Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

16.03.2017 Кремінська районна державна адміністрація Луганської області звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON], третя особа - КЗ «Кремінська обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів», в якому просила позбавити його батьківських прав та стягнути з нього аліменти, посилаючись на наступні обставини. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка навчається та проживає у КЗ «Кремінська обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів». [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, доньку в школі-інтернаті не відвідує, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує належного фізичного, морального та духовного розвитку дитини, не цікавиться станом її здоров'я та успіхами у навчанні. Крім того, [PERSON] зловживає алкогольними напоями та не має постійного доходу, доля дитини йому байдужа. Мати дитини [PERSON] померла [INFO]. У разі позбавлення батьківських прав [PERSON] функції піклувальника над дитиною [PERSON] буде здійснювати адміністрація КЗ «Кремінська обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів». Таким чином, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON], що необхідно для надання дитині статусу позбавленої батьківського піклування, а також стягнути з [PERSON] на користь КЗ «Кремінська обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів» аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та зазначила, що відповідач [PERSON] не надає жодної допомоги своїй дочці [PERSON] та не приймає будь-якої участі в її вихованні, не докладає зусиль для її належного розвитку, тому вважає за необхідне позбавити його батьківських прав, що необхідно дитині для надання їй статусу позбавленої батьківського піклування та отримання відповідних пільг. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, заперечень проти позову не надав. У зв'язку із повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 11.04.2017 та 14.04.2017, та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причини неявки ним не повідомлялися, а представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена відповідна ухвала. Представник третьої особи - Комунального закладу «Кремінська обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів» [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вважає позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав обґрунтованим, оскільки за три роки останній жодного разу не навідував свою дочку [PERSON], яка навчається і проживає у Комунальному закладі «Кремінська обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів», її успіхами у навчанні не цікавиться. Крім того, на численні дзвінки відповідач не реагує, тим часом дитина знаходиться на державному забезпеченні. Заслухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази окремо та в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 21.04.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 36. Батьком у зазначеному свідоцтві вказаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 6). З копії рішення Кремінського районного суду Луганської області від 27 березня 2012 року у справі № 1212/797/2012 вбачається, що [PERSON] був визнаний батьком [PERSON], [INFO]. Вказаним рішенням також було зобов'язано орган державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції внести відповідні зміни в Книгу реєстрації народжень та видати [PERSON] нове свідоцтво про народження [PERSON], вказавши його батьком останньої (а.с. 9). [PERSON], яка є матір'ю неповнолітньої [PERSON], померла 25 грудня 2011 року у віці 39 років у м. Кремінна Луганської області, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть, виданого 27.12.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кремінського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 490 (а.с. 8). Згідно з копією довідки Комунального закладу «Кремінська обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів» № 398 від 10.11.2016 [PERSON] навчається у 8 класі Комунального закладу «Кремінська обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів» і знаходиться на неповному державному забезпеченні (а.с. 7). З копій листів директора Комунального закладу «Кремінська обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів» № 395 від 09.11.2016 та № 51 від 03.03.2017 на ім'я начальника Служи у справах дітей Кремінської РДА вбачається, що у вказаному закладі з 01.09.2009 навчається неповнолітня [PERSON], [INFO] Мати дитини [PERSON] померла [INFO], а батько жодного разу не навідував дитину в навчальному закладі з 2013 року, самоусунувся від виховання дитини та забезпечення її розвитку, матеріальної допомоги не надає, при цьому сам зловживає алкогольними напоями. За період навчання дитини у школі-інтернаті батько з'являвся лише два рази, проте на теперешній час стосунків з дочкою не підтримує, доля дитини йому байдужа. У зв'язку з цим директором закладу ставиться питання про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 10, 11). Також в матеріалах справи наявна копія постанови Кремінського районного суду Луганської області від 16.12.2016 у справі № 414/2176/16-п, згідно з якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки він не виконує батьківські обов'язки щодо виховання своєї неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Кремінської райдержадміністрації № 37-1/806 від 14.03.2017 [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Під час візитів до служби у справах дітей Кремінської райдержадміністрації вмотивованих пояснень щодо зазначених обставин [PERSON] не надав. У зв'язку з цим орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його доньки [PERSON] (а.с. 13-14). Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2011 батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 11 Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З урахуванням встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню неповнолітньої доньки [PERSON], забезпеченню її всебічного розвитку. Зокрема, про це свідчать ті обставини, що він більше трьох років не відвідує її у школі-інтернаті, де вона навчається та проживає, не цікавиться її успіхами у навчанні, не спілкується з нею та не надає жодної матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 6ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин, оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої доньки [PERSON], не спілкується з нею та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не дбає про стан її здоров'я та не цікавиться її успіхами у навчанні, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав стосовно доньки. Крім того, згідно з п. 16 Постанови одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України та ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно з ч. 1 ст. 245 СК України якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Згідно з ч. 1 ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. За ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від цього обов'язку, при цьому судом було встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає та навчається у Комунальному закладі «Кремінська обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів», у той час як батько не надає дитині жодної матеріальної допомоги та ухиляється від її утримання, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь навчального закладу аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на [PERSON], [INFO], з 16.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Оскільки позивач при зверненні з позовом до суду був звільнений від сплати судового збору, а суд прийшов до висновку про необхідність повного задоволення позову, в якому об'єднано вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, за які встановлено судовий збір в розмірі 640 грн за кожну, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в загальному розмірі 1280 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved