Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

16.01.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] за участі третьої особи Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, в якій просив скасувати арешт накладений на квартиру [ADDRESS] , підстава обтяження: повідомлення 16ДМ від 19.05.2000 року, Крюківський районний суд, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна 24.02.2005 р. 07:17:09 за №1710032 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 березня 2004 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 8396 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На виконання рішення суду 08.06.2004 року був виданий виконавчий лист №2-130, який перебував на виконанні в Відділі державної виконавчої служби Крюківського районного управління юстиції Полтавської області. 17.08.2004 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , належну [PERSON] на праві приватної власності. На підставі постанови державного виконавця Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 24.02.2005 року за №1710032 внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Станом на 19.11.2019 року в Крюківському відділі державної виконавчої служби міста Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області не перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-130 від 08.06.2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів. Однак в спецпідрозділі АСВП знаходиться запис про невиконане зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] за виконавчим листом №2-130 від 08.06.2004 року. Слід зазначити, що по вказаному виконавчому листу виконавче провадження було завершене та виконавчий документ повернутий стягувачу без виконання у зв`язку з відсутністю у боржника майна, який [PERSON] не отримала та в подальшому звернулася до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа. Ухвалою суду від 02 квітня 2015 року заява [PERSON] була задоволена. Проте відповідач після отримання дублікату виконавчого листа повторно до державної виконавчої служби із заявою про його примусове виконання не зверталася, оскільки [PERSON] погасив частково борг та між ними була досягнута домовленість про виплату залишку заборгованості. Станом на 2018 рік [PERSON] боргові зобов`язання перед [PERSON] виконав в повному обсязі, щомісячно перераховував кошти на погашення боргу шляхом направлення поштових переказів на її ім`я. Вказав, що накладені обтяження, за відсутності боргових зобов`язань, всупереч положенням\~ст.41 Конституції України, ст.1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.319 ЦК України\~порушують право власності [PERSON] . Тому відповідно до положень\~ст.391 ЦК України\~власник [PERSON] звернувся до суду за захистом порушеного права, вимагаючи усунення перешкод у здійсненні ним права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020 року позовна заява передана до провадження судді Сьори С.І. Ухвалою суду від 28.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя за №917/0/15-20 від 09.04.2020 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука [PERSON] звільнений у відставку з 09.04.2020 року. Розпорядженням керівника апарату Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2020 року №94 призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної цивільної справи. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2020 року справа передана в провадження судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Мурашової Н.В. Ухвалою суду від 21.04.2020 року цивільна справа прийнята до провадження судді Мурашової Н.В., призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 15.10.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Від його представника адвоката Горбенко Т.В. надійшла письмова заява, в якій просила розглянути справу без її та позивача участі за наявними матеріалами справи, позов підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте [PERSON] не повідомила причини неявки, не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи до суду. Третя особа Перша кременчуцька державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, надала заяву, в якій просила розглянути справу у їх відсутність, у вирішенні позовної заяви покладалася на розсуд суду. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Установлено, що в провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В межах розгляду зазначеної справи ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.05.2000 року було вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , яка направлена на виконання до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області, повідомлення №16ДМ від 19.05.2000 року. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що відносно квартири за адресою: [ADDRESS] зареєстровано тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1710032; зареєстровано: 24.04.2005 07:17:09 за №1710032 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Шевченка, 38; підстава обтяження: повідомлення 16ДМ, 19.05.2000, Крюківський районний суд; об`єкт обтяження: квартира, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле; власник: [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 листопада 1996 року Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської Ради народних депутатів, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням суду від 22 березня 2004 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 8396 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На виконання рішення Крюківського районного суду м. Полтавської області від 22 березня 2004 року був виданий виконавчий лист №2-130 від 08 червня 2004 року, при примусовому виконанні якого державними виконавцями Відділу державної виконавчої служби Крюківського районного управління юстиції 17.08.2004 року, 21.04.2008 року, 24.09.2009 року винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА 237615, серії АА 361561, серії АА №122469, якими накладені арешти на майно, що належить [PERSON] , а саме на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . З даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.01.2021 року, номер інформаційної довідки 241849922, вищевказані арешти були зняті на підставі постанов про звільнення майна з-під арешту від 17.08.2004 року, 26.04.2012 року. Згідно повідомлення Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 11.11.2019 року за №50159, виконавчий лист №2-130 від 08.06.2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів перебував на виконанні, однак повернутий без виконання стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майна. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2015 року задоволено заяву [PERSON] та видано дублікат виконавчого листа №2-130 від 08.06.2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 8396 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, 5000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Станом на 11.11.2019 року на примусовому виконанні у Крюківському відділі державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області не перебувають виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-130 від 08.06.2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів відповідно до повідомлення від 11.11.2019 року №50159. Як вбачається з поданих позивачем квитанцій, останній сплатив відповідачу [PERSON] борг за вищевказаним виконавчим листом. На звернення представника позивача, Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області 04.11.2019 року за вих. №6/654 повідомив, що згідно даних реєстру цивільних справ за 2004 рік, 22.03.2004 року була розглянута цивільна справа №2-130/2004 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення моральної та матеріальної шкоди. Позов задоволений. Відповідно до акту 1 №1 від 10.06.2011 року зазначена цивільна справа знищена. Відсутня можливість надати копію ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.05.2000 року про накладення арешту на відчуження майна. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обтяження квартири [ADDRESS] , зареєстроване Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 1710032, накладене у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення моральної та матеріальної шкоди з метою забезпечення позову на підставі ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.05.2000 р. із супровідним листом від 19.05.2000 р. вих. №16ДМ. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Законодавець в ч. 1 ст.16\~ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає у з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1 ст.319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності, згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат», накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5\~нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. За викладених вище обставин, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт відсутності відкритого виконавчого провадження на виконання рішення суду чи ухвали про забезпечення позову у вигляді арешту на нерухоме майно боржника [PERSON] в інтересах [PERSON] , а також встановлений в судовому засіданні факт відсутності боргових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] , то на даний час відпали визначені Цивільним процесуальним\~кодексом України правові підстави, якими було обумовлено накладення арешту на квартиру [PERSON] . Оскільки існування арешту, накладеного на майно позивача [PERSON] в інтересах відповідача [PERSON] , порушує законні права позивача як співвласника майна, суд приходить до висновку про необхідність зняти обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, яке належить [PERSON] на праві власності, а саме квартири [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved