Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

16\~листопада 2018 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він перебував в шлюбі з відповідачем. Даний шлюб розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON]В, [INFO]. На підставі судового наказу, виданого Василівським районним судом Запорізької області від 08.08.2018 року, з нього стягуються аліменти на утримання дитини в примусовому порядку в розмірі ј частини від заробітної плати (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму. На теперішній час відкрито виконавче провадження № 57514403 з примусового виконання даного рішення суду. Проте, на сьогоднішній день його майновий стан змінився, він ніде на працює та в нього на утриманні перебуває непрацездатна матір, яка хворіє, у звязку з чим він змушений звернутися до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів. Таким чином, позивач просить суд: змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу по справі № 2-н/311/138/18 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення дитиною повнолітнього віку. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2018 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 36). У судове засідання позивач не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечував (а.с. 27,28). У судове засідання відповідач не зявилася, хоча про час, день та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду або заперечень стосовно позовних вимог позивача не надала. Відповідно до ч.1\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 12 лютого 2019 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 05.10.2004 року народилася [PERSON], батьками якої є: матір [PERSON], та батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 1008, що додане до матеріалів справи (а.с. 7). 08.08.2018 року Василівським районним судом Запорізької області було видано судовий наказ № 311/2603/18, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ј з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, тобто з 30 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа. На теперішній час відкрито виконавче провадження № 57514403 з примусового виконання даного рішення суду (а.с. 26). Згідно розрахунку заборгованості від 24.10.2018 року, складеного державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за судовим наказом № 2-н/311/138/2018 за період з 30.07.2018 року по 24.10.2018 року становить 6\~794,84 грн. (а.с. 26). Заборгованість виникла з вини відповідача, у звязку із ненаданням матеріальної допомоги на утримання доньки через скрутне матеріальне становище. Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, донька сторін ще не досягла повноліття. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зп. 23Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України зазначені обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, але в будь-якому випадку, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, судом встановлено, що на теперішній час [PERSON] офіційно не працевлаштований, що підтверджується трудовою книжкою на імя [PERSON] серії БТ-ІІ № 4353927 (а.с. 17-18); [PERSON] проживає разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Верхня Криниця, вул. Калинова, буд. 241, що підтверджується довідкою № 681 від 16.08.2018 року, виданою головою виконавчого комітету Верхньокриничанської сільської ради (а.с. 14) та актом обстеження житлово-побутових умов проживання (а.с. 15), та знаходиться на утримання останньої, середньомісячний дохід якої складає 1586,22 грн., що підтверджується довідкою УПФУ Василівського обєднаного УПФУ (а.с. 16). Відповідачем [PERSON] належних та допустимих доказів відповідно до положень ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~щодо спростування зазначених обставин, суду не надано. Оскільки позивачем надані докази зміни його матеріального стану після постановлення судового рішення про стягнення аліментів на користь [PERSON], а саме: відсутність працевлаштування та офіційного джерела доходу, суд приходить до висновку про наявність підстав передбачених\~ст. 192 СК України\~для задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначені в порядку ст.. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів згідно\~ст.192 СК України\~є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial