Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

16.12.2020 [PERSON] звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 17.12.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. В установлений судом строк до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , у якій просять визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначили, що вони є співвласниками зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06 лютого 2020 року між ними і [PERSON] . Пунктом 7 цього договору було передбачено, що усі зареєстровані особи знімуться з реєстраційного обліку за даною адресою до 10 березня 2020 року. Однак до цього часу у квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є донькою попереднього власника квартири. Відповідач тривалий час не проживає у квартирі. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі створює позивачам перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Вищенаведене є підставою для звернення до суду за захистом їх прав та інтересів. Позивачі у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, однак у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивачів, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленої про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06 лютого 2020 року між ними і [PERSON] . У пункті 7 договору зазначено, що сторони домовились, що усі зареєстровані особи знімуться з реєстраційного обліку за даною адресою до 10 березня 2020 року (а.с. 6, 7, 8). Згідно відповіді виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 12 січня 2021 року на запит суду, відповідач [PERSON] зареєстрована у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33). Відповідно до акту обстеження, складеного 18.11.2020 депутатом Балаклійської міської ради Харківської області Сусловою Т.М. у присутності свідків, які є сусідами: [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] зареєстрована у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає у ній з 2019 року, її речі відсутні (а.с. 9). Згідно ч. 1 ст .319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Беручи до уваги, що відповідач, яка не є членом сім`ї позивачів, зареєстрована у належній позивачам квартирі, однак не проживає у ній без поважних причин, чим створює позивачам перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як убачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] за подання до суду позовної заяви сплачено 840,80 гривень судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову зазначені судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved