Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

15 вересня 2020 року позивач ФОП [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди. У позовній заяві зазначено, що відповідно до договору оренди нерухомого майна № 2 від 12 листопада 2019 року укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] в строкове платне користування було передано нерухоме майно магазин з прибудовою, а саме частину приміщень: літери А 1 поверх приміщення № 5, № 6, № 8, площею 98,2 кв.м. Відповідно до п. 5.2. вказаного договору визначено розмір орендної плати у розмірі 5\~500 грн. на місяць. Відповідно до п. 5.3. договору встановлено, що орендна плата сплачується орендарем не пізніше числа кожного наступного місяця на розрахунковий рахунок орендодавця. Згідно п. 7.1.5. договору, орендар сплачує окремо від орендної плати плату за електроенергію, опалення, газ, холодну та гарячу воду та інші комунальні платежі. Відповідно до п. 7.2.2. договору, на орендаря покладено обов`язок вчасно сплачувати орендну плату за договором. 12 листопада 2019 року сторонами підписано Акт приймання-передачі приміщення до договору оренди нерухомого майна № 2 від 12 листопада 2019 року. У вказаному акті зафіксовано, що орендодавець передав, а орендар прийняв нерухоме майно магазин з прибудовою, а саме частину приміщень: літери А 1 поверх приміщення № 5, № 6, № 8, площею 98,2 кв.м. Технічний стан задовільний. Також вказано показники лічильників обліку електроенергії 28990 кв.год., газу 212 м3, води 685 м3. На порушення вказаного договору орендарем не здійснювалась сплата орендної плати за користування приміщенням, не здійснювалась оплата за користування електроенергією, газом, водою. Таким чином, загальна сума заборгованості зі сплати орендної плати відповідно до вказаного договору за період з листопада 2019 року по серпень 2020 року включно становить 52\~800 грн. 00 коп. Крім того, позивачем було здійснено оплату комунальних послуг на загальну суму 4\~067 грн. 44 коп. Отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати з урахуванням встановленого індексу інфляції та сплати три проценти річних від простроченої суми. Станом на момент подання позову загальна сума інфляційного збільшення становить 303 грн. 36 коп. та загальна сума 3 процентів річних становить 592 грн. 82 коп. З огляду на зазначене вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2020 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачає ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст. 759, 762, 763 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Договір найму укладається на строк, встановлений договором. За нормами ст.ст. 793, 795, 797 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою. Судом встановлено, що 12 листопада 2019 року між ФОП [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна № 2, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає, в строкове латне орендне користування, нерухоме майно магазин з прибудовою, а саме, частину приміщень: літери А 1 поверх приміщення № 5, № 6, № 8, площею 98,8 кв.м., місцезнаходження майна: [ADDRESS] . Майно буде використовуватись для здійснення господарської діяльності (а.с. 11-16). Згідно п. 12.1. договору оренди, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє по 12 листопада 2021 року, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору. Відповідно до п. 4.1. Договору, майно передається в оренду на строк з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі майна в оренду до даного Договору по 12 листопада 2021 року. Початок строку оренди майна з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі майна в оренду до даного Договору. Майно повинно бути передане орендодавцем в оренду і прийняте орендарем по Акту прийому-передачі майна в оренду до Договору оренди, протягом 3 календарних днів, з моменту підписання сторонами даного Договору. Акт прийому-передачі майна в оренду до даного Договору підписується сторонами та є невід`ємною частиною даного Договору (п. 3.1. Договору). Як вбачається з акта приймання-передачі приміщення до договору оренди нерухомого майна № 2 від 12 листопада 2019 року, орендодавець передав, а орендар прийняв нерухоме майно - магазин з прибудовою, а саме, частину приміщень: літери А 1 поверх приміщення № 5, № 6, № 8, площею 98,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Технічний стан задовільний. Лічильник обліку електроенергії - 28990, газ 212, вода 685 (а.с. 17). Згідно з Розділом 5 Договору оренди, моментом початку та кінця нарахування орендодавцем орендарю орендної плати та окремо плати за електроенергію, опалення, газ, холодну та гарячу воду та інші комунальні послуги за даним Договором, є момент підписання сторонами Акту прийому-передачі майна в оренду та з оренди до даного Договору. Розмір місячної орендної плати складає: 5\~500 грн. в місяць. Орендна плата сплачується орендарем не пізніше 10 числа кожного наступного місяця на розрахунковий рахунок орендодавця. Пунктом 7.2.2. договору оренди передбачено, що орендар зобов`язаний вчасно та в повному обсязі сплачувати орендодавцю за даним договором платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що в порушення умов договору та положень ст. 526 ЦК України, відповідач належним чином взяті на себе обов`язки не виконав, орендну плату у визначені строки та в узгодженому сторонами розмірі не вносив. Заборгованість [PERSON] перед позивачем з орендної плати та сплачених комунальних послуг, відповідно до здійсненого позивачем розрахунку, становить 56\~867 грн. 44 коп., з яких 52\~800 грн. 00 коп. основний борг та 4\~067 грн. 44 коп. комунальні платежі, що не спростовано відповідачем в ході розгляду справи, підтверджується викладеними у позовній заяві розрахунками та доданими до матеріалів справи платіжними документами (а.с. 18-23). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд звертає увагу, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу і три проценти річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, та нараховуються незалежно від вини боржника й незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання в силу прямої дії ч. 2 ст. 625 ЦК України. Оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання, з нього, відповідно до ст. 625 ЦК України, слід стягнути на вимогу орендодавця 592 грн. 82 коп. 3 % річних та 303 грн. 00 коп. інфляційних. За встановлених у справі обставин, з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність та обґрунтованість заборгованості орендаря відповідача [PERSON] перед орендодавцем ФОП [PERSON] і стягнення цієї заборгованості в сумі 57 763 грн. 62 коп., з яких 52 800 грн. 00 коп. основний борг, 4 067 грн. 44 коп. комунальні платежі, 592 грн. 82 коп. 3 % річних, 303 грн. 00 коп. інфляційні. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач понесла витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. З огляду на те, що позов задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Крім того, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що нею були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Однак, позивачем на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджували б факт здійснення оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги. З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених останньою на професійну правничу допомогу, оскільки у матеріалах справи відсутні докази фактичного понесення вказаних витрат ФОП [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved