Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

16.01.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» в особі Верхньодніпровського відділення про визнання кредитного договору та договору поруки припиненими. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 грудня 2007 року між позивачем-1 та відповідачем був укладений кредитний договір № 1/07130ЕД, відповідно до якого позивач-1 отримав споживчий кредит у розмірі 5500 дол. США на виконання ремонту у будинку на строк до 19 грудня 2012 року, зі сплатою 16% річних. Строк дії договору встановлений до повного виконання зобов'язань. Виконання зобов'язань за кредитним договором було забезпечено договором поруки №0WVS/1 від 20.12.2007 року, укладеним між позивачем-2 та відповідачем, договором застави автотранспорту №130Е/1 від 20.12.2007 року, укладеного між позивачем-1 та відповідачем, відповідно до якого ним було передано у заставу банку автомобіль «Мерседес-бенц» 4100, державний номер [NUMBER]. Декілька місяців позивач-1 сумлінно виконував свої зобов'язання за кредитним договором, але потім настала економічна криза, внаслідок якої змінилися економічні умови ведення бізнесу і він вже був неспроможний виконувати свої зобов'язання за кредитним договором відповідно до графіку погашення, в результаті чого утворилася заборгованість. Однак, позивач-1 не припинив погашати кредит і виконував зобов'язання за кредитним договором частково, у тих розмірах, які дозволяли отримані доходи.29 вересня 2010 року на вимогу представників банку позивач-1 передав автомобіль банку для реалізації за ринковою ціною та направлення отриманих коштів на погашення заборгованості. Протягом 2010-2013 років відбулося остаточне погашення кредиту як за рахунок власних коштів позивача-1, так і за рахунок продажу банком автомобіля.Позивач-1 та позивач-2, вважаючи, що їхні правовідносини з банком стосовно цього кредитного договору та договору поруки припинилися і звернулися до Верхньодніпровського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» за отриманням довідки про відсутність заборгованості за кредитом, але отримали відповідь, що працівники відділення не мають ані можливості перевірити інформацію про погашення кредиту, ані права на видачу будь-яких довідок. Тоді позивачі звернулися до Дніпропетровського регіонального управління банку з аналогічним питанням, але отримали відповідь про те, що довідки видаються з приводу відсутності заборгованості перед банком взагалі, а не за конкретним договором, а у позивача-1 ще мається якась заборгованість за кредитною карткою.3 такою позицією банку вони не можуть погодитися, оскільки позивач-1 погасив борг перед банком як по поверненню тіла кредиту, так і по сплаті процентів, він, тим самим виконав основне зобов'язання за кредитним договором. Таке виконання договору є належним. Що стосується виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 1/07130ЕД, то воно виконано у повному обсязі. Таким чином, жодних підстав для його забезпечення будь-яким способом, не існує, а те забезпечення, що існувало у вигляді поруки, повинно бути припинено, на підставі чого просять визнати припиненим кредитний договір, укладений 20 грудня 2007 року міжпозивачем-1 та відповідачем № 1/07130ЕД, та визнати припиненим договір поруки № 0WVS/1 від 20.12.2007 року, укладений між позивачем-2 та відповідачем; також стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн. Позивач -1 - [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача-1 в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що його довіритель вимушений звернутися до суду з цим позовом, оскільки до цього часу на виконанні Відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист про стягнення з позивача-1 на користь відповідача заборгованість за кредитним договором, тоді як заборгованість було сплачено в повному обсязі ще весною 2013 року. Відповідач відомостей щодо виконання позивачем-1 кредитного договору до ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції не надає. Також не надає позивачеві-1 довідку про погашення кредиту в повному обсязі. Позивач - 2 [PERSON], в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Надалі позивач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутністю (а.с. 67). Відповідач в судове засідання з'явився, позов не визнав, письмових заперечень проти позову суду не надав. Суду пояснив, що дійсно кредит за договором № 1/07130ЕД від 20 грудня 2007 року погашений в повному обсязі. Позивачі не зверталися до банку з заявою про видачу довідки про погашення кредиту, але банк надав довідку про погашення кредиту (яку долучив до матеріалів справи), тому вважає, що відсутній предмет спору. Третя особа: Відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції, в судове засідання з'явилася, просила прийняти рішення по справі на розсуд суду. Додатково суду пояснив, що на виконанні Відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції знаходився виконавчий лист про стягнення з позивача-1 на користь відповідача заборгованість за кредитним договором. Але постановою від 01.11.2014 року виконавче провадження було закінчено у зв'язку з погашенням боргу. Відносно позивача-2 також надходив виконавчий лист, проте його було повернуто без виконання ще у 2012 році. Суд, заслухавши учасників процесу, оцінивши та дослідивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20.12.2007р. між позивачем-1 (позичальник) та відповідачем (Банк) був укладений Кредитний договір №1/07130ЕД, відповідно до умов якого, банк надав позивачеві-1 кредит у сумі 5500 дол. США. З строком повернення не пізніше 19.12.2012р. Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору, договір діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань Сторонами по цьому договору (а.с.8-10). В порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №1/07130ЕД від 20.12.2007р. між позивачем-2 (поручитель) та відповідачем (кредитор) укладений договір поруки №0WVS/1 від 20.12.2007 року, відповідно до умов якого поручитель надав поруку перед кредитором за виконання [PERSON] (боржник) своїх обов'язків за кредитним договором від 20.12.2007 року №1/07130ЕД. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Договір дає до повного виконання зобов'язань за кредитним договором (а.с.7). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2011 року, стягнуто зокрема, солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №1/07130ЕД від 20.12.2007р. у сумі 26868,26 грн., витрати за надання юридичних послуг та витрати, пов'язані з сплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права в розмірі 500,00 грн., а всього 27368,26грн.; вирішено питання про судові витрати (а.с. 118-120). На виконання зазначеного рішення були видані виконавчі листи про стягнення з позивачів заборгованості за кредитним договором №1/07130ЕД від 20.12.2007р. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2012р., державним виконавцем Блікян Г.А. відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2744 виданого 05.12.2011р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 27368,26 грн.(а.с.112). Постановою про повернення виконавчого документу стягувачеві від 25.06.2012р. виконавчий лист №2-2744 виданого 05.12.2011р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 27368,26 грн. повернуто стягувачеві в зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 117). Підставою для закриття провадження стала заява представника ПАТ «КБ «Приватбанка» від 31.10.2014р. про закриття виконавчого провадження на підставі ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2012р., державним виконавцем Шевцовою Н.В. відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2744 виданого 05.12.2011р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 27368,26 грн.(а.с.20; 50; 52). Постановою про закінчення виконавчого провадження від 01.11.2014р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2744 виданого 05.12.2011р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 27368,26 грн. закінчено у зв'язку зі сплатою боргу (а.с.110). Як пояснили сторони та їх представники, остаточне погашення заборгованості за кредитним договором [PERSON] відбулося весною 2013р. Зазначена обставина визнається сторонами та не потребує доказуванню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. ст. 598-599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, в силу ст. 599 ЦК України зобов'язання [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк», які виникли із кредитного договору №1/07130ЕД від 20.12.2007р. припинилися виконанням зазначених зобов'язань вісною 2013р. Згідно з ч. 1 ст 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Оскільки, як зазначено судом вище, припинилися зобов'язання за кредитним договором №1/07130ЕД від 20.12.2007р., виконання якого забезпечувалося порукою, згідно Договору поруки №0WVS/1 від 20.12.2007 року, укладеному між банком (кредитор) та [PERSON] (поручитель), то й порука припинилася одночасно за зобов'язаннями за кредитним договором. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення правовідношення. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що на день звернення до суду з позовом по цієї справі, права позивачів на припинення зобов'язань за кредитним договором та договором поруки не визнавалися відповідачем, оскільки незважаючи погашення заборгованості за кредитним договором вісною 2013 року, виконавче провадженні відносно позивача-1 існувало, проводилися виконавчі дії та воно було закрито тільки 01.11.2014року (а.с.110), тобто тільки під час розгляду справи. Одночасно з цим, на день ухвалення Рішення по справі відповідач усунув зазначену обставину, звернувшись з відповідною заявою до ВДВС Верхньодніпровського РУЮ, в зв'язку з чим виконавче провадження закінчено, тобто вчинив усі дії, які свідчать при визнання припиненими зобов'язань позивачів за кредитним договором та договором поруки, тому відсутні підстави для судового захисту в частині визнання договорів припиненими та позов в зазначеній частині задоволенню не підлягає. Також не підлягає задоволенню вимога позивачів про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн. з огляду на наступне. В силу ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже розмір компенсації витрат на правову допомогу визначається із кількості годин часу, витраченого на надання правової допомоги та вартості одної години участі особи, яка надає правову допомогу. Проте в наданих суду Договорі про надання юридичної допомоги та представництво від 05.01.2014 року (а.с.15) та квитанції про оплату (а.с.13) , взагалі не зазначена вартість одної години послуг з надання правової допомоги та не визначена кількість годин, витрачених на надання допомоги. Таким чином, витрати на правову допомогу у сумі 2500 грн. не зайшли свого підтвердження. Вимоги позивачів про стягнення з відповідача судового збору в сумі 243,6 грн., які були сплачені позивачами при зверненні з позовом до суду підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Враховуючи, що суд відмовив в задоволенні позову не через його безпідставність, а через те, що відповідач усунув обставини, що порушували права позивачів, вже після звернення останніх до суду, то суд

Outcome: approved