Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

16 серпня 2016 року, [PERSON], звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача на свою користь суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 78800 грн., які були перераховані нею за допомогою терміналу ПАТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок № 5168755604369120 на ім`я [PERSON] (ІПН : [NUMBER]) у вигляді передплати за перевезення продукції за контрактом № 23/03.1 від 23.03.2016 р. про продаж лісоматеріалів, укладеного між вітчимом позивачки ФОП [PERSON]Х.М. та ФОП [PERSON], відповідно до умов якого, поставка здійснюється за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Ентузіастів, 1, отримувачем за контрактом вказане ТОВ «Транс-Логістіка», засновником якого є [PERSON], яким для перерахунку коштів за послуги перевезення лісоматеріалів були надані реквізити відповідача [PERSON], однак, як вказує позивачка умови вищевказаного контракту постачальником не виконані, ТОВ «Транс-Логістіка» не здійснила перевезення продукції та гроші у сумі 78800 грн. повернуті не були. Крім цього, позивачка просила суд, стягнути з відповідача на свою користь витрати, повязані з розглядом справи (поштові витрати, послуги на правову допомогу, відряджень представника) у сумі 1 грн. та судовий збір 788 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, поштовим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомила, надіславши до суду своє письмове клопотання, в якому повністю підтримав свій позов, просила його задовольнити та з посиланням на ст. 158 ЦПК України, просила суд слухати справу за її відсутністю, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 36). Відповідач в судове засідання без поважних причин не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові його адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою Овідіопольського РВ ГУДМС України в Одеській області № 3047 від 20.08.2016 р. та поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші «відсутній вдома», а тому вважається повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 15,32). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів ст.ст. 1212,1213 ЦК України - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Суд встановив, що відповідачем були безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 78800 грн., які були перераховані позивачкою за допомогою терміналу ПАТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок № 5168755604369120 на ім`я відповідача [PERSON] (ІПН : [NUMBER]) у вигляді передплати за перевезення продукції за контрактом № 23/03.1 від 23.03.2016 р. про продаж лісоматеріалів, укладеного між вітчимом позивачки ФОП [PERSON]Х.М. та ФОП [PERSON], відповідно до умов якого, поставка здійснюється за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Ентузіастів, 1, отримувачем за контрактом вказане ТОВ «Транс-Логістіка», засновником якого є [PERSON], яким для перерахунку коштів за послуги перевезення лісоматеріалів були надані реквізити відповідача [PERSON], однак, як вбачається з матеріалів позову умови вищевказаного контракту постачальником не виконані, ТОВ «Транс-Логістіка» не здійснила перевезення продукції та гроші у сумі 78800 грн. повернуті позивачці не були (а.с. 7-11,41). Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов цій частині та стягнути з відповідача на користь позивачки 78800 грн., судовий збір у розмірі 788 грн. та витрати на поштове відправлення у сумі 1 грн., які були підтверджені документально (а.с. 3,12). Однак, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача витрат, повязаних з розглядом справи (послуги на правову допомогу, відряджень представника) слід відмовити, як не підтверджених документально.

Outcome: partial