Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

15 липня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Позов мотивовано тим, що квартира [ADDRESS] , придбана позивачем та її колишнім чоловіком [PERSON] під час шлюбу, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року сторонам виділено на праві власності по Ѕ (ідеальній) частці даної нерухомості. Вказана квартира (загальною площею 61,1 кв.м.) складається з двох відокремлених кімнат (житловою площею 24,8 та 14,2 кв.м.), ванни, туалету та кухні. З 2004 року у даній квартирі постійно проживають позивач з донькою [PERSON] , з 2007 року на постійне проживання оселився і відповідач. 08 лютого 2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, а судовим рішенням від 19 червня 2019 року поділено спільне майно. На даний час умови проживання стали нестерпними. Відповідач поводить себе як одноосібний власник, не бажає миритись з правами інших мешканців, чинить перешкоди в проживанні. [PERSON] за власним одноособовим рішенням вирішив закріпити за собою кімнату (24,8 кв.м.) собі в користування, перемістивши туди свої речі. На сьогодні, повернувшись з роботи, позивач побачила встановлений замок на двері зали. Спірна квартира є місцем постійного проживання та єдиним житлом спільної доньки [PERSON] , іншого житла у доньки немає, остання проживає у кімнаті із позивачем, оскільки вони підтримують сімейні стосунки та мають спільні інтереси. У зв`язку з зазначеними обставинами виникла потреба визначити порядок користування житлом, що перебуває у спільній власності позивача та відповідача. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24 липня 2020 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 24 вересня 2019 року, поділено спільне сумісне майно колишнього подружжя [PERSON] і [PERSON] , виділивши на праві власності, зокрема: [PERSON] Ѕ (ідеальну) частку квартири [ADDRESS] ; [PERSON] Ѕ (ідеальну) частку квартири [ADDRESS] . За [PERSON] зареєстроване право приватної спільної часткової власності на Ѕ частки квартири [ADDRESS] , що вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 221069746 від 20 серпня 2020 року. Як вбачається з технічного паспорта, квартира [ADDRESS] , складається з: коридор - 4,6 кв.м., кімната - 25,3 кв.м., кімната - 13,5 кв.м., санвузол - 3,9 кв.м., кухня - 12,8 кв.м. балкон - 4,2 кв.м. Загальна площа - 64,3 кв.м., житлова площа - 38,8 кв.м. Відповідно до довідки № 2560 від 02 липня 2020 року, виданої ТОВ «ЖЕО-1», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина) та [PERSON] (донька). Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири; у протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки сторони у позасудовому порядку не дійшли згоди та не домовилися про порядок користування житлом (приміщенням квартири), то такий порядок встановляється судом. Разом з тим, суд звертає увагу, що встановлений порядок користування квартирою в подальшому може бути змінений та зауважує, що встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них та такі приміщення не завжди можуть точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. З огляду на викладене вище, враховуючи технічні характеристики житлового приміщення та положення чинного законодавства, суд вважає за доцільне та справедливе встановити такий порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділити у користування [PERSON] кімнату, площею 25,3 кв.м., виділити у користування [PERSON] кімнату, площею 13,5 кв.м., в спільному користуванні співвласників залишити: коридор, площею 4,6 кв.м., санвузол, площею 3,9 кв.м., кухню, площею 12,8 кв.м. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved