Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

16.05.2016р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, до досягнення дитиною трирічного віку. В позовній заяві позивачка обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що з 28.02.2014р. вона з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін 23.06.2014р. народився син [PERSON] [PERSON] огли, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка не працює, виховує та доглядає за сином до досягнення [PERSON], 23.06.2014р. народження трирічного віку. Відповідач проживає окремо, не надає матеріальну допомогу як на утримання дитини так і на утримання позивачки, у звязку з чим позивачка в заяві від 29.06.2016р. уточнила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. та на її утримання, до досягнення сином трирічного віку в розмірі 400 грн. В наданій до суду заяві 29.06.2016р. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 25). Представник відповідача [PERSON]А.о. [PERSON]А.о. ( діє на підставі довіреності від 22.07.2014р. а.с. № 24) у судове засідання 29.06.2016р. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів в уточненому розмірі, а саме у сумі 700 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина та в розмірі 400 грн. на утримання дружини, до досягнення сином трирічного віку (а.с. №28). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін. Справа розглянута відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком малолітнього сина [PERSON] [PERSON] огли , 23.06.2014р. народження, є відповідач (а.с. № 23). Малолітня дитина мешкає зі своєю матірю з [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 457 від 13.06.2016р. ( а.с. № 27). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, починаючи від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст. 75 Сімейного Кодексу України чоловік і жінка зобов'язані матеріально підтримувати один одного. Право на аліменти має чоловік, що є непрацездатним, який потребує матеріальної допомоги, за умови, що іншій чоловік або жінка може надавати матеріальну допомогу. Розмір такого утримання визначається у відповідності зі ст. 80 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються починаючи від дня пред`явлення позову. З огляду на те, що позивачка просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі та з урахуванням того, що представник відповідача не заперечував проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з урахуванням уточнень з боку позивачки від 29.06.2016р., суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON] [PERSON] огли, 23.06.2014р. народження до досягнення ним повноліття, в розмірі 700 грн. щомісяця, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON], 26.12.1988р.народження, починаючи стягнення з 16.05.2016р. Крім того, з урахуванням того, що позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON], 23.06.2014р. народження трирічного віку, відповідач на її утримання не надає коштів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки до досягнення сином [PERSON], 23.06.2014р.народження трирічного віку, тобто до 23.06.2017р. в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову, а саме з 16.05.2016р., допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежу аліментів за один місяць. При постановлені даного рішення суд керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де зазначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved