Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

15 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківвської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У судовому засіданні заявник заяву підтримав та пояснив , що він народився [INFO] року в с.Олександрівка Шевченківського району Харківської області, про що було зроблено реєстраційний запис та видане свідоцтво про народження .В 1974 році він пішов працювати в колгосп ім.Петровського Шевченківського району Харківської області, де працював на різних роботах. 1 січня 1974 року на його прізвище була виписана трудова книжка колгоспника [NUMBER]. 29 жовтня 1975 року був прийнятий на роботу до Шевченківського районного вузлу зв'язку і отримав трудову книжку серія [NUMBER] від 30 жовтня 1975 року. В 2014 році він подав документи на призначення пенсії. При наданні необхідних документів до пенсійного фонду в Шевченківському районі Харківської області з'ясувалося, що в вищезазначених трудових книжках, його прізвище записано як «[PERSON]», тоді як в інших правовстановлюючих документах його прізвище значиться як «[PERSON]». В зв'язку із допущенням помилки в написанні його прізвища у трудових книжках, він немає змоги належно оформити пенсію. В адміністративному порядку виправити зазначену помилку не має змоги, оскільки колгоспа ім.Петровського, та підприємства - районного відділу зв'язку на даний період не існує. Тому звернулася до суду та просить встановити той факт, що трудова книжка колгоспника [NUMBER], від 1 січня 1974 року та трудова книжка (серія [NUMBER] ) видана 30 жовтня 1975 року, виписані на прізвище [PERSON], [INFO], належать йому та зроблені записи в них стосуються його. Заінтересована особа: представник Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якої прохає розглядати справу без своєї участі та проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Суд заслухавши пояснення заявника, свідків, перевіривши матеріали справи , вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження (серія [NUMBER], виданого Олександрівською сільською радою Шевченківського району Харківської області 11 квітня 1986 року) , заявник народився [INFO] році, та його прізвище записане як [PERSON]. 1 січня 1974 року заявнику була виписана трудова книжка колгоспника [NUMBER] .Окрім того 30 жовтня 1975 року він отримав трудову книжку (серія [NUMBER]) працюючи у районного відділу зв'язку. Зазначені документи виписані на призвіще [PERSON], [INFO], та свідчать про те ,що з 1974 року заявник розпочав свою трудову діяльність, та працював на різних роботах в колгоспі та підприємствах. З до довідкок №97 та №1 від 21 серпня 2014 року вбачається, що заявнику внести зміни та виправлення в трудові книжки неможливо, в зв'язку з відсутністю колгоспів та підприємства на яких працював заявник. Відповідно довідки №6852/25-02 Управління Пенсійного фонду в Шевченківському районі Харківської області від 03 грудня 2014 року, в зв'язку з виявленими розбіжностями в написанні прізвища заявника в трудових книжках ,що є правовстановлючими документами на отримання пенсії - відмовлено в прийнятті документів для призначення пенсії, при цьому запропоновано звернутися для вирішення даного питання до суду. Допитані судом свідки: [PERSON], [PERSON] підтвердили, що знають заявника тривалий час , він був членом колгоспу , працював на інших роботах. При цьому свідок [PERSON] зазначила ,що дійсно при видачі трудової книжки призвіще [PERSON], було не правильно переведено з російської мови на українську . Виходячи з вищевикладеного,оглянутих документів та пояснень свідків суд дійшов до висновку ,що [PERSON] та [PERSON] є одна і там сама особа і право установчі документи виписані на ім'я одного стосуються іншого. Відповідно до ст.234 ЦПК України суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності і юридичних фактів , що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За положеннями п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оцінивши надані докази у їх сукупності враховуючи , що встановлення факту належності правоустановчого документу має для заявника юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства заявник може мати право на оформлення пенсії, але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити його вказаних прав, з умов виваженості, розумності і справедливості , суд вважає заяву [PERSON] доведеною та такою що підлягають задоволенню.

Outcome: approved