overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтовування заявлених вимог вказувала, що 29 квітня 1998 року вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], який зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість-Південь» за № 2303. Позивач вказувала, що угода сторонами виконана, але вона не може розпорядитися зазначеним майном, оскільки угода нотаріально не засвідчена, що суперечить діючому законодавству. Оскільки угода виконана сторонами, позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити та визнати вказаний договір дійсним. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа - Товарна біржа «Нерухомість-Південь» про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не направила свого представника для участі у справі, надала заяві, у якій просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд на підставі ч. 2 ст. 47 (в редакції 1963 р.) ЦК України знаходить позов обґрунтованим, оскільки одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Таким чином, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS], оскільки виконала всі зобов'язання, визначені договором купівлі-продажу. Відповідач теж виконала свої зобов'язання за договором купівлі-продажу, тобто виселилась з вказаної квартири та знялась з реєстрації. Позивач має намір розпорядитися належною їй квартирою, але не може це зробити у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Право власності позивача на двокімнатну квартиру [ADDRESS] підтверджується перевіреним судом договором купівлі-продажу №2303 від 29 квітня 1998 року та довідкою Миколаївського МБТІ від 24.03.2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки договір укладений відповідно до чинного законодавства, виконаний сторонами, але з вини відповідача нотаріально не посвідчений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2010 року по 28 лютого 2014 року в сумі 6370 грн. 05 коп. Позивач у судове засідання подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2010 року по 28 лютого 2014 року в сумі 6233 грн. 85 коп. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 23 квітня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції зроблено запис № 397 (а/с 10). Від даного шлюбу сторони мають сина – [PERSON], [INFO] (а/с 11). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2005 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 13.01.2005 року і до повноліття дитини (а/с 12). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2009 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02 квітня 2009 року, позбавлено [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а/с 14-15, 16-17). На виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-2008 від 28.03.2005 року, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова з виконання вищевказаного рішення суду про стягнення аліментів. Як вбачається з наданого головним державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам, відповідач рішення суду належним чином не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 29 травня 2014 року утворилась заборгованість по аліментам в сумі 26639 грн. 02 коп. Відповідно ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов’язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком неустойки, а тому неустойка у зв’язку з простроченням сплати аліментів в сумі 6233 грн. 85 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, понесені позивачем витрати вважаються судовими, їх розмір відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у зв’язку з чим вони підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач, звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просила суд, розірвати укладений з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 18 березня 2003 року Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 7. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява підтримання позовних вимог, та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи без його участі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. 18 березня 2003 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 7, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. (а.с. 8). Від даного шлюбу стонони мають сина: [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданими 11.07.2003 року Новопокровською селещною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №18. (а.с. 5). Як вбачається із змісту позову спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, мешкають вони окремо, у зв'язку з чим сім'я розпалася остаточно та примирення між ними неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2002 року. Позивач з відповідачем не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає та вважає, що шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати (а.с. а.с. 2 - 3). Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 14). У зв'язку з зазначеними клопотаннями, які надійшли на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2002 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, видане 12 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 889 (а.с. 9). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтовування заявлених вимог вказувала, що 23 листопада 2001 року вона уклала з відповідачами договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість- Південь» за № 5246. Позивач вказувала, що угода сторонами виконана, але вона не може розпорядитися зазначеним майном, оскільки угода нотаріально не засвідчена, що суперечить діючому законодавству. Оскільки угода виконана сторонами, просила позов задовольнити та визнати вказаний договір дійсним. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа - Товарна біржа «Нерухомість-Південь» про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не направила свого представника для участі у справі, надала заяві, у якій просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд на підставі ч. 2 ст. 47 (в редакції 1963 р.) ЦК України знаходить позов обґрунтованим, оскільки одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Таким чином, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], оскільки виконала всі зобов'язання, визначені договором купівлі-продажу. Відповідачі теж виконали свої зобов'язання за договором купівлі-продажу, тобто виселились із вказаної квартири та знялись з реєстрації. Позивач має намір розпорядитися належною їй квартирою, але не може це зробити у зв'язку з тим, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] підтверджується перевіреним судом договором купівлі-продажу № 5246 від 23 листопада 2001 року, який зареєстрований у Миколаївському МБТІ 06 грудня 2001 року, технічним паспортом та довідкою Миколаївського МБТІ від 27.05.2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки договір укладений відповідно до чинного законодавства, виконаний сторонами, але з вини відповідача нотаріально не посвідчений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

16 квітня 2014 року позивачі звернулися до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. померла їх мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS]. Однак позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю. Позивачі в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте надіслав повідомлення про розгляд справи у його відсутності та не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO]., була власником житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS]; позивачі, як єдині спадкоємці за заповітом не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю, то з метою захисту майнових прав позивачів, необхідно встановити вказані факти та визнати за ними право приватної власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

16 квітня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 11 жовтня 1996 року зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з жовтня 2013 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей та майнового спору на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, від неї до адреси суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позову наполягає та просить шлюб укладений 11 жовтня 1996 року з [PERSON] - розірвати. Також просила суд змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]» Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього до адреси суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя, 11 жовтня 1996 року, актовий запис № 271. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя, [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 312, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 382, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

16 квітня 2014 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є батьком донька [PERSON], [INFO] від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбуються про здоров'я і розвиток дитини. Позивачка до суду не з'явилися ,але зазначила , що просить справу розглянути в її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, але направив заяву з якої видно, що відповідач з позовними вимогами погоджується. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та мешкає за адресою: [ADDRESS], не працює, є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] , яка мешкає разом з позивачкою [PERSON] [INFO] Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Відповідно до ст. 182 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, якій не має постійного доходу, а також думку сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? від всіх видів його заробітку, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

16 квітня 2014 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 19 листопада 2010 року, який зареєстровано Великокопанівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис № 29. Від спільного проживання дітей не мають. Подружнє життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Позивачка вважає, що зберегти сім'ю не можливо, так як це суперечить її інтересам та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в позові заявила про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 19 листопада 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Великокопанівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис № 29 (а.с.8). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Через несумісність характерів сторони припинили сумісне проживання. Позивачка вважає, що їхню сім'ю зберегти не можливо, так як це суперечить її інтересам. Згідно ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок на відшкодування позивачці витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved