Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

17.07.2015 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Криворізький завод технологічного обладнання» про стягнення заробітної плати. В позові позивач зазначив, що у період часу з 15.10.2013 р. до 30.07.2014 р. позивач працював сторожем на ТОВ «Криворізький завод технологічного обладнання», яке орендувало приміщення цехів на території ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод» за адресою: м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1. При звільненні позивачу була видана трудова книжка, а також ознайомлено під підпис із заборгованістю по заробітній платі, яка на теперешний час не сплачена. В день звільнення відповідачем [PERSON] йому не була виплачена заробітна плата за період з 15.10.2013рокудо 30.07.2014 року, яка станом на день звернення до суду становить 21850,00 грн., одночасно йому не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1317,60 грн та вихідну допомогу у розмірі 6900 грн. При цьому відповідач,на проханняпозивача, не надав довідку про заборгованість по заробітної платі. Також позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за весь час затримки, а саме з 30.07.2014 року та до дня подачі позову 12.07.2015 року (11 повних місяців) в сумі 25300 грн, з розрахунку середньомісячної заробітної плати у сумі 2300 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Згідно зі ст. 116 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, у порушення вимог ст. 116 КЗпП України, Відповідач не здійснив виплату позивачу зарплати в день його звільнення. Як встановлено в судовому засіданні, з 15.10.2013 р. до 30.07.2014 р. позивач працював сторожем на ТОВ «Криворізький завод технологічного обладнання», яке орендувало приміщення цехів на території ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод» за адресою: м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1. При звільненні позивачу була видана трудова книжка, а також ознайомлено під підпис із заборгованістю по заробітній платі. В бухгалтерії довідку із заборгованості по заробітній платі на прохання позивача не надали, пояснивши, що вони такі документи не видають. Згідно з контрактом, укладеним між позивачем та відповідачем, в особі директора [PERSON], особливостями режиму робочого часу був повний робочий день. За виконання обовязків, передбачених контрактом, позивачу встановлювався посадовий оклад у розмірі 1150 грн. на місяць та надбавка у розмірі 100 % до посадового окладу. Згідно зі ст. 1. Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Таким чином, розмір заробітної плати повинен був складати: за жовтень 2013 року - 1150 гривень, з листопада 2013 року по липень 2014 року - 2300 гривень щомісячно. Як вказував позивач при його звільненні йому була видана лише трудова книжка, але не були проведені розрахунки по заробітній платі (у тому числі не була виплачена компенсація за невикористану відпустку). Таким чином ТОВ «Криворізький завод технологічного обладнання» не виплатило позивачу заробітну плату, а також компенсацію за невикористану відпустку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», де в абзаці 3 пункту 2 зазначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Таким чином, розмір моєї середньомісячної зарплати складає 2300 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, на момент подачі позовної заяви (17.07.2015 року), Відповідач повинен виплати позивачу середній заробіток за 321 день затримки у розмірі 35155,92 гривень, з урахуванням середньоденної заробітної плати у розмірі 109,52 гривень . Крім цього, статтею 44 КЗпП України передбачене право працівників на отримання вихідної допомоги при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Оскільки підставою розірвання трудового договору за власним бажанням було невиконання Відповідачем законодавства про працю, умов трудового договору (невиплата заробітної плати у період з жовтня 2013 року до липня 2014 року), то Відповідач повинен виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі 6900 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовити. На підставі положень ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати. Судовий збір позивач не сплачував, оскільки звільнений від його сплати за законом, то відповідно до положень ч. 2 ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача КДЮСШ.

Outcome: partial