Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

15 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт смерті її матері [PERSON], яка народилась 25 червня 1923 року у с. Гостів Мозирського району Гомельської області Республіки Білорусь, визнавши датою її смерті 09 листопада 2015 року, місце смерті м. Горлівка Донецької області, пославшись на те, що 09 листопада 2015 року за місцем своєї реєстрації в [ADDRESS], через старість померла її матір [PERSON], про що вона отримала «Лікарське свідоцтво про смерть», а згодом отримала свідоцтво про смерть серії ДНР № 014826, актовий запис № 938 від 04.12.2015 року складений Горлівським міським відділом запису актів громадянського стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Та обставина, що цей документ виданий на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, унеможливлює отримання нею свідоцтва про смерть матері. У судове засідання заявниця [PERSON] не зявилася, надала суду заяву із зазначенням, що підтримує свою заяву та просила суд слухати справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції у Харківській області у судове засідання не зявився, хоча надав листа за № 386/04-04-01 від 16 березня 2016 року, де прохав про розгляд справи за відсутності їх представника та про те що проти задоволення вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Згідно з п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Судом встановлено, що 09 листопада 2015 року в місті Горлівці Донецької області померла громадянка України [PERSON], яка народилася 25 червня 1923 року у с. Гостів Мозирського району Гомельської області Білоруської РСР (на теперішній час Республіка Білорусь). Ця подія відбулася в м. Горлівці Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території, що є загальновідомим фактом. На підтвердження цього факту заявниця [PERSON] надала суду копію таких документів, як: паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та свідоцтво про реєстрації шлюбу на своє імя ( а.с. 3, 5, 6), паспорт на імя померлої матері [PERSON], свідоцтво про її смерть серії ДНР № 014826, актовий запис № 938 від 04.12.2015 року складений Горлівським міським відділом запису актів громадянського стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки (а.с.4, 7, 12), копію довідки №6313000293 від 16 січня 2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої на імя [PERSON] та про її реєстрацію за адресою смт. Золочів вул. Кравченко 16 (а.с. 13), копію договір - замовлення № 755 від 12 листопада 2015 року на проведення та організацію поховання (а.с. 8-9), Та обставина, що свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій території, унеможливлює отримання виданого державним органом України свідоцтва про смерть [PERSON] з огляду на нижченаведене законодавство. Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.1). Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч.2). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.3). Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України (ч.4). З огляду на викладене, ту обставину, що для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] є обєктивні перешкоди, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити, встановивши факт смерті, що надасть можливість заявниці отримати видане державним органом України свідоцтво про смерть.

Outcome: approved