Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

17.09.2020 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна N 894/97 від 13.08.1997 року, укладений між сторонами на Одеській новій біржі. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, позбавлена можливості реалізувати право власності, оскільки спірний договір відповідно до Закону України «Про товарну біржу» не підлягав нотаріальному посвідченню. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про розгляд справи в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК\~України\~в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1999 році, тобто до набрання чинності новим\~ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми\~ЦК України\~в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна N\~894/97\~від 13.08.1997\~року,\~укладеному на\~Одеській новій\~біржі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] купили,\~а [PERSON] , [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] . \~\~\~\~\~ \~ Як вбачається з п. 3 договору N 894/97 спірна квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1993 року, зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 23.05.1994 року в книзі 83 пр. стр.66 реєстр. 542. Договір був відповідно до\~ ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~\~зареєстрований на Одеській товарній біржі, про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним № 195. Нотаріально договір посвідчений не був. \~ \~ \~ \~15.08.1997 року договір зареєстрований в ОМБТІтаРОН (під № 83 пр. стр.66 реєстр. 542.). Відповідно до\~ст. 227 ЦК України\~в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2\~ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2\~ст. 47 ЦК України\~в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зазначене узгоджується із Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлена можливості реалізувати своє право власності, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідачі від таких дій ухиляються. Поряд із тим, покупці виконали\~умови угоди,\~передала відповідачам\~гроші у\~якості плати\~за майно,\~вселились у\~спірну квартиру,\~сплачували комунальні\~платежі. Відповідачі отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселилися з неї. На час вирішення спору в спірному майні проживає позивач, місце її проживання зареєстровано у встановленому законом порядку про що свідчить довідка №591 від 05.02.2011 року, вона утримує спірну квартиру. Враховуючи викладене позивачем правильно обраний спосіб захисту порушеного права, позов доведений.

Outcome: approved