Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

15 жовтня 2020 року представник позивача адвокат Удовиченко Д.Г. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану злочином у розмірі 3610 грн. 29 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 квітня 2018 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено угоду № SAMDNWFC00041865918 про надання банківських послуг. 22 січня 2020 року, приблизно о 02 год. 00 хв., [PERSON] , перебуваючи поблизу будинку № 12 провул. Бабкіна в м. Бориспіль Київської області, знайшов банківську картку АТ КБ «Приватбанк», яка належала позивачу. У цей час у відповідача виник злочинний умисел на привласнення банківської картки АТ КБ «Приватбанк», він поклав її до кишені своєї куртки та в подальшому використав для розрахунку за товари та послуги, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України. Придбаними на викрадені грошові кошти товари та послугами, [PERSON] розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 3610 грн. 29 коп. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено, а тому позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просить стягнути матеріальні збитки в сумі 3610 грн. 29 коп. Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість позивач подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, заяв, клопотань чи відзиву на позовну заяву до суду не направив. Про причини неявки суд не повідомив. Судом враховуються висновки, наведені у рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації сторони, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Суд, дослідивши заяву позивача та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. 00 коп. На підставі ст. 105 КК України звільнено [PERSON] від призначеного покарання та застосувати до [PERSON] примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері [PERSON] (а.с. 8-11). [PERSON] , у даному кримінальному провадженні, визнано потерпілою. Придбаними на викрадені грошові кошти товари та послугами, відповідач розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3610 грн. 29 коп. Відповідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] , цивільний позов потерпілою [PERSON] не пред`являвся. Згідно вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 3610 грн. 29 коп., є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В ч. 6 ст. 141 ЦПК України вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави Україна судові витрати у справі в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved