Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

15 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що його бабуся [PERSON] , [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] , де й померла [INFO] . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із жилого будинку за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Позивачу було відомо, що [PERSON] склала заповіт на [PERSON] , тому в строк до шести місяців він не звертався із заявою про прийняття спадщини. У лютому 2019 року до позивача [PERSON] підійшов співробітник сільськогосподарського підприємства, в оренді якого перебуває земельна ділянка, та повідомив його про те, що [PERSON] за життя склала заповіт, яким заповіла йому, [PERSON] , земельну ділянку. 14 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Черкун В.І. із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що ним пропущено строк на прийняття спадщини, визначений ст.1270 ЦК України. Як з`ясувалося пізніше, за життя [PERSON] склала два заповіти: заповітом від 07 грудня 2011 року [PERSON] заповіла свій будинок за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] ; заповітом від 05 грудня 2002 року [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку. У 2002 році позивач був неповнолітньою дитиною і не знав про існування заповіту на його ім`я. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд постановити рішення, яким визнати причину пропуску ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , поважними та визначити йому додатковий строк у 2 місяці з дня набрання чинності рішенням суду для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про явку в судове засідання. Позивач та його представник у підготовчому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити їх з зазначених у позові підстав. Не заперечували проти розгляду справи у підготовчому засіданні відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України. Сільський голова Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області своєю заявою до суду повідомила, що Пологівська сільська рада заяву [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини визнає повністю. Справу просять розглянути без участі представника сільської ради (а.с.22). Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює обліковцем у ТОВ «Україна-Нова», до його посадових обов`язків входить облік земельних часток (паїв) і земельних ділянок членів товариства. Приблизно на початку 2019 року він зустрів [PERSON] і поцікавився у нього, чому той не приймає спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] у вигляді земельної ділянки. [PERSON] сказав, що бабуся заповіла своє майно своїй подрузі чи сусідці, і тому він не має права на спадкову земельну ділянку. Але він, свідок, повідомив [PERSON] , що існує заповіт, складений за життя [PERSON] , яким вона свою земельну ділянку заповіла саме йому, [PERSON] Тоді [PERSON] звернувся до сільської ради і там з`ясував, що дійсно існує чинний заповіт. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона не є родичкою позивачу, вона знає добре позивача у справі і його матір, знала свідок і його бабусю [PERSON] , яка померла приблизно два роки тому. У [PERSON] була хата в с.Пологи і земельний пай. Свідок інколи телефонувала матері [PERSON] і самому [PERSON] . Коли вона в черговий раз зателефонувала, їй [PERSON] повідомив, що його бабуся [PERSON] померла приблизно сім днів до телефонного дзвінка свідка. У розмові [PERSON] сказав, що [PERSON] заповіла своє майно своїй сусідці [PERSON] , а зовсім недавно [PERSON] повідомив їй, що, виявляється, бабуся заповіла будинок своїй сусідці, а іншим заповітом земельну ділянку заповіла йому, і про це він дізнався зовсім випадково приблизно у лютому 2019 року від працівників сільськогосподарського товариства і сільської ради. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем і його представником, визнання позову відповідачем, вислухавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом з копії свідоцтва про народження [PERSON] на а.с.12 та копії свідоцтва про народження [PERSON] на а.с.13 встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 жовтня 2017 року Пологівський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у м.Пологи Запорізької області, Україна, актовий запис №312 (а.с.4). З копій заповітів від 07 грудня 2011 року на а.с.7 та 05 грудня 2002 року на а.с.8 судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , а Державний акт серії ІІ-ЗП № 034930 на земельний пай площею 5,47 гектарів - [PERSON] . З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55029968 на а.с.5 встановлено, що на ім`я заповідача [PERSON] зареєстровано спадкову справу №63721484, номер у нотаріуса 29/2019. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Черкун В.І. із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею5,4702 га, державний акт серія ІІ- ЗП № 034930, виданий Пологівською сільською радою Пологівського району Запорізької області 28 березня 2001 року, що розташована: Запорізька область, Пологівський район, Пологівська сільська рада, яка належала його бабусі - [PERSON] , котра померла [INFO] , та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Проте приватний нотаріус 14 лютого 2019 року постановою №219/02-31 відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємець не подав заяви про прийняття спадщини в строк, передбачений законом, та не надав документів, які б підтверджували факт спільного проживання на момент відкриття спадщини (а.с.6). Проаналізував добуті докази і дав їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою угодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] пропустив встановлений строк для прийняття спадщини з поважної причини, а саме у зв`язку з тим, що на момент складання заповіту у 2002 році він був малолітньою дитиною і навіть не знав про існування заповіту, тому вправі звернутися в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Проаналізував встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини позивачу поважними, а позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved