Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

15 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що з 15 жовтня 1995 року вона та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з нею та відповідачем в одній квартирі, проте перебуває на її утриманні. Як на підставу звернення із позовом вказує, що на даний час вони з відповідачем припинили шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство, втратили повагу одне до одного, не знаходять взаєморозуміння, оскільки мають різні погляди на життя. Можливості примирення та збереження сімї вона не вбачає, вважає, що шлюб формальний, суперечить її особистим інтересам, а відтак, просить розірвати шлюб; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Івасюк». Окрім того, оскільки із відповідачем вони не дійшли згоди щодо утримання спільної дитини, просить стягувати із відповідача аліменти на утримання їхнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, та зазначила, що за наданий судом час на примирення останнє сторонами досягнуто не було. Додатково повідомила, що на даний час вона та син не проживають із відповідачем, фактичне місце їх проживання Чернівецька область, Сокирянський район, с. Ожеве, вул. Л.Українки, 7. Підтвердила, що продовжує працювати на посаді бухгалтера-касира в ГТАПФ «РИФ Агро» та отримує щомісячну заробітну плату в розмірі близько 1700, 00 грн. Також уточнила, що не бажає стягувати із відповідача понесені нею судові витрати, а саме кошти, сплачені як судовий збір в сумі 551, 20 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Так, повідомив, що дійсно за наданий судом час примирення із позивачем [PERSON] не досягнув, а тому не заперечує щодо розірвання шлюбу та залишення після розірвання шлюбу позивачу прізвища «Івасюк». Що ж до сплати аліментів, то пояснив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, однак, вважає, що розмір таких має визначатися як 1/4 частка лише від його заробітної плати, а не від всіх видів його заробітку (доходу). Повідомив, що має постійне місце праці водій в ТзОВ «Міжвідомций центр інженерних досліджень» та отримує щомісячно заробітну плату в розмірі близько 2500, 00 грн., інших видів постійного заробітку (доходу) у нього не має. Заслухавши сторони, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що 15 жовтня 1995 року позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Василівською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №10, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МИ № 261388, виданим 15.10.1995р. Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. У шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 131218, виданим 20.08.2003 року Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області. Згідно довідки КП «Новодністровський житловик» № 1038 від 23.02.2016р. [PERSON] зареєстрована за адресою м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»[ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] та сином [PERSON], 2003р.н. Проте, на даний час позивач [PERSON] разом із дитиною проживають за адресою [INFO] та син перебуває на утриманні позивача. Зазначені обставини відповідач [PERSON] в судовому засіданні не оспорював. Відповідно до довідки № 6 від 22.02.2016 року позивач [PERSON] працює у ГТАПФ «РИФ Агро» з 01.05.2009 року за основним місцем роботи та займає посаду бухгалтера-касира. За період з серпня 2015 року по січень 2016 року останній нараховано заробітну плату на загальну суму 8475,00 грн. В судовому засіданні позивач підтвердила, що місце її праці не змінилось та з січня 2016року по червень 2016року їй нараховується заробітна плата в розмірі 1700, 00 грн. Зазначену обставину відповідач не оспорював. Відповідач [PERSON] повідомив суду, що дійсно працює на посаді водія в ТзОВ «Міжвідомций центр інженерних досліджень» (ТОВ «МЦІД») та отримує щомісячно заробітну плату в розмірі близько 2500, 00 грн., інших видів постійного заробітку (доходу) у нього не має. Зазначив, що інколи займається підробітком, однак, такий не має постійного характеру. Сторони повідомили, що інших осіб, які б перебували на їх утриманні, окрім дітей, в них немає. Як вбачається із довідки № 189/02-43 від 06.02.2016р., виданої Відділом державної виконавчої служби Новодністровського міського управління юстиції, на виконанні у Відділі ДВС Новодністровського МУЮ виконавчих документів про стягнення з [PERSON] аліментів не має. Також в судовому засіданні сторони повідомили, що стан їхнього здоровя добрий, а позивачем [PERSON] також надано довідку Новодністровської міської лікарні № 246 від 23.02.2016р., згідно якої їхній син [PERSON], 2003р.н., здоровий. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а сторони не бажають перебувати у шлюбі. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки за наданий судом час останні примирення не досягли, на даний час проживають окремо, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ № 261388, виданого Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області 15.10.1995р., після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Мельник» на «Івасюк». Таким чином, враховуючи бажання позивача [PERSON] залишити набуте при реєстрації шлюбу прізвище, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище «Івасюк». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11. 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % (тридцяти відсотків) встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016рік» з 01.05.2016р. по 30.11.2016р. становить 1531, 00 грн. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, згідно ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд зобовязаний у відповідності до ст. 182 СК України враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки обовязок утримувати дитину є обовязком як матері, так і батька, а сторони не досягли згоди щодо утримання дитини в позасудовому порядку, беручи до уваги, що відповідач не має заперечень щодо стягнення з нього аліментів, а лише не згоден із розміром аліментів, визначених позивачем, суд вважає, що в цій частині позовних вимог позов підставний та підлягає задоволенню. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги наявність у сторін постійного доходу у виді заробітної плати, виходячи з розумності та достатності заявленого позивачем розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому прав відповідача, враховує стан здоровя, сімейне становище дитини і сторін, та приходить до висновку, що відповідно до ст.ст. 180, 183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2016р. і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання по судових витратах суд керується ст. 88 ЦПК України та враховує, що позивач [PERSON] не бажає стягувати понесені нею витрати на оплату судового збору в розмірі 551, 20 грн. Разом з тим, в позовній заяві позивач [PERSON] одночасно заявила дві позовні вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів. При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» остання звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 551, 20 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved