Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

16.01.2014 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, про визнання розпорядження про приватизацію квартири незаконним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, позивач посилається на те, що без його участі було приватизовано спірну квартиру №16 у будинку №34-Г по Адміральському проспекту у м. Одесі, у звязку з чим просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 28.09.2012 року за № 217808 про передачу у приватну власність [PERSON] квартири № 16 в будинку № 34-Г по Адміральському проспекті у м. Одесі. Уточнивши свої позовні вимоги, [PERSON] просить суд залучити в якості відповідача [PERSON] та визнати незаконним та скасувати розпорядження про приватизацію квартири, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що приватизація квартири № 16 в будинку № 34-Г по Адміральському проспекту у м. Одесі відбулась на підставі розпорядження органу приватизації Департаменту міського господарства Одеської міської ради (надалі відповідач) від 28.09.2012 року № 217808, яке підписано керівником органу приватизації першим заступником Департаменту міського господарства Одеської міської ради [PERSON] Відповідно до п. 1 Розпорядження відповідача 28.09.2012 р. № 217808 (надалі також Розпорядження) на підставі заяви [PERSON] їй передано в приватну власність 2 кімнатну квартиру, в якій вона мешкає, загальною площею 37,20 кв.м. відновною вартістю 6 грн. 70 коп. Пунктом 2 Розпорядження відповідача [PERSON] визначена уповноваженим власником квартири. Відповідно до п. 5 Розпорядження міське агентство з приватизації житла повинно оформити свідоцтво про право власності [PERSON] на квартиру. Прийняття рішення про приватизацію квартири і видача свідоцтва про право приватної власності [PERSON] на квартиру стало можливим внаслідок того, що позивач, який є сином [PERSON] і постійно мешкає в квартирі, на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси за заявою [PERSON] визнаний таким, що втратив право користування квартирою. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. При проголошенні судового рішення позивач та її представник були відсутні, надали заяву про проголошення рішення за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. причини неявки не повідомила. Представник відповідача - Департаменту міського господарства Одеської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що приватизація спірної квартири була здійснена згідно вимог діючого законодавства. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що наявні підстави для задоволення позовної заяви. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що рішенням органу приватизації - Департаменту міського господарства Одеської міської ради, видано Розпорядження № 217808 від 28.09.2012 р. Відповідно до п. 1 Розпорядження відповідача (надалі також Розпорядження), на підставі заяви [PERSON] їй передано в приватну власність двокімнатну квартиру, в якій вона мешкає, загальною площею 37,20 кв.м., відновною вартістю 6 грн. 70 коп. Пунктом 2 Розпорядження відповідача [PERSON] визначена уповноваженим власником квартири. Зазначене розпорядження стало підставою для видачі Міським агентством з приватизації житла [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру (п. 5 Розпорядження). Однак з цим фактом погодитись неможливо, у зв`язку з наступними обставинами. Позивач мешкає в квартирі з 1959 року, де з раннього дитинства проживав разом з батьками та братом. Ордер на квартиру отримав батько [PERSON] Крім батька до ордеру на отримання квартири включені позивач, [PERSON], та його брат. Після закінчення навчання у 1985 року позивач постійно мешкає в квартирі разом з [PERSON], про яку турбувався і допомагав матеріально. Все майно, що є у квартирі, придбано за кошти позивача, який також постійно дбав про стан квартири. Право на квартиру позивач отримав від держави ще в дитинстві і завжди був впевнений, що його право на квартиру є непорушним. Позивач, [INFO], вже немолода людина і є інвалідом, не зможе в майбутньому отримати чи придбати квартиру. Іншого постійного житла позивач не має. 25.11.20013 року Малиновський районний суд м. Одеси скасував заочне рішення по цивільній справі № 519/1675/2012, провадження № 2/1519/5076/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою. Таким чином, приватизація квартири особисто [PERSON] без участі позивача відбулась незаконно на підставі скасованого заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси в порушення законних прав позивача на участь в приватизації квартири. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XІІ) наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Згідно з п. 5 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» затвердженого Наказом № 56 від 15.09.1992 р. Державного комітету України по житлово-комунальному господарству, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім'ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, судом встановлено, що письмову згоду на передачу квартири за адресою: [ADDRESS], до приватної власності [PERSON], позивач [PERSON] не надавав, що свідчить про порушення процедури приватизації. З наданих суду документів суд вбачає наявність підстав скасування розпорядження приватизації, як таке, що винесено з порушенням діючого законодавства. Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону № 2482-XІІ у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням, і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сімї. Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи, що приватизація квартири №16 в будинку №34-г по Адміральському проспекту в м. Одесі, проведена [PERSON] без згоди та з порушенням прав на приватизацію житла всіх проживаючих в квартирі осіб, розпорядження про приватизацію такого житла є незаконними, а свідоцтво про приватизацію підлягає скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved