Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

15 серпня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що їй належить на праві власності автомобіль марки BYD , модель F-3, тип седан-В,номер шасі [NUMBER] , 2013 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] . 23 січня 2019 року о 12 год. 00 хв. в місті Первомайському Харківської області по вулиці Бугайченко сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача під керуванням сина позивачки [PERSON] та автомобіля марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП належний позивачці на праві власності автомобіль зазнав механічних пошкоджень у вигляді ушкоджень заднього бамперу, протитуманних фар,заднього крила та багажника. Оскільки відповідач [PERSON] визнав свою провину у скоєнні ДТП і на той час погодився відшкодувати завдану матеріальну шкоду,то за погодженням сторін,було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), де відповідач зазначив власноручно про те,що він визнає свою провину. Згідно акту приймання передачі виконаних робіт від 06.05.2019 року ,складеному СПД [PERSON] вартість матеріального збитку,заподіяного позивачу становить 6000,00 грн. 17 травня 2019 року позивачка зверталася до відповідача з пропозицією в добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду, але останній відмовився від відшкодування шкоди. 12 липня 2019 року позивачка також зверталася з заявою про виплату грошового відшкодування і до ТДВСК «Альфа-Гарант», але до теперішнього часу шкода, заподіяна їй внаслідок ДТП, не відшкодована. 03 вересня 2019 року судом з ВК Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області були отримані відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця мешкання відповідача. Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03 вересня 2019 року позов було прийнято до провадження суду і призначено у підготовче судове засідання. Ухвалою від 30 жовтня 2019 року підготовче судове засідання було закрито і справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач та третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність та задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Однак ним до суду було подано 25.10.2019 року відзив на позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] , обгрунтовуюич це тим,що дійсно 23 січня 2019 року сталася ДТП за його участю та участю [PERSON] . На день ДТП, цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у АТ «СГ «ТАС», номер полісу NAM/7772725, а цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», номер полісу АМ/8547531.Учасники ДТП,за взаємною згодою склали повідомлення про ДТП-европротокол без участі працівників відповідних підрозділів МВС України. В подальшому відповідач зі свого боку, виконав усі умови передбачені договором обов`язкового страхування ТЗ та діючим законодавством для отримання позивачем страхової виплати на відшкодування завданої шкоди. Позивачка ж в свою чергу не здійснила жодної дії для отримання страхової виплати на відшкодування завданої їй шкоди внаслідок ДТП, в тому числі нею не було надано автотранспортний засіб для проведення оцінки завданої шкоди внаслідок ДТП. Відповідач вважає, що позивачем не доведено обставин на які він посилається як на підставу своїх вимог. Представник третьої особи ТОВ СК «Альфа Гарант» до судового засідання не прибув, хоча був повідомлений про день та час слухання справи,заяв про відкладення чи про розгляд справи без його участі не надав, як не надав і відзиву на позов. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 цього Кодексу. За загальними правилами, встановленими ст.ст.1166, 1167, 1168 ЦК України, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом - частина друга статті 1187 ЦК України. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV). Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Як встановлено у судовому засіданні та не оспорюється сторонами, 23 січня 2019 року о 12 год. 00 хв. в місті Первомайському Харківської області по вулиці Бугайченко сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача під керуванням її сина [PERSON] та автомобіля марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача водія [PERSON] . В результаті ДТП належний позивачці на праві власності автомобіль (а.с.14- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ) зазнав механічних пошкоджень у вигляді ушкоджень заднього бамперу, протитуманних фар,заднього крила та багажника. Оскільки відповідач [PERSON] визнав свою провину у скоєнні ДТП і на той час погодитвся відшкодувати завдану матеріальну шкоду,то за погодженням сторін,було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), де відповідач зазначив власноручно про те,що він визнає свою провину (а.с.16). Згідно акту приймання передачі виконаних робіт від 06.05.2019 року,складеному СПД [PERSON] вартість матеріального збитку,заподіяного позивачу становить 6000,00 грн.(а.с.17). Як вбачається з копії листа, надісланого позивачкою на адресу відповідача 17.05.2019 року, позивач пропонував відповідачеві відшкодувати шкоду, заподіяну їй внаслідок ДТП, в добровільному порядку, але на день постановлення судом рішення, заходів для відшкодування шкоди не прийняв (а.с.18). Також позивачка зверталася з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, і до ТДВСК «Альфа-Гарант», але шкода відшкодована не була (а.с.19). Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що відновлювальний ремонт (або ремонт) комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Відповідно до вимог п.8.2 цієї методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - ЕЗ), де: Ср вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; ЕЗ коефіцієнт фізичного зносу. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на час ДТП, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. А також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Оскільки відповідачем не оскаржувались висновки спеціаліста щодо визначення вартості шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок ДТП, однак, позивач наполягає на стягненні з відповідача саме відновлювального ремонту, тобто не визнає свій транспортний засіб фізично знищиним, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальний збиток, заподіяний внаслідок ДТП, у розмірі 6000 грн. 00 коп. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved