Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

16 квітня 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач посилається на те, що 11 червня 2019 року по вулиці Полтавській, 56 у місті Павлограді з вини водія [PERSON] сталася ДТП, внаслідок якої був пошкоджений його автомобіль ВАЗ 21013 державний номер [NUMBER] . 09 жовтня 2020 року він отримав страхове відшкодування у розмірі 10\~000 грн, однак ця сума не відшкодовує у повному обсязі спричинені йому збитки. Позивач просить стягнути з відповідача: -відшкодування збитків 14\~965 грн 21 коп, -судовий збір 908 грн, -витрати на професійну правничу допомогу 5500 грн. Ухвалою суду від 07 червня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 13 липня 2021 року задоволено частково заяву позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у третьої особи - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» належним чином завірені копії документів зі справи ЦВ/19/278: - розрахунку суми страхового відшкодування, виплаченого [PERSON] , - документів, на підставі яких був зроблений цей розрахунок, - документів, що підтверджують виплату страхового відшкодування [PERSON] 25 листопада 2021 року на виконання ухвали надійшли від ТДВ СК «Альфа-Гарант» наступні документи: -копія полісу № АМ/9945408, -копія заяви про страхове відшкодування від 08 липня 2020 року, -копія угоди про розмір страхового відшкодування, -копія страхового акту № ЦВ/19/2783 від 02 вересня 2020 року, -копія розрахунку страхового відшкодування, -копія платіжного доручення № 11138 від 02 вересня 2020 року. Учасниками справи не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу [PERSON] було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками за адресою реєстрації: [ADDRESS] рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси проживання відповідача, номерів засобів зв`язку суду не повідомлено. Відзиву на позов не надійшло. Тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи видно, що 11 червня 2019 року по вулиці Полтавській, 56 в місті Павлограді водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Tойота», державний номерний знак [NUMBER] , при виникненні небезпеки для руху не знизив швидкість автомобіля та не зупинився, чим порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21013 державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначені обставини встановлені постановою суду від 05 червня 2020 року у справі № 185/2229/20 (а.с.10). З тексту постанови видно, що порушення водієм [PERSON] ПДР знаходиться у причинному зв`язку з настанням вказаних наслідків, у зв`язку з чим його дії містять склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Таким чином вина [PERSON] в заподіянні матеріальної шкоди встановлена постановою суду, яка набрала законної сили 16 червня 2020 року. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9945408, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». 08 липня 2020 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування у зв`язку з ДТП, яке сталося 11 червня 2019 року, просив відшкодувати витрати, пов`язані з пошкодженням автомобіля марки ВАЗ 21013 державний номерний знак [NUMBER] . 25 серпня 2020 року між страховиком ТДВ СК «Альфа-Гарант» та потерпілим [PERSON] укладено угоду про розмір страхового відшкодування відповідно до положень статті 36п.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сторони з метою врегулювання дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11 червня 2019 року з вини водія [PERSON] , внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки ВАЗ 21013 державний номерний знак [NUMBER] , досягли згоди про розмір матеріального збитку та розмір страхового відшкодування. Також сторони не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Сторони досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 11 червня 2019 року, складає 12 000 грн (з урахуванням франшизи у розмірі 2000 грн сума відшкодування складає 10\~000 грн). На підставі цієї угоди складений страховий акт № ЦВ/19/2783 та розрахунок страхового відшкодування. Платіжним дорученням № 11138 від 02 вересня 2020 року підтверджується виплата суми страхового відшкодування - 10\~000 грн на користь [PERSON] . Висновком № 067-1/19 експертного автотоварознавчого дослідження від 21 липня 2019 року, проведеним судовим експертом Різниченком В.Д. на замовлення [PERSON] , визначено вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля ВАЗ-21013 державний номер [NUMBER] (а.с.17-22). Зазначеним висновком встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 23\~265 грн 21 коп і перевищує ринкову вартість КТЗ до його пошкодження. Таким чином вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу, дорівнює ринковій вартості КТЗ і складає 10\~953 грн 60 коп. Як визначено статтею 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше\~не встановлено\~законом,\~з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов`язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну,\~відшкодувати її\~в натурі\~(передати\~річ того\~ж роду\~і такої\~ж якості,\~полагодити пошкоджену\~річ тощо)\~або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, \~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2\~статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом статті 1194 Цивільного кодексу України, \~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним\~розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із роз`ясненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 Постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 Цивільного кодексу України\~(аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі № 755/253/16-ц. У даному випадку згідно з висновком експертизи вартість відновлювальних робіт, необхідних для ремонту автомобіля ВАЗ-21013 державний реєстраційний номер [NUMBER] , більше ніж удвічі перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, тому автомобіль вважається фізично знищеним. Тому фактичний розмір шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження його майна, визначається ринковою вартістю транспортного засобу до його пошкодження 10\~953 грн 60 коп. Різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням складає 953 грн 60 коп, саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На день звернення позивача до суду мінімальний розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою складав 908 грн, судовий збір у зазначеній сумі сплачений позивачем згідно квитанції (а.с.1). У зв`язку з частковим задоволенням позову витрати на сплату судового збору у мінімальному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачем понесені витрати на проведення експертизи у розмірі 1700 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.16). Ці витрати не є матеріальними збитками, а відносяться до судових витрат відповідно до пункту 2 частини 3 статті 133 ЦПК України і підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру заявлених позовних вимог. Адвокатом Маньковським В.П. надано довідку від 16 квітня 2021 року, згідно якої ним отримано від [PERSON] грошові кошти у сумі 5500 грн як гонорар за підготовку позовної заяви та участь у судовому засіданні як представника позивача по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.35). Відповідно до вимог частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на надано такого детального опису, тому незрозуміло, яка вартість наданих послуг щодо складання позовної заяви. Зважаючи на те, що розгляд справи відбувався у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, адвокат не витрачав свій робочий час на участь у судовому засіданні, підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу щодо складання позовної заяви у розмірі 5500 : 2 = 2750 грн. Позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення матеріальних збитків у розмірі 14\~965 грн 21 коп, які підлягають частковому задоволенню у розмірі 953 грн 60 коп. Тобто задоволено 6,37 відсотків пред`явлених позовних вимог, тому витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 6,37 відсотків їх розміру, а саме: -витрати на проведення експертизи 1700 :\~100 х 6,37 = 108 грн 29 коп, -витрати на правову допомогу 2750 : 100 х 6,37 = 175 грн 18 коп.

Outcome: partial