overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

16 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 16.03.2008р. помер його батько, [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, яку він має намір успадкувати за заповітом. Протягом шести місяців він до нотаріальної контори не звернувся через відсутність його на території України, оскільки він перебував на заробітках у Російській Федерації, тому в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлого через пропуск вказаного строку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Спичинецької сільської ради [PERSON] телефонограмою повідомив суд, що не має можливості зявитися в судове засідання, просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин, тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

16 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 серпня 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 серпня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 30 серпня 2002 року, виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Солом'янського РУЮ у м. Києві (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що спору стосовно проживання сина у сторін немає. Судом встановлено, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

16 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 21.12.2007 року, Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4498. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними почати виникати непорозуміння, конфлікти, відповідач вчиняв насильство в сімї. Це призвело до того, що позивачка втратила почуття любові та поваги. З серпня 2014 року вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. В зв'язку з цим вона звернулася до суду. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.12.2007 р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4498 (а.с.5). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8-10). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства і вже з серпня 2014 року проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

16 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 серпня 2014 року уклала з відповідачем [PERSON] договір позики коштів в сумі 20000 грн. та 500 євро. На підтвердження отримання позики останній власноручно написав розписку, в якій зобов'язувався повернути борг до 31 грудня 2014 року. Умови вищевказаного договору відповідач не виконав, борг повернув лише частково, а саме 150 євро і 5000 грн. Після чого вона неодноразово зверталася до відповідача і крім обіцянок від останнього нічого не отримала. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку відмовляється сплатити їй різницю заборгованих коштів, тому за захистом своїх прав позивач звернулася до суду. Просить стягнути з відповідача в свою користь заборговані кошти за договором позики: 8548,40 грн., що еквівалентно 350 євро, 15000 грн., а всього 23548,40 грн. та 487,20 грн. судового збору, 500 грн. на правову допомогу, а всього 987,20 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить його задоволити (а.с. 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення (а.с. 18). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав для стягнення боргу, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики від 17 серпня 2014 року в розмірі 8548,40 грн., що еквівалентно 350 євро, 15000 грн., а всього 23548,40 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 500 грн. витрат на правову допомогу та 487,20 грн. судового збору, що підтверджується документально (а.с.1, 7-10).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

16 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 11.09.2010р. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яку спадкодавець при житті не зареєструвала в державному реєстрі після смерті [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк вона подала заяву до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 1,74 га, що розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Дзюньківської сільської ради [PERSON] телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розгляд справи провести у відсутності представника відповідача, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 11.09.2010р., відкрилась спадщина у виді Державного акту на право приватної власності на землю, яку спадкодавець при житті не зареєструвала в державному реєстрі після смерті [PERSON], [PERSON] як єдина спадкоємиця за законом має намір успадкувати спадщину, однак нотаріальною конторою їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності [PERSON] на земельну ділянку, то з метою захисту майнових прав позивачки необхідно визнати за нею право власності на Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серії І-ВН № 000810, виданий Дзюньківською сільською радою Погребищенського району Вінницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

16 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача. В позовній заяві вказала, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу цього майна від 28 березня 1997 року. В цьому будинку зареєстрований відповідач, який тривалий час в ньому не проживає і добровільно виписуватись не бажає, що перешкоджає їй в оформленні субсидії. Посилаючись на викладені обставини та порушення свого права, позивачка просила позбавити [PERSON] права користування житловим будинком. У судове засідання позивачка надала письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а справу просила розглянути без її участі в заочному порядку. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить квитанція про направлення повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини своєї неявки суду не сповістив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями від 28 березня 1997 року, посвідчений державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за номером 278 ( а. с. 6 ). Згідно довідки Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, в цьому житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] ( а. с. 9 ), який не проживає в будинку з 2008 року ( а. с. 10 ), оскільки шлюб між подружжям розірвано 18 листопада 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а. с. 11 ). У відповідності із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 48 Закону України «Про власність» передбачено, що власник майна може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою ), свідоцтва про смерть. За такого позов про позбавлення права користування житловим будинком підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

16 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася\~ \~ \~ до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи\~ повідомлений належним чином , про що свідчить довідка про доставку смс-повідомлення, заяв про розгляд справи за його\~ відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 15.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 951. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося через постійні конфлікти, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства,\~ у звязку із чим фактично припинилось у грудні 2014 року, спільного господарства\~ не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не предявлялись. Таким чином, \~ з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

16 жовтня 2015 року відповідач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. В позові вказує, що відповідач є батьком позивача [PERSON]. Після досягнення повноліття позивач продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Витрати позивача, повязані з навчанням, харчуванням та проживанням в м.Львів становлять приблизно 3300 щомісячно. В свою чергу відповідач ухиляється від надання позивачу матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, оскільки працює та отримує заробітну плату. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити з підстав, вказаних у позові. Також пояснив, що відповідач припинив надання йому матеріальної допомоги у вересні 2015 року, його мати [PERSON] надає йому матеріальну допомогу, він навчається на денному відділенні університету і проживає в м.Львів, де винаймає квартиру, не має змоги працювати, отримує стипендію приблизно 700 гривень щомісяця. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і дав наступні пояснення. Він працює, отримує заробітну плату, матеріальну допомогу позивачу припинив надавати, оскільки з нього утримуються аліменти на іншого сина [PERSON], [INFO], також він допомагає повнолітньому сину [PERSON], який навчається. Крім того, з його заробітку утримуються кошти на виплату компенсації майна за рішенням суду. Суд, дослідивши наявні в справі докази, заслухавши пояснення сторін та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

16 жовтня 2015 року в судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про призначення по цій справі судової авто-товарознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи, для встановлення розміру матеріальної шкоди та часу завдання пошкоджень автомобілю позивача. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України - для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Статтею 145 ЦПК України встановлені випадки обов'язкового призначення експертизи - а саме: 1. Призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Вказані обставини судом не встановлені, крім цього в матеріалах справи є висновок експертного авто-товарознавчого дослідження від 27 липня 2015 року яке було проведено за заявою позивача від 25 червня 2015 року, але суд ще не перейшов до розгляду справи по суті та не досліджував докази по справі, а тому це клопотання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

16 жовтня 2015 року до судді надійшло подання головного державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] про тимчасове обмеження боржника [PERSON] у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 3771 ЦПК України 1. Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. 2. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Державний виконавець не надав суду докази які підтверджують ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на них судовим рішенням, а тому подання не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

16 жовтня 2015 року до судді надійшло подання старшого державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] про примусове проникнення до житла боржника - в квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що в провадженні державного виконавця знаходиться провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 59 287,29 гривень, 592,88 гривень та 30 гривень на користь КС «Україна». Державним виконавцем для перевірки майнового стану боржника направлено повідомлення про надання доступу до приміщення за вказаною адресою, але встановлено відсутність мешканців у вказаній квартирі, а тому державний виконавець просить суд надати дозвіл напримусове проникнення до житла боржника. Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, приходить до наступного. Відповідно до ст. 376 ЦПК України - 1. Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. ( Частина перша статті 376 в редакції Закону N 3538-IV ( 3538-15 )від 15.03.2006 ) 2. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Державний виконавець просить суд надати дозвіл примусове проникнення до житла боржника з метою опису та арешту квартири. У відповідності до ч.1 ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканим. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право проводити огляд приміщень, у разі необхідності примусово відкривати їх у встановленому порядку. З цією метою він має право звернутися до суду з поданням про ухвалення відповідного судового рішення. Предметом такого подання є підстава примусового проникнення до житла фізичної особи: знаходження у неї майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб, або дитини, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). Як видно з подання державного виконавця він просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до квартири боржника з метою перевірки майнового стану та опису та арешту майна. Таким чином, суддя приходить до висновку про те, що державний виконавець має можливість у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» стягнути заборгованість з боржників без примусового проникнення до житла. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed