Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

16.12.2013 р. [PERSON], та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачам на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Поверхом вище над їхньою квартирою розташована квартира [ADDRESS], яка на праві власності належить малолітньому [PERSON], [INFO], опікуном якого є відповідачка і в якій фактично проживає [PERSON], [INFO] Відповідачка разом із дитиною в цій квартирі не проживають, протягом 8 років там проживають різні люди. В період з січня по травень 2013 р. 4 рази в результаті халатності мешканців квартири [ADDRESS] квартира, належна позивачам, була затоплена. В останнє це сталося 04.05.2013 р., що підтверджується висновком комісії обстеження житлової квартири управління ЖКГ Охтирської міської ради. В результаті затоплення позивачам була завдана матеріальна шкода в розмірі 7000 грн. та моральна шкода в розмірі 6000 грн., в зв'язку з чим позивачі і звернулися з даним позовом в суд, яким просить стягнути з відповідачки на їхню користь матеріальну шкоду в розмірі 7000 грн. Та моральну шкоду в розмірі 6000 грн., а також судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, а також стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду, а також кошти, витрачені нею за проведення експертизи. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON], підтвердив позовні вимоги, просив стягнути на користь його довірительки завдану їй матеріальну шкоду та судові витрати по справі. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON], не визнав позовні вимоги у повному обсязі, вказавши на те, що фактично шкода була завдана не його довірителькою, а відповідачем [PERSON], який проживав у квартирі за договором найму, укладеним між ним та розпорядником майна [PERSON] Саме тому шкоду має відшкодовувати особа, неправомірними діями якої була завдана, тобто [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки в суд не повідомив. Будучи допитаним в судовому засіданні від 26.03.2014 р. відповідач [PERSON] не визнав позовні вимоги та пояснив, що дійсно деякий час разом зі своїм знайомим [PERSON] він проживав у [ADDRESS], де їм дозволив проживати [PERSON]. Так як він є військовослужбовцем, то за характером служби змушений нести чергування, в зв'язку з чим не ночує вдома. Коли 06.05.2013 р. він приїхав додому, йому повідомив [PERSON] про те, що було затоплено квартиру [ADDRESS], яка розташована поверхом нижче. Разом із знайомим він ходив до позивачки [PERSON], подивилися на ушкодження - це були дві плями на стелі - і запропонував їй 400 грн. в рахунок відшкодування. Але позивачка відмовилася, пояснивши, що буде звертатися в суд. Оскільки безпосередньо його вини у тому, що сталося немає - його не було вдома в цей час - вважає, що він не має відшкодовувати нічого. Представник третьої особи - ПП «СІБ» - в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Охтирської міської ради - в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Охтирським міськвиконкомом 26.11.1997 р., на свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Охтирською міською державною нотаріальною конторою 30.08.2011 р. (реєстр 1-491) належить на праві власності відповідно 2/3 та 1/3 частина квартири [ADDRESS] (а.с.11-15). Власником квартири [ADDRESS] є малолітній [PERSON], [INFO] (а.с.20), опікуном якого згідно рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 14.01.2005 р. №2 було призначено відповідача по справі [PERSON], [INFO] (а.с.21-22). Судом встановлено, що 25.03.2013 р. та 04.05.2013 р. сталося затоплення квартири [ADDRESS] по причині халатного ставлення до користування кранами мешканців квартири [ADDRESS], розташованої поверхом вище, що підтверджується копією акта про факт залиття квартири від 14.05.2013р., складеного представниками ПП «СІБ» та листом директора ПП «СІБ» від 29.03.2013 р. (а.с.16-17). Відповідно з ч. ч. 4, 5 ст.319, ст.322 ЦК України власність зобов'язує. Частиною 2 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законодавством принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показаннями свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертизи. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем [PERSON] не надано жодного доказу, в розумінні зазначених норм законодавства, які б спростовували її вину у заподіянні шкоди позивачам. При цьому представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні посилається на те, що шкоду має відшкодовувати особа, яка користувалася квартирою [ADDRESS] на підставі договору оренди, складеного у формі розписки, а саме [PERSON] (а.с.32). Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні )наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. З огляду на вищевикладене, суд не може вважати розписку від 02.10.2012 р. [PERSON] як договір найму житлового приміщення, оскільки вона складена з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні 23.07.2014 р., і на користь якого складена розписка від 02.10.2012 р., не надав суду жодних доказів того, що він уповноважений розпоряджатися квартирою [ADDRESS], так як вказана квартира належить малолітньому [PERSON], опікуном якого є відповідачка [PERSON] і саме вона є уповноваженою особою на укладення будь-яких правочинів щодо даної квартири. З огляду на викладене, суд вважає, що залиття квартири позивачки сталось саме внаслідок неналежного контролю відповідачки, як власника квартири, за додержанням особами, яким вона дозволила проживати в своїй квартирі, санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, а тому відповідач [PERSON] яка є опікуном малолітнього [PERSON], має відповідати за завдану шкоду і з неї підлягають стягненню збитки відповідно до положень ст. 1166 та ст. 1178 ЦК України. Визначаючи розмір матеріальних збитків, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку експерта № 397 від 12.06.2014 року, розмір вартості відновлювальних робіт по ліквідації наслідків залиття квартири [ADDRESS] становить 2418,00 грн. (а.с. 60-69). Висновок експертного дослідження №397 суд вважає обґрунтованим, дослідження було проведено повно і об'єктивно на підставі чинних на момент проведення експертизи нормативних актів, з врахуванням цін на момент проведення дослідження. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивачів необхідно стягнути суму завданих матеріальних збитків в розмірі 2418,00 грн. в дольовому відношенні до розміру частки в належній їм частині, тобто 2/3 частини [PERSON] - 1612 грн. відповідно, та 1/3 частина [PERSON] - 806 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в т.ч. моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачка [PERSON] в обґрунтування вимог в частині стягнення моральної шкоди посилалися на те, що вона є одинокою матір'ю, має на утриманні малолітню доньку. Пошкодження майна, незручності, викликані цим, а також відсутність коштів для самостійного усунення наслідків затоплення, викликають стрет та переживання. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] - в обґрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди, вказав на те, що його довірителька має вік понад 55 років, не має постійного джерела прибутку, не може усунути наслідки затоплення самостійно в зв'язку із скрутним матеріальним становищем та за станом здоров'я. Внаслідок залиття квартири був порушений звичний устрій життя позивачки. Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995року, із змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. З урахуванням обставин справи, враховуючи надані представником позивачки доказів заподіяння моральної шкоди, суд приходить до висновку, що внаслідок залиття квартири позивачі дійсно зазнали психологічного та фізичного дискомфорту, хвилювання та моральних страждань, а тому позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача [PERSON] необхідно стягнути у відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 700 грн., та на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 300 грн., що на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості. Стосовно відшкодування судових витрат по справі, суд виходить з таких міркувань. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України - до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу, витрати пов'язані з проведенням судових експертиз. Позивачами було здійснено оплату за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 1537,50 грн. (а.с.55) Відповідно до квитанції 303 від 26.06.2013 р., та квитанції №1418.452.2 від 18.06.2013 р. позивачами сплачено судовий збір в доход держави в на загальну суму 458,80 грн. (а.с.1, 2). Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що розмір задоволених вимог становить 35%, суть спірних правовідносин, обсяг наданих сторонами доказів, складність справи, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування судових витрат за проведення судової експертизи та судового збору у розмірі 465,80 грн., та на користь [PERSON] у розмірі 232,90 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial