Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

17.02.2020 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі - Лікарня) Коваленко В.В. звернувся до суду з заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON] на підставі положень Закону України «Про психіатричну допомогу». В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] був госпіталізований до Лікарні 14.02.2020 року о 10-20 год. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем БШМД № 204 Козловським, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від його матері [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] 14.02.2020 року був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] , який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 14.02.2020 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Лікарні. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми з безперервним типом перебігу. В даний час спостерігається активна психотична симптоматика, яка обумовлює невпорядковану поведінку хворого, його агресивність і ворожість, спрямовану на оточуючих, відсутність критики до свого стану, внаслідок чого потребує постійного нагляду (ліки амбулаторно не приймає, поводить себе дуже агресивно, погрожував застосуванням фізичної сили та розправою матері). Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 17.02.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 18.02.2020 року на 14 годин 15 хвилин, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). У судовому засіданні представник Лікарні лікар-психіатр Шиліна Н.С. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначила, що станом на час розгляду справи [PERSON] продовжує представляти небезпеку для себе та оточуючих. Пояснила, що його лікування можливе виключно в умовах стаціонару. Заперечувала можливість амбулаторного лікування [PERSON] . Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти заяви про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Представник [PERSON] - адвокат Чепурова А.Л. в судовому засіданні просила вирішити питання про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку на розсуд суду. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Зазначив, що не представляє небезпеки для оточуючих. [PERSON] підтримала заяву про госпіталізацію [PERSON] Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається із супровідного листка № 364/104, [PERSON] 14.02.2020 року був доставлений до Лікарні бригадою швидкої медичної допомоги з будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , з попереднім діагнозом: поліморфний психотичний діагноз з симптомами шизофренії. Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 12/1143 від 17.02.2020 року, складеного комісією лікарів Лікарні, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми з безперервним типом перебігу. В даний час спостерігається активна психотична симптоматика, яка обумовлює невпорядковану поведінку хворого, його агресивність і ворожість, спрямовану на оточуючих, відсутність критики до свого стану, внаслідок чого потребує постійного нагляду (ліки амбулаторно не приймає, поводить себе дуже агресивно, погрожував застосуванням фізичної сили та розправою матері). Потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». З вказаного акту також вбачається, що [PERSON] захворів в 2017 році, став проявляти агресію у відношенні матері та сусідів, звинувачуючи їх в тому, що вони таємно проникають в дім, зробили підкоп під огорожу подвір`я, підсипали отруту у воду. Заставляв матір дивитись «спеціальні відео», не давав їй спати, вимагав піднімати вночі на горище та проганяти звідти чужих людей - грабіжників. Неодноразово бив матір, погрожував повісити її. Тричі лікувався в Лікарні з параноїдною симптоматикою - з 18.12.2017 року по 30.01.2018 року, з 19.09.2018 року по 23.11.2018 року та у порядку примусової госпіталізації з 18.01.2019 року по 18.04.2019 року. Після виписки деякий час приймав ліки, поводив себе спокійно, потім припинив прийом ліків. В день госпіталізації пішов у прокуратуру Київського району м. Харкова «здавати холодну зброю», говорив про зв`язки з космосом, не хотів залишати приміщення прокуратури. Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих. Відповідно до ч. 3ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпосередню небезпеку для оточуючих, та необхідності лікування [PERSON] виключно в стаціонарних умовах. Доводи [PERSON] щодо відсутності підстав для госпіталізації суд не може визнати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Так, вказані доводи спростовуються пояснення представника Лікарні, даними акту психіатричного огляду особи, поясненнями [PERSON] . У суду відсутні підстави ставити під сумнів компетенцію та висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого він представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, та потребує в зв`язку з цим стаціонарного лікування. Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації [PERSON] до Лікарні у примусовому порядку.

Outcome: approved