Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

15.05.2018 [PERSON] , та [PERSON] звернулися з позовною заявою до суду, в якій просили припинити право власності [PERSON] на 1/8 частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з позивачів на користь відповідача компенсацію вартості 1/8 частини вказаної квартири; визнати за позивачами право власності на 1/16 частину спірної квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить 5/8 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить 1/8 частина вказаної квартири. Відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира [PERSON] належить 1/8 частина спірної квартири. Оскільки тривалий час між сторонами існують неприязні відносини, які унеможливлюють спільне володіння та користування вказаною квартирою, тому позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. Вважають, що право власності відповідача на 1/8 частину квартири може бути припинене на підставі ст. 365 ЦК України з відшкодуванням їй грошової компенсації в розмірі 24 960,00 грн. Будь-якої шкоди інтересам відповідача завдано не буде, оскільки чоловік відповідача забезпечений житлом. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 21.05.2018 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачам строк для усунення недоліків (том 1а.с.37-38). На виконання вимог ухвали від 21.05.2018 позивачами подано заяву про усунення недоліків (том 1а.с.42). Ухвалою судді від 04.06.2018 відкрито провадження у справі (том 1а.с.44). 04.07.2018 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила про безпідставність позову. Оскільки 1/8 частина спірного житла є єдиною власністю відповідача. Крім того на утриманні відповідача є малолітня дитина та на даний час у Корольовському районному суді м.Житомира розглядається справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом її вселення (а.с.53-55). 04.07.2018 року позивачем [PERSON] подано до суду клопотання про призначення судової експертизи (том 1, а.с.66). 10.08.2018 року позивачем [PERSON] подано до суду клопотання про витребування доказів (том 1а.с.85). Ухвалою суду від 07.09.2018 року клопотання позивача [PERSON] задоволено. Витребувано з Житомирського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію спадкової справи №23/2014, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] ( том 1а.с.96-97). 06.11.2018 та 05.12.2016 позивачем [PERSON] подано до суду клопотання про залучення до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , яка є спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] , про витребування у Романівській державній нотаріальній конторі Житомирської області належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] та ухвалою суду від 05.12.2016 задоволено клопотання про витребування копії зазначеної спадкової справи (том 1, а.с.209, 215, 219). 13.02.2019 до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведена до майна померлої [INFO] [PERSON] (том 1, а.с.227-250, том 2 а.с.1-8). 25.02.2019 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання позивача [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (том 2 а.с.9-10). 13.05.2019 третя особа [PERSON] подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що є рідною сестрою померлої [PERSON] , спадкоємицею якої також є її мати [PERSON] , яка успадкувала 1/8 частину спірної квартири, проте за життя не оформила право власності на успадковану частку оскільки померла. Згідно заповіту усе належне їй майно заповіла [PERSON] , яка на даний час займається оформленням 1/8 частини вказаної квартири на своє ім`я, яку у подальшому має намір подарувати відповідачеві. За вказаних обставин просить відмовити у позові, справу розглядати без її участі (том 2 а.с.38-39). Ухвалою суду від 16.05.2019 у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовлено. 12.06.2019 року позивачем [PERSON] подано уточнення до позовної заяви щодо розміру судового збору, який слід стягнути з відповідача (том. 2 а.с.50-55). У судовому засіданні позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач та його представник проти позову заперечили. Представник відповідача зазначила, що позов є необґрунтованим. Вказує, що у судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проживає у м.Києві та має там у приватній власності житло. У спірній квартирі проживає лише позивач [PERSON] , який має таку саму частку, як і відповідач. Вказує, що у разі задоволенні позову будуть порушені інтереси відповідача, яка іншого житла у власності не має. Крім того, відповідач має на утриманні малолітню дитину. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] належить 5/8 частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору дарування квартири від 19.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Поліщук А.І. за №810 (том 1 а.с.7) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.2018, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Мокрецькою О.О. за №109 (том 1 а.с.4). Позивачеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.2018, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Мокрецькою О.О. за реєстровим номером №108, на праві приватної власності належить 1/8 частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] .(том1 а.с.9). Крім того, судом оглянуто матеріали спадкової справи №02/2011, заведеної 05.11.2013 державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори (том 1 а.с.107) та матеріали спадкової справи №199/2016, заведеної 04.03.2016 державним нотаріусом Романівської державної нотаріальної контори Житомирської області, за даними з яких право на 1/8 частку у порядку спадкування має також [PERSON] , яка за клопотанням позивачів залучена судом до участі у справі як третя особа без самостійних вимог (том 1 а.с.101). Право відповідача на 1/8 спірної квартири також підтверджується рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 08.08.2016 року, за яким позов [PERSON] задоволено частково. Визнано квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] та визнати за [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частку від 1/2 частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] . Визнано недійсним договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що був укладений 19.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с.28-30). Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 10.10.2016 року рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 08.08.2016 року залишено без змін(том 1 а.с.31). Відповідно до технічного паспорту від 14.02.2007, квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат, площею 10,4 кв.м. , 17,5 кв.м. та 17,4 кв.м. Крім того, в квартирі наявна кухня площею 5,5 кв.м., ванна кімната площею 2,1 к.м., туалет площею 1,1 кв.м., коридор 7,8 кв.м. та балкон 0,84 кв.м. (том 1 а.с.14-15). З метою компенсації належної відповідачу 1/8 частки у праві спільної власності на квартиру позивач [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] для надання висновку про вартість спірної квартири. Відповідно до звіту про оцінку майна вартість квартири [ADDRESS] складає 199 680 грн. Ринкова вартість 1/8 частки трикімнатної квартири, загальною площею 62,64 кв.м складає 24 960,00 грн. (том 1а.с.16-22). Враховуючи наведене, позивачем [PERSON] на депозитний рахунок Корольовського районного суду м.Житомира внесено грошові кошти в сумі 24 960,00 грн., що підтверджується квитанцією № 83 від 24.07.2019 (том 2 а.с.64). Однак, відповідач не погоджується на припинення її частки у праві власності на спірну квартиру у зв`язку з тим, що таке припинення завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки іншого житла у неї немає. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Частиною 1 ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч. 2 ст. 365 ЦК України). При цьому, для припинення частки у спільному майні достатньо наявності однієї з підстав, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, а також попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16.01.2012 № 6-81кс11, 15.05.2013 № 6-37цс13. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві власності належить 1/8 частина квартири [ADDRESS] (том 1 а.с.58). Так, суд приймає до уваги доводи позивачів, що належна відповідачеві на праві власності 1/8 частка у спірному майні не є незначною. Водночас, позивачами не надано суду доказів, що підтверджують наявність зареєстрованого житла або його частки за відповідачем станом на час пред`явлення позову та на час розгляду справи. Крім того у відповідача [PERSON] перебуває на утриманні малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с.29). Вирішуючи питання щодо наявності підстав для припинення права власності відповідача на частку у спірній квартирі суд виходить з того, що позивачами не надано достатніх доказів, які б у своїй сукупності давали змогу дійти висновку, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та її малолітнього сина. Зазначені в судовому засіданні представниками позивачів обставини про наявність іншого житла у відповідача та можливість ним користуватись належними доказами не підтверджено. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12, ч.ч. 5, 7 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За встановлених під час розгляду справи обставин, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача права власності на 1/8 частку спірної квартири з присудженням їй компенсації за вказану частку у розмірі 24 960 грн. завдасть істотної шкоди її інтересам, а тому позов [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає. Оскільки позивачам відмовлено у задоволенні позову, то судові втрати, понесені ними не відшкодовуються.

Outcome: dismissed