Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

15 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 20 грудня 2008 року помер його батько [PERSON] Ісак Ісакович, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,0834 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Федорівської (колишня назва Чубарівської) сільської ради Пологівського району Запорізької області. Батько помер в Ізраїлі, оскільки у 2005 році виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання. До 2005 року батько позивача проживав постійно у с.Красноселівка Пологівського району Запорізької області. 06 травня 2005 року перед виїздом за кордон [PERSON] видав на імя [PERSON] довіреність на право користування та управління земельною ділянкою, яка належала [PERSON] на праві приватної власності. Після смерті батька він, позивач, не звернувся у передбачений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що батько помер на території іншої країни, тому у нього, позивача, не було навіть свідоцтва про смерть батька. В Ізраїлі батько жив у якихось родичів, з якими він, [PERSON], навіть не знайомий, і тому не мав ніякого звязку з ними. Після смерті батька, тобто приблизно з початку 2009 року, він, [PERSON], неодноразово відправляв листи до Ізраїлю за різними відомими йому адресами з метою розшукати родичів, з якими проживав батько, однак це не призвело до позитивних результатів. І лише в 2016 році через соціальні мережі йому вдалося звязатися з цими родичами, яких він попросив вислати на його адресу свідоцтво про смерть батька, на що вони повідомили, що можуть надіслати свідоцтво про смерть [PERSON] тільки на івриті. Він, позивач, звернувся за консультацією до нотаріуса, який йому повідомив, що він зможе прийняти від нього, [PERSON], заяву про прийняття спадщини і про видачу свідоцтва про право на спадщину за умови надання нотаріусу свідоцтва про смерть з офіційним перекладом на державну мову та апостилем. Все це він, [PERSON], пояснив своїм родичам в Ізраїлі, які через досить тривалий час вислали йому свідоцтво про смерть батька з офіційним перекладом та апостилем. Тобто, зазначає позивач у позові, з часу, коли він дізнався про смерть свого батька, і до часу звернення до суду з позовом він не міг отримати свідоцтво про смерть свого батька, оформлене належним чином, у звязку з чим не міг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказані обставини стали причиною пропуску ним строку, встановленого ст.1270 ЦК України, оскільки отримання ним офіційних документів про смерть батька зайняло тривалий час. Тому позивач просить суд визнати причини такого пропуску поважними і визначити йому додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] терміном один місяць. Крім того, [PERSON] зазначає в позові до суду, що після отримання офіційних документів з Ізраїлю на підтвердження факту смерті свого батька, ним було виявлено, що у свідоцтві [PERSON] не зазначені дані по батькові особи, яка померла, а зазначається лише імя батька померлого. У свідоцтві про смерть [PERSON] імя батька померлого було зазначене як «Айзік». Враховуючи, що за паспортом громадянина України його, позивача, батька повне імя [PERSON] Ісак Ісакович, то імя батька померлого повинно було зазначатися як «Ісак», а не «Айзік». Тому він, позивач, знову звязався з родичами батька, які займалися питанням отримання свідоцтва про смерть, і родичі йому розяснили, що на івриті імя «Айзік» та «Ісак» є тотожними, тому у свідоцтві про смерть імя батька померлого зазначене як «Айзік» замість «Ісак». Однак, для нотаріального оформлення спадщини йому, позивачу, необхідно довести факт родинних відносин між ним, [PERSON], і померлим батьком [PERSON] У звязку з зазначеним позивач просить встановити факт, що він є рідним сином померлого 20 грудня 2008 року [PERSON] Ісака Ісаковича. У судовому засіданні позивач і його представник за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просили їх задовольнити. Представник Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області у судове засідання не явився. На адресу суду за підписом сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області надійшла письмова заява з проханням справу розглянути у відсутність представника сільської ради, проти задоволення позову [PERSON] заперечень не мають (а.с.28). Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона у с.Красноселівка Пологівського району Запорізької області проживала до 2008 року, після чого переїхала зі своєю родиною жити до м.Пологи Запорізької області, де проживає наразі. Під час проживання у с.Красноселівка вона, позивач, добре знала позивача [PERSON], його батька [PERSON] Ісака Ісаковича і матір [PERSON], які теж проживали у с.Красноселівка. у 2005 році [PERSON] і [PERSON] поїхали до Ізраїлю на постійне місце проживання, їх проводжали всім селом. У 2008 році [PERSON] помер за кордоном. Їй, свідку, достеменно відомо, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] Вона була вхожа у родину [PERSON], вона знає, що [PERSON] у дядька Ісака і тітки [PERSON] народився, коли вони ще не перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, а розписалися вже після того, як у них народився [PERSON]. Тому у [PERSON] прізвище не [PERSON], а [PERSON], тобто він був записаний з народження на дошлюбне прізвище матері. Вона, свідок, ще памятає і діда позивача, якого в селі звали Айзіком, але по батькові [PERSON] Ісака було Ісакович. Чому звали діда Айзіком, вона, свідок, не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона родину [PERSON] знає приблизно з 2000 року, бо її мати [PERSON] вийшла заміж за дядька позивача. Їй, свідку, відомо, що батьки [PERSON] у 2005 році виїхали жити до Ізраїля. Вона, свідок, певний час проживала зі своєю родиною у с.Красноселівка, де жили батьки позивача у справі і сам позивач, поки не став самостійним і виїхав жити до м.Запоріжжя. Вона, свідок, зверталася до батька позивача, називаючи його дядьком Ісаком. Всі мешканці села, і вона в тому числі, знали, що дядько Ісак і тітка Оля є батьками [PERSON]. [PERSON] помер за кордоном у 2008 році, там і похований. У розмові з нею [PERSON] казав, що у нього є певні складнощі щодо прийняття спадщини, оскільки свідоцтво про смерть його батька має якісь розбіжності у зазначенні по батькові. Суд, вислухав у судовому засіданні позивача і його представника, свідчення свідків [PERSON] і [PERSON], беручи до уваги думку відповідача щодо позову [PERSON], дослідивши письмові докази і дав оцінку добутим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про встановлення батьківства серії I-ЖС №102210 від 18 вересня 1998 року, і копії виданого повторно свідоцтва про народження серії I-ЖС №332794 від 18 вересня 1998 року судом встановлено, що [PERSON] народився у с.Чубарівка Пологівського району Запорізької області 22 червня 1961 року, його батьками є [PERSON] Ісак Ісакович і [PERSON] ([PERSON] за повторно виданим свідоцтвом про народження дитини) [PERSON] (а.с.6,36). Згідно копії свідоцтва про народження серії ГД №001118 від 28 грудня 1956 року, [PERSON] Ісак Ісакович народився 21 січня 1932 року у с.Красноселівка Новоселівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, його татом є [PERSON] Ісак Ісакович, матірю [PERSON] (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про одруження серії II-ЯК №1104263 від 20 серпня 1970 року, [PERSON] Ісак Ісакович [INFO] і [PERSON] [INFO] одружилися 20 серпня 1970 року. Чоловіку і дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.17). Згідно нотаріально посвідченого перекладу і апостилю [PERSON] Ісак, [INFO], імя батька якого Айзік, а імя матері [PERSON], помер 20 грудня 2008 року у м.Холон, Ізраїль (а.с.8-11). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,0834 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Федорівської (колишня назва Чубарівської) сільської ради Пологівського району Запорізької області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №049827, виданого 24 лютого 2005 року (а.с.19), на розпорядження якою [PERSON] 06 травня 2005 року видав довіреність на імя [PERSON] (а.с.18). З копії довідки секретаря виконавчого комітету Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області №01-30/38 від 28 липня 2017 року вбачається, що [PERSON] є зареєстрованим у с.Красноселівка Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, вул.Сидоренка,32 (а.с.14). З копії відповіді державного нотаріуса [PERSON] №1031/01-09 від 20 жовтня 2017 року і інформаційних довідок зі Спадкових реєстрів, сформованих 06 жовтня 2017 року, встановлено, що [PERSON] заповітів і спадкових договорів від свого імені не складав, спадкові справи до майна померлого [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину нотаріусами не видавалися (а.с.29-31). Проаналізував добуті докази і дав їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні вищенаведеними письмовими доказами, а також свідченнями допитаних у судовому засіданні свідків підтвердився факт того, що померлий 20 грудня 2008 року [PERSON] Ісак Ісакович є батьком позивача у справі, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою угодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що «вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій». Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17 липня 1997 року №475/97 ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом у судовому засіданні з аналізу поштових відправлень і нотаріально посвідченого перекладу свідоцтва про смерть [PERSON] встановлено, що позивач докладав зусиль для отримання з держави Ізраїль належно оформленого свідоцтва про смерть [PERSON], за наявності якого він міг би довести у компетентних органах факт смерті свого батька. На переконання суду, у судовому засіданні знайшов факт того, що причини, на підставі яких [PERSON] пропустив передбачений ст.1270 ЦК України строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька, є поважними, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] і в частині визначення йому додаткового строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved