Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

16 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобовязань відповідно до умов договору. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності юридичної особи № 2516-О від 16 серпня 2013 року, належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, через канцелярію суду ним подано письмову заяву, в якій він підтримує позовні вимоги до [PERSON] та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.57/. У позовній заяві зазначено, що 27 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] з метою створення сприятливих умов щодо виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № SAMDN51000020248661 від 01.03.2008 року, уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 14901,45 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості передбачалося починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Банк повністю виконав умови договору, надавши відповідачу кредитні кошти. Позичальник [PERSON], яка зобов'язалася щомісяця погашати заборгованість суми виданих кредитних ресурсів та нарахованих відсотків, не виконує належним чином своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого за цією угодою станом на 10 листопада 2015 року заборгованість становить 20726,81 грн.: за кредитом - у сумі 13700,05 грн.; за відсотками 1442,10 грн., за комісією 1628,14 грн., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди 3956,52 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 20726,81 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. та витрати, пов?язані із публікацією оголошення про виклик відповідача у пресі у сумі 420,00 грн. /а.с.57/. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України 16.12.2015 року за місцем реєєстрації відповідача /а.с.32/ було надіслано повідомлення про виклик до суду на 24.12.2015 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.42/. Окрім того, відповідача про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено телефонограмою № 114 від 17.12.2015 р. /а.с.41/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судом на адресу відповідача було спрямовано лист про необхідність явки до судових засідань, призначених на 15.01.2016 р. та 25.01.2016 р. відповідно, з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] навмисно не з'явилася до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах /а.с.45,47,48/. Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.55/. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються її процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 27 січня 2015 року юридична особа - публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON], [INFO], з метою створення сприятливих умов щодо виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № SAMDN51000020248661 від 01.03.2008 року, уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 14901,45 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості передбачалося починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. а позичальник зі своєї сторони зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку основну суму кредиту, сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Судом встановлено, що Генеральна угода укладена у письмовій формі, підписана уповноваженими на це посадовими особами ПАТ КБ «ПриватБанк» та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши [PERSON] кредитні ресурси. Згідно довідки-розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість [PERSON] за кредитним договором (Генеральною угодою від 27.01.2015 року) перед Банком станом на 10 листопада 2015 року становить 20726,81 грн., у тому числі: за кредитом - у сумі 13700,05 грн.; за відсотками 1442,10 грн., за комісією 1628,14 грн., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2 Генеральної угоди 3956,52 грн. /а.с.4/. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та відсотків за користування кредитом, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовилася від належного виконання взятих на себе зобовязань за договором. Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] за кредитним договором б/н (Генеральною угодою) від 27.01.2015 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. У матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані того, що відповідач вживала заходи для належного виконання зобовязання по даному правочину, у звязку з чим порушення зобовязання визнається судом таким, що сталося з її вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобовязання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1218,00 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до\~статті 88\~ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі у сумі 420,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved