Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

15.04.2016 р. позивачка подала до Голосіївського районного суду м.Києва позов про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Зазначила, що 25 лютого 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб, укладений між нею та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис №106. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] та повнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Неповнолітня донька проживає разом з матір'ю і перебуває повністю на її утриманні, оскільки батько дитини майже два роки проживає окремо, добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Позивачка працює у Київському міському інформаційно-обчислюваному центрі та отримує заробітну плату в розмірі 1514 грн. Питання щодо матеріального утримання добровільно не вирішено, відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини. Просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на місяць на її користь на утримання неповнолітньої дитини, оскільки інформація про місце роботи та заробітну плату відповідача у неї відсутня. Позивачка подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позов підтримує, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач через канцелярію суду надав заяву, про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив про визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб сторін, про що складено актовий запис №106. (а.с.4). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві зроблено актовий запис за № 851 від 22.06.2007 року та повнолітню доньку [PERSON] [INFO]. (а.с. 4-5). У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання та виховання дітей. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов'язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами глави 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані зокрема і в грошовій формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову /ч.1 ст.191 СК України/. При визначенні розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, майновий стан відповідача та його стан здоров'я, відсутність у нього інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач подав до суду письмову заяву, в якій визнає позов безумовно. Визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому суд, з урахуванням наведених положень ст.175 ЦПК України, вважає ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи обставини справи, беручи до уваги беззаперечне визнання відповідачем заявлених позовних вимог в поданій до суду письмовій заяві, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд, з урахуванням наведених положень ст.175 ЦПК України вважає ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи та присудити стягнення з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 15.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. за позовними вимогами про стягнення аліментів. На підставі наведенного, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,

Outcome: approved