Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

15.04.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин. В обґрунтування позову вказує на таке. Зазначений вище будинок є його приватною власністю. В цьому домоволодінні зареєстровані син колишньої дружини [PERSON] , брат колишньої дружини [PERSON] та онука колишньої дружини [PERSON] Шлюб між ним та [PERSON] , розірвано. Відповідачі за вищевказаною адресою не проживають з жовтня 2017 року. Комунальні послуги не сплачують, не несуть інших витрат по утриманню житла та не беруть участі у спільному побуті. Як власник житлового приміщення, він ніяких договорів з відповідачами не укладав, ніяких обов`язків перед ними не має. Їхні речі в будинку відсутні. В порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, з ініціативи суду, сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання не з`явилися. Позивач, відповідач [PERSON] , третя особа надали до суду письмові заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі. Позивач на задоволені позову наполягає, відповідач [PERSON] та третя особа не заперечують. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] як відповідач та законний представник [PERSON] , направлені йому копію ухвали суду про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї та судову повістку про виклик, отримав за адресою яка вказана у позовній заяві 25.04.2019. Отже є підстави вважати що відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву, клопотань, заяв тощо в тому числі і про відкладення розгляду справи відповідачі не подали. За таких обставин суд вважає неявку відповідача [PERSON] у судове засідання такою, що немає поважних причин. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 8\~ст. 279 ЦПК України\~передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є громадянином України, про що свідчить фотокопія паспорту (а.с.5). Він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить фотокопія договору купівлі-продажу будинку від 28.09.2004, фотокопія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, фотокопія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… (а.с.7-10). Із фотокопії домової книги, довідок про реєстрацію місця проживання, довідки про склад сім`ї позивача, вбачається, що відповідачі зареєстровані за вищевказаною адресою(а.с.11-17, 29-32). Але відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 23.03.2019, відповідачі за вказаною адресою не проживають з жовтня 2017 року, особистих речей в будинку немає, в утриманні домоволодіння та спільному побуті участі не приймають(а.с.18). До матеріалів справи додано фотокопію рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 11.02.2019 про розірвання шлюбу між позивачем та [PERSON] (а.с.19-20). На підтвердження сплати саме позивачем комунальних послуг, надано відповідні рахунки (а.с.21-23). Згідно ст.319\~ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право\~\~вчиняти щодо свого майна\~\~будь-які дії, які не\~\~суперечать закону. Усім\~\~власникам забезпечуються\~\~рівні умови здійснення\~\~своїх\~\~ прав. Згідно ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути\~\~протиправно\~\~позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~\~ст.391 ЦК України\~\~власник\~\~майна\~\~має\~\~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним\~\~права\~\~користування\~\~та розпорядження\~\~своїм\~\~майном. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),\~\~\~\~членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили\~\~ права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Право користування житлом набувають члени сім`ї власника житла за фактом набуття статусу члена його сім`ї. Необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім`ї з власником житла та ведення спільного господарства. Відповідно до частини другої\~статті 64 ЖК Української РСР\~до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.\~Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною четвертою\~статті 156 ЖК Української РСР\~визначено, що до членів\~\~сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Згідно\~статті 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням виникає у власника через один рік відсутності особи за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин. Стаття 16 ЦК України\~передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами\~ЦК України. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі\~\~\~\~ № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей\~383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення\~статті 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Відповідно до частин\~\~1, 2\~статті 11 Закон України «Про охорону дитинства», сім'я є\~\~ природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. А отже обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в даному випадку батьків. Згідно із частиною 2\~статті 18 цього Закону\~діти мають право користуватися займаним приміщенням як\~\~\~члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення. Разом із тим право користування житловим приміщенням неповнолітньою особою є похідним від права її батька. Отже втрата права проживання батька в житлі призводить до того, що таке право втрачається і неповнолітньою особою. Такі висновки суду відповідають правовій позиції викладеній в постанові Верховного суду 30 травня 2018 року по справі № 755/22113/15-ц. Отже належними та допустимими доказами позивача вимоги позову про визнання відповідачів такими що втратили право\~\~користування\~\~житловим будинком\~\~ доведені, а тому позов і підлягає задоволенню. Відповідно до\~п.13\~ч.1\~ст.5\~ЗУ «Про\~судовий збір»\~позивач,\~як учасник бойових дій, від сплати судового збору звільнений. Отже, із [PERSON] , [PERSON] , відповідно до ст.141 ЦПК України, на користь держави підлягає стягнення судового збору у сумі 768, 40 грн. із кожного.

Outcome: approved