Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

16 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 26 березня 2011 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені з 12-16 грудня 2015 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Спір щодо мешкання дитини та майновий спір на даний час відсутній. Між ними мається домовленість про утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище змінити на [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 27. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною розірвання шлюбу стало те, що незважаючи на тривалий час шлюбу, у подружжя не склалися нормальні сімейні стосунки в силу психологічної несумісності їхніх характерів. Як виявилося з часом в них різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов'язки подружжя. У грудня 2015 року вони з відповідачем повністю припинили між собою шлюбні стосунки. Відповідно вони не ведуть з того часу спільного господарства , в кожного з них свій окремий бюджет. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається з позовної заяви, спору щодо розподілу сумісно нажитого майна у сторін немає. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно вимог позовної заяви, після розірвання шлюбу позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище - [PERSON]. На підставі ст. ст. 24, 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved