Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

16.02.2018 року позивачка [PERSON] в особі представника [PERSON], яка діє на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.10), звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усього заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину певного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття зазначивши підстави позову ст.ст. 180, 183 СК України, у спосіб захисту, ст. 16 Цивільного кодексу України (а.с.1-2). Позиція позивача викладена в позовній заяві полягає в такому. Позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі, та від даного шлюбу мають спільних дітей доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано у судовому порядку. Після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати разом з позивачкою. 03.10.2017 року позивачка народила третю доньку Єву, але відповідач не є її біологічним батьком, а тому вимога про стягнення аліментів на утримання третьої дитини позивачкою не заявляється. Вихованням та матераільним забезпеченням дітей [PERSON] займається самостійно. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка не працює, оскільки перебуває у соціальній відпустці по догляду за молодшею донькою Євою та єдиним її доходом є соціальні виплати з УПТСЗН на молодшу доньку. Також позивачка зазначила, що їй відомо, що у відповідача та третьої особи у грудні 2017 року народився син, але точна інформація з цього приводу, їй не відома. Оскільки між сторонами не було досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів, позивачка вимушена була звернутися до суду даним позовом. Ухвалою суду від 19.02.2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також розяснено право на зверення до суду із зустрічним позовом. Крім того, третій особі також надавався п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для надання пояснень на позовану заяву (а.с.12). Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, за участю представника адвоката [PERSON], заявлені позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с.46). Представник позивачки - адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, у випадку неявки відповідача по справі просить провести розгляд справи у заочному порядку (а.с.48). У судове засідання відповідач [PERSON]не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов, зустрічного позову до суду не надав. Копію ухвали про відкриття провадження отримав, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом у рекомендованому повідомленні про вручення судового виклику та ухвали суду (а.с.19,39). Крім того, викликався до суду через оголошення на офіційному сайті Судової влади (а.с.45). Третя особа [PERSON]не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, пояснення на позовну заяву не надала. Копію ухвали про відкриття провадження отримала, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується її підписом у рекомендованому повідомленні про вручення судового виклику та ухвали суду (а.с.20,38). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи належним чином. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не надав, а також за наявності письмової згоди сторони позивача щодо заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 05.04.2017 року був розірваний у судовому порядку (а.с.9). Від даного шлюбу мають спільних дітей доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати разом з позивачкою та зареєстровані за адресою її реєстрації місця проживання (а.с.8). Вихованням та матераільним забезпеченням дітей позивачка [PERSON] займається самостійно. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Між сторонами не було досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач [PERSON] не утримує матеріально своїх неповнолітніх дітей. За встановлених судом обставин, враховуючи те, що відповідач [PERSON] не утримує матеріально своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, підлягають задоволенню. Крім того, згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК україни, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved