Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

17.08.2016 року до суду поштою надійшов позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 25.04.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» і [PERSON], станом на 08.08.2016 року в сумі 30343,31 гривень, а також судові витрати в розмірі 1378 гривень. Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 25.04.2013 року кредитного договору № [NUMBER] відповідачу було надано кредит в сумі 24914,80 гривень, в порядку та на умовах, встановлених договором, із встановлених ним же порядком та строками погашенням кредиту, строком до 25.04.2016 року. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» в порядку ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за даним кредитним договором. Проте, відповідач порушила умови кредитного договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 41). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 33), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Обов'язком осіб, які беруть участь у справі, є добросовісне здійснення своїх процесуальні прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків (ч. 3 ст. 27 ЦПК України). Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 25.04.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» і [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], предметом якого стало надання відповідачу кредиту на споживчі цілі в сумі 24914,80 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом 17% річних і комісії відповідно до графіку погашення кредиту (п. 1.4.2, 1.4.3 ч. 2 Договору). Кредит надавався на строк 36 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат по 25.04.2016 року, в порядку та на умовах, визначених Договором про надання споживчого кредиту (а.с. 3-9). Відповідач користувалась наданими послугами, однак взяті на себе зобов'язання належним чином відповідно до умов Договору не виконувала. Внаслідок порушення договірних зобов'язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 08.08.2016 року становить 30343,31 гривень, що складається з: заборгованості по тілу кредиту 19842,84 гривень, заборгованості по нарахованим та не сплаченим відсотккам 3009,35 гривень, заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредиту 7491,12 гривень. Викладене підтверджується розрахунком (а.с. 14). Згідно з нормами ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до правил ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання згідно зі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно умов Договору він є чинним з дня його підписання та до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Нормою статті 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» в порядку ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України укладено договір купівлі-продажу кредитного профілю, згідно якого ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за даним кредитним договором (а.с. 15-19). Таким чином, до ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за даним кредитним договором. Виходячи з цього, відповідач повинна сплатити заборгованість за кредитним договором. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved