Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

16 січня 2017 р. Банк звернувся до суду з вказаними вимогами до відповідача. Вимоги обґрунтовував тим, що 03.02.2014 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 13.12.2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 12 946,72 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин двічі, 31.01.2017 р. і 21.02.2017 р. не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 3 лютого 2014 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 500 грн в виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти. Боржник ознайомився і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг. Судом встановлено, що боржник свої зобовязання по договору не виконує, внаслідок чого загальна заборгованість за кредитним договором станом на 13 грудня 2016 року склала 12\~946,72 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 471, 31 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 8 582,71 грн; -заборгованість за пенею по комісією 2\~800 грн; -штраф (фіксована частина) 500 грн; - штраф (процентна складова) 592,70 грн. Виходячи з того, що відповідач не зявився до судового засідання, а отже ухилився від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, а відтак, то наявні правові підстави щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved