Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

15 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ №97-К від 01 квітня 2016 року про звільнення його з посади виконуючого обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на посаді виконуючого обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго»; стягнути з ПАТ «Чернігівобленерго» на користь його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9405.81 грн. та у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що він з 28 листопада 2014 року працював виконуючим обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго». 01 квітня 2016 року його було звільнено з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором. Згідно п. 10.14.31 Статуту товариства до виключної компетенції Наглядової ради належить погодження за поданням Правління кандидатур на посади керівників залежних юридичних та відокремлених підрозділів (їх призначення та звільнення, за виключенням звільнення за власним бажанням), визначення умов оплати їх праці. Згідно з п 11.16.26 Статуту товариства, голова правління та фінансовий директор сумісно видають накази та розпорядження. В порушення вимог Статуту товариства, наказ про його звільнення №97-К від 01 квітня 2016 року підписаний лише головою правління, а підпис фінансового директора відсутній; питання щодо його звільнення не погоджувалося з Наглядовою радою товариства. За час роботи виконуючим обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго», він належним чином виконував трудові обов»язки. В порушення приписів ст.. 43 КЗпП України звільнення проведене без попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Такі дії відповідача спричинили моральні страждання, які він, позивач, оцінює в 10 000 грн. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 08 червня 2016 року позовні вимоги задоволені частково: визнано незаконним та скасовано наказ № 97-К від 01 квітня 2016 року про звільнення [PERSON] з посади виконуючого обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго»; поновлено [PERSON] на посаді виконуючого обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго»; стягнуто з ПАТ «Чернігівобленерго» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі С.І. 43 172 грн. 32 коп. та у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. В апеляційній скарзі ПАТ «Чернігівобленерго» просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що призначення [PERSON] на посаду виконуючого обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» з Наглядовою радою Товариства не погоджувалось, а отже правових підстав для погодження звільнення позивача з займаної посади не потребує погодження з Наглядовою радою Товариства. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що відповідно до п.1.2. Посадової інструкції директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» призначення та звільнення директора відокремленого підрозділу здійснює Голова Правління Компанії. Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що звільнення позивача відбулося без згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, але суд не запитував згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення працівника. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] з 28 листопада 2014 року працював виконуючим обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго». Наказом ПАТ «Чернігівобленерго» № 380 від 29 жовтня 2015 року за порушення трудової дисципліни позивачу була оголошена догана. Наказом ПАТ «Чернігівобленерго» № 97-К від 01 квітня 2016 року позивач був звільнений з роботи на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв»язку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором. Частково задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції дійшов висновку, що в порушення статуту товариства звільнення позивача відбулося без погодження з Наглядовою радою товариства, а наказ про звільнення підписаний лише головою правління; в порушення приписів законодавства звільнення позивача проведене без згоди виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації; неправомірні дії відповідача спричинили позивачу моральні страждання. Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Відповідно до п. 10.14.31 Статуту ПАТ «Чернігівобленерго», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів від 18 квітня 2011 року, до виключної компетенції Наглядової ради товариства належить погодження за поданням Правління кандидатур на посади керівників залежних юридичних осіб та відокремлених підрозділів ( їх призначення та звільнення), визначення умов їх праці. Відповідно до п. 11.16.26 Статуту ПАТ «Чернігівобленерго», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів від 18 квітня 2011 року, Голова правління сумісно з фінансовим директором, видає накази та розпорядження. Як вбачається з матеріалів справи, наказом ПАТ «Чернігівобленерго» № 534-к від 28 листопада 2014 року позивача було переведено виконуючим обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго»; даний наказ підписаний головою правління та фінансовим директором ( а.с. 8) Як вбачається з матеріалів справи, наказом ПАТ «Чернігівобленерго» № 190-к від 27 березня 2015 року позивачу, як виконуючому обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго», було продовжено строк трудового договору по 01 вересня 2015 року; даний наказ підписаний головою правління та фінансовим директором ( а.с. 7). В ході розгляду справи сторонами не оспорювалось, що звільнення позивача, в порядку передбаченому статутом товариства, з Наглядовою радою товариства не погоджувалось. Наказ ПАТ «Чернігівобленерго» № 97-К від 01 квітня 2016 року про звільнення позивача з роботи на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв»язку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього, підписаний лише головою правління. За таких обставин, апеляційний суд знаходить, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в порушення Статуту товариства та приписів трудового законодавства позивач був звільнений не уповноваженим органом. Посилання представників відповідача на те, що позивач не був керівником відокремленого підрозділу, а лише тимчасово виконуючим обов»язки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго», а тому його звільнення не потребувало погодження з Наглядовою радою товариства, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного. Позивач виконував обов»язки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго», іншої посади в товаристві не обіймав. Законодавство про працю не містить вказівки про можливість призначення на вакантну посаду особи лише тимчасово виконуючим обов»язки. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач за безстроковим трудовим договором обіймав посаду саме керівника відокремленого підрозділу ПАТ «Чернігівобленерго», а тому його звільнення на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв»язку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, потребувало погодження з Наглядовою радою товариства. Доводи апеляційної скарги про те, що призначення [PERSON] на посаду виконуючого обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» з Наглядовою радою Товариства не погоджувалось, а отже правових підстав для погодження звільнення позивача з займаної посади не потребує погодження з Наглядовою радою Товариства, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно зі статутом товариства до виключної компетенції Наглядової ради товариства належить погодження за поданням Правління питань щодо звільнення керівників відокремлених підрозділів. Та обставина, що призначення позивача на посаду керівника відокремленого підрозділу проведене без погодження з Наглядовою радою товариства не є підставою для звільнення особи з порушенням порядку, передбаченого статутними документами. Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до п.1.2. Посадової інструкції директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» призначення та звільнення директора відокремленого підрозділу здійснює Голова Правління Компанії, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вказана посадова інструкція затверджена головою ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» ще 01 грудня 2008 року, а статут товариства затверджений рішенням загальних зборів акціонерів від 18 квітня 2011 року і який вже передбачає, що Голова правління сумісно з фінансовим директором видає накази та розпорядження. Крім того, наказ ПАТ «Чернігівобленерго» № 534-к від 28 листопада 2014 року про переведення позивача виконуючим обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» та наказ ПАТ «Чернігівобленерго» № 190-к від 27 березня 2015 року про продовження позивачу, як виконуючому обовязки директора Південних високовольтних електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» строку трудового договору підписані головою правління та фінансовим директором. Доводи апеляційної скарги про те, що звільнення позивача відбулося без згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, але суд не запитував згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення працівника, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки за приписами ст.. 43-1 КЗпП України звільнення позивача, як керівника відокремленого підрозділу, допускається без такої згоди. Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні правових норм. Згідно з довідкою ПАТ «Чернігівобленерго» № 31/4100 від 23 серпня 2016 року за лютий та березень 2016 року середньоденна заробітна плата позивача складає 861 грн. 54 коп. З відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 квітня 2016 року по 08 червня 2016 року в сумі 38 769 грн. 30 коп. ( 861.54 грн. середньоденна заробітна плата Х 45 кількість робочих днів у зазначений період). Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення слід змінити як в чатсині мотивів часткового задоволення позовних вимог, так і в частині сум, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial