Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

16.03.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача майнову шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 99 697,62 грн., моральну шкоду 10 000 грн.,витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень автомобіля 1700 грн., судовий збір. Як на підставу позову посилається на те, що 15.06.2017 року відбулась ДТП за участю його автомобіля та автомобіля відповідача, внаслідок якої пошкоджено його автомобіль. Винуватість відповідача у вчиненні ДТП встановлена постановою суду від 05.07.2017. Внаслідок ДТП йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 199697 грн. 62 коп. МТСБУ компенсувало йому максимально можливе страхове відшкодування у розмірі 100000 грн. Таким чином, різниця між спричиненою шкодою та страховим відшкодуванням складає 99 697,62 грн., тому ця сума підлягає стягненню з відповідача. Крім цього, вартість робіт з експертного автотоварознавчого дослідження склала 1200 грн., що підтверджується [PERSON] приймання-передачі робіт від 09.08.2017 року. Також йому було спричинено маральну шкоду у розмірі 10000 грн. Підставою відшкодування моральної шкоди є неправомірне діяння відповідача, яке полягало у порушенні ПДР, факт вчинення якого підтверджено постановою суду від 05.07.2017 року. Вказане порушення правил дорожнього руху призвело до заподіяння Позивачеві моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням його майна (автомобіля) і вчинення проти нього протиправної поведінки. Він зазнав значного стресу під час самої ДТП, очевидним є той факт, що будь-яка людина відчуває страх, сильне хвилювання та інші прояви раптового стресу в той момент, коли в її автомобіль на повній швидкості не очікувано врізається інший транспортний засіб. Він протягом тижня перебував у стані емоційного напруження і часто згадував обставини ДТП, що перешкоджало йому нормально працювати. Він зазнав душевних страждань після ДТП, які були повязані в першу чергу з тим, що його автомобіль на момент ДТП був абсолютно новим, нещодавно придбаним в автомобільному салоні, а через винні дії відповідача його автомобіль не лише зазнав значних ушкоджень, але й істотно втратив товарний вигляд. Він не міг використовувати автомобіль у своїй роботі протягом місяця (з 15.06.2017 року, коли сталася ДТП, до 15.07.2017 року, коли автомобіль було оглянуто і відремонтовано). Тому він змушений був користуватися громадським транспортом, що призвело до порушення його звичного життєвого ритму, змусило звикати до нових обставин, по-іншому планувати кожен день, підлаштовуватися під нові обставини. Між порушенням правил дорожнього руху відповідачем і заподіянням моральної шкоди існує прямий причинно-наслідковий звязок. Ухвалою суду від 16.03.2018 позовну заяву залишено без руху, вказані недоліки позивачем усунуто. Ухвалою суду від 20.04.2018 прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 01.06.2018 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову щодо накладення арешту на майно відповідача. Отримавши ухвалу від 20.04.2018 та позовну заяву з додатками 14.05.2018 року, відповідач 29.05.2018 у відзиві на позов зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. На його адресу не приходили виклики експерта та субєктів оціночної діяльності щодо прийняття участі в огляді пошкоджень автомобілів та оцінки заподіяної шкоди внаслідок ДТП, що позбавило його можливості приймати участь у цих заходах та надавати свої пояснення. Надані позивачем висновки є необєктивними та завищеними. Про постанову суду від 05.07.2017, якою його визнано винуватим у вчиненні ДТП, він дізнався лише при розгляді цієї справи, тому він вживає заходів для оскарження постанови. Позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди, наявність причинного звязку, та те що саме він має відшкодувати шкоду. У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача зазначила, що відповідачем не доведено, що відповідачу не було відомо про зміст ухвали та позов раніше ніж до 14.05.2018 року. Постанова суду від 05.07.2017 року, якою відповідача визнано винуватим у ДТП, є чинною та не скасована у встановленому порядку. Посилання відповідача на те, що висновки щодо визначення матеріальної шкоди спричиненої внаслідок ДТП, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами відповідача. Натомість позивачем надані висновки експертного дослідження від 09.08.2017 та 09.02.2018. Крім цього, дані висновків експерта були взяті до уваги МТСБУ при визначенні виплати на користь позивача і не заперечувалися цією установою. Крім того, згідно з відповіддю Укрпошти від 03.07.2017, експертне повідомлення було вручене відповідачу у відділенні поштового звязку. Однак відповідач не скористався своїм правом брати участь в огляді автомобіля. Позивачу була спричинена моральна шкода з підстав та обставин вказаних в позові. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що про зміст ухвали дізнався лише 14.05.2018 року, тому 15-ти денний строк на подачу відзиву на позов ним не було прощено і він надав до суду та направив позивачу 29.05.2018 року. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач не зявився, повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2017 року (справа №640/9451/17) встановлено, що 15.06.2017 р. о 13:40 год. за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 2г, [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2108, р.н. 55497ХА, виконав поворот праворуч з вул. [PERSON] на вул. [PERSON] на сигнал стрілки зеленого кольору на таблиці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофору та не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], який рухався на зелений сигнал світлофору та допустив з ним зіткнення. Автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаною постановою суду від 05.07.2017 року [PERSON], [INFO], визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постановою апеляційного суду Харківської області від 12.06.2018 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74675685) у задоволенні клопотання про поновлення строку за апеляційною скаргою [PERSON] на постанову Київського районного суду м.Харкова від 05.07.2017 року відмовлено за відсутності поважних на те причин. Таким чином, Постанова Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2017 року є чинною та не скасованою у встановленому порядку. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 05.07.2017 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. У звязку з цим, безпідставними є посилання відповідача щодо не порушення ним ПДР України та відсутності вини у спричиненні ДТП та пошкодженні автомобіля позивача. В наслідок ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], який є власником цього автомобіля, 2016 року випуску (а.с. 11-12, 19,21) Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №29С від 09.08.2017 та висновку №7С судової автотоварознавчої експертизи від 09.02.2018 року, складеного субєктом оціночної діяльності [PERSON], який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого висновку, про що міститься підпис у висновку від 09.02.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], в результаті ДТП 15.06.2017, станом на момент огляду автомобіля 04.07.2017, складає 199\~697 грн. 62 грн. з урахуванням ПДВ. Після ДТП позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового суми у звязку з вказаною ДТП та пошкодженням його автомобіля. Вказана подія ДТП була визнана страховим випадком. До обов'язків страховика, як це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку. Як вбачається з листа від 26.10.2017 року, МТСБУ прийняло рішення про виплату [PERSON] страхової суми у розмірі 100\~000 грн., яка була перерахована 27.10.2017 [PERSON] на його рахунок, що підтверджується випискою ПАТ «КБ «Приватбанк» з рахунку позивача. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи,\~що виплата\~страхового відшкодування\~у розмірі\~100000\~грн.\~для повного\~відшкодування завданої\~відповідачем шкоди\~недостатньо,\~позивач просить\~стягнути з\~відповідача,\~як особи, яка завдала шкоду, різницю між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, суд враховує, що у висновку експертного автотоварознавчого дослідження №29С від 09.08.2017 та висновку №7С судової автотоварознавчої експертизи від 09.02.2018 року, визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику (позивачу) автомобіля в результаті ДТП у розмірі 199\~697 грн. 62 грн. з урахуванням\~ПДВ. Вказані висновки не є підставою для виникнення податкових зобов'язань, що виникають з надання послуг щодо проведення відновлювального ремонту. Зазначені зобов'язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином, у випадку не проведення фактичного ремонту, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають. Оскільки позивачем не надані належні та допустимі докази того, що послуги з відновлювального ремонту його пошкодженого автомобіля здійснювались у платника податку на додану вартість, то суд не вбачає підстав для включення суми ПДВ у розрахунок спричиненої шкоди. Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser», станом на момент огляду автомобіля 04.07.2017, складає 166 414 грн. 68 грн. без включення суми ПДВ 20% (199697,62 / 1,2 = 166414,68) Таким чином, різниця між завданим розміром шкоди спричиненої позивачу і страховим\~відшкодуванням складає 66\~414 грн. 68 коп. (166 414,68 100000\~= 66\~414,68), та яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Посилання відповідача на те, що у висновку експертного\~автотоварознавчого дослідження\~№29С\~від 09.08.2017\~та висновку\~№7С\~судової автотоварознавчої\~експертизи від\~09.02.2018\~року визначена матеріальна шкоди є завищеною та необґрунтованою, судом відхиляються, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів та спростування висновків наданих позивачем, при цьому, згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем не заявлялися клопотання про призначення експертизи для визначення матеріально шкоди. Крім того, згідно з довідкою Укрпошти від 03.07.2018, електронне повідомлення експерта [PERSON] про час та місце огляду автомобіля було вручене відповідачу у відділенні поштового звязку (а.с. 16-18). Відповідно до актів приймання-передачі від 09.08.2017 та 09.02.2018, позивачем було сплачено субєкту оціночної діяльності ФОП [PERSON] 1200 грн. та 500 грн. відповідно як вартість робіт з експертного автотоварознавчого дослідження вказаного автомобіля, а всього 1700 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Враховуючи, що позивач для відновлення свого порушеного права вимушений був сплатити за надання експертно-оціночних послуг 1700 грн., то ці витрати є збитками і підлягають відшкодуванню за рахунок винуватої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням його автомобіля 2016 року випуску, і вчинення проти нього протиправної поведінки, перенесення стресу під час самої ДТП, неможливість експлуатації автомобіля за власними потребами, що призвело до змін його нормальних, усталених, звичних і необхідних для неї умов життя. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивачки та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, у розмірі 5000 грн. При цьому, між порушенням правил дорожнього руху відповідачем, наявністю його вини (що встановлено постановою суду від 05.07.2017) і заподіянням моральної шкоди позивачу існує прямий причинно-наслідковий звязок, і обовязок відшкодування такої шкоди саме відповідачем встановлено ст. 1167 ЦК України, тому доводи відповідача в цій частині судом відхиляються. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги майнового характеру задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 681 грн. 15 коп. (66414,68 + 1700) х 1013,98 / 101\~397,62 = 681,15) Оскільки вимоги немайнового характеру (щодо моральної шкоди) задоволені частково, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. (704,80 / 2 = 352,40) Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1033 грн. 55 коп. (681,15 +352,40 = 1033,55) Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial