім'єю на даний час не проживають, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved