Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

15.08.2019 позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 27.07.2017, посилаючись на те, що з вересня 2017 року сторони не проживають разом і не підтримують подружніх відносин. Причиною фактичного розпаду сім`ї і звернення до суду послужила поведінка відповідача, який виявився неготовим до подружнього життя та до обов`язків чоловіка і батька. Відповідач не займався справами сім`ї, не проявляв батьківської уваги та турботи до дитини. Згодом позивач дізналася про подружню невірність чоловіка, а тому подальше спільне проживання стало нестерпним і неприйнятним для обох. На даний час будь які подружні відносини між сторонами припинені. З огляду на викладені вище обставини, примирення між ними бути не може. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . Спорів про поділ майна між сторонами не існує. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином шляхом вручення йому судової повістки про виклик у судове засідання засобами поштового зв`язку та за допомогою SMS- повідомлення. У встановлений судом строк відповідач відзив не надав, про причини нез`явлення до суду не повідомив. На підставі статей 211, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 27.07.2017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.07.2017, про що складено актовий запис №29 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.2017, про що складено актовий запис №23 (а.с.5), який у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишиться проживати з позивачем. Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Відповідно до копії довідки №420 від 14.08.2019, виданої Краснопільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області [PERSON] про те, що її син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Другою вимогою в позовній заяві позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved