Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

16.06.2020 року позивач звернулася в суд з позовом і просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 11.06.2010 року /актовий запис № 950/ Рязанським відділом РАГС управління РАГС м.Москви. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, проте відповідач відмовляється розривати шлюб через органи РАЦСу. Свій позов позивач мотивує тим, що сім`я розпалася через сварки та непорозуміння, миритися не бажає. В судове засідання сторони не з`явилися, направивши до суду клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. У зв`язку\~з неявкою\~сторін у\~суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що 11.06.2010 року /актовий запис № 950/ Рязанським відділом РАГС управління РАГС м.Москви між сторонами зареєстрований шлюб. Позивач є громадянкою Росії, якій 22.09.2015 року видана посвідка на постійне проживання в Україні, а відповідач є громадянином України. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, проте відповідач відмовляється розривати шлюб через органи РАЦСу. Спільне подружнє не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. За таких обставин шлюбно-сімейні відносини були припинені. Щодо визначення права держави, то припинення шлюбу громадян України з іноземцями та особами без громадянства, відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», визначається правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до\~ст.\~16\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Таким чином, оскільки останнє спільне місце проживання позивача і відповідача як подружжя є Україна, то припинення шлюбу між ними повинно здiйснюватися за правом України на підставах i в порядку, передбачених СК України. Щодо визначення підсудності справи, то відповідно до п.2 ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження. Так як відповідач має постійне місце проживання на території України, то справа в частині розірвання шлюбу підсудна Корсунь-Шевченківському районному суду Черкаської області. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, що передбачено ч.1 ст.21 СК України. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається. Спору за поділ майна сторони на сьогодні не мають. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб вбачається, що прізвище позивача було змінено із « [PERSON] » на « [PERSON] » і позивачем не заявлено клопотання про відновлення дошлюбного прізвища. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн суд залишає за позивачем по її клопотанню.

Outcome: approved