Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

15 серпня 2016 року представник позивачки звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 12 грудня 2010 року помер її батько - [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого головою Угорницької сільської ради 05 грудня 2010 року за реєстром № 104 від імені [PERSON], вона є спадкоємцем на все спадкове майно після смерті батька. Крім того, вона відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Так як вона на день відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Угорницької сільської ради від 04 серпня 2016 року, то відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину і стала власником спадкового майна з дня відкриття спадщини. З метою оформлення спадщин6и вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору. 28 липня 2016 року державний нотаріус Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відповідно до п. 4.15 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 282/20595 від 22 лютого 2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, то для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу необхідно представити правовстановлюючий документ, а п.4.18 Глави 10 розділу II передбачає, що крім правовстановлюючого документу необхідно представити витяг з реєстру прав власності, за відсутності у спадкоємця необхідних документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення спору в судовому порядку. Оскільки вона прийняла спадщину, то просить суд визнати за нею право власності на майно колгоспного двору та спадкове майно після смерті батька [PERSON], який помер 12 грудня 2010 року, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Липова, 23 (старі номери 21-23) в с. Угорники, Коломийського району, Івано-Франківської області, загально площею 55,5 кв.м., житловою площею 21,3 кв.м. Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 12 грудня 2010 року помер [PERSON], про що 14 грудня 2010 року виконкомом Угорницької сільської ради складений відповідний актовий запис № 32, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-НМ № 123336 від 14 грудня 2010 року. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Липова, 23 (старі номери 21-23) в с. Угорники, Коломийського району, Івано-Франківської області. 05 грудня 2010 року [PERSON] залишив заповіт, яким все майно заповів [PERSON] Спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] , що підтверджується довідкою Угорницької сільської ради № 942 від 04.08.2016 року. Спадщину за законом в порядку ст. 1264 ЦК України прийняла також позивачка, подавши до нотаріальної контори 28 липня 2016 року заяву про прийняття спадщини. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON], вона звернулася до державного нотаріуса в Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності правовстановлюючого документу, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.07.2016 року. В Коломийському МБТІ 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Липова, 21-23 в с. Угорники, Коломийського району, зареєстрована за колгоспним двором, головою якого є [PERSON], друга половина з господарськими будівлями та спорудами зареєстрована за колгоспним двором, головою де є [PERSON]. Реєстрація проведена на підставі свідоцтв про право особистої власності на будинковолодіння, виданих 06 січня 1989 року виконкомом Коломийської районної ради, згідно яких власниками будинку по вул. Липова, 23-21 є колгоспні двори, головою якого є [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці. Однак будинок був один, проживали вони та вели спільне господарство разом, а тому господарства були об'єднані в одне і згідно запису в погосподарських книгах рахується будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Липова,23 в с. Угорники за [PERSON], який був голова колгоспного двору, що підтверджується довідкою Угорницької сільської ради від 04 серпня 2016 року. Зміни про об'єднання господарства в Коломийське МБТІ ні позивач, ні її батько не внесли. Відповідно до ч. 4 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом визнаються дійсними у разі відсутності державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло, законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А тому до набрання чинності ЦК України, 2003 року та Закону України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виникнення права власності на будинки, не залежало від державної реєстрації. На час коли обєднали господарства, не передбачена була державна реєстрація будинків в селі, так як відповідно до п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків і будинковолодінь в містах і селищах міського типу передбачав, що реєстрації в МБТІ не підлягали будинки, розташовані в селах. Правовстановлюючим документом в селі був запис в погосподарській книзі. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином правовстановлюючим документом батька є запис в погосподарській книзі. На час ліквідації колгоспних дворів, 01 липня 1990 року, згідно записів в погосподарській книзі було одне господарство під № 23, частки членів двору не виділялися. Без виділу частки одержати свідоцтво про право на спадщину неможливо, а виділити в даний час частку кожного члену двору в майні колгоспного двору неможливо, так як відповідно до ст. 346.ЦК України право власності припиняється у звязку із смертю. Відповідно до ст. 120 ЦК України, 1063 р. та розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності від 22 грудня 1995 року право на майно колгоспного двору мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право на частку в майні колгоспного двору, а такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брати участі своєю працею і коштами у ведені спільного господарства двору. Згідно довідки виконавчого комітету Угорницької сільської ради за № 942 від 04.08.2016 року станом на 01.07.1990 року у даному господарстві проживали та були зареєстровані голова сімї [PERSON], дружина [PERSON], дочка [PERSON] На день смерті [PERSON] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві [PERSON]О проживали троє осіб, то кожному із них належить по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Угорники, вул. Липова, 23 (старі номери 21-23), Коломийського району, Івано-Франківської області. [PERSON] померла 09 травня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва прро смерть серія 1-НМ № 109727 від 11 травня 2010 року, так і не виділивши своєї частки. Її частка в майні колгоспного двору перейшла спадкоємцям першої черги за законом та членам колгоспного двору [PERSON] та [PERSON]. Так як частки членів колгоспного двору рівні, то кожному належить по 1/2 частці даного будинковолодіння (частка майна колгоспного двору 1/3+1/6 частка після смерті матері=3/6=1/2). А тому 1/2 частка будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Липова, 23 в с. Угорники, Коломийського району, повинна позивачка успадкувати, а 1/2 частка належить позивачці як члену колгоспного двору. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки позивачка прийняла спадщину, а представник відповідача не заперечує проти позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на майно колгоспного двору та спадкове майно після смерті батька [PERSON], який помер 12 грудня 2010 року, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Липова, 23 (старі номери 21-23) в с. Угорники, Коломийського району, Івано-Франківської області, загально площею 55,5 кв.м., житловою площею 21,3 кв.м. Наведене стверджується: випикою з інвентаризаційних матеріалів /а.с.6/, довідкою Угорницької сільської ради № 942 від 04.08.2016 року /а.с.7/, копіями свідоцтв про право особистої власності на будинковолодіння від 06 січня 1989 року /а.с.8,9/, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.07.2016 р. /а.с.10/, копією заповіту /а.с.11/, копією свідоцтв про смерть /а.с.12-13/, копією свідоцтва про народження /а.с.14/, копією технічного паспорта /а.с.15-18/. На підставі ст.,ст. 16, 346, 347, 392, 1222, 1234, 1268 ЦК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності та

Outcome: approved