Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

15.12.2015 позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивача залишилось спадкове майно, яке вона фактично успадкувала після смерті своєї матері (баби позивача), інших спадкоємців на дане майно немає, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування після смерті матері право власності на спадкове майно, а саме на: - житловий будинок № 25, що розташований по вул. Філімонівка у с. Раковичі Радомишльського району Житомирської області; - земельну частку (пай) в межах села Раковичі Радомишльського району Житомирської області (колишнього КСП ім. Гагаріна) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості); - грошові кошти в сумі 1\~178,49 грн., розміщені в [PERSON] ТВБВ № 10005/01 філії Житомирського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № 91551 1002 на ім»я [PERSON]; - іменні акції в кількості 2000 шт. ПАТ «[PERSON] агрохім». Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2015, головуючим суддею у даній справі визначено [PERSON]. Ухвалою судді від 16.12.2015 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків не пізніше п'яти днів, з дня отримання ним даної ухвали. У зв»язку із усуненням позивачем недоліків, зазначених в Ухвалі від 16.12.2015, Ухвалою від 05.01.2016 провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] відкрито та призначено попереднє судове засідання. У судове засідання від 28.03.2016 позивач та її представник не з»явились, надіслали до суду письмову заяву, просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, надіслав письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності та прийняти рішення згідно закону. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 13.06.1972 у м. Київ, у Свідоцтві про народження від 12.06.1972 серії І-БК № 376608 її батьками були зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON]. Батько позивача [PERSON] помер 22.06.2000 у віці 56 років у м. Київ, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 23.06.2000 серії І-БК № 293470. Мати позивача [PERSON] померла 14.01.2013 у віці 64 років у м. Київ, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 15.01.2013 серії І-БК № 257103. Як стверджує позивач, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої серед іншого входить: - житловий будинок № 25, що розташований по вул. Філімонівка у с. Раковичі Радомишльського району Житомирської області; - земельна частка (пай) в межах села Раковичі Радомишльського району Житомирської області (колишнього КСП ім. Гагаріна) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості); - грошові кошти в сумі 1\~178,49 грн., розміщені в [PERSON] ТВБВ № 10005/01 філії Житомирського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № 91551 1002 на ім»я [PERSON]; - іменні акції в кількості 2000 шт. ПАТ «[PERSON] агрохім», які її мати [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері (баби позивача) [PERSON], яка померла 28.10.1996 у віці 77 років у м. Рівне, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 29.10.1996 серії І-ТП № 062469. Судом встановлено те, що 12.07.1993 секретарем Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області був посвідчений та зареєстрований у реєстрі під № 6 Заповіт від 12.07.1993 баби позивача [PERSON], яка на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: «належний мені на праві особистої власності жилий будинок і предмети домашньої обстановки і вжитку заповідаю своїй дочці [PERSON]». Відповідно до змісту [PERSON] ВДРАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві від 24.09.2015 № 659/02-56, видати витяг про народження на [PERSON] неможливо, оскільки від ВДРАЦС [PERSON] РУЮ Житомирської області надійшло підтвердження на [PERSON], актовий запис про народження № 3 від 18.01.1949, складений виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Як зазначає представник позивача у позовній заяві, свідоцтво про народження [PERSON] у позивача не збереглось, у зв»язку з чим неможливо підтвердити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON]. Відповідно до [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 09.10.2015 № 223 та Довідки від 09.10.2015 № 223, виданої [PERSON] сільською радою Радомишльського району Житомирської області, згідно погосподарських книг за 1964-1996 рр., головою двору по вул. Філімонівка, 25 у с. Раковичі Радомишльського району Житомирської області була [PERSON]. Інших відомостей (про оформлення права власності та спадщини) сільська рада не має. Рішенням виконкому [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 09.12.1997 № 40 надано дозвіл на оформлення права особистої власності на цілий жилий будинок № 25 по вул. Філімонівка у с. Раковичі на ім»я [PERSON] Аполінарівної та видати свідоцтво [PERSON] через Житомирське Інвентарне бюро. Як зазначає представник позивача у позовній заяві, [PERSON] так і не оформила дані документи. Згідно з Довідкою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 20.11.2015 № 867, відповідно до наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи № 145, станом на 31.12.2012, за адресою: Житомирська обл., Радомишльський р-н, с. Раковичі, вул. Філімонівка № 25 право власності на нерухоме майно не зареєстровано. Зі змісту [PERSON] державної нотаріальної контори Житомирської області від 19.01.2016 № 10/01-16, спадкова справа до майна [PERSON], яка померла 28.10.1996 [PERSON] державною нотаріальною конторою не заведена. Перевірка проведена за даними Спадкового реєстру та по Алфавітним книгам обліку спадкових справ за 1996-2016 роки. Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Із матеріалів справи вбачається, що позивач порушила у суді спір про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на спадкове майно, яке її мати, на думку позивача, успадкувала після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 28.10.1996. Отже, до правовідносин щодо спадкування [PERSON] після [PERSON] підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом зазначених норм, прийняття особою спадщини обумовлюється або фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном спадкоємцем, або, в разі відсутності наведених вище обставин поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Суд вважає, що зматеріалів справи вбачається, що [PERSON] фактично не вступила в управління або володіння спадковим майном та не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Суд також не знайшов доказів підтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]. Аналіз наведених норм права та встановлених судом обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин являються безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed