Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

16 листопада 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг, мотивуючи вимоги тим, 13.02.2013 року [PERSON] відповідно до договору про надання банківських послуг № б/н від 13.02.2013 року, отримав кредит в розмірі 3 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % річних за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання баньківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 09.11.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 15 477 грн. 90 коп., з яких 3340 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 9 324 грн. 67 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 600 грн. 00 коп. пені та комісії, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 713,23 грн. штраф (процентна складова). У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги викладенні в позовній заяві підтримав повністю та просив задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що подвійне стягнення у вигляді штрафних санкцій заборонено та те, що він не мав змоги сплачувати кредитні кошти за станом здоров`я, оскільки є ВІЛ-інфікованим. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи доказами, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 13.02.2013 року [PERSON] відповідно до договору про надання банківських послуг № б/н від 13.02.2013 року, отримав кредит в розмірі 3 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % річних за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання баньківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. (п.2.1.1.5.5 Умов) Пунктами 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6. Умов передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди, а при порушенні позичальником стоків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором станом на 09.11.2016 року, анкетою-заявою [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витягом з Умов і правил надання банківських послуг, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт, випискою по рахунку, фотознімком при отриманні картки, наявними у справі. Позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 09.11.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 15 477 грн. 90 коп., з яких 3340 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 9 324 грн. 67 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 600 грн. 00 коп. пені та комісії, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 713,23 грн. штраф (процентна складова). Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту. Відповідно до договору, відшкодуванню станом на 09.11.2016 року підлягає 3 340,00 грн. заборгованості за кредитом. Вказана сума підтверджуються виконаним позивачем і наявним у справі розрахунком заборгованості за договором. Отже, сума заборгованості до стягнення за тілом кредиту становитиме: 3 340,00 грн. Також в силу п. 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного між сторонами договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф за порушення строків платежів за договором. Отже, загальна сума заборгованості до стягнення становитиме: 4 553,23 грн., з них 3340,0 грн. тіло кредиту, штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 713, 23 грн. процентна складова. Позивач посилався на те, що невиконанням своєчасно своїх зобов`язань за договором відповідач порушив умови укладеного між сторонами кредитного договору та права банку. Суд погоджується з такими доводами, оскільки відповідні обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Між сторонами укладено договір банківського обслуговування, який за своїм змістом для сторін фактично є кредитним договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оскільки позивач виконав своє зобов`язання з надання кредиту, відповідач мав би належно виконати своє зобов`язання зі своєчасної сплати кредиту за користування ним. Щодо стягнення відсотків в сумі 9 324,67 грн. та 1 600 грн. 00 коп. пені та комісії, то в цій частині слід відмовити, у зв`язку із наступним. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони у даній справі встановили як строк дії договору і виконання по ньому зобов`язання, що відповідає строку дії картки, тобто до 01.06.2016 р. З огляду на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки строк дії картки, встановлений до 01.06.2016 р., тобто сплив строк кредитування, а тому і припинилося право банку нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду в сумі 1378 грн. Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 405,37 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial