Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

16 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що вона народилася 31.10.1957 року в с. Володимирівка Софіївського району. Свою трудову діяльність вона розпочала в 1976 році в колгоспі ім. Карла Маркса, де їй виписали трудову книжку на ім'я «[PERSON], [INFO]» та завели розрахунково-платіжні відомості на отримання заробітної плати, але при написанні розрахунково-платіжних відомостей працівник відділу кадрів допустив неточність у написанні по батькові заявника і замість «[PERSON]», що є правильним, написав «[PERSON]», «[PERSON]». 28.11.1981 року заявник вийшла заміж та взяла прізвище чоловіка «[PERSON]». Працівники відділу кадрів колгоспу ім. Карла Маркса, на підставі свідоцтва про шлюб, внесли зміни до запису в трудовій книжці, але замість зміни прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]», дописали до її дівочого прізвища через дефіс прізвище по чоловікові. По цій причині при зверненні заявника до УПФУ в Софіївському районі працівники Фонду поставили під сумнів належність їй вказаних трудової книжки та розрахунково-платіжних відомостей. Заявник не зверталася до адміністрації колгоспу ім. Карла Маркса із проханням про внесення відповідних змін до трудової книжки та розрахунково-платіжних відомостей по тій причині, що неправильні записи в них не створювали їй ніяких незручностей і вона не надавала цьому факту ніякого правового значення. На сьогоднішній день колгосп ім. Карла Маркса, який було реорганізовано в КСП ім. Карла Маркса, а потім в СТОВ «Дніпро», ліквідовано, печатки знищено і внести зміни до записів у трудовій книжці та розрахунково-платіжних відомостей неможливо. Встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документа, а саме: трудової книжки колгоспника, виданої 10.04.1976 року адміністрацією колгоспу ім. Карла Маркса на ім'я заявника, а також факту того, що заявник і особа вказана у розрахунково-платіжних відомостях одна і таж особа потрібне заявнику для звернення до Пенсійного Фонду по справі щодо нарахування пенсії за віком, а тому заявник змушена звернутися до суду із даною заявою. Заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримує, на задоволенні заяви наполягає, просить розглянути справу за її відсутності про що надала відповідну заяву. Зацікавлена особа - Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі, проти заяви не заперечують, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали відповідну заяву. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяви заявника, заінтересованої особи, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Встановлення юридичного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє їй реалізувати своє право на отримання пенсії. Як встановлено в судовому засіданні, заявник народилася 31.10.1957 року в с. Володимирівка Софіївського району (а.с. 3). Свою трудову діяльність вона розпочала в 1976 році в колгоспі ім. Карла Маркса, де їй виписали трудову книжку на ім'я «[PERSON], [INFO]» (а.с. 4) та завели розрахунково-платіжні відомості на отримання заробітної плати, але при написанні розрахунково-платіжних відомостей працівник відділу кадрів допустив неточність у написанні по батькові заявника і замість «[PERSON]», що є правильним, написав «[PERSON]», «[PERSON]» (а.с. 8). 28.11.1981 року заявник вийшла заміж та взяла прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 5). Працівники відділу кадрів колгоспу ім. Карла Маркса, на підставі свідоцтва про шлюб, внесли зміни до запису в трудовій книжці, але замість зміни прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]», дописали до її дівочого прізвища через дефіс прізвище по чоловікові. По цій причині при зверненні заявника до УПФУ в Софіївському районі працівники Фонду поставили під сумнів належність їй вказаних трудової книжки та розрахунково-платіжних відомостей (а.с. 9). Заявник не зверталася до адміністрації колгоспу ім. Карла Маркса із проханням про внесення відповідних змін до трудової книжки та розрахунково-платіжних відомостей по тій причині, що неправильні записи в них не створювали їй ніяких незручностей і вона не надавала цьому факту ніякого правового значення. На сьогоднішній день колгосп ім. Карла Маркса, який було реорганізовано в КСП ім. Карла Маркса, а потім в СТОВ «Дніпро», ліквідовано, печатки знищено і внести зміни до записів у трудовій книжці та розрахунково-платіжних відомостей неможливо (а.с. 7). Той факт, що трудова книжка виписана на ім'я заявника, підтверджується паспортом заявника (а.с. 6); свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5). Той факт, що архівною довідкою № 204 від 26.05.2014 року дійсно підтверджується саме стаж роботи заявника підтверджується трудовою книжкою колгоспника [NUMBER], виданою на її ім'я 10.04.1976 року, в якій дані повністю співпадають з даними довідки (а.с. 4). Встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документа, а саме: трудової книжки колгоспника [NUMBER], виданої 10.04.1976 року адміністрацією колгоспу ім. Карла Маркса на ім'я заявника, а також факту того, що заявник і особа вказана у розрахунково-платіжних відомостях одна і таж особа потрібне заявнику для звернення до Пенсійного Фонду по справі щодо нарахування пенсії за віком. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів, що підтверджують, що заявник працювала у колгоспі ім. Карла Маркса Софіївського району і трудова книжка колгоспника [NUMBER] виписана адміністрацією колгоспу ім. Карла Маркса на ім'я «[PERSON]» належить заявнику, а розрахунково-платіжні відомості щодо нарахування заробітної плати за період з 1988 року по 1990 рік, з 1991 року по 1992 рік стосуються саме її, містять відомості про [PERSON]. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України до компетенції суду віднесене встановлення юридичного факту приналежності документа прізвище, ім'я та по батькові в якому не відповідає запису у свідоцтві про народження чи паспорті. Таким чином, суд немає підстав для сумніву, що вказані вище документи видані на ім'я заявника та, враховуючи, що описку в написанні прізвища та по батькові заявника наявну в трудовій книжці та розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати неможливо виправити іншим шляхом, і враховуючи наявність фактів підтверджуючих належність документів, важливість та необхідність для заявника визнання даного факту, суд вважає вимоги підлягаючими задоволенню. При зверненні заявника до суду з даною заявою нею було сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це передбачено чинним законодавством - сплачено 121,80 грн. судового збору, хоча Законом України «Про судовий збір» за розгляд цивільної справи даної категорії встановлено суму судового збору, яка складає 243,60 грн., оскільки заявником заявлено вимоги про встановлення двох фактів. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Так розмір судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати (п.п. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), а тому слід стягнути із заявника на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 121,80 грн. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved