Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

17.03.2017 року Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ «УкрСиббанк» про зобов`язання внести зміни до договору споживчого кредитування. В обґрунтування позову зазначила, що 06 травня 2008 року між [PERSON] (надалі - Позивач) та АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому ПАТ «УкрСиббанк») (надалі - Відповідач), був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11342814000 (надалі - договір), згідно з умовами якого [PERSON] надається кредит в сумі 71 900 доларів США. В умовах підписаного договору сторонами визначено порядок надання і повернення кредиту, а також порядок внесення змін до його змісту. Відповідно до даного договору Позивачем 06 травня 2008 року отримано 46\~150,00 доларів США (заява про видачу готівки № 982 від 06.05.2008 року) та 07 травня 2008 року отримано другу частину кредитних коштів в розмірі 130\~037,50 грн. (еквівалент 25\~750,00 доларів США), згідно заяви про видачу готівки № 12 від 07.05.2008 року. Другу частину кредитних коштів Позивач отримувала в гривні, оскільки, як пояснили працівники банку, в касі банку відсутня належна сума готівкових коштів в доларах США. Як вбачається із змісту договору споживчий кредит надавався Відповідачем Позивачу в доларах США. Проте, відповідач порушив вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 2.1-2.4, 3.8 Правил, оскільки перед укладенням кредитного договору Позивачу не надано, як споживачу, в письмовій формі інформацію про умови кредитування, зокрема його цільове використання, форми його забезпечення, наявні форми та валюту кредитування, тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит виданий, суми та періоди повернення кредиту, можливість дострокового повернення кредитних коштів, а також відповідальність сторін за невиконання або порушення умов договору, у тому числі і з боку відповідача. Також Позивача не попереджено, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач; не надано інформації щодо методики, яка використовується відповідачем для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Крім того, Відповідачем не отримано письмового підтвердження [PERSON] про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Всупереч ч. 1 ст.11 Закону «Про захист прав споживачів» Банком надано споживчий кредит в іноземній валюті, що на території України забороняється. Викладене свідчить про те, що Позивач на момент укладення договору не була обізнана щодо істотних умов договору, а саме щодо умов кредитування, валютних ризиків під час виконання зобов`язань за кредитним договором, їй не надано було інформації щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. На час укладення договору офіційний курс долара США встановлений НБУ становив 5,05 грн. Станом на 14.02.2017 року офіційний курс долара США встановлений НБУ становить 27,1651 грн., що є зміною обставин, щодо яких, перед укладенням договору, Позивач виходила з того, що така зміна обставин не настане, усунути причини, якими зумовлена зміна обставин, вона не могла, виконання договору позбавило б її тих майнових інтересів, на які вона розраховувала, та із суті договору не вбачалося, що ризик зміни обставин несе заінтересована особа. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник направив заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явився, його представник направив заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позову. 10.05.2017 року представником ПАТ «УкрСиббанк» подано заперечення проти позову, згідно якого 06 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», далі Відповідач) та [PERSON] (далі Позивач), було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11342814000 (далі - кредитний договір), відповідно до якого Відповідач надав Позивачу кредит в сумі 71 900,00 доларів США, а Позивач зобов`язувався повернути кредит у встановлений договором строк та сплатити проценти за його користування. Для забезпечення вказаного кредиту між Відповідачем та Позивачем було укладено договір іпотеки № 84817 від 06.05.2008 року. В зв`язку з неналежним виконанням Позивачем умов кредитного договору в лютому 2015 року Відповідач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки. 11.06.2015 року судом було ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру (справа № 367/1469/15-ц). Рішенням апеляційного суду Київської області від 30.05.2016 року (провадження №22-ц/780/1796/16) рішення суду першої інстанції було змінено, судом додатково було встановлено ціну реалізації предмета іпотеки. Позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання Відповідача перевести валюту кредитування по договору про надання споживчого кредиту в гривню по курсу НБУ на час підписання договору з 06 травня 2008 року. Тобто, Позивач звернувся в суд з позовом про зміну правовідношення. Позивач вказує, що на час укладення кредитного договору офіційний курс долара США встановлений НБУ, становив 5,05 грн. Станом на 14.02.2017 року офіційний курс долара США до гривні становить 27,1651, що є зміною обставин, щодо яких, перед укладенням договору, Позивач виходив з того, що така зміна обставин не настане, усунути причини, якими зумовлена зміна обставин, вона не змогла, виконання договору позбавило б її тих майнових інтересів, на які вона розраховувала, та із суті договору не вбачалось, що ризик зміни обставин несе заінтересована особа. Підвищення курсу долара до національної валюти є наслідком світової фінансової кризи. Настання світової фінансової кризи не є істотною зміною обставин, якими сторони договору керувалися при його укладенні, у зв`язку з тим, що економічна криза має загальний характер та стосується обох договірних сторін, відтак це не може бути підставою для зміни або розірвання договору в судовому порядку (постанова Верховного Суду України від 20 лютого 2012 р. у справі № 6-93цс11). Позиція Позивача стосовно законодавчої заборони видачі кредитів в іноземній валюті помилкова. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства АТ «УкрСиббанк» має право здійснювати кредитування в іноземній валюті на підставі Генеральної ліцензії та Дозволу Національного Банку України. Копії Ліцензії, Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій та Дозволу відповідач надає суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 06 травня 2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому ПАТ «УкрСиббанк»), був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11342814000, згідно з умовами якого [PERSON] надається кредит в сумі 71 900 доларів США. Відповідно до даного договору Позивачем 06 травня 2008 року отримано 46\~150,00 доларів США (заява про видачу готівки № 982 від 06.05.2008 року) та 07 травня 2008 року отримано другу частину кредитних коштів в розмірі 130\~037,50 грн. (еквівалент 25\~750,00 доларів США), згідно заяви про видачу готівки № 12 від 07.05.2008 року. Другу частину кредитних коштів Позивач отримувала в гривні, оскільки, як пояснили працівники банку, в касі банку була відсутня належна сума готівкових коштів в доларах США. Для забезпечення вказаного кредиту між Відповідачем та Позивачем було укладено договір іпотеки № 84817 від 06.05.2008 року. В зв`язку з неналежним виконанням Позивачем умов кредитного договору в лютому 2015 року Відповідач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки. 11.06.2015 року судом було ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру (справа № 367/1469/15-ц). Рішенням апеляційного суду Київської області від 30.05.2016 року (провадження №22-ц/780/1796/16) рішення суду першої інстанції було змінено, судом додатково було встановлено ціну реалізації предмета іпотеки. Статтею 627 ЦК України, визначено свободу договору, а саме відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє зображення у статтях 3 та 627 Цивільного кодексу України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Кредитним договором передбачені гарантії його виконання, зокрема Сторони підтвердили, що повністю розуміють всі умови договору, свої права та обов`язки за договорами та погоджуються з ними. Укладаючи Кредитний договір, Позичальник був обізнаний з усіма їх умовами, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, що він підтвердив своїм підписом на цьому Договорі. Крім того, його бажання було направлено на настання правових наслідків, та відповідало його внутрішній волі. Кредитний договір було укладено з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, що стосується такого роду правочинів. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», чинної на момент укладання Договору, договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: - сума кредиту; - детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; - дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; - дострокове повернення кредиту; - річна відсоткова ставка за кредитом; - цільове призначення (мета) кредиту; - строк дії Договору. Саме ці всі умови, передбачені законодавством, і зазначенні в оспорюваному зі сторони Позивача Кредитному договорі № 11342814000 від 06.05.2008 року (а.с. 5). Відповідно до\~статті 55Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями\~частини четвертої\~статті 42\~Конституції України\~треба розуміти\~так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем)\~за договором\~про надання\~споживчого кредиту,\~що виникають\~як під\~час укладення, так і виконання такого договору. Оскільки між позивачем та відповідачем виникли правовідносини за договором про надання споживчого кредиту під час його укладення, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо внесення змін до кредитного договору є необгрунтованими та безпідставними, а тому в задоволені позовної заяви поданою [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про зобов`язання внести зміни до договору споживчого кредитування слід відмовити. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: dismissed