Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

15.04.2014р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до відділу освіти Погребищенської районної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, і стягнення добових та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з 15.08.1988р. вона працювала в Андрушівській восьмирічні школі та Плисківській загальноосвітній школі І - III ступенів Погребищенської районної ради Вінницької області на педагогічних посадах. Наказом відділу освіти Погребищенської РДА №4-К від 13.01.2014р. її було звільнено з посади вчителя Плисківської ЗОШ І - III ст. за власним бажанням, з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України. Розрахунок по заробітній платі в повному обсязі відповідач здійснив 10.02.2014р., тобто із затримкою в 28 днів. А належні позивачці до виплати добові по відрядженню з 14 по 25 жовтня 2013р. не виплачено дотепер. Фактичний розрахунок по заробітній платі відповідач здійснив 10.02.2014р. Середньомісячний заробіток позивачки складав 4615 грн. 33 коп., середньоденний заробіток складав 176 грн. 02 коп. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила. Просила стягнути з відповідача 3168 грн. 36 коп. середній заробіток під час затримки в 18 днів, 500 грн. моральної шкоди, 340 грн. добових за відрядження. Представники відповідача - Пізняк М.Й. та Петренко С.Б., кожен окремо проти позовних вимог заперечували, та пояснили, що будь - якої вини у затримці виплати розрахунку відділу освіти немає, будь-яких документів по оплаті відрядження [PERSON] до бухгалтерії не надавала, хоча і кошторисом відділу на оплату відряджень - не передбачено, просять в позові відмовити. Свідок [PERSON] повідомив, що на період подання заяви від [PERSON] він працював начальником відділу освіти Погребищенської РДА. 13.01.2014 року до нього звернулась [PERSON] із заявою про звільнення за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, в той же день він підписав наказ про її звільнення. Свідок [PERSON] повідомила, що 13.01.2014 року її як секретарю Відділу освіти Погребищенської РДА була надана заява [PERSON] про звільнення за власним бажанням, та було доручено розробити наказ про звільнення. Наказ був розроблений, і в той же день був представлений на підпис начальнику відділу освіти. Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків по справі, дослідивши докази, приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] до відділу освіти Погребищенської районної державної адміністрації підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивачка 15.08.1988 року була прийнята на посаду вчителя математики в Андрушівську восьмирічну школу. З 01.01.1991 року працювала в Плисківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Погребищенської районної ради Вінницької області (а.с. 5-7). Наказом відділу освіти Погребищенської РДА № 4-К від 13.01.2014 року її було звільнено з посади вчителя за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (а.с. 9). При звільненні остаточний розрахунок з позивачкою проведений не був, його було проведено 10.02.2014 року тобто із затримкою 18 днів, що підтверджується банківською випискою по рахунку (а.с. 11-12). Правовідносини які виникли, регулюються положеннями ст.116 КЗпП України, де зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року №13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», де зокрема зазначено: установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. В силу положень ст. 116 КЗпП України закінчення строку виплати заробітної плати не є початком перебігу зазначеного процесуального строку, якщо не оспорюється право на її одержання. Не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або , якщо в цей день він не був на роботі , наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. З січня 2014 року по травень 2014 року позивачка знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ у Погребищенському районі, де отримувала пенсію в сумі 7640 грн. 93 коп. (а.с. 62-63). Враховуючи те, що невиплата заробітної плати сталася з вини відповідача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, тобто з 14.01.2014 року по 10.02.2014 року. Оскільки, згідно довідки (а.с. 52) середньоденний заробіток [PERSON] становить 176 грн. 02 коп, а розрахунок виплачено із затримкою в 18 днів, то середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні становить (176 грн. 02 коп. х 18 днів = 3168 грн. 36 коп.). Разом з тим, згідно з довідкою Пенсійного фонду у Погребищенському районі (а.с. 62-63), [PERSON] в січні отримала пенсію - 964 грн. 53 коп. та в лютому місяці (5 днів) - 296 грн. 65 коп., (1661, 14 : 28 днів = 59,33; 59, 33 коп. х 5 днів = 296, 65), тому суд вважає, що сума отриманої пенсії, яку отримала позивачка у період затримки розрахунку, а саме - 1261 грн. 18 коп. з відповідача стягненню не підлягає. Тобто необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки - 1907 грн. 18 коп. середній заробіток за затримку при розрахунку. Також суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, щодо виплати добових та відшкодуванні моральної шкоди, так як відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається. Натомість жодної документації про перебування у відрядженні позивачкою надано не було, також вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. У відповідності до ст.ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial