Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

15.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 відсотків від усіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з грудня 2015 року до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 19.02.2013 року по 03.02.2016 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне проживання між сторонами припинено з грудня 2015 року, з цього ж часу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов, посилаючись на потребу в щоденних витратах, які сплачує на сина, розмір яких весь час зростає. На даний час витрати на одежу, дитячий садок та канцелярські товари для розвитку й навчання дитини становлять 1620 грн. в місяць. Крім того, син потребує більших витрат через часті хвороби. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Вказав, що згоден виплачувати аліменти на дитину у визначеному позивачем розмірі. Заперечив, що ухиляється від надання допомоги, оскільки позивач без відома виїхала з належного йому будинку разом з сином, поки він був на роботі. На даний час [PERSON] не дає змоги проводити час з сином та переховує його, в звязку з чим має намір звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання та спілкування з дитиною. Просив суд врахувати, що сплачує кредитні кошти за договором, який укладали під час шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.02.2013 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 202674, актовий запис № 09. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 03.02.2016 року у цивільній справі № 615/2149/15-ц шлюб між сторонами розірвано. Від спільного життя в сім'ї росте неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 306451, виданого 27.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управляння юстиції у Харківській області, актовий запис №04, в якому батьками дитини значаться сторони у справі. Ст.180 СК України зобовязує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, з урахуванням положень ч.2 ст.181 СК України може брати участь у її утриманні в грошовій (або) натуральній формі. Як вбачається із матеріалів справи, позивач та неповнолітній син зареєстровані за місцем проживання відповідача, який зазначив, що має намір зняти з реєстраційного обліку колишню дружину, а реєстрація місця проживання сина залишиться за його адресою. Зі змісту акту обстеження сімейно-побутовий умов від 10 жовтня 2016 року, син [PERSON], [INFO] дійсно проживає разом з матірю - позивачем у справі, з грудня 2015 року в іншому будинку. Позивач не заперечувала, що має намір створити нову сімю. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі слів позивача щомісячні витрати на утримання неповнолітньої дитини становлять 1600 грн., що відповідає встановленому законом розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує, що сторони повинні нести рівноправні витрати на утримання своєї дитини. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідачем не надано доказів щодо неспроможності виплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у заявленому позивачем розмірі. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 25 відсотків його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що не позбавляє сторони у майбутньому звернутися до суду з позовом про зміну порядку стягнення і розміру аліментів. Разом з тим, суд задовольняє позов частково, оскільки відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з моменту предявлення позову до суду 15.12.2016 року. Судові витрати у справі відповідно до положень ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial