overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулася з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Посилається на те, що вона 03 липня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем, Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припиненні з грудня 2013 року. Шлюбні відносини не склалися з причини, різних поглядів на сімейне життя, несумісність характерів. Спір щодо розподілу спільного майна немає. Дитина проживає з матірю. Позивачем до суду була надана заява, в якій вона просить справу розглянути без неї, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. [PERSON] не виявила бажання на зміну прізвища після розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи у його відсутність суду не надав. На підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Судом встановлено, що сторони з 03 липня 2010 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Шлюбні відносини припиненні з грудня 2013 року. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. За домовленістю діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матірю. Позивачка наполягає на розірвані шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до суду, вказуючи на те, що з 21 квітня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], однак спільне життя з останнім не склалося через різні погляди на життя, а від так, на її думку, їх сім?я збережена бути не може, тому просила шлюб між ними розірвати, а також стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття, зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку кошти на їх утримання не надає. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність / а. с. 13 /. Не зявився в судове засідання й відповідач [PERSON], який в, адресованій суду, заяві позов визнав, а від так просив розгляд справи провести у його відсутність / а. с. 8 /. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, належними та допустимими доказами, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, сторони 21 квітня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції Полтавської області зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 10 та видано свідоцтво серії 1-КЕ, № 025404 / а. с. 4/. Від цього шлюбу у сторін 06 лютого 2008 року народилася донька [PERSON], а 06 вересня 2011 року - син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими відповідно 18 лютого 2008 року та 20 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції Полтавської області, серій І КЕ кожне за номерами 062997 та 140991, згідно яких матірю значиться позивач [PERSON], а батьком відповідач [PERSON] / а. с. 6-7 /. Як слідує із змісту позовної заяви, сторони відновлювати сімейні відносини, які між ними фактично припинені, наміру та бажання не мають, оскільки під час спільного проживання мали постійні сварки та конфлікти через різні погляди на життя. За таких обставин, суд, з урахуванням того, що сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, вважає, що подальше їх спільне життя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам як кожного із них, так і інтересам їх неповнолітніх дітей, тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

16 березня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом (а.с.3) до [PERSON], в якому мотивуючи тим, що в нього з жінкою подружні відносини не склалися, збереження сім'ї суперечить його інтересам, спільне господарство не ведеться, сім'я існує лише формально. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Просить суд, шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 15 грудня 2001 року під актовим записом №466 між ним і відповідачкою розірвати. Позивач у судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав повністю, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.12). Відповідачка у судове засідання не прибула, позовні вимоги визнала повністю, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.13). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.11) виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 15 грудня 2001 року під актовим записом №466 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, якій на сьогоднішній день дванадцять років (а.с.6). Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позивач з відповідачем тривалий час не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позовна вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

16 березня 2015 року до суду звернувся [PERSON] із заявою, вказуючи, що відповідно до наказу директора Погребищенського цукрового заводу м. Погребище Вінницької області № 216 від 18.09.1974р. він працював сезонним робітником-оператором БУМа на Мончинському бурякопункті зазначеного заводу. 27.09.1974р. о 15:30 год. в робочий час, слідуючи до БУМа на територію Мончинського бурякопункту, внаслідов нерівності території, упав на виступаючу металеву арматуру і отримав травму грудної клітки та ключиці лівої руки. З місця нещасного випадку був доставлений на лікування у травматологічне відділення Погребищенської центральної районної лікарні. Після проходження курсу лікування, вийшов на роботу. Позову до заводу у зв'язку з травмою на виробництві не заявляв, тому розслідування по даному факту не проводилося. У зв'язку з незадовільним станом здоров'я, внаслідок зазначеного каліцтва, він має намір звернутись до МСЕК для вирішення питання про отримання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Проте йому необхідно надати підтвердження, що каліцтво він отримав на виробництві. Зважаючи на те, що 20.03.2003р. ВАТ «Погребищенський цукровий завод» було ліквідовано та за відсутності акту розслідування нещасного випадку на виробництві він не має можливості підтвердити факт свого каліцтва в іншому ніж в судовому порядку. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав, просив встановити факт отримання ним каліцтва на виробництві, а саме 27 вересня1974 року у Погребищенському цукровому заводі м. Погребище Вінницької області. . Представник заявника - адвокат Любарський С.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив встановити факт отримання [PERSON] каліцтва на виробництві, а саме 27 вересня1974 року у Погребищенському цукровому заводі м. Погребище Вінницької області. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, проте заступник начальника управління праці та соціального захисту населення надіслав до суду листа, що управління праці не є заінтересованою особою, а тому приймати участь у судовому засіданні не буде. Вислухавши пояснення заявника, його представника, адвоката Любарського С.М. та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення, з наступних причин. Згідно із п.3 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Висновки суду підтверджуються також показами свідків по справі: [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що заявник дійсно 27.09.1974р. о 15:30 год. в робочий час, слідуючи до БУМа на територію Мончинського бурякопункту, внаслідов нерівності території, упав на виступаючу металеву арматуру і отримав травму грудної клітки та ключиці лівої руки. В судовому засіданні достовірно доведено, що [PERSON] дійсно отримав каліцтво на виробництві 27 вересня1974 року у Погребищенському цукровому заводі м. Погребище Вінницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

16 березня 2015 року до суду з позовом звернувся [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача понесені витрати по оплаті житлово комунальних послуг в сумі 13312 гривень, судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач і відповідач є співвласниками житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], окремо з кожним з них укладено відповідні договори про забезпечення житлово-комунальними послугами і комунальні послуги нараховуються окремо на позивача і відповідача. З 2009 року відповідач зник з м. Славутича. В звязку з тим, що відповідач не оплачує нараховані житлово-комунальні послуги і у нього почав рости борг, його майновим інтересам загрожувала небезпека настання невигідних для нього майнових наслідків, тому позивач,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

16 березня 2015 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить суд визнати недієздатним його батька [PERSON], [INFO], та призначити його над ним опікуном, посилаючись на те, що батько хворіє на психічну хворобу, у звязку з цим не розуміє значення своїх дій та не може ними керувати. 22 квітня 2015 року ухвалою суду провадження у справі зупинено, в звязку з призначенням по справі судово-психіатричної експертизи. 28 травня 2015 року провадження у справі відновлено. В судове засідання заявник не зявився, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав викладених в ній (а.с.84). Заінтересована особа Зеленогайська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, однак в надісланій суду заяві просила справу вирішити на розсуд суду, проти її задоволення не заперечувала. В наданій суду заяві прокурор не заперечував проти задоволення заяви та просив розглянути справу за його відсутності . Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно копії паспорта [PERSON] народився 11 квітня 1964 року (а.с.5). Заявник [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 13 серпня 2014 року [PERSON] є інвалідом першої «А» групи за загальним захворюванням, непрацездатний, потребує сторонньої допомоги (а.с.10). Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 13 травня 2015 року № 218, проведеного Миколаївською обласною психіатричною лікарнею №1, [PERSON] в даний час страждає стійким психічним захворюванням в формі органічного психосиндрому, внаслідок раніше перенесених повторних гострих порушень мозкового кровообігу, що позбавляє останнього можливості розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с.70-73). Рішенням виконавчого комітету Зеленогайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 12 березня 2015 року № 2 визначено доцільним встановлення опікунства [PERSON], [INFO], над своїм батьком [PERSON], [INFO], який є інвалідом першої «А» групи за загальним захворюванням (а.с.16). На підставі частини 1 статті 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У відповідності до частини 1 статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно частини 1 статті 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та призначення йому опікуна - заявника [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

16 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO] року. Свою заяву він мотивує тим, що через розбіжності в написанні його прізвища та прізвища його матері він не може отримати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті матері. Під час розгляду справи заявник заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник Саратського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції Одеської області та представник Світлодолинської сільської ради Саратського району Одеської області, яких належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення заяви не заперечували. Заслухавши заявника, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як убачається з копії свідоцтва про народження заявника, він народився [INFO] року в с.Новомирне Арцизького району Одеської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] до дня смерті проживала в [ADDRESS], Саратського району Одеської області разом зі своїм сином [PERSON], що підтверджується довідкою Світлодолинської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 7,47 га, розташовану на території Світлодолинської сільської ради Саратського району Одеської області, яка належала їй на підставі державного акту серії [NUMBER] (а.с.8). З довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що в актовий запис про смерть [PERSON] внести зміни неможливо (а.с.12). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] є матір'ю заявника. Нотаріус відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину через розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та прізвища заявника (а.с. 11). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно є матір'ю заявника, він не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує цей факт; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Крім того, встановлення факту родинних відносин породжує для заявника юридичні наслідки. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

16 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Красногвардійський р-н, [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.03.2015р. о 13 год. 09 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.03.2015р. о 13 год. 09 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора висловлює маячні ідеї відношення, збитку в адресу рідних. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія параноїдна, параноїдний сіндром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

16 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський р-н, [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.03.2015р. о 20 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.03.2015р. о 20 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Авдєєва лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої контакт формальний, приблизно орієнтована у навколишньому. Пам'ять знижена на поточні дії. Висловлює маячню отруєння в адресу рідних. Відмовляється від їжі. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

16 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.03.2015р. о 20 год. 19 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.03.2015р. о 20 год. 19 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора розмовляє сама з собою, відповідає вигаданому співрозмовнику. Не дає собі оглянути, чинить опір. Емоційно не стійка, роздратована. Вважає, що її намагаються вбити. В оточуючих бачить знайомих їй людей. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - Органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved