Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

16 грудня 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просив про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що син [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання Криворізького професійного гірничо-технологічного ліцею ІІ рівня акредитації, термін навчання з 01 вересня 2019 року до 21.12.2022 року. Син знаходиться на повному її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, у зв`язку з чим їх син потребує матеріальної допомоги на час навчання. Позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою від 10 лютого 2020 року відкрито провадження по справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, про що направила суду заяву. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в повному обсязі. Надав суду відзив в якому зазначив, що позивачем не доведено, що дитина проживає з нею, але крім довідки від «Нова -Ком» де вказано, що син [PERSON] , [INFO] , є сином власника, та документа про реєстрацію не надано. Отже, відсутні докази спільного проживання. Тобто, це не виключає той факт, що [PERSON] будучи вже повнолітньою особою, може мешкати окремо від матері - позивача по справі, в гуртожитку, вести особистий незалежний від позивача побут, та це просить суд взяти до уваги так як всупереч ч.3 ст. 199 Сімейного Кодексу України спільне проживання не доведене. Крім того, позивач в позовній заяві зазначає, що дитина вчиться на неповному державному забезпечені у навчальному закладі та відповідно потребує матеріальної допомоги від батька. Як доказ своїх слів позивач надав до матеріалів справи довідку про навчання та довідку про доходи у розмірі 490 гривень. Тобто, не зрозуміло в чому саме виявляється необхідність в матеріальної допомоги на навчання, з відповідними доказами на таку потребу, а саме: чи то придбання книг, літератури, оплата за навчання, проживання, проїзд, тощо, адже навчальний заклад має державну форму власності та відповідно [PERSON] перебуває на неповному державному забезпеченні. Відповідач окрім сина [PERSON] , має ще дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] на утримання яких також сплачує аліменти. Окрім того сам відповідач має також проблеми зі здоров`ям, на що постійно необхідно витрачати додаткові кошти. У серпні 2018 року відповідачеві було проведено операцію, що підтверджується протоколом операції від 24.08.2018 року. Відповідач на даний момент обмежений у коштах. Він не працює, є пенсіонером. Розмір пенсії становить 7148,01 грн. Після утримання усіх аліментів до виплати залишається сума трохи більше 2000 грн., таким чином відповідач хоч і має бажання сприяти всебічному розвитку дитини проте не має на те фінансової можливості, що просить суд узяти до уваги. Крім того, витрати на правову допомогу не підтверджені позивачем належним чином, відсутній акт приймання-передачі наданих послуг на суму 750 гривень та відповідний розрахунок таких витрат. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28 липня 2005 року (а. с.8). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] та відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 січня 2002 року, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, батьками записані - [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12). Відповідно до довідки № 1389 від 11 грудня 2019 року виданої Криворізьким професійним гірничо-технологічним ліцеєм, повнолітній [PERSON] навчається в зазначеному закладі на першому курсі на денному відділенні, та знаходиться на неповному державному забезпечені, строк навчання з 01.09.2019 року по 21.12.2022 року. ( а.с.13). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд відхиляє заперечення відповідача щодо недоведеності обставин проживання повнолітнього сина з матір`ю, оскільки вказані обставини підтверджені позивачем належними та допустимими доказами, зокрема довідкою про склад сім`ї № 46 від 09.12.2019 року та Витягом з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] . Жодних доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано, а його твердження про можливе проживання сина у гуртожитку є лише припущеннями. При цьому, відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину та відповідно розміру такої допомоги, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу,а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] має на своєму утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] .( а.с.43,44). Згідно виконавчого листа від 27 серпня 2008 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19 серпня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини, доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року рішення змінено в частині розміру стягнутих аліментів, зменшити цей розмір з 1/5 частини до 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно.( а.с.41-42). Згідно довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.10.2019 року відповідач [PERSON] перебуває на обліку Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, сума пенсії за період з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року складає 7148,01 грн. (а.с.40). Відповідно до виписки з амбулаторної карти [PERSON] відповідач знаходився під наглядом в лікарні МЦД з 2002 року перебуває на диспансерному обліку у терапевта, крім того неодноразово в період з 2008 року по 2016 рік перебував на стаціонарному лікуванні у ревматологічному та інших відділеннях (а.с.47). 24.08.2018 року переніс оперативне втручання (а.с.48) . Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Оцінюючи заперечення відповідача щодо відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, суд не погоджується з ними, оскільки відповідач отримує стабільний щомісячний дохід у вигляді пенсії за вислугу років, крім того за віком має можливість працювати, відомості про його непрацездатність у суду відсутні, а отже відповідач має об`єктивну можливість виконати свій обов`язок щодо надання матеріальної допомоги всім своїм дітям, в тому числі і повнолітньому сину. Наявність рішень судів про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох інших неповнолітніх дітей в розмірі ј частини та 1/6 частини відповідно, не є доказом відсутності у відповідача змоги надавати допомогу повнолітньому сину на час навчання. Крім того, відповідач не позбавлений права вирішити питання про зменшення розміру стягнутих аліментів на неповнолітніх дітей шляхом подання відповідного позову до суду. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд також враховує обов`язок позивачки як матері дитини надавати йому матеріальну допомогу та наявний щомісячний дохід у самого повнолітнього [PERSON] в розмірі 490 грн. Як встановлено судом та підтверджено наданими доказами повнолітній [PERSON] навчається на денній формі навчання,знаходиться на неповному державному забезпеченні, самостійного заробітку не має, отримує стипендію, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, що має йому забезпечуватись з боку обох батьків. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність у нього рухомого та нерухомого майна, та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з об`єктивної можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, а також враховуючи законодавчо закріплений обов`язок позивача як матері дитини, також надавати йому матеріальну допомогу до 23-х років, суд вважає за можливе визначити аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі, встановленому законом на момент звернення позивача до суду. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону, позивачем додано квитанцію №109 про сплату 750 грн. за надання правової допомоги зі складання позовної заяви адвокатом Денисенко М.Б. від 16 грудня 2019 року і суд вважає, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, крім того підтверджені належними чином, оскільки згідно квитанції надана лише одна послуга у вигляді складання позову. Отже на підставі ст.141 ЦПК України, з відповілдача на користь позивача підлягають стягненню також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 750 грн.

Outcome: partial