overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

16.10.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з 24.09.2011 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від шлюбу вони мають спільних неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сини проживають з нею і знаходяться на її утриманні. На утримання синів відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 500,00 гривень щомісячно, так як на утримання сина [PERSON] за рішенням Краматорського міського суду стягуються аліменти з відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і просив стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Вислухавши думку сторін, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб, сторони з 24.09.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с.5) Згідно копії свідоцтв про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.3-4). Відповідно до копії рішення Краматорського міського суду від 08.07.2013 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1\\4 частки його доходів з 19.06.2013 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням вищевикладеного, не підлягають задоволенні позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] та в цій частині слід відмовити. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, підлягають задоволенню частково. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

16.10.2014 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на її утримання в розмірі 14 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона знаходиться в шлюбі з відповідачем і [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Вона не працює, так як перебуває у відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відповідач матеріальної допомоги їй не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги частково і просила стягнути аліменти в розмір 18 частини заробітку відповідача, а справу просила розглядати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов визнав в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 18 частини його заробітку, а справу просив розглядати в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копій свідоцтва про шлюб та народження ( а.с.5, 6) видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.10.2011 року і після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]», а [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Із довідки квартального комітету № 49 м. Первомайськ від 06.10.2014 року ( а.с.7) видно, що [PERSON] з донькою зареєстровані [ADDRESS]. Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 84 ч.2 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ст. 77 ч.2 СК України передбачає, що за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій сумі. Ст. 80 ч. 1, 2 СК України передбачає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахування можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків, та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. На підставі викладеного, враховуючи вказану сторонами в своїх заявах згоду про отримання та сплату аліментів в розмірі 18 частини заробітку відповідача, суд знаходить позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на її утримання у вказаному розмірі доведеними і підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

16.10.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з 28.04.2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від сумісного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач працює не офіційно, має дохід, однак про сім'ю не піклується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу на утримання доньки, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 28.04.2012 року позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем. Від сумісного життя сторони мають сина - [PERSON] [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач - [PERSON] (а.с.2). Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

16.10.2014 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 7 251 грн 82 к. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 4.07.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 900 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умов даного договору, в зв'язку з чим, станом на 31.07.2014 року, перед банком виникла заборгованість в розмірі 7 251 грн 82 к. Дана обставина й зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надіслав до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, подав до канцелярії суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

16.10.2014 року представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 19280 грн 08 коп, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 грудня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір №001-13100-101212, згідно якого, банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, встановив ліміт кредитної лінії в розмірі 12265 грн 85 коп, якою скористався відповідач, однак свої зобов'язання за укладеним договором не виконує. Станом на 27.06.2014 року відповідач має наявну заборгованість в розмірі 19280 грн 08 коп. Відповідач в добровільному порядку не повернув заборгованості по кредиту. В судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, в поданій позовній заяві просить справу розглянути у відсутності представника позивача, заявлений позов підтримує. Також в судове засідання повторно не з'явилася відповідач [PERSON], яка про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена судовою повісткою, направленою поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове відправлення було повернуто до суду по закінченню терміну зберігання на відділенні поштового зв'язку м.Яворів. Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України суд визнає, що судова повістка вручена відповідачу належним чином, що є підставою для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 10.12.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та гр.[PERSON] було укладено договір №001-13100-101212, згідно якого відповідачу було надано кредит шляхом відкриття кредитної лінії, із встановленим кредитним лімітом в сумі 12265 грн 85 коп. Також сторони домовилися про графік погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору відповідач [PERSON] своїх обов'язків належним чином не виконувала. Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Згідно розрахунку заборгованості відповідача по кредитному договору станом на 27.06.2014 року становить 19280 грн 08 коп. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк». 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

16.10.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н від 08.09.2004 року. Згідно договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 4900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2014 року має заборгованість - 20764,45грн., яка складається з наступного: 4296,99грн. - заборгованість за кредитом; 16467,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 20764,45 грн. за кредитним договором № б/н від 08.09.2004 року, а також судові витрати у розмірі 243,6 грн. судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою № б/н від 08.09.2004 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 243,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

16.10.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачкою [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Тривалий час вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] Суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.11.2005 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 1937. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження [NUMBER] від 04.08.2006 та [NUMBER] від 26.06.2012. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки їх шлюб носить формальний характер. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідачки, а тому вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

16.10.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлого 04.12.2014 р. батька [PERSON], вказував, що він є спадкоємцем за законом, пропустив строк для подачі заяви у зв'язку з важким матеріальним становищем; звернувся письмово з заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.16). Представник Степаської сільської ради Гайсинського району подав до суду заяву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.18). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.12.2014 р. внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 2.0160 га, розташованої на території Степаської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8, 10). Згідно повідомлення Гайсинської державної нотаріальної контори № 2022/01-16 від 23.10.2015 р. спадкова справа після померлого 04.12.2014 р. [PERSON] не заводилась (а.с.15). Спірні відносини регулюються: - ч.1 ст.1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч.3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини . Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлого 04.12.2014 р. [PERSON] і причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, то з метою захисту прав позивача, йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

16.10.2015р. до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 20 червня 2014 року, актовий запис № 371. Спільне життя виявилось невдалим, дітей від шлюбу немає. Спору щодо поділу майна немає. Будь\\яке примирення між подружжям неможливе. В судове засідання позивачка не зявилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести у її відсутності про, що повідомила суд в телефонному режимі. Відповідач в судове засідання не зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи провести в його відсутності про, що повідомив суд в телефонному режимі. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК Украіни, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

16.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя у сторін не склалося, в останні роки спільного шлюбу їхні відносини дуже загострилися, що виражалося в щоденних скандалах. На даний момент сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам сторін. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. До судового засідання позивач не з'явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову. До судового засідання відповідачка не з'явилася, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 березня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським палацом урочистої реєстрації актів цивільного стану міста Миколаєва, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 288. Спільно подружжя проживало до квітня 2015 року. Проте спільне життя між сторонами не склалося. В останні роки спільного шлюбу їхні відносини дуже загострилися, що виражалося в щоденних скандалах та сварках. Такі відносини негативно впливали на їхнє суспільне життя. Відповідачка не здатна справедливо оцінити внесок кожного в спільне життя, що веде до конфлікту та розхитує основи згуртованості родини. На даний момент сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved