Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

16.06.2020 позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Позивачка є спадкоємицею померлої за заповітом та за її заявою заведено спадкову справу. Покійна [PERSON] являлась членом реорганізованого КСП «Комсомолець України» с. Краснопіль. При здійсненні паювання остання була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) до державного акта на право колективної власності та до документації по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП «Комсомолець України» Краснопільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, проте за життя не отримала сертифікат на земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що вона померла ще до виготовлення та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай). Позивачці нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім`я померлої [PERSON] , а тому позивачка звернулася до суду із даним позовом. Від представника позивачки, адвоката Мазуренко Ю.П. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та представника. Заявлені позовні вимоги представник позивачки підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав 12.05.2021. 17.05.2021 до суду надійшов відзив за підписом сільського голови Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області Патея І.В., згідно якого сільська рада позов визнає повністю і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 178, 191, 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу без сторін за наявними у справі матеріалами. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з пунктом 2\~Указу Президента\~України від\~08\~серпня 1995\~року «Про\~порядок паювання\~земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.\~\~ Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Враховуючи наведене вище слідує, що покійна [PERSON] набула права на земельну частку (пай), оскільки на день видачі колективному сількогосподарському підприємству «Комсомолець України» с. Краснопіль, державного акта на право колективної власності на землю, а саме станом на 24.11.1995 року, вона була членом даного підприємства та була включена в списки членів колективного сільськогосподарського підприємства «Комсомолець України» с. Краснопіль Чуднівського району Житомирської області за № 220, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з ч.3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» із змінами від 10.07.2018 року, які набули чинності 01.01.2019 року (далі Закон), право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону, серед документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) також визначено рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до положень ч.16 ст.14-1 вище вказаного Закону, розподіл між власниками земельних часток (паїв) та їх спадкоємцями земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок, має бути здійснений до 1 січня 2025 року. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, в тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Як вбачається із матеріалів справи позивачка [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] та за заявою останньої заведено спадкову справу №77/2018. Таким чином, враховуючи, що покійна [PERSON] мала право на пай, однак не отримала за життя сертифіката на земельну частку (пай), а позивачка, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла спадщину після смерті покійної, однак позбавлена можливості реалізувати своє спадкове право в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджується матеріалами справи, пред`явлений [PERSON] позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved