Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

\~\~\~\~ 15 червня 2016 року [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 60000 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 55542 грн. та трьох відсотків річних від вказаної суми, які складають 5400 грн., а всього, 120942 грн., а також моральної шкоди у розмірі 29000 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 14.11.2016 року справу направлено за підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області, яка надійшла в провадження судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В. 29.11.2016 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 16.09.2012 року передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 60000 грн., про що останній власноруч склав відповідну розписку, в якій зазначив про те, що зобовязується повернути грошові кошти у строк до 16.12.2012 року. У подальшому строк виконання боргового зобовязання за взаємною згодою було продовжено до 16.06.2013 року. По закінченні визначеного строку [PERSON], порушуючи умови їхньої домовленості, ігноруючи прохання позивачки, до теперішнього часу борг не повернув. Вважає, що у відповідності до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~відповідач має сплатити їй суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за період прострочення. Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про причини повторної неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, про проведення судового розгляду за його відсутністю, а також заперечень проти позову не подавав. Суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, що дає підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст.\~169, ч. 1 ст.\~224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2\~ ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми Судом встановлено, що 16.09.2012 року між\~ [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, на підтвердження якого [PERSON] склав розписку, де зазначив, що отримав від\~[PERSON] грошові кошти в розмірі 60000 грн., які зобов'язався повернути у строк до 16.12.2012 року. (а.с. 10) У подальшому строк виконання боргового зобовязання за взаємною згодою було продовжено до 16.06.2013 року. У відповідністю зі\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Згідно\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у простій письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлене договором. У відповідності зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як\~за\~зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін\~та\~інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладенням договору позики від 16.09.2012 року, та наявності з боку відповідача [PERSON] невиконаних зобовязань за вказаним договором. Будь-яких доказів, які б спростовували отримання відповідачем позики, або підтверджували виконання відповідачем зазначеного грошового зобов'язання, відповідачем не надані. Вимога щодо стягнення з відповідача боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми відповідає положенням ч. 2\~ст. 625 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача 120942 грн. боргу за договором позики від 16.09.2012 року, з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за прострочення грошового зобов'язання та 1760,63 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, в порушення умов угоди відповідач від виконання своїх зобов'язань щодо своєчасного погашення суми, процентів та інших платежів ухиляється, чим позивачу завдано моральних страждань. \~Так, відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~Тобто, відшкодування моральної шкоди в договірних відносинах на відбувається, якщо таке відшкодування прямо не передбачено договором, укладеним між сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними\~\~умовами\~\~договору\~\~є\~\~умови\~\~про\~\~предмет\~\~договору,\~\~умови,\~\~що\~\~визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1\~ст. 638 ЦК України).\~\~\~\~ Оскільки між сторонами склалися договірні правовідносини, які регулюються зобов'язальним правом, в свою чергу, позивачем не надано докаків завдання діями відповідача моральної шкоди, в контексті ст. 23 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial