Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

15 листопада 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивачі просять визнати за [PERSON] право власності на 37/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м.Дніпро (Дніпропетровськ), провулок Біломорський, буд.6, що складається з наступного: у житловому будинку А-1 - приміщення 1-2, 1-3; у житловій прибудові А2-1 - приміщення 1-4; прибудова А-1; ганок а; сарай Д; літня кухня Е; сарай Ж; сарай З; убиральня К; погріб з шийкою И; огорожі № 4, 5, 9, 12, 13; водоколонка №15; у загальному користуванні: огорожа № 10, мостіння І, в порядку спадкування за законом, визнати за [PERSON] право власності на 12/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м.Дніпро (Дніпропетровськ), провулок Біломорський, буд.6, що складається з наступного: у житловому будинку А-1 - приміщення 1-2, 1-3; у житловій прибудові А2-1 - приміщення 1-4; прибудова А-1; ганок а; сарай Д; літня кухня Е; сарай Ж; сарай З; убиральня К; погріб з шийкою И; огорожі № 4, 5, 9, 12, 13; водоколонка №15; у загальному користуванні: огорожа №10, мостіння І, в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач - 1 та позивач-2 є спадкоємцями за законом [PERSON], яка померла 23.03.2016р. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 49/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м.Дніпро (Дніпропетровськ), провулок Біломорський, буд.6. Власником 51/100 частки вказаного домоволодіння на даний час є [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 22.02.2011р., реєстровий №3-415. Позивач-1 є чоловіком спадкодавця та прийняв спадщину шляхом подачі 07.09.2016р. відповідної заяви приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (зареєстровано за порядковим №27). Позивач-2 є сином спадкодавця та прийняв спадщину фактично згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент її смерті, проживає та зареєстрований за вказаною адресою по цей час. Постановою від 27.10.2016р. приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та свідоцтв про право власності на частку домоволодіння, що знаходиться за вказаною адресою, у звязку з відсутністю у них документів, що підтверджують право власності, та роз'яснено право вирішити вказане питання у судовому порядку. За договором купівлі-продажу від 20.02.1987р., реєстровий №2-612, [PERSON] придбала 68/100 частки вказаного домоволодіння. Згідно з Актом ідеальних часток від 05.01.2005р. у фактичному користуванні [PERSON] знаходилось 49/100 частки вказаного домоволодіння, а саме: у житловому будинку А-1 - приміщення 1-2, 1-3; у житловій прибудові А2-приміщення 1-4; прибудова А-1; ганок а; сарай Д; літня кухня Е; сарай Ж; сарай З; убиральня К; погріб з шийкою И; огорожі № 4, 5, 9, 12, 13; водоколонка №15; у загальному користуванні: огорожа №10, мостіння І, всього на суму 17976грн. Рішенням виконкому Красногвардійської у м.Дніпропетровську ради від 08.02.2005р. №36 затверджено зазначений Акт ідеальних часток між співвласниками вказаного домоволодіння з видачею нових свідоцтв, а саме за [PERSON] - 49/100 частки від усього домоволодіння. Однак [PERSON] для отримання нового свідоцтва про право власності на 49/100 частки вказаного домоволодіння не зверталась. Частка вказаного домоволодіння придбана [PERSON] під час перебування в шлюбі з позивачем-1, шлюб укладено 29.08.1982р., договор купівлі-продажу укладено 20.02.1987р. Таким чином, оскільки спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення компетентного органу передана у власність 49/100 частки вказаного домоволодіння квартири, однак при житті спадкодавець не переоформила право власності у встановленому законом порядку. Позивач-1 та представник позивача-2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задовольнити позов. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Третя особа-1 у судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа-2 у судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій просить розглядати справу за її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу, виданого 29 серпня 1982 року Орлицькою сільською Радою Кобиляцького району Полтавської області [PERSON] є дружиною [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №13 (а.с.24). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 12 грудня 1986р. Відділом ЗАЦС Індустріального району V-КИ №438842 [PERSON] є матірю [PERSON], про що зроблено відповідний запис №1974 (а.с.25). Відповідно до свідоцтва про смерть, яке видане Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 731, [PERSON] померла 23 березня 2016р. (а.с.26). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 49/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м.Дніпро (Дніпропетровськ), провулок Біломорський, буд.6. Власником 51/100 частки домоволодіння за адресою: м.Дніпро (Дніпропетровськ), провулок Біломорський, буд.6 на цей час є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.02.2011р., реєстровий №3-415, виданий державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с.22). Позивач-1 є чоловіком спадкодавця, що підтверджується матеріалами справи та прийняв спадщину шляхом подачі 07.09.2016р. відповідної заяви приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Позивач-2 є сином спадкодавця, що підтверджується матеріалами справи та прийняв спадщину фактично згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент її смерті, проживає та зареєстрований за вказаною адресою по цей час. Постановою від 27.10.2016р. приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та свідоцтв про право власності на частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: м.Дніпро (Дніпропетровськ), провулок Біломорський, буд.6, у звязку з відсутністю у них документів, що підтверджують право власності, та роз'яснено право вирішити вказане питання у судовому порядку (а.с.21). Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.02.1987р., реєстровий №2-612, [PERSON] придбала 68/100 частки домоволодіння за адресою: м.Дніпро (Дніпропетровськ), провулок Біломорський, буд.6 (а.с.7-9). Згідно з Актом ідеальних часток від 05.01.2005р. у фактичному користуванні [PERSON] знаходилось 49/100 частки вказаного домоволодіння, а саме: у житловому будинку А-1 - приміщення 1-2, 1-3; у житловій прибудові А2-приміщення 1-4; прибудова А-1; ганок а; сарай Д; літня кухня Е; сарай Ж; сарай З; убиральня К; погріб з шийкою И; огорожі № 4, 5, 9, 12, 13; водоколонка №15; у загальному користуванні: огорожа №10, мостіння І, всього на суму 17976грн. (а.с.18). Рішенням виконкому Красногвардійської у м.Дніпропетровську ради від 08.02.2005р. №36 затверджено зазначений Акт ідеальних часток між співвласниками вказаного домоволодіння з видачею нових свідоцтв, а саме за [PERSON] - 49/100 частки від усього домоволодіння (а.с.17). Однак, [PERSON] для отримання нового свідоцтва про право власності на 49/100 частки вказаного домоволодіння не зверталась. Частка вказаного домоволодіння придбана [PERSON] під час перебування в шлюбі з позивачем-1, шлюб укладено 29.08.1982р., договор купівлі-продажу укладено 20.02.1987р. Таким чином, спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення виконкому Красногвардійської у м.Дніпропетровську ради від 08.02.2005р. №36 передана у власність 49/100 частки вказаного домоволодіння квартири, однак при житті спадкодавець не переоформила право власності у встановленому законом порядку. Положеннями ст.25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності, а може бути тільки встановлений факт наявності цього майна у неї на праві власності за життя та визнати право власності на майно за спадкоємцями в порядку його спадкування. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.318 ЦК України субєктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин. Усі субєкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника( землекористувача). Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Як передбачено ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частка вказаного домоволодіння придбана [PERSON] під час перебування в шлюбі з позивачем-1, шлюб укладено 29.08.1982р., договор купівлі-продажу укладено 20.02.1987р. Згідно зі ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, позивач-1, як чоловік спадкодавця [PERSON], має право на 37/100 частки вказаного домоволодіння, а позивач-2, як син спадкодавця, має право на 12/100 частки відповідно. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на спірне нерухоме майно, оскільки вони є спадкоємцями [PERSON] першої черги, інші спадкоємці якої відсутні, також те, що позивачі в інший спосіб, окрім як звернутись із позовом до суду для захисту свого права, не можуть його захистити, отже, суд доходить висновку, що позивачі мають право на спадкування за законом спадщини після [PERSON]

Outcome: approved