Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

17.04.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Заявлені вимоги позивач обґрунтовано тим, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у справі є повнолітнім сином продавця квартири. [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, проте за вказаною адресою не проживає, його особисті речі в житловому приміщені відсутні. Відповідач не є членом сім'ї позивача, сторони у справі спільно не проживають, не пов'язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов'язків. Реєстрація [PERSON] в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], перешкоджає [PERSON] користуватись її власністю. З цих підстав, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просила суд їх задовольнити. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на відсутність у нього власного житлового приміщення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13.04.2018 року, який зареєстрований в реєстрі за №626 (а.с. 7-8) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.04.2018 року №120618568 (а.с.9). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено в судовому засіданні, в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02.05.2018 року №01-17/01/2789 (а.с. 15). В той же час, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з 2013 року, що підтверджується актом, виданим головою ОСББ «Побутовик 2» (а.с. 30) та не є власником зазначеного нерухомого майна, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 120618568 (а.с. 9). З огляду на викладене, оскільки [PERSON] є новим власником спірної квартири, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704,80 грн. судом покладається на відповідача.

Outcome: approved