Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

16 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 (одну шосту) частину квартири [ADDRESS] загальною площею 63,5 кв. м, житловою - 46,8 кв. м., яка залишилася після смерті дружини [PERSON] , визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 (одну другу) частину садового будинку [ADDRESS] , с/т «Приозерне» позначеного в технічному паспорті літ. А, загальною площею 42,6 кв. м, житловою - 17,3 кв. м та надвірну будівлю вбиральню під літ. Б, який залишився після смерті дружини [PERSON] , а також визнати за ним право власності на 1/3 (одну третю) частини квартири [ADDRESS] загальною площею 63,5 кв. м, житловою - 46,8 кв. м. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 17.06.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В. заведено спадкову справу №4/2020 на майно [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємцями за законом є чоловік спадкодавця [PERSON] , та син спадкодавця [PERSON] , які фактично прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем. 07.07.2020 р. позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0456 га цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер 800000000:66:636:0008, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (с/т « Приозерне »). 07.07.2020 р. постановою ПНКМНО Остапчук Н.В. №44/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частини квартири [ADDRESS] та 1/2 частини садового будинку [ADDRESS] , оскільки спадкоємець не надав нотаріусу документи, які б посвідчували право власності на спадкове майно та його державну реєстрацію за померлою на спадкове майно. Окрім того позивач у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] та неможливістю отримати його дублікат через смерть співвласника просив визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Враховуючи викладене та те, що спадкоємець не може надати нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкове майно через їх втрату, ще за життя спадкодавця, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2020 відкрито провадження по даній справі, призначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі з проханням задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, свого представника до суду не направили. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Направила до суду належним чином завірену копію спадкової справи № 4/2020 після померлої [INFO] [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 4/2020, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до правил ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правилами ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 28.12.1979 р. Відповідно до інформаційної довідки КП КМР «КМ БТІ» КВ-2020 №16607 від 24.06.2020 року за даними реєстрових книг Бюро кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане сектором приватизації Московської районної державної адміністрації від 16.07.1993 р. та зареєстрованого в Бюро 30.07.1993 р. за реєстровим №5740. Відповідно інформаційної довідки КП КМР «КМ БТІ» СБ-2020 №353 від 24.06.2020 року за даними реєстрових книг Бюро садовий будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстровано за: [PERSON] на підставі довідки, виданої СТ «Приозерний» від 12.09.1998 року №605 та зареєстрованого в Бюро (дата не вказана) за реєстровим №1242. [INFO] [PERSON] померла про що відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві складено актовий запис за №20016, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Заповіту за життя спадкодавець не складала. 17.06.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В. заведено спадкову справу №4/2020 на майно [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 4/2020 від 17.06.2020 спадкоємцями за законом є чоловік спадкодавця [PERSON] , та син спадкодавця [PERSON] , які фактично прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем. 07.07.2020 позивач звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапчук Нелі Вікторівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна. 07.07.2020 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.0456 га цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер 8000000000:66:636:0008, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (с/т « Приозерне »). Реєстрація права власності на зазначену земельну ділянку підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 07.07.2020 постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапчук Нелі Вікторівни №44/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , та садового будинку [ADDRESS] ), оскільки спадкоємець не надав нотаріусу документи, які б посвідчували право власності на спадкове майно та його державну реєстрацію за померлою на частину вищезазначеного спадкового майна. За нормою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням за ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва в кв. [ADDRESS] за період з 04.12.2018 по 04.12.2018 року проживали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч. 1 ст. 1268 ЦК України, стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапчук Нелі Вікторівни №44/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , та садового будинку [ADDRESS] , оскільки представник спадкоємця не надав нотаріусу документи, які б посвідчували право власності на спадкове майно та його державну реєстрацію за померлою на частину вищезазначеного спадкового майна. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім вищенаведеного позивач у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло, що видане сектором приватизації Московської районної державної адміністрації від 16.07.1993 р., та зареєстрованого в КП КМР «КМ БТІ» 30.07.1993 р. за реєстровим №5740 та неможливістю отримати його дублікат через смерть співвласника просив визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] відповідно до ст. 392 ЦК України. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved