Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24 червня 2016 року уклав із ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» договір фінансового лізингу. За умовами вказаного договору відповідач взяв на себе зобовязання придбати та на умовах майнового лізингу передати йому в користування трактор «Cifeng sf244», а він прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно договору. В день підписання договору він звернувся до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» із письмовою заявою про зміну предмета лізингу на трактор БЕЛАРУС 321 ММЗ-3LD4X4. Станом на 26 серпня 2016 року предмет лізингу він не отримував, акт прийому передачі майна не підписував. У звязку цим звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору фінансового лізингу та повернення сплаченого на виконання його умов адміністративного платежу в розмірі 14 800 грн. і 74 грн. комісії банку. Вважає, що укладений із відповідачем договір фінансового лізингу від 24 червня 2016 року є недійсним, оскільки його умови є несправедливими так як встановлюють жорстку відповідальність лізингоодержувача за порушення умов договору і усувають відповідальність лізингодавця. Крім того в ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» відсутня ліцензія на надання фінансових послуг. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати недійсним договір фінансового лізингу №004704 від 24 червня 2016 року, укладений між ним і ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», та стягнути з відповідача на його користь 14 874 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача - ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в судове засідання не зявився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с .25). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного вище, зважаючи на те, що в судовому засіданні позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивача, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 10, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 24 червня 2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» (надалі «Лізингодавець») та [PERSON] (надалі Лізингооодержувач») укладено договір фінансового лізингу №004704. Пунктом 1.1. статті 1 договору та Додатком 1 до нього визначено, що предметом фінансового лізингу є транспортний засіб «Cifeng sf244» вартістю станом на дату підписання договору132 500 грн.. У відповідності до пунктів 1.3, 1.4 статті 1 договору Лізингодавець взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування Лізингоодержувачу на термін та умовах, передбачених договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах договору та згідно з положеннями чинного законодавства. Незалежно від наявності у продавця предмету лізингу, вказаного Лізингоодержувачем в даному договорі та лише за заявою Лізингоодержувача, сам предмет лізингу може бути замінений на інший до моменту купівлі. Умови такої заміни та проведення додаткових розрахунків, вказуються у відповідній додатковій угоді до даного договору. Згідно з положеннями п. 1.7, 1.8. статті 1 договору предмет лізингу передається у користування Лізингоодержувачу протягом терміну, який становить не більше 30 робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу та у разі наявності сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених п. 9.4 ст. 9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.6 ст. 9 даного договору. Термін передачі Лізингоодержувачеві в користування предмета лізингу може бути збільшено з причин, незалежних від Лізингодавця (включаючи випадки затримки поставки продавцем/постачальником транспортного засобу), при чому Лізингодавець бере на себе зобовязання письмово або в телефонному режимі повідомити Лізингоодержувача про причини та приблизні терміни затримки (у випадках затримки поставки транспортного засобу продавцем/постачальником транспортного засобу після отримання від нього відповідної інформації), при цьому Лізингоодержувач погоджується про зміну термінів передачі предмета лізингу в користування без укладення додаткових угод до даного договору. Сторони погодили, укласти даний договір у простій письмовій формі з дотриманням всіх його істотних мов та стверджують, що обраний предмет Лізингу на момент укладення договору відсутній у Лізингодавця, який буде набуто Лізингодовцем після виконання Лізингоодержувачем умов 1.7 ст. 1 та 4.1 ст. 4 даного договору. Статтею 2 договору лізингу передбачено, що він вступає в силу з моменту підписання сторонами та діє протягом 78 календарних місяців, але у будь - якому випадку до повного виконання зобовязань сторонами. Строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання акту прийому передачі предмета лізингу та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання вказаного акту та в останньому місяці сплати лізингового періодичного платежу за додатком №3 до договору, якщо інше не передбачено умовами договору та може бути змінений за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору. Дія договору припиняється з моменту переходу права власності на предмет лізингу Лізингоодержувачем, або у випадках повернення предмета лізингу Лізингодавцю, що підтверджується підписанням сторонами відповідного акту прийому передачі (повернення предмета лізингу) або в інших випадках, передбачених цим договором та чинним законодавством України. При наявності між сторонами взаємних невиконаних зобовязань, в тому числі фінансових договір в частині цих невиконаних зобовязань діє до повного їхнього виконання. Лізингодавець зобовязаний придбати предмет лізингу, визначений Лізингоодержувачем, в порядку та на умовах даного договору та інших письмових домовленостей між сторонами та на умовах, викладених у договорі, передати придбаний для Лізингоодержувача предмет договору (п. 3.1.1- 3.1.2 ст. 3 Договору). Лізингодавець також зобовязаний ознайомити Лізингоодержувача з умовами даного договору та надати необхідну інформацію, яка передбачена чинним законодавством та за його письмовою вимогою надавати інформацію, яка свідчить про хід виконання даного договору (п. 3.1.5, 3.1.6 ст. 3). Пунктами 3.3.1, 3.3.5 ст. 3 договору передбачено, що до отримання предмету лізингу, на умовах та у порядку, передбаченому договором Лізингоодержувач зобовязаний сплатити передбачені даним договором платежі та відшкодувати Лізингодавцю збитки, заподіяні неналежним виконанням своїх зобовязань за умовами даного договору до моменту підписання акту прийому передачі предмета лізингу. Лізингоодержувач має право на умовах, викладених у договорі звернутися до Лізингодавця із заявою про надання йому іншої марки та/або моделі та/або модифікації транспортного засобу, ніж зазначений у даному договорі; відмовитись або розірвати договір у передбачених договором або законодавством випадках; вимагати від Лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням умов договору; вимагати у том числі і від Лізингодавця, усунення будь яких порушень його законних прав на предмет лізингу (п. 3.4.1, 3.4.3, 3.4.8 ст. 3). Лізингодавець передає у користування предмет лізингу Лізингоодержувачу не пізніше 30 робочих днів з дати отримання на поточних рахунок Лізингодавця наступних платежів: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності оплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.4 ст. 9 договору, з урахуванням умов, викладених у п. 1.7 ст. 1 даного договору. У разі затримки терміну сплати авансового платежу (не враховуючи право Лізингоодержувача виплачувати авансовий платіж протягом 12 місяців), термін поставки предмета лізингу може бути відповідно змінено (п. 4.1 ст. 4 договору). Згідно з пунктом 8.2 ст. 8 договору сторони погоджуються, що вартість предмета лізингу на момент укладення договору становить 5 300 доларів США з урахуванням ПДВ, згідно обмінного курсу долара США до української гривні на фактичну дату укладення цього договору, тобто 132 500 грн. з ПДВ. Адміністративний платіж являє собою погоджений сторонами відсоток від вартості предмету лізингу у розмірі 10%, який Лізингоодержувач сплачує на користь Лізингодавця після укладення договору за його організацію та супроводження протягом терміну дії договору, незалежно від назви призначення у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу зазначено у додатку № 1 до даного договору. Адмінімтративний платіж входить до складу обовязкових лізингових платежів, які Лізингоодержувач зобовязаний сплатити до моменту отримання предмета лізингу (п. 9.1 ст. 9 договору). Авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 50% відсотків вартості предмета лізингу, зазначеного у даному договорі та у додатку №1 до нього. Лізингоодержувач має можливість сплачувати авансовий платіж на умовах, викладених у договорі, впродовж 12 місяців з моменту підписання даного договору платежами, які визначені в додатку №1 до даного договору (п. 9.2. - 9.3. ст. 9 договору). Кошти, які сплачуються Лізингоодержувачем до моменту отримання предмету лізингу, незалежно від їх призначення, яке вказується у квитанції, зараховуються по даному договору у наступному порядку: адміністративний платіж, авансовий платіж, комісія за передачу предмета лізингу, у разі наявності різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.4 ст. 9 договору, або різниця вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.6 ст. 9 даного договору (п. 9.7. ст. 9 договору). Комісія за передачу предмета лізингу одноразовий платіж, розмір якого становить 3% від вартості транспортного засобу, вказаного у договорі, що має бути сплачений Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця за здійснення необхідних дій, які повязані з передачею предмета лізингу Лізингоодержувачу (п. 9.8 ст. 9 договору). Лізингоодержувач, який не сплатив лізингові платежі, передбачені п. 1.7 та 4.1 і не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що повинен повідомити Лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу Лізингодавця та зазначенням особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, Лізингодавець розглядає заяву Лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та / або частини авансових платежів, 40% Лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає. В інших випадках, не передбачених даним договором, Лізингоодержувач має право розірвати даний договір виключно з підстав, які передбачені чинним законодавством України на момент такого розірвання. Максимальний термін повернення грошових коштів згідно з п. 12.1 ст. 12 договору становить 30 банківських днів з моменту отримання Лізингодавцем заяви Лізингоодержувача про розірвання даного договору із зазначенням власних банківських реквізитів, за якими повинні бути перераховані грошові кошти (п. 12.1, 12.3, 12.4. ст. 12 договору. Сторона, яка позбавлена можливості в такий спосіб виконати свої зобовязання за договором, повинна повідомити іншу сторону про виникнення обставин непереборної сили і припинення їхньої дії протягом чотирьох календарних днів за телефоном, телеграфом, факсом, надавши при цьому належні докази (п. 13.2 ст. 13 договору). Сторони домовилися, що необхідним та достатнім доказом надсилання один одному письмового повідомлення є поштова квитанція (касовий чек) поштового відділення про прийняття від сторони відправника поштових відправлень рекомендованих листів на адресу другої сторони, зазначену в розділі «місцезнаходження, реквізити та підписи сторін» цього договору або надану стороною у випадку зміни її місцезнаходження (п. 14.2 ст. 14 договору) (а. с. 6-13). У відповідності до додатку №1 до договору вартість предмета лізингу становить 5 300 доларів США, авансовий платіж 50%, адміністративний платіж (10%) 530 доларів США, комісія за передачу (3%) 159 доларів США, вартість предмета на дату підписання договору 132 500 грн., курс долару на дату підписання 26,00. Погашення вартості предмета лізингу повинно здійснюватись протягом 12 місяців по 220,83 долари США, загальна сума 2 650 доларів США (а. с. 14). Додатком 2 до договору визначено специфікацію предмета лізингу, а саме: марка Сhifeng sf244 вартістю 5 300 доларів США (а. с. 15). На підставі п. 9.6 ст. 9 договору №004704 від 24 червня 2016 року [PERSON] у день підписання договору письмово заявив про зміну предмета договору лізингу та надання йому транспортного засобу Беларус 321 ММЗ 3LD 4Х4 м Дизель червоного кольору узгодженою ціною 77 200 грн.( а. с. 16). Згідно з квитанцією №QS000128984601 від 24 червня 2016 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» адміністративний платіж згідно договору фінансового лізингу №004704 від 24 червня 2016 року в сумі 14 800 грн. та 74 грн. на користь ПАТ «Промінвестбанк» комісійної винагороди (а. с. 17). З матеріалів справи вбачається, що позивач надіслав на зазначену в договорі адресу відповідача повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу №004704 від 24 червня 2016 року, оскільки станом на 18 липня 2016 року додаток 3 до вказаного договору та акт приймання передачі предмета лізингу він не підписував та фактично предмет лізингу не отримував. У означеному повідомленні останній вказав суму сплаченого ним платежу 14 800 грн. та свої банківські реквізити для їх повернення. Вказаного листа представник відповідача отримав 25 липня 2016 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 18- 19). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості (ст. 627 ЦК України). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. За приписами ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі, його істотними умовами є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачені підстави, за наявності яких правочин може бути визнаний недійсним, а саме: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі), п'ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою (правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг». Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України «Про фінансовий лізинг» (частина 2 статті 806 ЦК України та частина 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»). Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі - продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору, відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно зі статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізигодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна. Таким чином, у судовому засіданні доведено, договір фінансового лізингу, який є предметом даного судового розгляду, є нікчемним, оскільки укладений лише у простій письмовій формі, тоді як чинним законодавством передбачено, що його укладення за участю фізичної особи підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», цей Закон регулює відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону). Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 5 вказаного Закону виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюється законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг. Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції. Частинами 1, 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» діяльність у сфері надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) підлягає ліцензуванню. Органом, що здійснює видачу ліцензій для здійснення фінансовими установами діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. (п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії (ч. 2 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №21 від 22 січня 2004 року затверджено Положення про надання окремих фінансових послуг юридичними особами - субєктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, яким передбачено, що такі послуги можуть надаватись у випадку наявності у предметі діяльності юридичної особи надання послуг з фінансового лізингу та взято Нацкомісією вказану юридичну особу на облік. Підтвердженням права на надання таких послуг свідчить довідка про взяття на облік юридичної особи Нацкомісією. Судом встановлено, що станом на 17 жовтня 2016 року інформація про Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія ВАШ АВТО» до Державного реєстру фінансових установ не внесене, проте внесене до Реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, що веде Нацкомфінпослуг. У звязку з цим суд вважає безпідставними доводи позивача стосовно того, що відповідач не мав права на надання послуг з фінансового лізингу. Крім того всупереч ст. 60 ЦПК України доказів протилежного суду не надано. Згідно з положеннями ч. 1, п. п. 2, 4, 7 ч. З, ч. 5 та ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, зокрема: з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення та позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Так, згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 названого Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Аналізуючи норми статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. У звязку з чим суд не приймає до уваги посилання позивача на несправедливість умов договору фінансового лізингу як підставу для визнання його недійсним в цілому. Разом з тим суд приймає до уваги доводи [PERSON], що в діях відповідача є нечесна підприємницька діяльність, яка виразилась у створенні умов при яких позивач був позбавлений виважено та обєктивно оцінити умови угоди з огляду на те, що як зазначив у судовому засіданні позивач, він не міг повністю ознайомитися з умовами договору, так як працівники ТОВ «Лізингова компанія ВАШ АВТО» пришвидшували його підписати договір з додатками та сплатити адміністративний платіж у звязку із закінченням робочого дня, який передував чотирьом вихідним. Окрім цього, вказаний договір не був нотаріально посвідчений, що є обовязковим атрибутом його чинності, що випливає з правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2766цс14 від 16 грудня 2015року. Вимоги позивача [PERSON] про стягнення коштів із ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» 74 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вказані кошти були сплачені на користь ПАТ «Промінвестбанк» як комісійна винагорода саме за надання банківської послуги. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія ВАШ АВТО» на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial