Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

16.07.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхівцевська міська рада Дніпропетровської області 07.09.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи 08.09.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 17.11.2021року. 17.11.2021 року проведене підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду на 17.11.2021 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 17.11.2021 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до її малолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] і доньки - [PERSON] , [INFO] . Встановити опіку над [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікуном дітей В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач є матір`ю малолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] і доньки - [PERSON] , [INFO] . Батько дітей записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, відповідач [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням своїх неповнолітніх дітей. На сьогоднішній день діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Місце знаходження відповідача їй невідоме Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не згадує про дітей, не приймає участі у вихованні дітей, не турбується їх життям, здоров`ям. Дівчатка не проводять час з мамою, не спілкуються з нею, так як відповідач не бажає цього робити. Мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітніх дітей й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повному обсязі, та просила їх задовольнити, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Також пояснила, що відповідачка проживає в іншому місті, адреси її проживання позивач не знає. До дітей відповідачка з`являється вкрай рідко. Може зателефонувати дітям, якщо вона купить їй телефон. Але згодом відповідачка телефон продає і з дітьми не спілкується. Відповідачка зловживає спиртними напоями, неодноразово проходила лікування, але позитивних наслідків це не дало. Через що не може довгий час працювати, якщо влаштується на роботу. Будь-якої турботи про дітей відповідачка не проявляє. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Письмових пояснень суду не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши учасників розгляду справи, думку дитини, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] , є матір`ю малолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] і доньки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Батько дітей записаний за частиною першою статті 135 СК України, тобто зі слів матері, що підтверджується витягами з Державного реєстру цивільного стану громадян про народження. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідачка, [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що малолітні діти: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , проживають в сім`ї своєї бабусі, позивачки за справою. Згідно наданих суду характеристик на малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] судом встановлено, що останні навчаються в КЗ Верхівцевського НВК, діти навчаються добре, до школи приходять підготовленим до уроків, чистими, охайними. Діти виховані, мають друзів. комунікабельні у спілкуванні з однокласниками. Батьки не цікавляться вихованням та навчанням дитини. Ці функції перекладено на бабусю, [PERSON] , яка регулярно опікується навчанням та вихованням онучок, консультується з класним керівником по різним питанням та надає потрібну допомогу і підтримку. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області від 14.04.2021 року № 421, згідно якої орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити відповідачку по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню доньок, а також встановити, що мати, батько ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Виходячи з вищевикладених обставин, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав малолітньої дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її доньок, оскільки судом встановлено, що відповідачка свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо участі у вихованні дітей. Будь-яких перешкод, які б заважали позивачці виконувати свої материнські обов`язки по відношенню до дітей судом не встановлено. Відповідачка свідомо залишила дітей на бабусю і лише інколи з`являється за місцем проживання дітей, не приймаючи участі у їх вихованні. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшої дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України - Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Таким чином рішення суду після набрання законної сили необхідно направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для відома. Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення опіки над малолітніми дітьми та призначення опікуна, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України - суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу піклування. Оскільки судом ухвалюється рішення про позбавлення відповідачки, матері дітей, батьківських прав. Батько дітей записаній відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Таким чином діти позбавлені батьківського піклування тому є підстави для призначення опіки. Позивачка фактично опікується дітьми, характеризується позитивно, працює та отримує прибуток, та враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в даній частині та призначення позивачки опікуном над малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп., так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог. Також з позивача підлягають стягненню аліменти в рахунок держави в сумі 908.00 грн., оскільки судом ухвалюється рішення і про стягнення аліментів на утримання дитини, відносно якої відповідач позбавляється батьківських прав. На основі ст. 164 - 166 СК України,

Outcome: approved