Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані освітні послуги. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що у 2011 році відповідач був зарахований на перший курс заочної форми навчання Національної академії Служби безпеки України на контрактній основі та з ним було укладено договір про надання освітніх послуг. За умовами договору відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором. Однак відповідач порушив свої зобов'язання та не оплатив надані освітні послуги за 2-й семестр 2011 року, а у листопаді 2011 року відповідача було відраховано за власним бажанням. З посиланням на положення ст.ст. 611, 625, 629, 632, 901, 903 ЦК України та Закону України «Про вищу освіту» позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані освітні послуги у сумі 3512,30 грн. з урахуванням 3% відсотків річних від простроченої суми та відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати. В подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог до 3601,41 грн. з посиланням на те, що за час розгляду справи в суді збільшився термін прострочення суми заборгованості. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що відповідач був зарахований на навчання до академії у серпні 2011 року, у жовтні пішов на службу до лав армії, однак академію про це не повідомив та не скористався правом на академічну відпусту і лише після повернення з лав армії написав заяву про його відрахування за власним бажанням. Представник позивача розцінює такі дії відповідача як односторонню відмову від договору, що є неприпустимим, та вважає, що академією у 2-му семестрі 2011 року відповідачу фактично були надані освітні послуги за отримання яких він не сплатив. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що у другому семестрі він перебував на службі в армії, отже освітніх послуг не отримував, а тому, на думку відповідача, не має сплачувати за навчання. Відповідач вказує на те, що після повернення з лав армії в нього не було коштів для оплати за навчання і саме з цієї причини ним було написано заяву про відрахування за власним бажанням, в якій вказана зазначена причина. Крім того, відповідач посилається на те, що в учбова частина академії не надавала йому роз'яснень про те, що він має право на отримання академічної відпустки і, на думку відповідача, позивач незаконно звернувся до суду про стягнення заборгованості лише через півтора року після його відрахування. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем у 2011 році був укладений договір про надання освітньої послуги №885 за заочною формою навчання (а.с. 8-9). За змістом довідки виданої в.о. директора ННІ ІБ НА СБУ від 23.10.2013 року, відповідач був зарахований на 1-й курс заочної форми навчання наказом №138 від 09.08.2011 року (а.с. 12). Відповідно до витягу з наказу ректора НА СБУ №746-ос від 30.11.2012 року, відповідач був відрахований з навчального закладу за власним бажанням на підставі його заяви від 25.11.2012 року (а.с. 10). В матеріалах справи міститься копія повістки про виклик відповідача до Дніпровського райвійськкомату на 21.10.2011 року датована 21.09.2011 року (а.с. 42). За змістом Обліково-послужної картки відповідача, він проходив військову службу з 25.10.2011 року по 04.07.2012 року (а.с. 41). Відповідно до п.п. 3.1., 4.3., 4.4. укладеного між сторонами договору про надання освітніх послуг, відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Вартість навчання за один навчальний рік становить за заочною формою навчання 6820,00 грн. Замовник вносить плату безготівково на рахунок виконавця: за перший семестр - протягом трьох банківських днів після укладення даного договору (одноразовим платежем); за другий та наступні семестри - до початку семестру (одноразовим платежем). За змістом п. 1.2. вказаного договору, строк надання освітньої послуги починається з дати зарахування студента та закінчується датою відрахування з Інституту. Дія договору призупиняється у разі надання академічної відпустки студенту згідно із законодавством на весь строк такої відпустки (п. 6.2. Договору). В матеріалах справи міститься квитанція від 29.07.2011 року про сплату за надання освітньої послуги за 1-й семестр 2011-2012 навчального року. Другий семестр вказаного навчального року відповідачем не оплачено, що підтверджено ним самим у судовому засіданні, а також доводиться довідками фінансового відділу позивача. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України). Враховуючи, що відповідачем в порушення взятого на себе зобов'язання не було здійснено оплату освітньої послуги за другий семестр навчання до його початку, і відповідач з власної легковажності не скористався правом на отримання академічної відпустки, оскільки про призив до лав армії дізнався ще в вересні 2011 року, при цьому згідно умов договору строк надання освітньої послуги закінчується датою відрахування з Інституту, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за надання освітньої послуги за 2-й семестр навчання у сумі 3410,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи встановлені судом обставини щодо невиконання відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання та викладені норми закону стосовно наслідків такого невиконання, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення 3% річних від простроченої суми на підставі положень ст. 625 ЦК України та погоджується з проведеним позивачем розрахунком, оскільки він перевірений судом і є вірним. На підставі викладеного,

Outcome: approved