Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

15.11.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його доньки - [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що з відповідачем за позовом вона перебувала у цивільному шлюбі, від якого [INFO] р. у них народилась донька - [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалось, протягом семи років позивачу невідомо де знаходиться відповідач, оскільки за цей період він жодного разу не цікавився долею дитини, не допомагав їй матеріально. Краснокутським районним судом 15.06.2010 р. прийнято заочне рішення про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], однак аліменти відповідач не сплачує. Донька знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 03.10.2018 р. за участю депутата Мурафської сільської ради, дитина має належні санітарно-побутові умови для проживання. З питання позбавлення батьківських прав позивач зверталась до служби у справах дітей Краснокутської РДА та отримала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], у зв'язку з чим позивач звернуласьдо суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19.11.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19.12.2018 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з'явилась, 19.12.2018 р. подала до канцелярії суду заяву про проведення підготовчого та судового розгляду справи без її присутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала (а.с.25). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшла заява начальника служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області Пономаренко Л.А. про розгляд справи без участі представника служби, просили вирішити питання на розсуд суду (а.с.31, 36). Відповідно до ухвали суду від 15.02.2019 р., враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [INFO] р. народилась [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень 02.04.2009 р. зроблено відповідний актовий запис за №9 (а.с.17). Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. 10.08.2013 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що 10.08.2013 р. складено відповідний актовий запис №56, після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.11). Згідно довідки за підписом сільського голови Мурафської сільської ради Липового В.Є., виданої 03.10.2018 р. №3265, дана [PERSON], [INFO],в тім, що її діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], знаходяться на її утриманні (а.с.12). 03.10.2018 р. комісією у складі депутата сільської ради Пушкар О.Г. та двох сусідів складено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], який погоджено сільським головою Липовим В.Є. Згідно даного акту було встановлено, що [PERSON] зареєстрована разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], батьками, за адресою [ADDRESS]. Мають добротний будинок на три житлові кімнати, газифікований, обладнаний санвузлом, мають господарські будівлі та підсобне господарство. На території Мурафської сільської ради сім'я [PERSON] характеризується позитивно. Сім'я повністю матеріально забезпечена, має всі належні умови для проживання дітей. Санітарно-побутові умови проживання задовільні. Комісія вважає, що малолітній [PERSON] є всі умови для проживання (а.с.15). Згідно характеристики за підписом класного керівника 4 класу та в.о.директора Мурафської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Краснокутської районної ради Харківської області, [PERSON]., [INFO], учениця 4 класу, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця, володіє учбовим матеріалом на середньому рівні, має добрий загальний розвиток. Дівчинка виховується в родині, де двоє дітей. Мама приділяє належну увагу вихованню доньки, атмосфера в сім'ї доброзичлива, тепла. Відносини між дітьми та матір'ю близькі, довірливі. Рідний батько з родиною не проживає і у вихованні доньки участі не бере (а.с.16). Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст.19 СК України). Краснокутською районною державною адміністрацією Харківської області було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та надано висновок комісії з питань захисту прав дитини №6 від 26.06.2018 р., згідно якого в інтересах малолітньої дитини комісія вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved