Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

15.10.2014р. [PERSON] звернувся з позовом до ТзОВ «Гарант-тепло» (далі - товариство) про стягнення заборгованого заробітку, вимоги мотивував тим, що з 07.07.2011р. працював у відповідача водієм, звільнений з роботи 01.04.2014р., без виплати розрахунку і заборгованої заробітної плати в сумі 23 530 грн., просив про задоволення вимог. В суді [PERSON] позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, пояснив, що відповідно до наказу № 28к від 07.07.2011р., працював у відповідача водієм автотранспортних засобів, звільнений з роботи за власним бажанням 01.04.2014р. Відповідач із червня 2013р. затримував і неповністю виплачував йому заробіток, як наслідок на 01.04.2014р. заборгував йому 23 530 грн., що його вимоги про проведення розрахунку директор товариства - [PERSON] ігнорує, на підтвердження розміру заборгованості покладається на свідків, просить позов задоволити. Представник відповідача Біла О.В. в судове засідання 24.12.2014р. не з'явилася, 18.12.2014р. подала клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 135). В судовому засіданні 20.11.2014р. визначеної позиції по суті спору не висловила. 27.11.2014р. подала заперечення на позовну заяву (а.с.61) в якому, підтвердила звільнення з роботи позивача 1.04.2014р. по ст. 36 КЗпП України, визнала заборгованість товариства перед [PERSON], по заробітній платі із жовтня 2013р. по 1.04.2014р. на суму 4 144 грн. 67 коп., утворення якої пояснила відсутністю коштів на рахунках відповідача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи, з огляду на положення ч. 5 ст. 75 ЦПК України, повідомлявся належно (а.с.23-25, 130-130а, 132-132а). Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов частково. Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в ст. 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника з роботи виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Вищевикладені вимоги законодавства щодо умов і порядку виплати заробітної плати позивачу та проведення з ним розрахунку при звільненні з роботи, відповідачем не виконані. Так, з пояснень позивача, із копії наказу ТзОВ «Гарант-тепло» від 07.07.2011р. № 28 к (а.с.63) убачаєтья, що [PERSON] 07.07.2011р. прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів, з посадовим окладом згідно штатного розпису. З копії наказу ТзОВ «Гарант-тепло» від 01.02.2013р. № 95/1к, із долучених до справи копій штатних розписів товариства з червня по грудень 2013р. (а.с.65-70) убачається про переведення усіх працівників у т.ч. - [PERSON] на чотирьохгодинний робочий день, із окладом відповідно до штатного розпису, за якими оклад водія автотранспортних засобів у червні - грудні місяці 2013р. складає 610 - 620 грн. Із письмового заперечення представника відповідача на позов від 27.11.2014р., із копій відомостей про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам у ТзОВ «Гарант- тепло» за лютий місяць 2013р. - березень місяць 2014р. (а.с.61,72-114) видно, що [PERSON] в 2013-2014р. нараховувалась заробітна плата згідно із визначеним у штатному розписі розміром. З вищевказаних відомостей, а також із копії оборотно-сальдової відомості по рахунку № 661 за 1 квартал 2014р. (а.с.115) видно, ТзОВ «Гарант-тепло» має заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] в сумі 4 144 грн. 67 коп. Представник відповідача, як це видно із заперечення на позов від 27.11.2014р. (а.с.61), визнає заборгованість товариства по заробітній платі перед позивачем, із вересня місяця 2013р. по 01.04.2014р., на суму 4 144 грн. 67 коп. [PERSON], як це видно із його пояснень в суді та з копії наказу ТзОВ «Гарант-тепло» від 01.04.2014р. № 128/3 к (а.с.64) 01.04.2014р. звільнений з роботи водія автотранспортних засобів, за згодою сторін, на підставі ст. 36 КЗпП України, при цьому розрахунок з ним не проведений. За положеннями ст. ст. 11, 60-61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підтвердження розміру заборгованості товариства перед ним на 23 530 грн. [PERSON] покликався на показання свідків. Допитані в суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інші пояснили, що [PERSON] працював у ТзОВ «Гарант-тепло» водієм автотранспортних засобів, що йому та й іншим працівникам товариство заборгувало заробіток, але конкретного періоду і розміру заборгованості перед [PERSON] вони не знають. З оглянутого в судовому засіданні кримінального провадження №1-кп/441/130/2013 на [PERSON] по ч. 1 ст. 175 КК України убачається, що ухвалою Городоцького райсуду Львівської обл. від 06.12.2013р. [PERSON] звільнений від кримінальної у зв'язку із дійовим каяттям, що мало вираз у критичній оцінці вчиненого ним злочину, визнанні вини, а також в погашенні заборгованості по заробітній платі перед працівниками ТзОВ «Гарант-тепло», в т.ч. за червень - вересень місяць 2013р. перед [PERSON] на суму 1 741 грн. 18 коп. Із власноручної заяви [PERSON] від 5.12.2013р., що є у вищеозначеному кримінальному провадженні (а.26) теж убачається, що заборгована йому за червень - вересень 2013р. зарплата повністю виплачена, він не має з цього приводу жодних претензій директора ТзОВ «Гарант-тепло» і просить про звільнення того від кримінальної відповідальності. Відповідач на обґрунтування розміру заборгованості перед [PERSON] по заробітній платі з жовтня 2013р. по 1.04.2014р. на суму 4 144 грн. 67 коп., надав копії відомостей про нарахування заробітної плати у ТзОВ «Гарант-тепло» за вищевказаний період (а.с.72-114) та оборотно-сальдової відомості по рахунку № 661 за 1 квартал 2014р. (а.с.115). Вищевказані бухгалтерські документи [PERSON] не оспорює, обставин, які б давали підстави сумніватись в їх достовірності не здобуто, а тому суд бере їх до уваги і визначає розмір заборгованості ТзОВ «Гарант-тепло» перед [PERSON] по заробітній платі, із жовтня 2013р. по 01.04.2014р. в сумі 4 144 грн. 67 коп., а не 23 530 грн., як про це він вказав у позові. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ТзОВ «Гарант-тепло» має заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі, із жовтня 2013р. по 01.04.2014р., на суму 4 144 грн. 67 коп. і стягує таку із відповідача на користь позивача, а в задоволенні решти вимог - відмовляє, за безпідставністю. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: dismissed