Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

15 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 07 червня 2009 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через різні погляди на життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, сварки спільне проживання та збереження сімї є неможливими, з 2016 року вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. В судове засідання [PERSON] не зявилася. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала. Просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити і розірвати шлюб, строк для примирення не надавати, оскільки відповідач створив нову сімю і вона теж має намір створити нову сімю. Крім того, просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Охремова-Панчик». Відповідач [PERSON], належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із заявою позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 07 червня 2009 року у Ставищанській сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 4. Крім того, сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Правомірність зміни шлюбного прізвища позивача «Панчик» на прізвище «Охремова-Панчик» підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії І-БВ № 009566, виданим 06 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, сімя розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивач просить не надавати строк для примирення, оскільки визнає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав, що свідчить про небажання зберегти сімю. При таких обставинах збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved