Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

17.03.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пролетарська, 14, яка належала померлій 05.07.2012 року [PERSON], мотивуючи тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] 05.07.2012 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пролетарська, 14. 20.11.1986 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого усе своє майно вона заповіла позивачу. [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відповідно до пункту 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Документ, що посвідчує право власності на вищевказаний житловий будинок на імя спадкодавця [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 250/43 від 05.05.1967 року, [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку площею 500 кв.м. по вул. Пролетарська, 14. Згідно договору від 06.06.1967 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1175, [PERSON], було надано право безстрокового користування земельною ділянкою № 14 по вул. Пролетарська, загальною площею 500 кв.м. Відповідно до листа управління головного архітектора міста виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, процент забудови домоволодіння по вул. Пролетарська, 14, належного [PERSON] [PERSON] складає 95 %. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на «Балан». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ ВС № 475618, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Титович». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВС № 748017, [PERSON] після розірвання шлюбу змінила прізвище на «Георгієва». Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 307060 від 06.07.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 05.07.2012 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пролетарська, 14. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 20.11.1986 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2/6276, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати по закону на день її смерті [PERSON]. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Турта», що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ ЖД № 306695, виданим 21.09.1982 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл. Згідно свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ВС № 479193, [PERSON] після розірвання шлюбу залишила прізвище «Турта». Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії ІІІ-ВС № 252303, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Яртим». Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43469227 від 02.04.2016 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 20.11.1986 року, зареєстрований за № 2-6276 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] № 560/02-14 від 02.04.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відповідно до пункту 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Документ, що посвідчує право власності на вищевказаний житловий будинок на імя спадкодавця [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови № 57р від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» вулиця Пролетарська була перейменова на вулицю «Повстанська». Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved