Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

16 червня 2016 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду із позовною заявою до Державної казначейської служби України про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати, де зазначив, що він працював у ВАТ «Содовий завод» \~в період часу з 18.10.1993 року по 22.10.1998 року. ВАТ «Содовий завод» припинило виплату заробітної плати, тому рішенням Словянського міського суду від 06.10.1997 року з ВАТ «Содовий завод» на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 798,64 грн., рішенням Словянського міськрайонного суду від 11.05.2016 року із відповідача ВАТ «Содовий завод» на його користь стягнуто 299,03 грн. заборгованості із заробітної плати та 24479,30 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку. \~До цього часу рішення суду не виконані. Зазначає, що ВАТ «Содовий завод» згідно інформації регіонального відділення фонду державного майна України по Донецькій області є державним підприємством, частка державної власності майна в уставному фонді підприємства складає 100,0 відсотки. Вважає, що відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійснені ним своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. За вест час державні органи не вжили заходів щодо сплати заборгованості із заробітної плати та виконання рішень суду, не припинили порушення його права протягом тривалого часу. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обовязком держави. Виплату заборгованості по заробітній платі він чекає більше шістнадцяти років. За цей час інфляція поглинула нараховану заробітну плату. Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] державного майна України заборгованість по заробітній платі в сумі 1097,67 грн. та 8010,47 грн. компенсації втрати частини грошових доходів у звязку із порушенням термінів її виплати. \~ В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача, Державної казначейської служби України, [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надіслала до суду заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади, тобто, Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобовязаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України. Водночас, відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України, самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна. Відповідно до статті 176 Цивільного кодексу України держава не відповідає за зобовязаннями створених нею юридичних осіб та юридичні особи не відповідають за зобовязаннями відповідно держави. Крім того, згідно зі статтею 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковими умовами для відшкодування шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана, наявність вини останнього в її заподіянні. Вважає, що виконання повноважень щодо обслуговування Державного бюджету України не є підставою для залучення Казначейства у якості відповідача. Казначейство не порушувало прав та законних інтересів позивача, не перебувало з ним у трудових відносинах, несе відповідальність лише за своїми зобовязаннями, тому виплата заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати не входить до повноважень Казначейства. Тому просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Представник третьої особи: Департаменту державної виконавчої служби України [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, вважає, що не має підстав для задоволення позову та стягнення з ДКС України заборгованості по заробітній платі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Словянського міського суду Донецької області від 06.10.1997 року № 2-2692-97 за позовом [PERSON] до ВАТ «Содовий завод» про стягнення заробітної плати, вимоги задоволені, стягнено заборгованість у сумі 798,64 грн. а також встановлено, що [PERSON] дійсно працює у ВАТ «Содовий завод» та підприємство має перед ним заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 798,64 грн. (а.с. 3). Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11.05.2016 року №243/2792/16-ц за позовом [PERSON] до ВАТ «Содовий завод» про стягнення заробітної плати встановлено, що [PERSON] працював на ВАТ «Содовий завод» з 18.10.1993 року по 22.10.1998 року слюсарем. Стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 299,03 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 24479,30 грн. та відмовлено у задоволенні вимог щодо стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням терміну її виплати у сумі 8010,47 грн. (а.с. 5-7). З листа Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Донецькій області №К-326-3992 від 07.10.2013 року, слідує, що постановою № 5/174Б від 04.09.2003року господарського суду Донецької області ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та призначено арбітражного керуючого. Усі виконавчі документи …передані арбітражному керуючому (а.с.9). З листа регіонального відділення [PERSON] державного майна України по Донецькій області № 11-05-00801 від 24.01.2013року, слідує, що станом на 01.01.2013р. у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод» (а.с. 10). Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобовязального характеру, \~за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність. Засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі [PERSON] Державного майна України. Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб - Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК України закріплено загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію \~положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника (засновника). \~ Державна Казначейська Служба України є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Таким чином, правовідносини, \~які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Державою України, - є правовідносини засновника \~та створеного ним підприємства, за якими засновник \~не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника, положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ «Содовий завод» та [PERSON] держмайна України не розповсюджуються, тому Держава Україна в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», до того ж [PERSON] держмайна України \~не являється правонаступником ВАТ «Содовий завод». \~ Суд констатує ту обставину, що позов подано до Державної казначейської служби України, яка не є засновником ВАТ «Содовий завод» і за своїми повноваженнями не має права самостійно розпоряджатися державними коштами, також [PERSON] не перебував у трудових відносинах з Державною Казначейською Службою України, вимоги про заміну відповідача не заявляв, тому суд приходить до переконання, що підстави для задоволення позову стосовно стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати у суду відсутні, позовні вимоги [PERSON] до Державної казначейської служби України є безпідставні та задоволенню не підлягають. Позивача звільнено від сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed