Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

16.12.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] . Власником іншої частини вищезазначеного житлового будинку є [PERSON] . У вказаному житловому будинку зареєстрована її дочка [PERSON] , яка з 2006 року перестала мешкати у спірному будинку. Реєстрація відповідача в будинку створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, тому вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтвердила, що не мешкає в будинку більше п`яти років (а.с.29). Третя особа - [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала (а.с.40). Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. [PERSON] належить 1/2 житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2011 року, власником іншої 1/2 частини будинку є [PERSON] (а.с.5-7). З довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Слов`янської міської ради 23.01.2020 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] є зареєстрованою дочка позивача - [PERSON] (а.с.39). Згідно Акту № 194 від 11.12.2019 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Словкурорт» м. Слов`янська, [PERSON] з 2006 року по теперішній час не мешкає у будинку [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Судом встановлено, що відповідач не мешкає у спірному будинку більше ніж 14 років, самостійно покинула зазначений будинок та перестала у ньому мешкати. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідач [PERSON] має бути визнана такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки її право користування будинком перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягнення з відповідача судового збору, який суд покладає на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved