Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

17.08.2015 року позивач звернувся до Врадіївського районного суду з вказаним позовом, який у подальшому уточнив та просив суд постановити рішення, яким виділити йому у власність 17/100 частки із спільного часткового майна комплексу нежитлових будівель по вул. Привокзальній, 5 смт Врадіївка Миколаївської області загальною площею 670, 1 кв.м., а саме пилораму площею 265, 2 кв. м., допоміжне приміщення площею 12, 7 кв.м., допоміжне приміщення площею 19, 9 кв. м, коридор площею 12, 7 кв. м., кабінет площею 13, 8 кв. м., столярний цех площею 37 кв. м, столярний цех площею 39, 5 кв. м., коридор площею 2, 8 кв. м., допоміжне приміщення площею 3, 4 кв. м. У позові він зіслався на те, що вказане майно є комплексом нежитлових будівель, що належить на праві власності декільком співвласникам, в тому числі і йому, його частка складає 17/100. Він звертався до співвласників щодо виділу своєї частки майна в натурі та посвідчення договору нотаріально, тобто, як того вимагає ст. 364 ЦК України, але інші співвласники цього майна ухиляються від нотаріального оформлення виділу, що є підставою для звернення до суду з вказаним позовом для захисту його права на власність. Під час судового розгляду позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги повністю та просили їх задовольнити. Відповідачі позовні вимоги визнали повністю та не заперечували проти задоволення позову. При цьому суду пояснили, що у нотаріальному порядку посвідчити договір не вдається через неявку всіх співвласників майна до нотаріуса з різних причин. Підтвердили, що майно, що належить позивачу та підлягає виділу в натурі, є відокремленим майном та його можливо виділити без втрати його цільового призначення, при цьому їх права не будуть порушені. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явились та надали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали повністю та просили постановити рішення у зв»язку з визнанням позову, наслідки визнання позову їм зрозумілі. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухав пояснення учасників судового розгляду, допитав свідка [PERSON], дослідив письмові докази справи, перевірив законність визнання позову відповідачами, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.11.2011 року позивачу [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 17/100 комплексу нежитлових будівель, що знаходиться по вул. Привокзальній, 5 смт Врадіївка Миколаївської області. 01.11.2011 року за рішенням Врадіївського районного суду, яке для даної справи має преюдиційне значення та за вимогами ч.3 ст. 61 ЦПК обставини, встановлені вказаним рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, договір купівлі-продажу від 26 травня 2009 року , який був укладений між продавцем пайовиків Врадіївського районного кооперативно- державного будівельно- монтажного об»єднання « Райагробуд « в особі голови реорганізаційної комісії [PERSON] та покупцем [PERSON] щодо купівлі-продажу частини майна нежитлових будівель ( 17/100) визнано дійсним та за покупцем [PERSON] визнано право власності на вказане майно. Як вбачається з Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №44619338 від 28.09.2015 року, об»єкт нерухомого майна по вулиці Привокзальна, 5 смт Врадіївка Миколаївської області є комплексом нежитлових будівель, загальна площа 4035, 4 кв. м., та на праві приватної спільної часткової власності належить: - [PERSON] 11/100 частки, підстава - договір купівлі-продажу № 1306 від 16.07.2003 року, Врадіївська державна нотаріальна контора, дата державної реєстрації 12.09.2005 року; - [PERSON] -22/100, підстава - договір купівлі-продажу № 1306 від 16.07.2003 року, Врадіївська державна нотаріальна контора, дата державної реєстрації 07.12.2009 року; - [PERSON] -14/100, підстава - рішення Врадіївського районного суду від 25.02.2009 року, додаткове рішення Врадіївського районного суду від 23.11.2009 року, дата державної реєстрації 16.09.2011 року; - [PERSON] -7/100, підстава рішення Врадіївського районного суду від 10.08.2011 року, дата державної реєстрації 29.08.2012 року; - [PERSON] 17/100, підстава рішення Врадіївського районного суду від 01.11.2011 року, дата державної реєстрації 29.08.2012 року - Врадіївське районне кооперативно-державне будівельно-монтажне об»єднання « Райагробуд» -29/100, форма власності- колективна, підства свідоцтво про право власності, б/н, 25.06.2003 року, виконавчий комітет Врадіївської селищної ради. За відомостями відділу статистики у Врадіївському районі від 15.10.2015 року , Врадіївське районне кооперативно-державне будівельно-монтажне об»єднання « Райагробуд» значиться в ЄДРПОУ як юридична особа. Як вбачається з письмових повідомлень позивача останній у позасудовому порядку перед зверненням до суду звертався до всіх співвласників майна та запрошував їх до нотаріуса для укладення договору у відповідності до ст. 364 ЦК України. За даними технічної документації комплексу нежитлових будівель, загальна площа частки позивача, що становить 17/100, становить 670, 1 кв. м. та складається з пилорами площею 265, 2 кв. м., допоміжне приміщення площею 12, 7 кв. м., допоміжне приміщення площею 19, 9 кв. м, коридор площею 12, 7 кв. м., кабінет площею 13, 8 кв. м., столярний цех площею 37 кв. м, столярний цех площею 39, 5 кв. м., коридор площею 2, 8 кв. м., допоміжне приміщення площею 3, 4 кв. м. Відповідно до висновку начальника відділу містобудування, архітектури, будівництва житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій Врадіївської РДА, районного архітектора Врадіївського району [PERSON] від 15.10.2015 року №10, та який судом був допитаний в якості свідка, останній підтвердив, що за місцем огляду об»єкту, що підлягає виділу із майнового комплексу нежитлових приміщень, майно, що знаходиться у власності позивача, може бути виділено, так як воно є окремою нежитловою будівлею майнового комплексу і є самостійним відокремленим об»єктом, а тому можна виділити без втрати його цільового призначення. Свідок [PERSON] у суді підтвердив, що під час огляду об'єкта нерухомості - комплексу нежитлових будівель, розташованого по вул. Привокзальній № 5 в смт. Врадіївка Миколаївської області, ним не було виявлено жодного перепланування об»єкту, що належать позивачу. У кожного із співвласників є відокремлені виходи. Довідка-висновок, яка була ним видана на підставі проведеного огляду та дослідження технічної документації об'єкта нерухомості, відповідає вимогам Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна. Відповідно до звіту про оцінку майна NОМО 150701-002 від 01.07.2015р. вартість 17/100 частки комплексу нежитлових будівель, розташованого по вул. Привокзальній № 5 в смт. Врадіївка Миколаївської області, що підлягає виділу становить 58497 грн. 85 коп. Встановив вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. При цьому виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, може бути здійснений як в договірному порядку так і в судовому. Згідно п.п. 1.2. та 3.3. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007р. № 55, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2007р. за № 774/14041, виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Крім того, ч. 3 ст. 364 ЦК України містить імперативну норму, яка визначає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Порядок державної реєстрації права власності у разі виділу частки з об'єкта нерухомого майна та отримання свідоцтва передбачено ст.ст. 18 та 21 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи, що позивач є власником майна, яке він просить виділити із спільної часткової власності, вказане майно можливо виділити, так як є окремою нежитловою будівлею майнового комплексу і є самостійним об»єктом, та позивач у зв»язку із ухиленням інших співвласників від нотаріального посвідчення договору, у іншому, окрім судового порядку, не може укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна, у суду є законні підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: approved