Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

16.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини, в якому просив визначити місце проживання їхньої спільної дитини сина [PERSON] з позивачем, [PERSON] , за місцем фактичного поживання: [ADDRESS] . В обґрунтування свої вимог зазначив наступне. Від спільного шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після численних сварок відповідач їх залишила та проживає окремо з грудня 2015 року. У лютому 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не займається вихованням сина, не цікавиться станом його здоров`я. Позивач, як батько спільної з відповідачем малолітньої дитини, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з ним. У 2016 році позивач звернувся до Служби у справах дітей заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини. Згідно висновку, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком, оскільки він забезпечений всіма матеріально-побутовими умовами для спільного проживання та належного утримання дитини. \\~ \\~ \\~ \\~У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, додатково зазначивши. Відповідач [PERSON] навчалася в м. Українка в «Обухівському медичному коледжі», в грудні 2015 року поїхавши на заняття, зникла, подзвонила додому тільки через місяць з проханням забрати свої особисті речі. За період з 2015 року по теперішній час відвідувала дитину два рази у дитячому садку, зустрічі тривали не більше 10 хвилин. Останній раз 20.04.2017 року дитина під час відвідування відповідачем дитячого садку вже не впізнала матір. Відповідач не телефонує, щоб поцікавитися станом здоров`я дитини, її настроєм, досягненнями, деякий час назад [PERSON] змінила номер телефону, не попередивши про це позивача, що в даний час унеможливлює будь-який зв`язок з нею. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений належним чином про час, місце та дату розгляду цивільної справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення із відміткою, що вказана особа за вказаною адресою реєстрації не проживає. Суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Обухівської районної державної адміністрації у судовому засідання позовні вимоги підтримала та пояснила, що [PERSON] відома їм ще з 2015 року, коли позивач звернувся до них із проханням розшукати матір його дитини, сина [PERSON] , 2013 року народження, яка зникла, поїхавши на навчання. Їхньої службою розглядалося питання щодо визначення місця проживання дитини, відповідач в ході розгляду справи не змогла підтвердити належним чином наявність в неї будь-якого доходу, не має постійного місця проживання, за останній рік змінила двох співмешканців. Заінтересованості до дитини, її стану здоров`я, матеріального благополуччя не проявляє. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. [INFO] у позивача та відповідача народилась спільна дитини син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Обухівського району Київської області від 15.05.2013 року серія [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.02.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Як вбачається з копії довідки № 215 від 15.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Обухівської ради Київської області, [PERSON] , [INFO] , постійно проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] спільно із своїм батьком [PERSON] (а.с.15). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON] від 15.11.2016 року підтверджується факт його проживання та перебування на утриманні батька [PERSON] (а.с.9). Із довідки № 216 від 15.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Обухівської ради Київської області, у підпорядкуванні якого перебуває установа ДНЗ «Веснянка» вбачається, що [PERSON] в садочок приводять і забирають його бабуся або батько. Протягом 2016 року мами [PERSON] в ДНЗ «Веснянка» була один раз протягом 10 хвилин (а.с.16). Обухівська районна державна адміністрація у своєму висновку від 28.11.2016 року № 101-2618/07-10 зазначає, що вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с.11). Позивач по справі, [PERSON] характеризується добре, має спокійний та врівноважений характер, старанний, дисциплінований, ввічливий, скромний, в селі користується повагою, має багато друзів, що підтверджується характеристиками, доданими од матеріалів справи (10, 13). Відповідно до довідки про доходи [PERSON] має стабільний дохід у вигляді заробітної плати (а. с. 12). Допитана в судовому засіданні в якості свідок [PERSON] , яка доводиться позивачеві матір`ю, пояснила, що в кінці 2015 року на початку 2016 року, відповідач, поїхавши на навчання у сусіднє місто Українка, не повернулася, як їм стало відомо через місяць, залишилися жити у свого співмешканця. За весь цей період відповідач два рази відвідували дитячий садочок, зустрічі з дитиною тривали не більше 10 хвилин. Станом здоров`я дитини, її настроєм, матеріальним благополуччям не цікавиться, останній час з нею втрачений і телефонний зв`язок через зміну нею номеру телефону. До них постійно звертаються кредитори [PERSON] , розшукуючи її через борги. [PERSON] негативно характеризується за місцем своєї попередньої роботи, як конфліктна та груба людина (а. с. 17), та за місцем навчання у КВНЗ КОР «Обухівський медичний коледж», який вона не закінчила через академічну заборгованість та пропуски занять (а. с. 18). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, не передавати дитину на виховання іншим особам. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до вимог ст. 161 СК, при вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своє матір`ю. В судовому засіданні встановлено, що тривале за часом, протягом 2 років, повне ігнорування відповідачем виконанням своїх материнських обов`язків, раптове зникнення [PERSON] із місця постійного проживання, де залишилася її дворічна дитина, без пояснень та будь-яких попереджень на 1 місяць, кількість та тривалість зустрічей з дитиною протягом двох років, які звелися до 2 3 разів по 10 хвилин, свідчать про те, що [PERSON] свідомо, без будь-яких штучностворюваних перешкод, передала дитину на повне виховання її батьку [PERSON] . За весь цей час відповідач не докладала будь-яких зусиль для створення належних умов проживання своєї дитини за місцем її фактичного проживання. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність в даній справі виключних обставин у вигляді повного та добровільного самоусунення матері від виховання дитини, які дають підстави суду визначити місця проживання дитини разом із батьком відповідачем по справі. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved