Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

15 січня 2015 року ТОВ «ВНТ «ФОРУМ» звернулось до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 10445,91 гривень та понесені судові витрати в розмірі 243,60 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що 28 січня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «ВНТ «ФОРУМ» було укладено договір № 01009 з додатками № 1, № 2. Відповідно до п. 1.1 договору предметом договору є надання виконавцем послуг спрямованих на придбання замовником товару, зазначеного в додатку № 1 до договору на умовах програми діяльності ТОВ «ВНТ «ФОРУМ», а саме транспортний засіб на суму 50 000 гривень. Для забезпечення виконання умов договору та перерахування виконавцем зазначеної суми коштів та отримання товару замовником свідчить укладений 02 серпня 2010 року трьохсторонній попередній договір куплі-продажу № 01009-01031, предметом якого є зобов'язання постачальника (ТОВ ОПТІМА-ЛІЗИНГ) поставити (передати у власність) одержувачу товар (транспортний засіб), платнику (ТОВ «ВНТ «ФОРУМ») оплатити рахунок постачальника на товар, а одержувачу прийняти його. Про виконання сторонами своїх зобов'язань свідчить Акт прийому-передачі від 08 грудня 2010 року. Також, 03 серпня 2010 року між виконавцем та замовником підписано додаток № 3 до договору № 01009 від 28 січня 2010 року, про використання права на отримання товару. Так, згідно пункту 2.3 додатку № 3 до договору №01009 від 28 січня 2010 року заборгованість замовника перед виконавцем, яка підлягає поверненню на момент підписання додатку № 3 становила 31 337,73 гривень. Один загальний платіж становить 454,17 гривень. Станом на 27 липня 2014 року замовником не сплачено загальні платежі за 23 місяці на суму 10 445,91 гривень, чим порушено п.п. 2.1.1 п. 2.1 розділу 2 договору №01009 від 28 січня 2010 року та п. 4.2 статті 4 додатку № 2 до даного договору. 17 листопада 2014 року [PERSON], рекомендованим листом, було направлено вимогу № 6 від 17 листопада 2014 року про повернення заборгованості. На попередні вимоги, що направлялися поштою та телефонні переговори [PERSON] не відреагував. У зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом про примусове стягнення вказаної суми боргу з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, явку свого уповноваженого представника до суду не забезпечив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 28 січня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «ВНТ «ФОРУМ» було укладено договір № 01009. Відповідно до п. 1.1 договору предметом договору є надання виконавцем послуг спрямованих на придбання замовником товару, зазначеного в додатку № 1 до договору на умовах програми діяльності ТОВ «ВНТ «ФОРУМ». Відповідно до п. 2.1.1. умов даного договору замовник зобов'язується своєчасно, з 1 по 20 число кожного місяця виконувати обов'язок по сплаті загального платежу, який складається з чистого платежу та адміністративних витрат (а.с. 5). Також в матеріалах справи міститься додаток № 1 до договору від 28 січня 2010 року в якому зазначено, що графік платежів складає 120 місяців, найменування товару - транспортний засіб, вартість товару - 50000 гривень (а.с. 6). До того ж, в матеріалах справи містяться додатки № 2 про програму діяльності ТОВ «ВНТ «ФОРУМ» до договору від 28 січня 2010 року (а.с. 7-9) та № 3 про використання права на отримання товару до договору від 28 січня 2010 року (а.с. 12). Для забезпечення виконання умов договору та перерахування виконавцем зазначеної суми коштів та отримання товару замовником свідчить укладений 03 серпня 2010 року трьохсторонній попередній договір куплі-продажу № 01009-01031, предметом якого є зобов'язання постачальника (ТОВ ОПТІМА-ЛІЗИНГ) поставити (передати у власність) одержувачу товар (транспортний засіб), платнику (ТОВ «ВНТ «ФОРУМ») оплатити рахунок постачальника на товар, а одержувачу прийняти його (а.с. 13-15). 08 грудня 2010 року трьома сторонами було підписано акт прийому-передачі, що свідчить про виконання сторонами своїх зобов'язань. 20 жовтня 2014 року та 17 листопада 2014 року ТОВ «ВНТ «ФОРУМ» було направлено на адресу [PERSON] листи з вимогою про погашення суми заборгованості у розмірі 49958,26 гривень. Відповідно до наданого ТОВ «ВНТ «ФОРУМ» розрахунку суми заборгованості [PERSON], що виникла за договором № 19 від 28 січня 2010 року станом на 28 січня 2015 року становить 10445,91 гривень (а.с. 36). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ВНТ «Форум» до [PERSON] про повернення боргу. Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №01009 від 28 січня 2010 року, розмір якої станом на 28 січня 2015 року становить у розмірі 10445,91 гривень, яка до цього часу не погашена, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в повному обсязі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, про день, час та місце розгляду якої був повідомлений належним чином, заперечення на позовну заяву суду не надав, також не надав жодних доказів на підтвердження погашення заборгованості за договором, на спростування розміру грошового зобов'язання на загальну суму 10445,91 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Враховуючи часткове виконання боржником грошового зобов'язання за договором, що підтверджує факт визнання ним грошових зобов'язань, та з огляду на те, що в судовому порядку вищевказаний договір визнаний недійсним не був, з урахуванням презумпції правомірності правочину, укладеного з додержанням встановленої форми, закріпленої ст. 204 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача існуючої заборгованості є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню в повному обсязі (в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень, сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням № 905 від 17 листопада 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved