Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

15 квітня 2019 року до Корольовського районного суду м.Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силіна Сергія Володимировича (номер свідоцтва [NUMBER]) від 11.04.2019 №159/01-16 про відмову у припиненні обтяжень на належний йому легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 2.0, 2006 року випуску, д.р.н. [NUMBER] ; зобов`язати приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силіна Сергія Володимировича (номер свідоцтва [NUMBER]) внести до Державного реєстру відомості про державну реєстрацію припинення обтяжень на належний йому легковий автомобіль марки «VOLKSWAGENPASSAT», номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 2.0, 2006 року випуску, д.р.н. [NUMBER] ; визнати за ним право власності на належний йому легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 2.0, 2006 року випуску, д.р.н. [NUMBER] вартістю 40 000 (сорок дев`ять тисяч) гривень 00 коп.; скасувати накладений державним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 02 листопада 2016 арешт на належний йому легковий автомобіль марки «VOLKSWAGENPASSAT», номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 2.0, 2006 року випуску, д.р.н. [NUMBER] . [PERSON] в обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є добросовісним набувачем легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 2.0, 2006 року випуску, д.р.н. [NUMBER] вартістю 40 000 (сорок дев`ять тисяч) гривень 00 коп., однак не може розпорядитись ним через наявність обтяжень, що порушує його право власності. Ухвалою судді від 26 квітня 2019 року було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій свої позовні вимоги він підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» направило на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Силін Сергій Володимирович надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20 квітня 2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого були ЗАТ «ОТП «Банк», ПАТ «ОТП «Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та на сьогоднішній день - ТОВ «Вердикт Капітал»), було укладено кредитний договір №CL-008/280/2006. В якості забезпечення виконання зобов`язання за даним договором між сторонами 20 квітня 2006 року було укладено договір застави №PCL-008/280/2006. Предметом застави був транспортний засіб - легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 2006 року випуску, об`єм двигуна 2.0, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Відомості про обтяження даного транспортного засобу були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна через шість років після укладання Договору застави, а саме, 03 січня 2012 року. Оскільки [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов`язання по сплаті коштів за кредитним договором, заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2009 року було задоволено позов ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 415,22 доларів США, що еквівалентно 208 832,69 грн. та 12 467,20 грн. 05 листопада 2010 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю набуло право вимоги за кредитним договором №CL-008/280/2006 та отримавши 28 травня 2014 року дублікат виконавчого листа по зазначеній справі, пред`явило його до виконання до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві. 23 січня 2015 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Обухівським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 221 299,89 грн. Тобто, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а на даний час ТОВ «Вердикт капітал» вжили всі заходи щодо отримання з боржника, а саме, з [PERSON] суми боргу. Повторне стягнення суми боргу за кредитним договором з Позивача, порушить встановлені чинним законодавством норми щодо відшкодування суми реальної шкоди та його права як добросовісного набувача. 02 листопада 2016 року постановою державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві було накладено арешт на даний транспортний засіб та відомості про це внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №16032877. У ході виконання вказаного рішення, було встановлено, що [PERSON] 02 червня 2015 року продала вказаний транспортний засіб [PERSON] На час відчуження даного транспортного засобу будь-які обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні. У подальшому даний транспортний засіб неодноразового відчужувався і 25 жовтня 2016 року він був придбаний Позивачем за відплатним договором купівлі-продажу №1841/2016/146030. Таким чином, впевнившись у законності укладенні договору купівлі-продажу, Позивач набув право власності на нього та став добросовісним набувачем спірного транспортного засобу. У червні 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з позовом до Позивача про звернення стягнення на предмет застави, а саме - легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 2.0, 2006 року випуску, д.р.н. [NUMBER] . 19 липня 2018 року Богунським районним судом м.Житомира було відмовлено у задоволенні позову, у зв`язку з пропуском строку позовної давності для звернення з даним позовом до суду, тобто, фактично, Кредитор не має права на стягнення коштів за вищезазначеним договором за рахунок заставного майна. Після того, як дане рішення набрало законної сили, Позивач звернувся до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з проханням зняти арешт з транспортного засобу - легкового автомобіля марки «VOLKSWAGENPASSAT», 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 2.0, д.р.н. [NUMBER] , проте, листом від 23 листопада 2018 року йому у цьому було відмовлено та роз`яснено, що він може на підставі п.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту. На сьогоднішній день, згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 22 жовтня 2018 року, новим кредитором у даних зобов`язаннях є ТОВ «Вердикт капітал», у відповідності до договору відступлення права вимоги від 18 вересня 2018 року. У квітня 2019 року Позивач звернувся до реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силіна Сергія Володимировича з заявою про скасування обтяжень, що зареєстровані у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна щодо належного Позивачу легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 2.0, 2006 року випуску, д.р.н. [NUMBER] . Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Силін Сергій Володимирович 11 квітня 2019 року №159/01-16 відмовив у задоволенні заяви Позивача, мотивувавши це тим, що з такою заявою може звернутися лише обтяжувач - ТОВ «Вердикт Капітал» або зробити це можна на підставі рішення суду про скасування обтяження. Відповідно до ст.3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. Відповідно до чинного законодавства у Позивача та ТОВ «Вердикт Капітал» не виникли та не могли виникнути жодні права і обов`язки. Згідно ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно вимог ст.13 Конституції України держава забезпечує захист права власності усіх суб`єктів права власності. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно бути позбавлений права власності. Відповідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У рішенні в справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини визначив основні критерії, згідно яких необхідно оцінювати дотримання вимог Статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справах, що стосуються втручання в майнові права особи: -чи мало місце втручання у майно в розумінні Конвенції; -чи було втручання законним в контексті положень національного законодавства; -чи переслідувало втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства; -чи було втручання у право власності справедливим, тобто чи було дотримано «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи. Подібні висновки щодо застосування ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначені ЄСПЛ у рішеннях у справах «Стретч проти Сполученого Королівства», «Рисовський проти України», «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Спорронг та Льонротт проти Швеції», «Беєлер проти Італії» та ряду інших. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормами частин 1, 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Статтею 388 ЦК України визначено, що у разі, я кщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За таких обставин та враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги гуртуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved