Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

15.11.2018 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Огульчанське» Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 28.07.1996 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач з 15.11.1993 року по 16.04.1998 року працював у КСП «Огульчанське» Валківського району Харківської області в тракторній бригаді, в зв'язку з чим був включений до списку членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) із земель колективної власності. Його прізвище зазначено в списку власників земельних часток (паїв), що додавався до Державного акту від 19.02.1996 року серії [NUMBER] на право колективної власності на землю по КСП «Огульчанське» за № 403. На ім'я [PERSON] виготовлено та зареєстровано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Але вирішивши в 2018 році скористатися своїм правом на отримання земельної частки (пай), дізнався, що Сертифікат, який посвідчує його право на земельну частку (пай) - втрачено, що позбавляє його можливості підтвердити своє право на земельну частку (пай) та зареєструвати право власності в передбаченому законом порядку. Посилаючись на вимоги п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.124 Конституції України ст.16 ЦК України, ст.ст.2,4,19,60,175,274,276 ЦПК України, п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95, ст.2 абзацу 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі на (місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток», п. 11 XV розділу Конституції України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», представник позивача стверджує, що [PERSON] був правомірно внесений до списку доданого до Державного акту на право колективної власності на землю Серії [NUMBER] за № 403, оскільки дійсно в період видачі Державного акту був членом колгоспу, тобто має право на земельну частку (пай), але не може оформити своє право через відсутність у нього Сертифікату на право на земельну частку (пай). Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 21.11.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз'яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 03.01.2019 року представник відповідача Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області - сільський голова Веретельник А.О. подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що сільська рада не має підстав для відмови в задоволенні позовних вимог та не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі у відповідності до вимог чинного законодавства. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Представник позивача [PERSON] просила проводити розгляд справи зі її відсутності. При цьому вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представники відповідачів Валківської районної державної адміністрації Харківської області та ПСП «Огульчанське», будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з'явилися, заяву про відкладення розгляду справи не направили. Правом на подання відзиву, передбаченим ст.178 ЦПК України, не скористалися. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 10.01.2019 року представник відповідача Валківської районної державної адміністрації Харківської області подав клопотання про виключення Валківської районної державної адміністрації Харківської області зі складу відповідачів у справі, оскільки з набранням чинності 01.01.2019 року ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 року № 2498-VІІІ, яким були внесені зміни до ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», повноваження щодо розпорядження (прийняття владних управлінських рішень) землями, розташованими за межами населених пунктів, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності (які до набрання чинності зазначеним Законом належали районним державним адміністраціям) перейшли до сільських, селищних, міських рад на території яких розташовані відповідні землі. Враховуючи, що до повноважень районної державної адміністрації не належить вирішення питань щодо розпорядження зазначеними землями, вважає, що прийн6яття судом рішень в даній справі жодним чином не буде впливати на права та обов'язки відповідного органу державної влади. В зв'язку з заявленим клопотанням та неявкою учасників судового розгляду, судове засідання було відкладено для ознайомлення та висловлення думки щодо можливості його задоволення. 10.01.2019 року представник позивача подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, зі змісту якого не заперечувала проти виключення Валківської районної державної адміністрації Харківської області зі складу відповідачів. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явилися, свою думку щодо заявленого клопотання не висловили. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки з урахуванням положень ст.51 ЦПК України Законом не передбачено такої процесуальної дії, як виключення відповідача. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був членом КСП «Огульчанське» Валківського району Харківської області у період з 15.11.1993 року по 16.04.1998 року, що підтверджується даними копії трудової книжки серії [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON], та архівних витягів протоколів №12 від 19.11.1993 року та №1 від 05.02.1994 року, наданих Архівним відділом Валківської районної державної адміністрації Харківської області 02.10.2017 р. за № 01-33/36. Як вбачається з довідки Архівного відділу від 14.11.2018 року №01-34/44, в Книгах протоколів засідань правління та загальних зборів уповноважених членів КСП Огульчанське з 1994 року по т1998 рік записи про звільнення з членів КСП [PERSON], не виявлені. Згідно архівної довідки від 02.10.2017 р. № 01-34/14 Рішенням зборів уповноважених членів колгоспу ім. Калініна с. Огульці (Протокол № 1 від 18.02.1993 р.) колгосп перетворений у колективне сільськогосподарське підприємство без зміни предмету діяльності і форми власності. Колективному сільськогосподарському підприємству присвоєна назва «Огульчанське». КСП «Огульчанське» є правонаступником колгоспу ім. Калініна. Рішенням загальних зборів уповноважених членів підприємства на базі КСП створене Приватне сільськогосподарське підприємство «Огульчанське» (Протокол № 3 від 13.03.2000 р.), якому передане майно КСП «Огульчанське». Із списку громадян - членів КСП, доданого до Державного акту від 19.02.1996 р. Серії [NUMBER] на право колективної власності на землю по КСП «Огульчаське» слідує, що позивач включений до списку членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) із земель колективної власності за № 403. Згідно повідомлення Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру Харківської області від 16.01.2018 р. № 31-20-0.23,141-21/121-18 відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Валківською районною державною адміністрацією ПСП «Огульчанське» на ім'я [PERSON] 28.07.1996 за №14 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Інформація про видачу даного документа власнику відсутня, серед невитребуваних вказаний сертифікат не значиться. Видача дубліката сертифікатів на право на земельну частку (пай) не належить до повноважень управління. Інформація про видачу Державного акта [PERSON], відсутня. 28.02.2018 р. за № 101/02-19 Огульцівська сільська рада Валківського району Харківської області на заяву позивача щодо проведення засідання комісії по жеребкуванню номерів земельних часток (паїв) повідомила, що особа, яка має намір отримати номер земельної ділянки повинна надати документ, що посвідчує право на земельну частку (пай). Отже, на час виготовлення Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Огульчанське» серії [NUMBER] від 19.02.1996 р. позивач був членом КСП «Огульчанське», був включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, на його ім'я виготовлено та зареєстровано Сертифікат на право на земельну частку (пай), тому має право на земельну частку (пай). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Процес приватизації землі в Україні розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Крім того, п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в п.1 ст.1 Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Європейський суд з прав людини в своїх рішення, а саме: «Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року, «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, сформував позицію, про те, що держава під час виконання своїх функцій, щодо захисту права власності має дотримуватись принципу правомірних або законних очікувань громадян, а також утримуватись від необґрунтованого пасивного втручання у разі якщо такі очікування на оформлення права власності за особою підтвердженні будь-якими засобами, передбаченими національним законодавством. За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. З огляду на викладене, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON], як член КСП «Огульчанське» на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], має право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Огульчанське» Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області відповідно до Сертифікату серії [NUMBER], що зареєстрований та виготовлений в передбаченому законом порядку, дані про його скасування відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved