Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

15 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі України, третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради . Свої вимоги мотивує тим, що вона з 7 серпня 1999 року по 8 жовтня 2012 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька проживає з нею. Вона займається її вихованням та розвитком, створює умови для всебічного розвитку та освіти. На теперішній час у неї виникла необхідність виїхати за межі України до Російської Федерації, де вона отримала роботу, має житло, оскільки в м. Краматорську відповідач позбавив її всього, доньку матеріально не підтримує. Раніше відповідач не заперечував щодо їх виїзду за межі України, але на даний час вона не має можливості спілкуватися з відповідачем, він не бажає обговорювати питання щодо їх спільної доньки. Своїми діями відповідач порушує права та інтереси дитини, право на вільне пересування за межі України, право на нормальне життя та оздоровлення. Тому просить надати дозвіл на виїзд її неповнолітньої дочки до Російської Федерації, Туреччини, Єгипту та Болгарії разом з нею без згоди та супроводу відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Представник третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши , що позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Допитавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності , суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 7 серпня 1999 року по 8 жовтня 2012 року. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно Закону України „Про порядок виїзду з України та виїзду в України громадян України від 21 січня 1994 року проїзний документ дитини є документ на право виїзду з України. Згідно ст..3 вказаного закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при предявленні одного з документів, вказаних в ст.. 2 цього Закону. Згідно ст..4 Закону України „Про порядок виїзду з України та виїзду в України громадян України оформлення проїзних документів проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як вбачається з пояснень представника позивача та матеріалів справи, відповідач [PERSON] батько малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у 2014 році надавав дозвіл на перетинання нею державного кордону України у супроводі мати [PERSON], у звязку з тимчасовим виїздом на відпочинок до Російської Федерації з 25 грудня 2014 року по 25 червня 2015 року, термін якого сплив, малолітня донька [PERSON], [INFO] на даний час проживає разом з позивачем в Україні, батько дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає, не приймає участі у її вихованні, місце проживання відповідача на даний час позивачу не відоме. Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог частково, а саме: в наданні дозволу на виїзд [PERSON], [INFO] за межі України тільки до Російської Федерації, в період часу з 2 вересня 2015 року по 2 вересня 2016 року у супроводі її матері [PERSON], без згоди її батька [PERSON], оскільки позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував необхідність та мету виїзду дитини за межі України до Туреччини,Єгипту та Болгарії.

Outcome: partial