Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

16.01.2020 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.09.2007 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного та ревнощів чоловіка. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам, примирення є недоцільним. Спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей та спору щодо поділу майна не має. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, оцінивши наявні у справі докази у відповідності до ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, приходить висновку, про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08.09.2007 року виконкомом Щастинської міської ради Жовтневого району м. Луганська, актовий запис № 77,08.09.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого подружжю присвоєне прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.11-12). Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дітей на час розгляду справи у сторін відсутній. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією із підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини на теперішній час припинені. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного та ревнощів чоловіка. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме його інтересам, примирення є недоцільним. Між собою сторони досягли домовленості про місце проживання дітей, спору про майно не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності з ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, вона має право його залишити. Післяшлюбне прізвище позивача залишити як « [PERSON] ». Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved