Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

16 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну ділянку, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області. Фактично вона прийняла спадщину після матері, однак оформити її не має можливості у зв'язку з втратою державного акту на право приватної власності на землю. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 3,835 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кальченківської сільської ради, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, її представник за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 60). Представник відповідача - Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника (а. с. 28, 51). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився. Державний нотаріус Ковальова Л. Б. надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 24). У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO], слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Червоне Білопільського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а. с. 8). Рішенням Білопільського районного суду від 12 квітня 2016 року, яке набрало законної сили 25 квітня 2016 року, встановлено, що остання була матір'ю позивачки (а. с. 61-63). У відповідності до державного акту серії [NUMBER], виданого Кальченківською сільською радою 17 грудня 1999 року на підставі рішення дванадцятої сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №440, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,835 га ріллі, розташована на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 23). Згідно з рішенням Білопільського районного суду від 12 квітня 2016 року вказаний державний акт належав померлій [INFO] [PERSON] (а. с. 61-63). З довідки Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 23 лютого 2016 року вбачається, що [PERSON] поховала свою матір [PERSON], яка померла [INFO], актовий запис №203 від 14 вересня 2002 року. До моменту смерті [PERSON] проживала разом із своєю донькою [PERSON] і вела з нею підсобне господарство (а. с. 30). Згідно з оголошенням у газеті «Білопільщина» загублений державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] вважати недійсним (а. с. 31). Садкова справа після [PERSON], яка померла [INFO], заведена за заявою [PERSON] - позивачки в справі. Останній 12 червня 2003 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна (а. с. 37-41). Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, має право прийняти спадщину шляхом постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка прийняла спадщину після померлої матері шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,835 га, яка знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. Однак, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з втратою оригіналу державного акту на вказану земельну ділянку, а відтак, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved