Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

17.07.2019 року [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) звернулися до суду із позовом до [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), третя особа: Універсальна Біржа «Південь» (місцезнаходження: 54019, м. Миколаїв, пр. Леніна, 15/1), в якому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна за реєстровим №2147 від 17 квітня 2001 року, щодо придбання квартири [ADDRESS] , укладений на Універсальній біржі «Південь» між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Позов мотивований тим, що звернувшись до нотаріуса з метою оформлення договору дарування квартири [ADDRESS] , вони дізнались, що при укладенні договору купівлі-продажу вказаної квартири не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення цього договору, а тому він вважається недійсним. У зв`язку з чим вони змушені звернутись до суду. 12.08.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Представник позивача до підготовчого засідання надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала. Позивачі [PERSON] , [PERSON] до підготовчого засідання не з`явились. До підготовчого засідання відповідач не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмові заперечення до суду не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17 квітня 2001 року на Універсальній Біржі «Південь» між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір № 2147 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» №2147 від 17 квітня 2001 року, а саме квартири [ADDRESS] , який зареєстрований в Миколаївському МБТІ 11.05.2001 р. за реєстровим № 97. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. встановлено,що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Згідно зі ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, що до яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР(в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу від 30.07.2001 року, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Як вбачається з матеріалів справи, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу. Проте, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного договору. З огляду на викладене, є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2147 від 17 квітня 2001 р., дійсним. За такого, суд вважає, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved