Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

15 липня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві покликається на ту обставину, що 09 серпня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис № 150. Від спільного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів. Відсутність спільних інтересів, почуттів один до одного призвели до постійної напруженості та сварок у сім`ї. Шлюбні стосунки між ними припинено. Вважає, що примирення та збереження сім`ї є неможливим. Просить шлюб, укладений 09 серпня 2009 року між нею та відповідачем, розірвати. Залишити їй прізвище, набуте у шлюбі - [PERSON] . Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 липня 2020 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі. 13 жовтня 2020 року ухвалою суду закінчено підготовче провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис № 150, що стверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] .. Від спільного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сторони разом не проживають, спільне сімейне життя у них не склалося, і обидва наполягають на розірванні шлюбу. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача, яка не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем та наполягає на його розірванні. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141-142 ЦПК України судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved