Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

16 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], яка діє у власних інтересах, а також інтересах неповнолітнього [PERSON], третя особа: Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності. Свої вимоги обґрунтував тим, що 07.05.2007 року він познайомився з [PERSON]А, яка проживала одна та виховувала сина. 18.05.2007 року позивач зібрав речі та переїхав проживати до неї в орендовану квартиру на [ADDRESS]. З самого початку їх спільного життя він приймав активну участь у вихованні та забезпеченні сина [PERSON], всією сімєю вели спільне господарство. Т.ч. з моменту його переїзду вони почали проживати за вищезазначеною адресою без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина. Ні [PERSON], ні позивач офіційно не працювали. Позивач робив на будівництві, а [PERSON] надавала послуги манікюру та педикюру. Вони спільно протягом двох років збирали кошти на придбання квартири та 29.08.2009 року за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS]. Покупцем за договором купівлі-продажу виступила [PERSON]. Вартість квартири була вищою за вказану у договорі купівлі-продажу, а саме 20000 доларів США, тобто 160000 грн. Вищезазначені кошти були передані продавцю. На той час вони зібрали 15500 доларів США, 2500 доларів США додала мати позивача та 2000 доларів США його батько. Обставини їх спільного придбання квартири може підтвердити продавець квартири, з якою вони активно вели перемови щодо усіх тонкощів угоди. Надалі вони переїхали у спільно придбану квартиру та почали вже в ній проживати однією сімєю та вести спільне господарство. 01.09.2009 року вони разом повели сина [PERSON] в 1 клас. 08.05.2017 року [PERSON] померла в результаті панкреонікрозу, до цього вона тривалий час хворіла на панкреатит. З моменту коли вона потрапила до лікарні, позивач постійно її забезпечував та надавав фінансову підтримку, надалі взяв на себе більшу частину витрат на поховання. Після смерті своєї цивільної дружини позивач проживає у їх спільній квартирі сам, хоча [PERSON] деякий час до закінчення школи проживав з ним, після чого його бабуся [PERSON] забрала його проживати до себе. Після смерті [PERSON] спадкове майно прийняли її син та матір [PERSON], позивач також звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 15.11.2017 року він дізнався, що 09.11.2017 року приватний нотаріус ДМНО [PERSON], видала відповідачам свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частині спірної квартири. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання позивача та [PERSON], померлої 08.05.2017 року однією сімєю без реєстрації шлюбу з 21.05.2007 року по 08.05.2017 року, визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю його та [PERSON], визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія №1261, видане [PERSON] 09.11.2017 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за законом серія №1255, видане [PERSON] 09.11.2017 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] на Ѕ частину квартири [ADDRESS], скасувавши реєстрацію права власності, визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS]. 26.06.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська справу було прийнято до провадження судді Румянцева О.П. та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження на 30.07.2018 року на 18.00 год. 27.07.2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивач не надає доказів проживання з померлою за адресою по пр. Кірова в буд. №96а/46 в м. Дніпро. Крім того, коли померла оформлювала спадщину після смерті свого чоловіка, то надавала довідку від КЖЕП №47 про те, що вона зареєстрована в [INFO] разом зі своєю сімєю: сином, вітчимом, матірю та сестрою. Відповідно до довідки з дитсадка вихованням дитини займалася вона та померла. [PERSON] не працювала та її власний дохід був в розмірі до 1500 грн. державних виплат на дитину. Відповідач та її чоловік були підприємцями, а тому у звязку із скрутним становищем [PERSON] допомагали їй. Спірна квартира була придбана за гроші вилучені від продажу квартири, що належала [PERSON], [PERSON] та бабусі [PERSON], та знаходилась за адресою [ADDRESS]. Вказана квартира була продана 05.06.2009 року. Твердження позивача щодо тих обставин, що він позичав гроші у батьків не підтверджені жодними доказами. Також позивач був прописаний у спірній квартирі набагато пізніше часу її придбання, а саме в 2012 році. Позивач не був присутній при укладенні угоди щодо купівлі-продажу квартири, документи, щодо придбання техніки є сфальсифікованими. Жодні посилання позивача не підтверджені доказами. Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Третя особа - Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засіданні не зявилась, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши доводи учасників судового засідання, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08.05.2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №748618 від 12.05.2017 року (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй мано, а саме, квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом неповнолітній [PERSON] та [PERSON] стали спадкоємцями по Ѕ частині квартири [ADDRESS] (а.с. 45-46). Позивач також звернувся із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до постанови нотаріуса [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він є спадкоємцем четвертої черги (а.с. 17-18). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він проживав з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що знайома з відповідачем та померлою [PERSON], їй відомо, що остання пішла від першого чоловіка приблизно в 2006 році та винайняла квартиру на пр. Кірова в м. Дніпро, де мешкала зі своїм сином, пізніше вона познайомилась із позивачем в 2007 році та почали проживати разом по 2009 рік, в 2009 році придбали власне житло по вул. Бехтерева, за кошти що їй дістались від спадщини та частина коштів позивача. Вона приїздила до них на свята. Чому вони не реєстрували шлюб їй не відомо, однак було зрозуміло що це родина, позивач забезпечував [PERSON] та її сина. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з позивачем та померлою [PERSON] знайомий давно, він надавав їм в оренду житло по пр. Кірова в м. Дніпро, де вони проживали разом з дитиною з 2007 по 2009 роки. Він приходив до них раз на місяць, гроші за оренду передавала [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача по вул. Бехтерева в м. Дніпро. Знає родину з 2013 року з моменту придбання нею квартири. Вона неодноразово приходила до них в гості, їй відомо, що вони планували ремонт. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд встановлює факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. \~ \~ \~ \~Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» зазначив, що при вирішенні майнового спору на підставі ст.74 СК України «… суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінка без шлюбу, в період, протягом якого було придбане спірне майно». \~ \~ \~ \~Враховуючи ті обставини, що підтвердили в судовому засіданні свідки, та які не було спростовано відповідачем, той факт, що сторони з 2007 року по 2017 рік не перебували у будь-якому іншому шлюбі, фактично проживали у шлюбних відносинах, суд приходить до висновку, що обставини викладені позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вважає за можливе встановити факт того, що між сторонами склалися стабільні відносини, що притаманні подружжю. Позивач в судовому засіданні також посилався на ті обставини, що спірна квартира була придбана ними за спільні кошти, а саме, що належали [PERSON] та 3000 доларів США, що належали йому. Так, відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2008 року за [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано право власності по 1/6 частинах квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 06.07.2007 року (а.с. 166). Відповідно до рішення виконавчого комітету Жовтневої районної в м. Дніпропетровську ради від 15.08.2008 року [PERSON] було надано дозвіл на продаж частини квартири [ADDRESS], що є спадковим майном малолітнього [PERSON], [INFO] ( а.с. 165). Згідно договору купівлі-продажу від 05.06.2009 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], - [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], за визначену суму на момент укладення попереднього договору у розмірі 49000 доларів США (а.с. 134-136). Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.08.2009 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] остання придбала квартиру [ADDRESS] (а.с. 138) Посилання позивача на ті обставини, що ним було взято у борг грошові кошти на придбання квартири у батьків у розмірі 3000 доларів США, підтверджуються довідкою КС «Єднання через природний закон» відповідно до якої, [PERSON] отримував кредит на придбання житла у розмірі 32100 грн. (а.с.10). Відповідно до абз.1 ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.7 ст.57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Так, як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з продажу спадкової квартири, в якій вона та її малолітній син мали по 1/6 частині, фактично отримала третю частину від загальної суми вартості квартири, що були її приватною власністю та відповідним внеском на придбання спірної квартири по вул. Бехтерева в м. Дніпропетровську. Позивачем [PERSON] було додано 3000 доларів, які він позичив у батьків, у звязку з чим суд приходить до висновку, що спільна сумісна власність складає 1/3 частину спірної квартири. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ст. 1264 ЦК України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані сторонами відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, беручи до уваги пояснення сторін, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, покази свідків, які підтвердили факт спільного проживання позивача та [PERSON] в період 2007 по день її смерті, те, що відповідачем в судовому засіданні не було надано належних доказів на спростування вищезазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, а також визнання 1/3 частини спірної квартири спільною сумісною власністю, та відповідно визнання за позивачем права власності на 1/6 частину вищезазначеної квартири. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати по справі в сумі 855,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial