Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

16 серпня 2019 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . В цій же квартирі зареєстровано відповідача [PERSON] , який у вказаній квартирі не мешкає. Реєстрація відповідача порушує права позивача як власника квартири, в зв`язку з чим вона просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 30 серпня 2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в засідання, призначені на 22 жовтня 2019 р., 20 листопада 2019 р. не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України проводить заочний розгляд справи, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими позивачем документами встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 березня 1999 р. серія ААР № [NUMBER] , виданого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Задачиною Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-271 (а.с.10) У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровано також відповідача [PERSON] , який у спірній квартирі не проживає, починаючи з 2014 р. у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації, Саратовської області, місто Саратов. Позивач в інтересах сина [PERSON] зверталася до начальника відділу реєстрації фізичних осіб по Комунарському району управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою 1221-3/04-20 від 24 травня 2019 р. про зняття з реєстрації місця проживання останнього, однак 24 травня 2019 р. їй відмовлено, оскільки не додала необхідні документи. (а.с.13-14) Особисто прибути за місцем реєстрації для усунення підстав відмови в знятті його з реєстрації відповідач не має можливості. Відповідно до ч.2 ст. 405 ст. ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач, будучи членами сім`ї власника квартири не мешкає в ній понад встановленого законодавством строку, суд вважає за необхідно визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому\~суд приймає\~уваги,\~що відповідно\~до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~зняття \~з \~реєстрації \~місця проживання\~особи здійснюється\~на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved