Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом в якому вимагає стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 11574 грн. та 810 грн. 3% річних, мотивуючи свою вимогу тим, що 19.07.2011р. він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 11500 грн., що підтверджується оригіналом розписки. Відповідач зобов'язувався повернути грошові кошти до 20.03.2012р., однак в зазначений термін і до моменту подання заяви повернув лише 2500 грн., а решту суми повертати відмовляється. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на поверненні йому суми боргу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку, про що на а.с. 19, 20 є розписки про вручення судової повістки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в справі можливо постановити заочне рішення, задовольнивши позовні вимоги повністю з таких міркувань. Встановлено, що 19.07.2011р. [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 11500 грн., які зобов'язався повернути до 20.03.2012р., про що написав розписку (а. с. 5). Однак не зважаючи на закінчення терміну виконання грошового зобов'язання, відповідач повернув позивачу лише частину суми в розмірі 2500 грн. Після неодноразових усних звернень 05.02.2015р. [PERSON] надіслав [PERSON] письмову вимогу про повернення грошових котів (а. с. 6-7), однак жодних дій щодо виконання грошового зобов'язання відповідачем вчинено не було. На момент подання позову сума боргу з урахуванням індексу інфляції 128,6% (довідка Головного управління статистики у Вінницькій області №11-44/99/796 від 04.03.2015р. а. с. 12) становить 11574 грн. Розмір 3% річних від простроченої суми становить 810 грн. Дані правовідносини регулюються: · ст. 1046 ЦК України, відповідно до якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей, або інших речей, визначених родовими ознаками; · ч.2 ст.1047 ЦК України, встановлено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; · ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; · ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); · ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки беззаперечно доведено, що між сторонами було укладено договір позики з кінцевим терміном повернення - 20.03.2012р., однак відповідач у встановлений строк суму боргу не повернув, то з метою захисту майнових прав позивача їх необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та витрати оплату довідки Управління статистики у Вінницькій області в розмірі 35 грн.

Outcome: approved