Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

17.02.2020 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб, зареєстрований 26.07.2016 року Тбіліською службою агенції цивільного реєстру, актовий запис № 01163004624. Після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, різні погляди на життя. Подружні відносини між ними припинені з жовтня 2016 року, вважає, що стосунки відновити неможливо. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 30). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно інформації виконавчого комітету Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований і не проживає на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 17). Відповідно до ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 19-20, 26). Ухвалою суду від 06.05.2020 року встановлено заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26.07.2016 року Тбіліською службою агенції цивільного реєстру, актовий запис № 01163004624 (а.с. 10). Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України. Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів. Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону). У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: -хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; -об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; -юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Положеннями статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Так, позивач [PERSON] є громадянкою України, місце реєстрації якої є [ADDRESS] (а.с. 18). Шлюб сторони зареєстрували у Тбіліській службі агенції цивільного реєстру (а.с. 10). Відповідач [PERSON] за даними, які містяться в позовній заяві, є громадянином Грузії, який відповідно до довідки виконавчого комітету Малоперещепинської сільської ради № 02-18/302 від 25.02.2020 року (а.с. 17) не зареєстрований і не проживає на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Однак, відповідно до акту обстеження місця проживання складеного депутатом Титар Романом Григоровичем та жителями вулиці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 11.02.2020 року про те, що [PERSON] дійсно проживав за адресою [ADDRESS] , в період з 01.09.2016 по 01.10.2016 без реєстрації місця проживання (а.с. 12). Враховуючи наведене, виходячи з того, що останнім спільним місцем проживання подружжя є [ADDRESS] , позивач [PERSON] проживає та зареєстрована за вказаною адресою, відповідно до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», підлягає застосуванню гл. 11 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, тому суд змінює прізвище позивача на дошлюбне [PERSON] . На підставі ст. 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved