Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

15 червня 2016 року , позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до повнолітня дитини, а також просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 27 листопада 2013 року в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до повнолітня дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона з 2011 року по січень 2016 року перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, [PERSON] 05 жовтня 2012 року у них народилася донька [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження батьком дитини являється відповідач, [PERSON] 27 листопада 2013 року в період спільного проживання у них народився син, [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження батьком дитини являється відповідач, [PERSON] В подальшому припинила спільно проживати та вести спільне господарство. Діти залишилися проживати разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач ніяких коштів на утримання дітей не надає, ухиляється від їх утримання, хоча він працює, має стабільний дохід, має працездатний вік та добрий стан здоровя, а тому має можливість утримувати своїх дітей. Ніяких стягнень з відповідача по виконавчим документам не здійснюється. Дітям необхідно харчування, одяг, все це потребує значних коштів і вона сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. Ніяких інших доходів вона та її діти не мають. У звязку з чим змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач, [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до наданої заяви позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, [PERSON] повторно (14.07.2016 року та 21.07.2016 року) до суду не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у зв'язку з чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у дані судові засідання. Також відповідач не надав суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного проживання позивач та відповідач мають двох дітей. 05 жовтня 2012 року у них народилася донька [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖС № 212193 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Токмацького районного управління юстиції Запорізької області 16 жовтня 2012 року, батьками дитини являються: батько - [PERSON], мати [PERSON]. 27 листопада 2013 року в період спільного проживання у них народився син, [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження І-ЖС № 246245 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області 18 грудня 2013 року, батьками дитини являються: батько - [PERSON], мати [PERSON]. Діти проживають разом з матірю за адресою: Запорізька область, м. Молочанськ, вул.. Мічуріна, буд. 37 та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою головою Молочанського квартального комітету № 5 від 13 червня 2016 року. Позивач, [PERSON] враховуючи її майновий стан, не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дітей. Відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, працює, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями, стягнень з відповідача по виконавчим документам не здійснюється. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей. Статтею 51 Конституції України передбачено обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач ухиляється від утримання дітей, ніякої матеріальної допомоги добровільно не надає. У відповідності до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Так, вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку доходу відповідача на кожну дитину є необґрунтованими, а тому суд враховуючи положення ч. 2 ст. 183 СК України визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на утримання двох дітей, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Таким чином, при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на двох дітей, суд враховує також матеріальне становище дітей, але визначає її розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання двох дітей у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімумудитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 15 червня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial