Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

17.04.2014 року позивач ПАТ «Концерн Хлібпром» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 198264,98грн., з яких 192000грн. основного боргу та 6264,98грн. - 3% річних. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 27.07.2012 року між ПАТ «Концерн Хлібпром» та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір щодо купівлі-продажу земельної ділянки. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до п.1 вказаного договору, відповідач зобов'язався продати земельну ділянку №24 площею 0,0877 га, що знаходиться у садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско» в урочищі Голоско м. Львова, надану для ведення садівництва за рахунок земель, що не надані у власність або користування, а позивач зобов'язався купити цю земельну ділянку за ціною 96000,00 грн. Згідно п.2 даного договору сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки до 01 березня 2013 року. На виконання взятих на себе згідно п.4 договору, позивач сплатив відповідачу 96000грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №2100000214 від 30.07.2012 року. Відповідач, в свою чергу, відповідно до ч.3 п.1 договору зобов'язався виготовити новий Державний акт на право власності на земельну ділянку, присвоїти її кадастровий номер а також подати інші необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки. Проте відповідачем станом на день подання позовної заяви не виготовлено державний акт на землю та не присвоєно кадастровий номер земельній ділянці, що унеможливлює укладення основного договору купівлі-продажу землі. На неодноразові звернення позивача, відповідач [PERSON] не надає жодної відповіді щодо строків виконання своїх зобов'язань. У відповідності до п.9 договору «якщо за невиконання договору винним є продавець, або він безпідставно відмовляється від продажу вищезгаданої земельної ділянки, то останній повинен повернути покупцю подвійну суму завдатку протягом п'яти днів з моменту відмови від договору, але не пізніше 06.03.2013року. Таким чином відповідач зобов'язаний був повернути позивачу 192000грн. у строк до 06.03.2013року, проте жодного повернення [PERSON] не здійснив. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, позивачем розраховано три проценти річних від простроченої суми, що становлять 6264,98грн. Таким чином загальна сума заборгованості становить 198264,98грн., а тому ПАТ «Концерн Хлібпром» вимушене звернутися до суду. Представник позивача Кравчук І.М. в судовому засіданні позов підтримала, надала суду аналогічні пояснення тим, які викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 27.07.2012 року між ПАТ «Концерн Хлібпром» та [PERSON] було укладено попередній договір, згідно якого сторони зобов'язуються до 01 березня 2013 року укласти Договір купівлі-продажу земельної ділянки («Основний договір»), за яким Продавець зобов'язується продати земельну ділянку №24 площею 0,0877 га, що знаходиться у садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско» в урочищі Голоско, надану для ведення садівництва за рахунок земель, що не надані у власність або користування, а Покупець купити цю земельну ділянку за ціною 96 000,00 грн. Вищевказана земельна ділянка належить Продавцеві на підставі ухвали Львівської міської ради №1699 від 26.07.2012 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки у садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско» в урочищі Голоско. Крім цього, відповідно до п.1 Попереднього договору, Продавець зобов'язується виготовити новий Державний акт на право власності на земельну ділянку, присвоїти її кадастровий номер, а також подати інші необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу цієї ж земельної ділянки. Згідно п.4 Попереднього договору, в забезпечення зобов'язання позивач ПАТ «Концерн Хлібпром» сплатило відповідачу грошові кошти в розмірі 96 000,00 грн., що становить повну вартість вищевказаної земельної ділянки. Судом встановлено, що до обумовленого в Попередньому договорі терміну відповідачем покладені на нього обов'язки виконані не були, а за таких обставин не представлялося можливим укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, а тому в судовому засіданні безспірно встановлено, що на час, визначений в Попередньому договорі, відповідачем не були підготовлені необхідні документи для укладення Основного договору купівлі-продажу земельної ділянки. Таким чином суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу земельної ділянки не укладений саме з вини продавця - відповідача по справі. У відповідності до п.9 договору, якщо за невиконання договору винним є продавець, або він безпідставно відмовляється від продажу вищезгаданої земельної ділянки, то останній повинен повернути покупцю подвійну суму завдатку протягом п'яти днів з моменту відмови від договору, але не пізніше 06.03.2013року. Оскільки при укладенні попереднього договору позивачем було передано відповідачеві 96000,00 грн. завдатку, суд вважає що вимога про стягнення з нього 192000,00грн. є підставною та підлягає до задоволення. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Окрім цього, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимога в частині стягнення з відповідача три проценти річних від простроченої суми, що становить 6264,98грн. підлягає до задоволення. Таким чином загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 198264,98грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved