Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просила виділити їй в натурі 61/100 частину садибного (індивідуального) житлового будинку №6 по вулиці Пролетарська в м.Чугуєві та господарських будівель, встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за вказаною адресою та припинити право спільної сумісної власності, вказуючи, що вони не можуть досягти згоди у цьому питанні. 20 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, у якій просила: збільшити належну їй частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та прибудовами, що знаходяться по вул.Пролетарська 6 в м.Чугуєві; виділити їй в натурі відповідну частину; встановити порядок користування земельною ділянкою; припинити право спільної сумісної власності. Обґрунтовуючи вимоги, відповідач у зустрічній позовній заяві вказував, що попереднім співвласником [PERSON] за згодою іншого на той час співвласника [PERSON] власними силами та за власний рахунок виконано будівництво прибудови літ. «А2», тобто зроблено поліпшення житлового будинку, які не можна відокремити, однак домовленості між співвласниками про виділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки не досягнуто. 22 травня 2015 року [PERSON] померла. (а.с.76) Подані сторонами уточнені позовні заяви обумовлені заміною [PERSON] на її сина [PERSON], який прийняв спадщину до складу якої входить спірний будинок з господарськими будівлями. (т.1 а.с.86-87, 108-109, 110). Ухвалою Чугуївського міського суду від 29 січня 2016 року відповідача [PERSON] замінено на [PERSON], а ухвалою цього ж суду від 17 травня 2016 року позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] обєднані в одне провадження. В той же день суд розглянув справу. 18 травня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області постановив рішення, яким позов [PERSON] задовольнив повністю, зустрічний позов задовольнив частково, зазначивши в резолютивній частині рішення таке: «Виділити в натурі [PERSON] відповідно до перерозподілу часток на 62/100 частки садибного (індивідуального) житлового будинку № 6, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Пролетарська: в основній частині житлового будинку літ. «А-1» приміщення: «1-3» - житлова кімната; «1-4» - житлова кімната; літ. «А1» приміщення: «1-1» - коридор;\~ «1-2» - кухня;\~ з господарських будівель та споруд: літ. «В1» - погріб; літ. «Д» - літня кухня; літ. «д» - веранда; літ. «Е» - сарай; літ. «К1» - водопровід; та огорожа «№1» і хвіртка «№4». Виділити в натурі [PERSON] (правонаступнику [PERSON], яка померла 22.05.2015 року), відповідно до перерозподілу часток на 38/100 частки садибного (індивідуального) житлового будинку № 6, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Пролетарська: в основній частині житлового будинку літ. «А-1» приміщення: «2-2» -\~ житлова кімната; «2-3» - житлова кімната; «2-4» - житлова кімната; «2-5» - житлова кімната; «2-6» - комора; літ. «А2» приміщення: «2-1» - тамбур; «2-7» - кухня;\~ з господарських будівель та споруд: літ. «В» - погріб; літ. «Г» - вбиральня; літ. «Г1» - вбиральня; літ. «К» - водопровід; та хвіртка «№3» і огорожа «№5». Встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Пролетарська, буд. № 6, виділивши [PERSON] на 61/100 частини в користування земельну ділянку площею 880 кв.м, у тому числі під будівлями. Встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Пролетарська, буд. № 6, виділивши [PERSON] на 39/100 частини в користування земельну ділянку площею 563 кв.м, у тому числі під будівлями. Границя розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на ділянки:\~ - від лінії забудови по вул. Пролетарська, розділивши огорожу на відрізки з розмірами 12,30 м\~ і\~ 13,90 м, далі по прямій лінії, потім по лінії розділу житлового будинку, далі по прямій лінії довжиною 9,0 м, потім повернув направо по прямій лінії довжиною 12,80 м,\~ далі повернув наліво по прямій лінії довжиною 25,0 до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на відрізки з розмірами 19,0 м і 7,20 м. Зобовязати [PERSON] та [PERSON] провести демонтаж сараю літ. «Б». Стягнути [PERSON] на користь\~ [PERSON] грошову компенсацію\~ у розмірі 3404 (три тисячі чотириста чотири) грн. 00 коп. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 6, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Пролетарська. В частині виділення в натурі [PERSON]. сараїв літ. «Б» та «Б1» - відмовити.» (т.1 а.с.134-138) В апеляційній скарзі представник [PERSON] [PERSON] просить скасувати рішення суду від 18.05.2016 року, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник відповідача [PERSON] вказує, що суд помилково погодився з позовними вимогами [PERSON], які містили безпідставне вилучення з власності [PERSON] господарських будівель. При цьому висновки суду в частині задоволення позову [PERSON] ґрунтуються на припущеннях, а рішення в частині покладення на сторони обовязку здійснити демонтаж сараю літ. «Б», визначення порядку користування земельною ділянкою та про припинення права спільної сумісної власності не відповідає нормам закону, яким регулюються питання виникнення та припинення прав власності. В суді апеляційної інстанції [PERSON] та його представник [PERSON] апеляційну скаргу підтримали і просили задовольнити, посилаючись на викладені в апеляційній скарзі доводи та надані ними нові докази, а представники [PERSON] просили рішення суду залишити без змін, вважаючи доводи відповідача та надані нові докази такими, що не впливають на правильність вирішення справи судом першої інстанції. [PERSON] в судове засідання не зявилася, причину неявки не повідомила. Третя особа - КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» в адресованих апеляційному суду листах просило розглядати справу без їх участі, вважаючи, що права та інтереси підприємства у цій справі не зачіпаються. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав. Судом встановлено, а сторонам та іншими особами не заперечується, що [PERSON] і [PERSON] належить на праві спільної часткової власності житловий будинок з будівлями господарського призначення, розташованими за адресою м.Чугуїв Харківської області, вул.Пролетарська 6. [PERSON] право спільної часткової власності набула на підставі договору дарування, укладеного 02.12.1989 року, згідно умов якого [PERSON], яка мешкала в спірному будинку, подарувала належні їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради 09.11.1989 року, а [PERSON], яка на той час проживала [INFO], прийняла 61/100 частин житлового будинку жилою площею 49,3 м.кв. з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих по вулиці Пролетарська 6 в м.Чугуєві (т.1 а.с.8-9). [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом 22.03.2016 року, набув права власності на 39/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул..Пролетарська 6 в м.Чугуєві в в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 22.05.2015р., якій це майно належало на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.03.2011р. Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області та зареєстрованого 14.05.2011 року у ПК «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації». (т.1 а.с.110). Ухвалюючи рішення про задоволення позову [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що нею та її представником доведено ті обставини, на які вони посилалися як на підставу позовних вимог, та що її право підлягає захисту у визначений нею спосіб. З таким рішенням суду погодитися не можна у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Уразі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Даних про укладення співвласниками посвідченого нотаріусом договору про поділ житлового будинку з надвірними будівлями суду не надано і сторони на наявність такого договору не посилаються. Зі змісту позовних заяви та наданих сторонами копій рішення виконкому Чугуївської міської ради №176/1 від 24.10.1989р. доказів вбачається лише те, що за зверненням попередніх співвласників [PERSON], якій належало 3/8 частки, і [PERSON], якій належало 5/8 часток в спільній частковій власності на будинок і надвірні будівлі, та матеріалів про прийняття в експлуатацію здійсненої [PERSON] прибудови перерозподілено ідеальні частки у спільній частковій власності і вирішено, що частка [PERSON] становить 61/100, а [PERSON] 39/100. Вказане рішення співвласники не оспорили. Згідно ч.2 ст.120 Земельного кодексу України (ЗК України) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і у тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною 4 ст.120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі, споруди. В основу рішення про задоволення позову [PERSON] суд поклав надану позивачем копію «Акта обстеження нежитлової будівлі сараю в м.Чугуєві, вул.Протерська,6», за змістом якого комісія у складі начальника відділу комунальної власності та земельних відносин Чугуївської міської ради [PERSON], головного архітектора [PERSON] та начальника КП «Чугуївське МБТІ» [PERSON] обстежили нежитлову будівлю сараю, яка належить [PERSON] та дійшли до висновку рекомендувати його демонтаж у звязку з неможливістю подальшого використання за функціональним призначенням та недоцільністю проведення капітального ремонту (а.с.13) та висновок судової будівельної експертизи №494/8340/8341 від 31.08.2015 року, в якій при визначенні обсягу та вартості житлового будинку і надвірних будівель, порядку користування земельною ділянкою та визначення розміру компенсації, яка підлягала виплаті одній із сторін у звязку з відступленням від ідеальної частки, експерт, виходячи зі змісту ухвали суду про призначення експертизи та наданих для дослідження матеріалів, виходив з того, що сарай літ. «Б-1» знесений, а сарай літ. «Б» знаходиться у «ветхому» стані. (т.1 а.с.52-67). При визначенні порядку користування земельної ділянки співвласниками експерт на вирішення суду запропонував два варіанти в кожному з яких границя розподілу земельних ділянок проходить через приміщення сараїв літ. «Б», «б-1» і льох літ. «В», які у висновку судової будівельної експертизи №494/8340/8341 експертом взагалі не приймаються до уваги як існуючі з посиланням на зазначений вище «Акт обстеження нежитлової будівлі сараю в м.Чугуєві, вул.Протерська,6». Однак такі висновки не відповідають обставинам справи і нормам закону, якими передбачено порядок і підстави виникнення та припинення права власності. Як зазначив в судовому засіданні [PERSON], його мати [PERSON] користувалася, а після її смерті і він користується сараєм літ. «Б», «б-1», а також льохом літ. «В», який знаходиться в цьому сараї, в якому ними зберігаються консервації та інші продукти харчування. Дійсно, приміщення сараю знаходиться в занедбаному стані, потребує ремонту, що обумовлено складним матеріальним станом та станом здоровя матері, оформлення після її смерті права на спадщину однак здійснювати його демонтаж, як це зазначив суд у своєму рішенні його мати, як попередній співвласник, не мала і він також не має, оскільки використовує за призначенням. Колегія суддів погоджується з цими доводами відповідача [PERSON], оскільки вказані ним обставини підтверджуються письмовими доказами, які малися у справі на час ухвалення рішення судом першої інстанції, а також наданими суду апеляційної інстанції доказами, про витребування яких просив представник суд першої інстанції, але судом залишені без уваги, та які мають значення для правильного вирішення справи. Так, з наданих суду сторонами позовних заяв та доданих до них правовстановлюючих документів (договір дарування, примірники технічного паспорту та плану земельної ділянки, рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради №176/1 від 24.10.1989 року про перерозподіл ідеальних часток на будинок та переоформлення правовстановлюючих документів, матеріалів інвентарної справи) вбачається, що попередні співвласники [PERSON] та [PERSON] визначили в натурі склад жилих і нежилих приміщень у відповідності до частки кожного у спільній частковій власності, а також порядок користування земельною ділянкою, згідно яких кожному із співвласників визначено житлові та нежитлові приміщення в житловому будинку «літ.А-1», прибудовах літ. «А1», літ. «А2», літній кухні літ. «Д», а також інші господарські споруди. При цьому кожний з них фактично мав і має льох у користування та володінні, які розташовані таким чином: погріб (льох) літ. «В1» в літній кухні літ. «Д» - на частині, яку займає і користується позивач [PERSON], а погріб (льох) літ. «В» в сараї літ. «Б» - на тій частині, якою користується відповідач [PERSON] Оскарженим рішенням суд безпідставно, порушуючи засади рівності прав громадян у володінні, користуванні та розпорядженні належною їм приватною власністю зобовязав [PERSON] і [PERSON] демонтувати сарай літ. «Б», обумовлюючи таким чином можливість задоволення вимог [PERSON] про встановлення порядку користування землею з розміщенням границі (межі) виділених у користування змелених ділянок безпосередньо через сарай літ.«Б», яким, згідно домовленості попередніх співвласників, користувалася [PERSON] і яким нині користується [PERSON] Також поза увагою суду залишилась і та обставина, що чинним законодавством працівники виконкому та комунального підприємства «Чугуївське МБТІ», зазначеним у складеному за відсутністю іншого співвласника Акті від 04.11.2014 року, не уповноважені на прийняття рішень про можливість використання за призначенням, про доцільність чи недоцільність ремонту, про демонтаж сараю, який знаходиться у приватній власності фізичних осіб. Згода на це [PERSON], яка вказаним сараєм та розташованим в ньому льохом не користується, вирішального значення не має. Крім того, поза увагою суду залишилось не вирішене питання про те, хто саме із співвласників і яким чином має виконувати рішення про демонтаж сараю літ.«Б», а також яким чином, у разі такого визначення порядку користування земельними ділянками, [PERSON] зможе користуватися погребом (льохом) літ.