Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

16.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Роменської виправної колонії № 56 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав особи на таємницю кореспонденції. Свої вимоги мотивував тим, що він є засудженим до довічного позбавлення волі і відбуває покарання у Роменській виправній колонії № 56 з 04.05.2005 року. В листопаді 2013 р. він подавав начальнику відділення СДПВ 1 [PERSON] для відправлення як рекомендовані такі конверти з наступним вмістом: 1) 12.11.2013 р. - до Печерського районного суду м. Києва - з апеляційною скаргою від 12.11.2013р. на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року по цивільній справі № 757/11540/13-ц; 2) 27.11.2013 р. - до Черкаського окружного адміністративного суду - з заявою від 27.11.2013р. про надання копій документів по справі №823/807/13-а; 3) 27.11.2013 р. до Роменського міськрайонного суду з заявою від 27.11.2013 р. про надання копії ухвали Роменського міськрайонного суду від 21.06.2011р. та копії ухвали Апеляційного суду Сумської області від 16.08.2011р. по цивільній справі № 2-723/2011; 4) 27.11.2013р. до Печерського районного суду м. Києва з заявою від 27.11.2013 р. про долучення до цивільної справи № 757/18830/13-ц позовної заяви та інших доказів. Всі конверти були запечатані особисто ним та оплачені власними поштовими марками відповідно до встановлених тарифів. Проте в дублікатах супровідних листів Роменської ВК № 56 (відповідно за вихідним № 15/К-62 від 12.11.2013 року, № 15/4425, № 15/4428, № 15/4430 від 28.11.2013р.), які підписані начальником установи, зазначено: назву та адресу судів, до яких подавались звернення, його персональні дані, вид та предмет його звернення, кількість примірників та аркушів. Вказана інформація в супровідних листах вказує на те, що відповідач здійснив перегляд його кореспонденції до вказаних вище судових установ та не реєстрував їх в Журналі з приміткою «Закритий конверт», що є порушенням вимог встановлених Інструкцією № 1304/5 та ч.4 ст. 113 КВК України. Дії відповідача завдали йому моральної шкоди, між ним та адміністрацією виник конфлікт, вказані обставини порушили нормальний хід життя та посилили його душевні страждання. Тому просив стягнути з Роменської ВК УДПтС України в Сумській області на його користь моральну шкоду у сумі 2000 грн., завданої йому внаслідок порушення його права та таємницю кореспонденції. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. Представник відповідача Роменської ВК № 56 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала заперечення мотивувала тим, що при відправленні зазначеної позивачем кореспонденції були дотримані вимоги законодавства, чинного на день відправлення кореспонденції, а саме ч. 4 ст. 113 КВК України, п. 4 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах» від 02.07.2013 р., та п. 43 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань № 275 від 25.12.2003 р. Просила в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] засуджений до довічного позбавлення волі і відбуває покарання в Роменській виправній колонії № 56 Державного департаменту України з виконання покарань в Сумській області. Відповідно до копії супровідного листа № 15/К-62 від 12.11.2013 р. до Печерського районного суду м. Києва відповідачем направлено апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року по цивільній справі №757/11540/13-ц. З вказаним супровідним листом [PERSON] ознайомлений 28.11.2013 р. (а.с. 37). Відповідно до копії супровідного листа № 15/4425 від 28.11.2013р. до Черкаського окружного адміністративного суду відповідачем направлено заяву [PERSON] про надання копій документів по справі №823/807/13-а. З вказаним супровідним листом [PERSON] ознайомлений 02.12.2013 р. (а.с. 38). Відповідно до копії супровідного листа №15/4428 від 28.11.2013р. до Роменського міськрайонного суду відповідачем направлено заяву [PERSON] про надання копії ухвал по справі № 2-723/2011. З вказаним супровідним листом [PERSON] ознайомлений 02.12.2013 р. (а.с. 39). Відповідно до копії супровідного листа № 15/4430 від 28.11.2013р. до Печерського районного суду м. Києва відповідачем направлено заяву [PERSON] про долучення до матеріалів справи № 757/18830/13-ц. З вказаним супровідним листом [PERSON] ознайомлений 02.12.2013 р. (а.с. 40). Наведені факти свідчать, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу права особи на таємницю кореспонденції, передбаченої ст. 31 Конституції України та ст. 306 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 113 КВК (в редакції Закону № 1828-ІУ від 21.01.2010 року) скарги, заяви, клопотання і листи (кореспонденція) осіб, узятих під варту, та засуджених, які відбувають покарання, підлягають перегляду, за винятком випадків, передбачених ч. 4 ст. 113 КВК (в редакціях Законів № 3166-1V від 01.12.2005 року, № 1829-VI від 21.01.2010, без врахування змін внесених Законом № 1186-УІ від 08.04.2014 року) - кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій та прокурору, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає. Аналогічні норми містяться і в п. 4 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах» в редакції від 02.07.2013 року (без врахування змін, внесених наказом Міністерства юстиції України № 1969/5). Відповідно до абзацу 6 п. 43 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань від 25.12.2003 року № 275 (в редакції Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань N 90 від 06.05.2006 року, що діяли на момент виникнення спірних відносин і втратили чинність 23.01.2015 року згідно наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року № 2186/5) листування засуджених з Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Європейським судом з прав людини, а також іншими відповідними органами міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженими особами таких міжнародних організацій та прокурором переглядові не підлягає і не пізніше як у добовий строк (в неробочі чи святкові дні не пізніше доби з їх завершення) надсилається за належністю або вручається засудженим у запечатаному вигляді (конверті). Таким чином надіслання в закритому вигляді кореспонденції до судів загальної юрисдикції цими нормами в 2013 р. не передбачалося. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Лише після прийняття Закону України № 1186-VI від 08.04.2014 року «Про внесення змін до Кримінально-виконавчого кодексу України щодо адаптації правового статусу засудженого до європейських стандартів» законодавством було встановлено відправлення кореспонденції до судів загальної юрисдикції у закритому вигляді. За таких обставин, суд приходить до висновку, що направляючи в 2013 р. кореспонденцію позивача на адресу судів загальної юрисдикції у відкритому вигляді, відповідач діяв виключно у відповідності вищевказаним вимогам закону, чинного на момент відправлення, і жодним чином не порушив немайнові права позивача на таємницю кореспонденції. Тому суд прийшов до висновку, що відповідачем не було порушено право [PERSON] на таємницю кореспонденції, і підстав для задоволення його позовних вимог немає.

Outcome: dismissed