overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

15 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 01.11.1997р. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай). У шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном не звертаючись в нотаріальну контору, тому в даний час не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача - голова Очеретнянської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивачка прийняла спадщину, вступила в управління (володіння) спадковим майном, взяла в своє володіння сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті матері, [PERSON] відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

15 січня 2016 року гр. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що з відповідачем знаходиться в шлюбних відносинах з 05 липня 2008 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління Донецької області, актовий запис № 121. Від шлюбу мають повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося. Позивач вважає, що зберігання шлюбу вже неможливе, на примирення не згодна. Позивач просила розірвати шлюб з відповідачем та стягнути зудовий збір з відповідача на її корить. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, на розірвання шлюбу згодна. Відповідач до суду надав заяву, в якій вказав, що позов визнає, на розірвання шлюбу згодний. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що між сторонами шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися, і вони не бажають їх продовжувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн. сплачений останнім при подачі заяви. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

15 січня 2016 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, кою просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримані в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд розглянув справу за його відсутності. Перевіривши в судовому засіданні письмові заяви сторін і дослідивши надані суду докази, судом встановлене наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 16 березня 2002 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого повторно серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис - 8. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис 3161 та [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Пономаренківською сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №22. Позивач не бажає подальшого збереження шлюбних відносин. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки позивач не має згоди на подальше збереження шлюбних відносин, суд вважає, що подальше перебування у шлюбі зашкодить істотним інтересам позивача, який має право на вільне перебування у шлюбі, тому, відповідно до ст. 112 СК України суд вважає обґрунтованими і доведеними обставини, що є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

15 січня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 01 березня 2001 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з чоловіком не склалося: через несумісність характерів та різними поглядами на життя між ними часто виникали сварки. Чоловік веде себе агресивно стосовно неї, принижує в присутності дитини. З кінця листопада 2015 року вони стали проживати окремо один від одного, та з цього часу фактично припинили шлюбні стосунки. За таких обставин вважає, що їх шлюб існує лише формально, відновлення стосунків та збереження сім'ї не можливі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явися. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 01 березня 2001 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 244. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З кінця листопада 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. Причиною припинення шлюбних стосунків стали часті сварки, які виникали між подружжям. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію позивачки про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

15 січня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський р-н, вул.. Новодзержинська, 22. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.01.2016р. о 18 год. 35 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора несе суттєву шкоду хх здоровя внаслідок погіршення психічного стану, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.01.2016р. о 18 год. 35 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора занепокоєна, не спить в ночі. Іспитує слухові та зримі галюцинації, розмовляє сама із собою. Висловлює маячні ідеї переслідування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

15 січня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Мар'їна Роща, вул. Шевченко 5. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.01.2016р. о 18 год. 49 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, дії хворого несуть небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.01.2016р. о 18 год. 49 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КУ „ДНД ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого навязливі ідеї, періодичні прояви неадекватності з проявами агресії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотиків. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

15 січня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Красногвардійський р-н, Тупіковий переїзд, 5. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.01.2016 р. о 00 год. 14 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 15.01.2016 р. о 00 год. 14 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, сміється, застигає, поведінка неадекватна, неконтактний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

15 січня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO],\~ який мешкає за адресою:с. Новодмитрівка, Великоолександрівського району, Херсонської області. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що\~ 15.01.2016р.\~ о\~ 02 год.\~ 16 хв.\~ [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, у хворого тяжкий психічний розлад, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. У судовому засіданні представник заявника\~ підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат \~ на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.01.2016р.\~ о\~ 02 год.\~ 16 хв.\~ [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Захаровою лікарні\~ КУ „ДНД ДОС. При обстеженні його\~ психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого порушення сну, неспання, навязливі ідеї,\~ страх. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

15 січня 2016 року заявники звернулися до суду з заявою про призначення опікуном над недієздатним [PERSON], в заяві зазначають, що [PERSON] є племінником [PERSON]. 23 грудня 2015 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області [PERSON] було визнано недієздатним. [PERSON] здійснює над ним догляд, однак з урахуванням похилого віку доглядати племінника їй домогає онука [PERSON], тому просять призначити їх опікуном над недієздатним [PERSON]. У судовому зсіданні заявники на задоволенні позовних вимог наполягали. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог заявників. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вимогу заявників задовольнити з наступних підстав: Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2015 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатним. Згідно подання\~\~від 08.02.2016 року Органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації міської ради встановлено, доцільним призначити [PERSON] та [PERSON] опікунами над недієздатним [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання заяви зацікавленої особою, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

15 січня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.06.2011 в розмірі 13\~229,03 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не зявився, у позовні заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.06.2011 ПАТ «ПриватБанк» надало [PERSON]. кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктами 2.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, з якими погодився відповідач, передбачена згоду клієнта на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 5). За розрахунком позивача, станом на 30.11.2015 заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.06.2011 становить 13 229 грн. 03 коп., з яких 1999 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом; 7836грн. 75 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; заборгованість з комісії 2286 грн. 70 коп., а також: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 606грн. 14коп. штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання зобовязання за кредитним договором № б/н від 07.06.2011, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 13\~229 грн. 03 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. У звязку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1 378 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

15 січня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2010 року. Вони мешкають окремо, оскільки шлюбні відносини між ними припинено. Причинами їх зупинення є втрату почуттів любові та кохання один до одного. Сторони не мають дітей. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином: судовою повісткою, про що у справі є розписка. До суду він надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб з [PERSON] розірвати. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином: судовою повісткою, про що у справі є розписка. До суду вона також надала заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб з [PERSON] розірвати. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 03 липня 2010 року сторони у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 126. Сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не пов'язані. Від даного шлюбу сторони не мають дітей. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають.

Outcome: approved