«В», зважуючи його розташування в сараї, який суд визнав за необхідне демонтувати. З наданої суду інвентарної справи на житловий будинок №6 по вул.Давній вал (колишня Пролетарська) Чугуєва, вбачається, що при формуванні документів вказаної справи на аркуші 210 знаходиться «Зведений акт вартості будинків, господарських будівель та споруд», згідно якого станом на 22.05.2015 року, тобто в період проведення призначеної судом будівельно-технічної експертизи за висновком якої сарай літ.«Б» необхідно демонтувати як неприродний для експлуатації, фахівцями КП «Чугуївське МБТІ» до складу господарських будівель спірного домоволодіння ввійшли також і сарай літ.«Б» вартістю 3108 грн. і розташований в ньому погріб (льох) літ. «В1» вартістю 2198 грн. В резолютивній частині висновку судової будівельної експертизи №494/8340/8341 зазначено, що виділити в натурі [PERSON], відповідно до вимог нормативно-правових актів, 61/100 частку садибного (індивідуального) житлового будинку по вул. Пролетарська 6 в м. Чугуєві не надається можливим з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, однак дослідницька частині не містить вмотивованого викладення причин, які унеможливлюють здійснення виділу без відступлення ідеальних часток. Крім того, сторонами у справі не надано суду належних доказів, про розмір земельної ділянки на якій розташований належний їм житловий будинок. Так, згідно наданого позивачем [PERSON] договору дарування від 02.12.1989р., на підставі якого вона набула права на 61/100 частин спірний житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці держфонду розміром 1320 м.кв., а експерт при наданні висновку судової будівельно-технічної експертизи посилався на розмір земельної ділянки 1443 кв.м., вказаних, начебто, в технічному паспорті, тоді як в матеріалах справи, які судом надавалися йому у передбаченому законом порядку для дослідження відсутній такий доказ. Чугуївська міська рада, на території якої знаходить житловий будинок і земельна ділянка, якою користуються співвласники будинку №6 по вул. Пролетарська 6 до участі у справі у відповідності до ч.2 ст.35 та ст.36 ЦПК України не залучена, хоча судове рішення в частині обсягу земельної ділянки, яка визначається такою, що надається сторонам в користування, може вплинути на її права і обовязки. Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні питання про поділ житлового будинку та надвірних будівель також потягли за собою і неправильне вирішення позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою. З метою усунення допущених судом першої інстанції неповноти зясування обставин, що мають значення для справи, судом апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, сторонам було розяснено сутність здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, однак сторони та їх представники не побажали заявляти відповідні клопотання та зазначили, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення апеляційним судом відповідного судового рішення, зміст якого у кожної із сторін діаметрально протилежний. Оскільки у висновках судової будівельної експертизи №494/8340/8341 від 31.08.2015 року експертом надано лише два варіанти поділу спільної часткової власності сторін та два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою з якими погодитися неможливо з вказаних вище підстав, а нових інших належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про обставини, на які сторони посилаються, ними не надано, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення в частині задоволення позовних вимог [PERSON] і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] за недоведеністю. Ухвалення нового рішення апеляційним судом не перешкоджає сторонам поділити в натурі майно, що знаходиться у їх спільній частковій власності у відповідності до вимог ст.367 ЦК України, а також не є перешкодою для їх звернутися до суду, відповідно до ст.3 ЦПК України, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав у порядку, встановленому цим Кодексом та з урахуванням необхідності усунення допущених у даній справі недоліків при визначенні кола осіб, чиї права і обовязки може зачіпати судове рішення, визначення обсягу і змісту доказів в залежності від обставин, на які будуть посилатися, як на підставу своїх вимог. До таких, зокрема, може відноситися і здійснені самочинно [PERSON] після надання висновку будівельної експертизи №494/8340/8341 від 31.08.2015 року перебудови та збільшення житлової площі, які, згідно даних інвентарної справи, узаконені після ухвалення рішення судом першої інстанції. Оскільки новим рішенням апеляційного суду у задоволенні позовів сторонам відмовлено, то підстави для відшкодування їм судових витрат відсутні.

Outcome: partial