Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

15 липня 2021 року адвокат Деменкова Є.С., яка діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернулась з позовною заявою до [PERSON] , діючої у власних інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , в якій просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви представником позивача зазначено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі рішень Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 липня 2019 року та 19 листопада 2020 року. Разом з позивачем у зазначеному будинку зареєстровані її дочка [PERSON] та онук [PERSON] , однак фактично не проживають з 2014 року, участі в оплаті комунальних послуг не приймають, що створює [PERSON] перешкоди у оформленні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що вона звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2021 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, місцезнаходження якого: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. О. Сибірцева, буд. 190, код ЄДРПОУ 34215343,позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 08 годину 30 хвилин 19 серпня 2021 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 19 серпня 2021 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 10 годину 15 хвилин 23 вересня 2021 року у зв`язку з першою неявкою відповідачів. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року відкладено судове засідання на 16 годину 30 хвилин 07 жовтня 2021 року за клопотанням представника позивача. До судового засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом вручення судової повістки представнику безпосередньо у суді. 06 жовтня 2021 року представник позивача до суду подала заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить провести без її участі. Відповідачі [PERSON] , діюча у власних інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , які про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про їх виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua, до судового засідання не з`явились. До початку судового засідання на електронну пошту суду від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання без її участі та визнання позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, до судового засідання не з`явився. До початку судового засідання на електронну пошту суду начальником управління Махничевою Л. направлено заяву, у якій вона зазначила, що просить розглядати справу без участі представника третьої особи. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до\~частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішень Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 липня 2019 року та 19 листопада 2020 року (а.с. 9-10, 57-59). З копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 325, виданої 07 липня 2021 року головою квартального комітету № 31 [PERSON] , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Згідно довідки, виданої 07 липня 2021 року головою квартального комітету № 31 Шатохіною Н.Г., відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS] з липня 2014 року, оскільки виїхали до Російської Федерації (а.с. 17). З доданої [PERSON] до заяви про визнання позовних вимог копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 серпня 2007 року вбачається, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 54). Батько дитини [PERSON] помер [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 червня 2014 року (а.с. 54 зворот). З копії свідоцтва про реєстрацію місця проживання № 630-010/04Б/21/0003940, виданого 28 вересня 2021 року начальником відділу з питань міграції ОП № 4 УМВС Росії по місту Самарі Хасановою А.Н., вбачається, що відповідач [PERSON] отримала паспорт громадянина Російської Федерації серії [NUMBER] від 26 березня 2019 року та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію місця проживання № 630-010/04Б/21/0003941, виданого 28 вересня 2021 року начальником відділу з питань міграції ОП № 4 УМВС Росії по місту Самарі Хасановою А.Н. (а.с. 51), та навчається у 7-В класі муніципальної загальноосвітньої установи «Школа № 58» міського округу Самари, що підтверджується копією довідки № 452, виданої 09 лютого 2021 року директором зазначеної установи Красавцевою І.Н. (а.с. 55). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до\~статті 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 ЦК України \~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.\~\~ Статті\~14, 18 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сім`ї наймача або членів його сім`ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей».\~\~ Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.\~\~\~\~ У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.\~\~Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи, що неповнолітній відповідач був зареєстрований у належному позивачу будинку\~за її згоди, а на даний час зареєстрований разом зі своєю матір`ю у житловому приміщенні, розташованому в іншій державі, суд вважає, що факт відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] у вищезазначеному будинку понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, що також і не заперечувалось і самою відповідачкою, яка надала суду докази, підтверджуючі факт її реєстрації та неповнолітнього відповідача в іншому житловому приміщенні, суд вважає, що за відповідачами не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved