Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

16.08.2019 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свою вимогу позивач мотивує тим, що 23.07.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики № 57688 в електронній формі. Даний договір є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченої ст. ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами. Відповідно до п.1.1 договору позики, позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав, а відповідачка прийняла у власність грошові кошти у розмірі 2400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Строк, на який надається позика за цим договором, становить 20 днів (п.1.3. Договору). Дата перерахування позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін, вважається датою укладання договору між позичальником і позикодавцем (п.1.4. Договору). У відповідності до п. 1.5. договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 20% за перший день користування позикою; 1,8 % від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п. 1.2 цього договору; 3.8 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2. цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Однак, в обумовлені договором про кредит позики строки відповідачка не виконувала свої зобов`язання за та не здійснювала повернення кредиту, у зв`язку з чим у неї станом на 09.08.2019 р. утворилася заборгованість в загальній сумі 102897,60 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою позики 2 400 грн., заборгованість за відсотками - 48081,60 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 52416 грн. В добровільному порядку відповідачка не погашає борг. Тому позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитом, понесені судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Представник ТОВ «ВЕЛЛФІН» в судове засідання не з`явився, але зазначив в позовній заяві про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судові засідання двічі не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Оголошення про її виклики в судові засідання, призначені на 06.11.2019 року, 21.11.2019 року були розміщені на офіційному сайті Балтського районного суду Одеської області, у в зв`язку з чим відповідно до ст. 280 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23.07.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики № 57688 в електронній формі. Даний договір є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченої ст. ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами. Відповідно до п.1.1 договору позики свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав, а відповідач прийняв у власність грошові кошти у розмірі 2400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Строк, на який надається позика за цим договором, становить 20 днів (п.1.3. Договору). Дата перерахування позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору між позичальником і позикодавцем (п.1.4. Договору). У відповідності до п. 1.5. договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 20% за перший день користування позикою; 1,8 % від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п. 1.2 цього договору; 3.8 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2. цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Однак, в обумовлені договором про кредит строки відповідачка не виконувала свої зобов`язання за та не здійснювала повернення кредиту, у зв`язку з чим у неї станом на 09.08.2019 р. утворилася заборгованість в загальній сумі 102897,60 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою позики 2 400 грн., заборгованість за відсотками - 48081,60 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 52416 грн. В добровільному порядку відповідачка не погашає борг. Тому позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитом, понесені судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Згідно ч.1ст. 1048\~ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В силу ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, належить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість в загальній сумі 102897,60 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою позики 2 400 грн., заборгованість за відсотками - 48081,60 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 52416 грн. Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн., який він просить стягнути з відповідачки на свою користь. Беручи до уваги наведені норми закону і те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з [PERSON] слід присудити стягнення понесених позивачем судових витрат з оплати судового збору в розмірі 1921 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved