Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

15.07.2020р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь в якості заподіяної матеріальної шкоди 63020,36грн. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що в провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебувала кримінальна справа №132/1163/20 по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, яка на підставі ухвали суду від 04.06.2020р. закрита з нереабілітуючих обставин, за спливом строку притягнення до відповідальності. Так, згідно обвинувального акту, [PERSON] будучи службовою особою, всупереч вимог ст.37 Закону України «Про нотаріат», маючи умисел на підроблення офіційного документу - довідки Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з метою використання вказаного документу іншою особою, передбачаючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в інтересах [PERSON] , шляхом складання завідомо неправдивих документів, склала офіційний документ - довідку про те, що [PERSON] , як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується висновком судово-технічної експертизи та почеркознавчої експертизи № 5906/5907/19-21 від 25.10.2019р., та посвідчила печатками Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з метою його подальшого використання. Також [PERSON] підробила заповіт від імені [PERSON] , надавши [PERSON] дублікат заповіту, в якому зазначила, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] . Підроблення [PERSON] вказаних офіційних документів призвело до юридичних наслідків, а саме того, що [PERSON] використала вказану довідку та дублікат заповіту, подавши їх до Калинівського районного суду Вінницької області з метою незаконного заволодіння майном її покійного батька - земельною часткою (паєм). Дане спадкове майно складається з земельної частки (паю) розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах, що належала її померлому батьку [PERSON] . Отже, розмір матеріальної шкоди складає згідно оцінки експерта - 63020,36грн., і визначено як втрачений прибуток від оренди вищевказаної частки (паю). Посилаючись на вимоги ст.ст.22, 1166 ЦК України, звернулась до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2020р., вказаний позов переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 21.07.2020р., відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] звернулась 10.08.2020р. до суду із письмовим поясненням, де вважаючи позовну заяву безпідставною і необґрунтованою, та такою, що не підлягає до задоволення, вказує, що дійсно згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 04.06.2020р. в справі №132/1163/20, її звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Однак, відповідно до даного судового рішення, не було встановлено її винуватості у вчиненні даних кримінальних порушень, а в матеріалах цивільної справи №132/1163/20 не має жодного документу, який би підтверджував факт того, що вона визнала свою вину у відповідних злочинах. Крім того, судом не досліджувалися фактичні обставини справи, та не було встановлено їх дійсність. Сам по собі обвинувальний акт, з врахуванням положень ст.291 КПК України, не може бути доказом який встановлює винуватість особи, а слугує виключно для проведення судового розгляду кримінальної справи, на підставі якого суд постановлює вмотивоване судове рішення. З урахуванням вимог ст.1166, 1177 ЦК України, обов`язковою умовою для відшкодування шкоди є наявність наступних елементів: 1) протиправна поведінка; 2) негативні наслідки; 3) причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та негативними наслідками. Натомість, жодного доказу, який встановлював би наявність усіх обов`язкових елементів цивільно-правової відповідальності, до суду позивачем не надано, а відтак підстав для задоволення позивних вимог немає. У відповіді на пояснення відповідача, яка надійшла на адресу суду 11.11.2020р., позивач [PERSON] зазначає, що посилання [PERSON] на те, що вина нею не визнавалась та судом не встановлювалась, є спробою уникнути відповідальності, оскільки факт закриття провадження за строком давності можливий виключно тоді, коли особа публічно погоджується з тим, що винна у скоєнні злочину. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11.11.2020р., закрите підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином в передбаченому законом порядку. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] із заявами та клопотаннями щодо відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Представник відповідача [PERSON] - адвокат КУНДЕУС С.І. звернувся до суду із заявою, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову позивачу необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав: Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебувало на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018020160000358 від 02.07.2018р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України (справа № 132/1163/20). Як вбачається з обвинувального акту, [PERSON] у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також на підставі рішення 5-ої сесії 5-го скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 186 від 19.01.2007р., рішення 1-ої сесії 6-го скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 4 від 16.11.2010р., рішення 1-ої сесії 7-го скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 4 від 12.11.2015р., обрано секретарем Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Посаду секретаря Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області [PERSON] обіймала з 19.01.2007р. по 16.11.2017р. [PERSON] ознайомлена 30.12.2010р. з Посадовою інструкцією секретаря сільської ради та виконавчого комітету № 145 від 30.12.2010р. Згідно п.2.10 цієї Посадової інструкції, [PERSON] складає та засвідчує нотаріальні дії, а відповідно до п.2.3, здійснює повноваження сільського голови у випадку, передбаченому ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Таким чином, [PERSON] перебуваючи на посаді секретаря Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, була уповноважена на вчинення нотаріальних дій згідно ст.37 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до примітки 1 до ст.364 КК України, [PERSON] як секретар Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області була наділена організаційно-розпорядчими обов`язками щодо здійснення нотаріальних дій та адміністративно-господарськими обов`язками у випадку відсутності сільського голови. Так, [PERSON] будучи службовою особою, всупереч вимог ст.37 Закону України «Про нотаріат», у вересні 2011 року, достовірно знаючи, що [PERSON] , [INFO] помер, грубо порушуючи основні принципи служби в органах місцевого самоврядування, підриваючи авторитет органів місцевого самоврядування, маючи умисел на підроблення офіційного документа - заповіту, з метою використання вказаного документа іншою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, в інтересах дружини голови Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області [PERSON] - [PERSON] , в невстановленому досудовим розслідуванням місці, шляхом складання завідомо неправдивих документів, склала офіційний документ - заповіт від імені [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений 17.12.2004р., в який внесла неправдиві відомості про те, що [PERSON] належне йому право на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Прогрес» села Іванів Калинівського району Вінницької області та згідно сертифікату серії ВН № 052931, виданого 21.10.1997р. заповідає [PERSON] . Після цього, [PERSON] посвідчила заповіт у графі «Секретар виконкому» від імені секретаря сільської ради Бондарець М.І., що підтверджується висновком почеркознавчої та технічної експертизи документів № 7926/7927/19-21 від 28.01.2020р., відповідно до якого підпис від імені секретаря сільської ради [PERSON] у графі «Секретар виконкому» у заповіті від 17.12.2004р. від імені [PERSON] - виконаний [PERSON] . Вказаний заповіт видала [PERSON] з метою його подальшого використання. Крім того, [PERSON] будучи службовою особою, всупереч вимогам ст.37 Закону України «Про нотаріат», 14.07.2011р. маючи умисел на підроблення офіційного документа - довідки Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 1247 від 14.07.2011р., з метою використання вказаного документа іншою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, в інтересах дружини голови Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області [PERSON] - [PERSON] , в невстановленому досудовим розслідуванням місці, шляхом складання завідомо неправдивих документів, склала офіційний документ - довідку № 1247 від 14.07.2011р., видану виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області про те, що сільська рада не заперечує, щоб передати в приватну власність земельну частку (пай), яка належала [PERSON] - [PERSON] по заповіту, яка фактично спадщину прийняла і забрала на зберігання цінні папери та посвідчила своїм особистим підписом, що підтверджується висновком судової-технічної та почеркознавчої експертизи № 5906/5907/19-21 від 25.10.2019р., та посвідчила печатками Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з метою його подальшого використання. Підроблення [PERSON] вказаних офіційних документів - заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] та довідки Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 1247 від 14.07.2011р., призвело до юридичних наслідків, а саме того, що [PERSON] використала вказану довідку та заповіт, подавши їх до Калинівського районного суду Вінницької області, з метою незаконного заволодіння майном - земельною часткою (паєм) [PERSON] . Вказана довідка, за особистим підписом [PERSON] та заповіт від імені [PERSON] на користь [PERSON] стали підставою для прийняття Калинівським районним судом Вінницької області рішення про визнання права власності земельної частки (паю) в селі Іванів Калинівського району Вінницької області розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах, яка належала [PERSON] за [PERSON] . Таким чином, [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме в службовому підроблені, тобто складанні і видачі завідомо неправдивих документів. Крім того, [PERSON] перебуваючи на посаді секретаря Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, будучи службовою особою, маючи умисел на зловживання службовим становищем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в інтересах третіх осіб - [PERSON] - дружини голови Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області [PERSON] , використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, достовірно знаючи, що [PERSON] , [INFO] помер, в липні 2011 року підробила, шляхом складення завідомо неправдивих документів, офіційний документ - довідку видану виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 1247 від 14.07.2011р., та у вересні 2011 року підробила шляхом складання завідомо неправдивих документів, заповіт від імені [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчивши їх своїм особистим підписом та засвідчивши печатками Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. [PERSON] усвідомлювала, що вчинення нею протиправних дій стане підставою для отримання [PERSON] у власність спадщини - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,13 в умовних кадастрових га, що розташована в адміністративних межах села Іванів Калинівського району Вінницької області. Тим самим, [PERSON] фактично змінила та порушила порядок спадкування щодо переходу після смерті [PERSON] майна до спадкоємців, чим завдала [PERSON] істотної шкоди - 63020,36грн., що у 134 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, станом на 2011 рік, що є істотною шкодою, відповідно до примітки до ст.364 КК України, позбавивши [PERSON] права на отримання у власність земельної частки (паю). Таким чином, [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, а саме у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011р.). Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 04.06.2020р., звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності. Закрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018020160000358 від 02.07.2018р. відносно [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України. Вважаючи себе особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому посилаючись на вимоги ч.ч.1, 2, 3 ст.22, ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь в якості заподіяної матеріальної шкоди, а саме втраченого прибутку від оренди земельного паю в розмірі 63020,36грн. Отже, з поданої позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] просить стягнути матеріальну шкоду (втрачений прибуток від оренди земельного паю), тобто матеріальні збитки (упущену вигоду), з підстав, передбачених ст.ст.22, 1166 ЦК України. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України, власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, зі змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed