overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

16 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04.02.1999 року перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя не склалось, сторони мають різні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги, просить шлюб розірвати. Спору про місце проживання дитини сторони не мають, майновий спір відсутній. Відповідач згодна на розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, просив судові витрати залишити за ним. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 04.02.1999 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради, актовий запис № 81, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 4). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про визначення місця проживання між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач був звільнений від сплати судового збору, то судовий збір підлягаю стягнення з відповідача на користь держави в розмірі 50% від судового збору, що повинен бути сплачений при подачі позову, а решту 50 % залишити за рахунок держави. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

16 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 10 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис №1543. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10 жовтня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис №1543 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданими повторно 13 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києвіта та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 14 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 9, 10). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім?ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

16 листопада 2017 року звернулася до суду із заявою про надання права на реєстрацію шлюбу, зазначаючи, що вона має намір зареєструвати його з [PERSON] від якого вона вагітна. Оскільки [PERSON] не досягла шлюбного віку, вона не може зареєструвати шлюб в державному органі реєстрації актів цивільного стану, а тому просить суд винести рішення, яким надати право на шлюб з [PERSON]. Заявниця в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі та просила заяву задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] (особа з якою заявниця має намір зареєструвати шлюб) та [PERSON] (матір заявниці) в судове засідання не зявилася, але надали до суду заяви в якій просили справу розглядати без їх участі та вказали, що заяву [PERSON] підтримують. Дослідивши надані докази, заяви учасників і заінтересованих осіб приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ст.234 ЦПК України судом у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. В суді встановлено, що заявниця [PERSON] вагітна і батьком її майбутньої дитини є [PERSON], який визнав дану обставину. З метою створення сім'ї обоє бажають зареєструвати шлюб в державних органах реєстрації актів цивільного стану, однак перешкодою є те, що заявниця не досягла шлюбного віку. Дана обставина підтверджується паспортом заявниці серії ЕР 570076 виданим Новоодеським РС УДМС України в Миколаївській області 14.07.2016року з якого вбачається, що [PERSON] народилася 31.05.2000року, тобто на даний час їй виповнилося лише 17 повних років. Згідно довідки Новоодеської Центральної районної лікарні №3390 від 15.11.2017року [PERSON] перебуває на 36 тижні вагітності станом на 15.11.2017року. В суді також доведено, що надання права на шлюб заявниці з [PERSON] відповідає інтересам заявниці, за станом психічного, розумового, морального та соціального розвитку вона може перебувати у шлюбі. [PERSON] та [PERSON] виявили взаємне бажання зареєструвати шлюб. Відповідно до ст. 22 СК України, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За таких обставин суд вважає за необхідне надати [PERSON] право на шлюб з [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

16 листопада 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою, в розмірі 22740,72 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12.05.2015 року підтверджено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та закрито справу у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Позивач відшкодував потерпілому [PERSON], який є власником пошкодженого автомобіля, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 22740,72 грн. Отже, відповідно до ст. 1191 Моторне (транспортне) страхове бюро України має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] у розмірі виплаченого відшкодування. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з листами про компенсацію понесених витрат в добровільному порядку, проте відповіді не отримав. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12.05.2015 року підтверджено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та закрито справу у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Позивач відшкодував потерпілому [PERSON], який є власником пошкодженого автомобіля, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 22740,72 грн, що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 18.03.2015 року №50/15, копією наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України від 30.06.2015 року № 3284, копією платіжного доручення від 01.07.2015 року №3284. Відповідно до ст. 1191 ЦК України Моторне (транспортне) страхове бюро України має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] у розмірі виплаченого відшкодування, тобто в розмірі 22740,72 грн. Позивач звертався до [PERSON] з листом від 03.07.2015 року №3/1-05/18829 про компенсацію витрат в добровільному порядку, проте відповідачем шкода відшкодована не була. Отже, вимога позивача про стягнення з [PERSON] виплаченого відшкодування у розмірі 22740,72 грн підлягає задоволенню. Крім того, згідно зі ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1600 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

16 листопада 2017 року позивач\~ [PERSON] звернувся до суду з\~ вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.02.2015 року він є власником квартири, що знаходиться за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), [ADDRESS]. На сьогодні у вказаному вище приміщенні зареєстрований попередній власник - [PERSON] Реєстрація вказаної особи в квартирі не дозволяє позивачу розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує його законні права, тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав,\~ наполягав на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявився з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. Представник третьої особи відділу реєстрації зняття з реєстрації громадян за місцем проживання виконавчого органу військово-цивільної адміністрації м.Торецька до суду не зявився. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають\~ задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном\~\~на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно\~\~позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що за адресою: м.Торецьк (Дзержинськ), [ADDRESS] зареєстрований\~ [PERSON], про що свідчать відомості сектору реєстрації місця проживання військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] (Дзержинськ) Донецької області відповідно до договору купівлі-продажу від 25.02.2015 року на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.5). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є власником квартири №47, розташованої у будинку №15 по вул.Лісна м.Торецька (Дзержинська). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація [PERSON] перешкоджає позивачу здійснювати ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Відділ реєстрації зняття з реєстрації громадян за місцем проживання виконавчого органу військово-цивільної адміністрації м.Торецька про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

16 листопада 2017 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 березня 2002 року, Василевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 15. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сімя розпалась остаточно, по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені з квітня 2016 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, та не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання і суперечить інтересам позивача. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

16 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 08.10.2009 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У даному шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між ним та відповідачем фактично припинені два роки тому, до чого призвела відсутність взаєморозуміння та різні погляді на сімейне життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Позивач у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач також у судове засідання не прибула, надавши заяву про визнання нею предявленого позову. Просила вирішувати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 08 жовтня 2009 року, актовий запис № 283. У даному шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає спільно із відповідачем. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, а також майнового характеру, станом на день вирішення справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 640,00 гривень. На підставі ст. 60 ЗУ «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

16 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.06.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №281. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини припинені в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». 05 грудня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 12 грудня 2017 року. 12 грудня 2017 року сторони в судове засідання не з'явилися, у зв'язку з чим ухвалою суду розгляд справи було відкладено до 09 січня 2018 року. 09 січня 2018 року сторони в судове засідання не з'явилися, позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved