overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

15 травня 2015 року позивач звернулась до суду із позовною заявою та зазначила, що 8 жовтня 2013 року померла її мати, [PERSON]. Спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], виявила бажання прийняти дочка спадкодавця [PERSON], зазначена спадкоємцем у заповіті [PERSON]. Проте вчасно позивач не змогла звернутись до нотаріальної контори, так як не знала де знаходяться правовстановлюючі документи на спадкове майно, тому строк для прийняття спадщини був нею пропущений, в звязку з чим просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 08.10.2013 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-БВ № 216087 від 10 жовтня 2013 року), яка була матірю [PERSON] (свідоцтво про народження І-АВ № 541377 від 21 лютого 1971 року). [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом від 28 серпня 2013 року, який посвідчений секретарем Богдановецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 07. [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, про що свідчить витяг із спадкового реєстру № 40467291 від 22.05.2015 року, виданий Деражнянською державною нотаріальною конторою. [PERSON], як встановлено під час судового розгляду, на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем [PERSON]. Позивач вчасно не звернулась до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як останній не було відомо про наявність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що така причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважною і для реалізації спадкових прав позивача слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини терміном на три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

15 травня 2015 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 16.09.2006 року, який зареєстрували у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1354. Від цього шлюбу дітей вони не мають. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що вона на даний час з відповідачем шлюбні стосунки не підтримує, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила суд вимоги задовольнити, справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], 16 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1354. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивачка просить відновити їй прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід його відновити. Згідно ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

15 травня 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що між нею та відповідачем [PERSON], було укладено шлюб , зареєстрований Дзержинським районним відділом реєстрації актів громадського стану міста Харкова, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис № 1074. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], місце проживання якої після розірвання шлюбу залишаєтьс з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні інтереси, погляди на життя, на права та обов'язки подружжя, у зв'язку з чим виникали сварки та скандали. З жовтня 2014 року шлюбно-сімейні стосунки припинені, на даний час мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведемо. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння і довіри. Таким чином, позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому рішення розлучитись виважене та остаточне. З огляду на вищевказане, позивач просить суд задовольнити позов та розірвати їх з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала позов задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка «Мовчан». Відповідач в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не надав. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна сторони не мають. Таким чином суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

15 травня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 25% з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, зазначивши, що 18.06.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 23.12.2013 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач участь у вихованні дитини приймає, аліменти сплачує за своїм внутрішнім переконанням, коли забажає. На підставі викладеного позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки до досягнення нею повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, додатково пояснила, що відповідач сплачує аліменти добровільно щомісячно в розмір 1200,00грн., бажає, щоб він сплачував аліменти офіційно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що працює офіційно, заробітна плата складає близько 5000,00грн., [PERSON] його єдина дитина, більше на утриманні нікого не має. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Старо-Кримської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя Донецькоої області, актовий запис №32. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

15 травня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 30 червня 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб виконкомом Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації про укладення шлюбу зроблено запис за №1. Від шлюбу мають дочку: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що після реєстрації шлюбу між сторонами не було взаєморозуміння, рідко доходили згоди при вирішенні сімейних питань, із-за чого виникали конфлікти та чвари. Напружена ситуація, яка склалася в сім'ї, стала причиною того, що між [PERSON] та відповідачем було втрачено почуття взаємної поваги один до одного, що унеможливило нормальне існування сім'ї. Спільне проживання з відповідачем стало неможливим, фактичні шлюбні відносини припинилися. Усі спроби позивачки направлені на те, щоб налагодити з відповідачем нормальне сімейне життя та стосунки, позитивних результатів не дали, а тому позивачка була вимушена забрати дітей та переїхати проживати до своїх батьків. Позивачка вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, примирення з відповідачем є неможливим. Позивачка просить розірвати шлюб з [PERSON], неповнолітню дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу присвоїти прізвище «[PERSON]». Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила шлюб розірвати без надання строку на примирення, дитину залишити проживати з нею. Відповідач позов визнав повністю, погодився з тим, що шлюб має бути розірваний без надання строку на примирення, згоден, щоб дитина залишилася проживати з позивачкою. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони фактично спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують і це дає суду підстави для висновку про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Малолітню дитину сторін слід залишити проживати з позивачкою, з якою дитина проживає після фактичного припинення між сторонами шлюбних стосунків. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації виконкомом Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, актовий запис за №1, прізвище змінила позивачка, яка мала дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Позивачка в судовому засіданні заявила, що бажає мати дошлюбне прізвище «[PERSON]». У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

15 травня 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвали у судовому порядку 20 січня 2015 р. Від шлюбу мають сина - [PERSON], 2006 року народження. Вказала, що вона сама утримує дитину, а відповідач ухиляється від батьківських обов'язків, гроші на утримання дитини не надає, хоча працює. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки щомісячно до її повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надіслала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положенням частини 3 статті 181 СК України визначено, що кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони з 06 листопада 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали у судовому порядку 20 січня 2015 року. Під час подружнього життя, а саме, [INFO] у них народився син - [PERSON], батьком якого є відповідач у справі, що останнім не оспорюється. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, є працездатним і проживає окремо від дитини, інші аліментні платежі не сплачує. Дитина залишилася проживати разом з позивачем. Наведене свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 15 травня 2015 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Кредитної спілки «Альянс» про стягнення 130\~000 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що він 13.08.2015р. уклав договір №1349 про внесення на депозитний рахунок вклад члена спілки в сумі 150\~000 грн. строком на 18 місяців з сплатою 25% річних щомісячно. Відповідач частково виконав зобовязання за даним Договором та протягом березня квітня 2017 р. повернув сукупно 20\~000 грн., однак 130\~000 грн. не повернув. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином та у відповідності до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом обєктивно встановлено, що 13.08.2015р. [PERSON] уклав договір №1349 про внесення на депозитний рахунок вклад члена спілки Кредитної спілки «Альянс» в сумі 150\~000 грн. строком на 18 місяців з сплатою 25% річних щомісячно. На виконання своїх зобовязань Кредитною спілкою «Альянс» частково повернуто [PERSON] 20\~000 грн. внесків члена спілки (01.03.2017р., 13.03.2017р., 10.04.2017р., 21.04.2017р.) Разом з тим, в порушення вимог ст.1, ст.23 ЗУ «Про кредитні спілки» відповідач не повернув позивачу внесені кошти в сумі 130\~000 грн. по закінченню строку дії, вищевказаного Договору. Ці обставини визнані представником відповідача, а тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач - Кредитна спілка «Альянс» не виконала свої договірні зобовязання, а тому з неї на користь позивача [PERSON] слід стягнути \~130 000 грн. суми внесків, а також, відповідно до положень ст.88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 1300 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №65. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначив, що внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, спільно не проживають, тому збереження сімї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 січня 2005 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у нього не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Позивач та Відповідач разом не проживають, не ведуть спільного господарства з грудня 2015 року. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO] та сина, [PERSON], [INFO]. [PERSON] зазначає, що спорів щодо місця проживання дітей та поділу спільно майна між сторонами немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надав суду заяву, у якій вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 15 січня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції міста Києва за актовим записом №53 (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, та на примирення не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з заявою, в якій просила визнати недієздатним [PERSON], [INFO], призначити її ([PERSON]В.) опікуном [PERSON]. Заявниця в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала і просила суд про їх задоволення в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 303625 (а.с.7) [PERSON] [INFO] являється інвалідом з дитинства, група інвалідності -Перша А, інвалідність встановлена на строк безстроково, потребує постійного стороннього нагляду та догляду. Згідно висновку судово - психіатричного експерта №234 [PERSON], [INFO], страждає вродженим слабоумством глибокою розумовою відсталістю. По своєму психічному стану [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно витягу з протоколу №2 від 05.04.2017 року, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, вбачається, що на засіданні опікунської ради виконкому міської ради вирішено рекомендувати на засіданні Заводського районного суду призначити гр. [PERSON] опікуном сина, [PERSON] [INFO], у разі визнання його недієздатним. Згідно\~ст. 39 ЦК України\~-фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно\~ст. 41 ЦК України\~- над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Згідно\~ст. 60 ЦК України\~- суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Outcome: approved