Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

15 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визначення постійного місця проживання дітей з матір`ю. Свій позов мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Луцького міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що між нею та відповідачем наявний спір про місце проживання дітей. Позивач переконана, що діти повинні проживати разом з матір`ю, оскільки у визначенні місця проживання малолітніх дітей визначальним є принцип материнства. Діти проживають з відповідачем, та останній чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми, приховує адресу фактичного перебування дітей. Крім того, вказує, що діти бажають проживати разом з нею, та це буде в їх інтересах, оскільки вона займалась їх вихованням, духовним та фізичним розвитком та вона має всі необхідні для цього умови. Покликаючись на норми ст.ст. 7, 155, 159, 161 Сімейного кодексу України, ст. 3 Конвенції про права дитини просить визначити місце проживання малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , постійно, за адресою: [ADDRESS] . 31 травня 2019 року, через канцелярію суду, надійшла заява [PERSON] про збільшення позовних вимог, а саме просить встановити відповідачу [PERSON] графік відвідування дітей за адресою: [ADDRESS] , а саме, щодня, в будні дні, тривалістю 3 години на день. Ухвалою від 11 квітня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Службу у справах дітей Луцької міської ради. Ухвалою від 16 травня 2019 року залучено до участі в даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації. Позивач в судове засідання не з`явилась, 19 липня 2019 року, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про судове засідання, про що в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення поштового відправлення. У судовому засіданні 17.07.2019 року, заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі, вказував, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2018 року визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .Діти належним чином забезпечені харчами, одягом, іграшками, мають належні умови для виховання та розвитку. Колишній дружині не чинить жодних перешкод для спілкування з дітьми. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Луцької міської ради Шульгана Ф.П. в судовому засіданні вимоги позивача заперечив, вказував, що батько за час, коли діти проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS] . приділяє їм належну увагу, діти доглянуті. Також батько не перешкоджає спілкуванню матері з дітьми. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації Дубовик В.В. в судовому засіданні вказувала, що вважає позовну заяву такою, що не підлягає до задоволення, оскільки місце проживання дітей з батьком визначено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2018 року, при ухваленні якого було враховано висновок органу опіки та піклування. Зазначала, що даний було обстежено місце проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , а тому орган опіки та піклування не вбачає підстав переглядати висновок від 29.11.2017 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2009 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року було розірвано (а.с. 6). Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується дослідженими копіями свідоцтв про народження (а.с. 4.5). Судом встановлено, що сторони по справі проживають окремо. Відповідно до рішення Луцького міськрайоннного суду Волинської області від 26 січня 2018 року визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5). Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6). В судовому засіданні представником органу опіки та піклування було зазначено, що орган опіки та піклування обстежив умови проживання малолітніх дітей з батьком [PERSON] , з яким вони проживають відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 26 січня 2018 року та надано висновок від 29.11.2017 року, згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне залишити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також представник органу опіки та піклування вказувала, що з врахуванням акту обстеження умов проживання малолітніх дітей від 04.06.2019 року, підстав для перегляду висновку не було встановлено. Так, згідно акту обстеження умов проживання за місцем проживання [PERSON] - батька дітей, створені всі необхідні умови навчання, розвитку дітей, в сім`ї склались дружні сімейні стосунки. Відповідно до ч.ч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі стст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають. Відповідно до чч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі стст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, щодо підтримки ідеї про те, що в усіх рішеннях, які стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Саме такого до такого правового висновку прийшов Верховний суд в своїй постанові від 4 квітня 2018 року в справі № 756/2109/16-ц . Судом було встановлено, що діти вже тривалий час проживають з батьком та його сім`єю, де їм створені належні умови для навчання, відпочинку та дозвілля. Місце поважання малолітніх [PERSON] та [PERSON] дітей визначено з батьком відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2019 року. На даний час судом не було встановлено обставин, які б давали підстави для зміни місця проживання малолітніх дітей. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що тривалість часу, проведеного з батьком, може стати важливим чинником при визначенні інтересів цієї дитини, про що 11.07.2017 ЄСПЛ зауважив у рішенні у справі «М.С. проти України», а тому на даний час, з врахуванням тривалості проживання дітей з батьком, їх відокремлення від батька безумовно буде суперечити інтересам дітей. Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання дітей з батьком, не позбавляє права позивача відвідувати дітей, спілкуватися з ними, здійснювати свої батьківські обов`язки та доглядати за дітьми за місцем проживання відповідача. Визначення місця проживання дітей не тотожне поняттю позбавлення батьківських прав. Крім того, суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дітей участь обох батьків у вихованні синів є важливою, та, останніми, як батьками малолітніх дітей, в свою чергу, слід налагодити відносини між собою з метою досягнення належного спільного виховання синів. Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що визначати місце проживання дітей у даний час необхідно, виходячи з прив`язаності їх до одного з батьків, враховуючи їх вік та потреби у повсякденному житті. Судом при вирішенні позовних вимог враховується можливість батька забезпечити належні умови проживання, виховання та розвиток дітей, оскільки він має постійне місце проживання, постійне місце роботи, стабільний заробіток, не має шкідливих звичок та позитивно характеризується. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що визначення місця проживання дітей разом з батьком може зашкодити їх інтересам, в ході розгляду справи не здобуто. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання дітей з позивачем, то також не підлягає до задоволення вимога про встановлення відповідачу графік відвідування дітей за адресою: [ADDRESS] . На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволенню. Стосовно судових витрат суд зазначає, що у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, здійсненні позивачем судові витрати залишаються за нею.

Outcome: dismissed