Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~16 травня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом до [PERSON] Валеріїни про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого послався на те, що 13 березня 2015 року між сторонами було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 13.03.2015 року, відповідно якій відповідач отримала кредит у розмірі 27874,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на сум залишку заборгованості за кредитом та зобовязалась повернути кредит у встановлений договором строк. Посилаючись на те, що відповідач не виконала свої договірні зобов'язання, позивач просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість, розмір якої станом на 11 квітня 2016 року становить 32\~988,03 гривень, яка складається з: - заборгованості за кредитом 24020 грн. 48 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 2709\~ грн. 57 коп., заборгованості за пенею та комісією 3910 грн. 54 коп., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди -2347 грн. 44 коп. Також позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі у розмірі 1378 грн. 00 коп. (а.с. 3-5) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, просив розглянути справу у заочному порядку. А також просив понесені судові витрати у розмірі 500 грн. 00 коп. за розміщення оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» №55 (1754) від 26.07.2016 про виклик у судове засідання, яке призначене на 27 липня 2016 року [PERSON]В покласти на відповідача. (а.с. 79-81) Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася через газету «Вісті Придніпровя» №55 (1754) від 26.07.2016, в зв'язку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. (а.с. 81). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 13 березня 2015 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 13.03.2015 року, відповідно якій відповідач отримала кредит у розмірі 27874,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на сум залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 9-56) Відповідно п. 2.1 Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 27\~874,55 грн. на строк 36 місяців, з 13.03.2015 року по 31.03.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі потреби у сумі 27874,55 грн. в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, які зазначені в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1011,29 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складає із заборгованості по кредиту процентів, а також других расходів відповідно Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.03.2018 року. За змістом п. 2.2. Згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України при порушені позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, умовах та правилах, більш за 31 день, за зобовязаннями, строк який не настав, сторони погодились, що строк повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-ого дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 4337,44 грн. Згідно п.1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг укладений між сторонами кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Відтак, з викладеного слідує, що за умови пролонгації строку дії договору, змінюється і остаточний строку повернення кредиту в повному обсязі, який в такому випадку дорівнює строку дії договору. Із матеріалів справи встановлено, що кредитодавець свої договірні зобов'язання виконав в повному обсязі, а укладений між сторонами кредитний договір діє до теперішнього часу, оскільки жодна із сторін не проінформувала іншу про припинення його дії. В той же час, відповідач не виконує належним чином взяті на себе договірні зобов'язання із своєчасного повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 11 квітня 2016 року становить 32\~988,03 гривень, яка складається з: - заборгованості за кредитом 24020 грн. 48 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 2709\~ грн. 57 коп., заборгованості за пенею та комісією 3910 грн. 54 коп., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 2347 грн. 44 коп. (а.с.9-14) Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є штраф (ст.549 ЦК України). Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором б/н від 13 березня 2015 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного договору із дотриманням вимог діючого законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань за даним договором, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості за кредитом в розмірі, наведеному позивачем у позові, а також зумовило виникнення у позивача права вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1378,00 гривень та за оплату оголошення у пресі\~ 500 грн. 00 коп (а.с.1-2, 79). На підставі викладеного,

Outcome: approved