Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

16.04.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16 274 грн. 63 коп. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 14.11.2008 року був укладений кредитний договір № NKXRRX13740195, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 2 039 грн. 11 коп. на строк до 14.05.2010 року включно, а відповідач зобов'язалася вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, які складаються з заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами в розмірі 12 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом, комісії в розмірі 48 грн. 94 коп. щомісячно, а також інших витрат згідно умов договору. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування ним. В зв'язку з чим позивачем у судовому порядку було стягнуто з відповідача заборгованість за обумовленим кредитним договором у розмірі 4 868 грн. 03 коп. Проте, рішення суду відповідачем не виконано, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. В подальшому позивач зменшив розмір позовних вимог до 1 311 грн. 89 коп., із розрахунку: 773 грн. 23 коп. - пеня, нараховані штрафи в загальному розмірі 538 грн. 66 коп. (500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 38 грн. 66 коп. (процентна складова)). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 14.11.2008 року був укладений кредитний договір № NKXRRX13740195, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 2 039 грн. 11 коп. на строк до 14.05.2010 року включно, а відповідач зобов'язалася вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, які складаються з заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами в розмірі 12 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом, комісії в розмірі 48 грн. 94 коп. щомісячно, а також інших витрат згідно умов договору. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати банку пеню в розмірі, передбаченому Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тобто 1,25 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення платежу, а при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів - штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Також сторони узгодили інші його умови. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.09.2011 року з відповідача на користь Банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 4 868 грн. 03 коп. Як встановлено в судовому засіданні заборгованість за вищевказаним кредитним договором відповідачем не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч . 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають таку підставу припинення зобов'язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Відповідно до наведеного та ст. 599 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Отже, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не проведено, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. За такого, позивач має право на отримання коштів, передбачених договором за несвоєчасне виконання зобов'язання за період з 15.05.2010 року по 13.03.2015 року (в межах заявлених вимог). Так, матеріали справи вказують на те, що дійсно за вказаний період у відповідача перед позивачем рахується заборгованість, яка складається з : - 773 грн. 23 коп. - пені; - 538 грн. 66 коп. нарахованих штрафів (500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 38 грн. 66 коп. (процентна складова)). Обумовлений розрахунок заборгованості, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не спростовано. Також в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачем вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В той же час положення ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України вказують на обов'язок кожної сторони довести належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, в розмірі 243 грн. 60 коп. (судовий збір).

Outcome: approved