Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

16.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 29.04.2017 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За період спільного проживання сторін, до реєстрації шлюбу, у них народилась дитина - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком визнано [PERSON] На теперішній час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років та знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області. Її дохід становить 860 грн. 00 коп. на місць й дитина знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього, у відповідності до ст. 180 СК України, обовязку утримувати дитину. В звязку із викладеним, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач до початку проведення судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно копії Свідоцтва про шлюб серії І-КИ №373480, виданого 29 квітня 2017 року виконавчим комітетом Майської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області встановлено, що 29 квітня 2017 року за актовим записом №5, зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем (а.с.5). Відповідно до Свідоцтва про народження, [PERSON] І-КИ №619298, виданого 07 листопада 2016 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджено, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони у справі (а.с.6). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обовязку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З огляду на зазначене вище, суд, вважає можливим здійснити стягнення аліментів у даній справі у зазначеній позивачем [PERSON] частці, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме внесеним до ч. 2 ст. 182 СК України змінам, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.07.2017 року, який набрав чинності 08 червня 2017 року. Сторонам розяснити, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved