Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних, в подальшому 24.10.2016 року уточнив заявлені вимоги, про що подав письмову заяву. Вимоги обгрунтовує тим, що у 2009 році з відповідачем [PERSON] уклали письмовий договір позики грошових коштів, згідно якого він передав відповідачу 2540 доларів США та 3337 євро, що еквівалентно 158378,81 грн. Вказану суму відповідач зобов'язувався повернути протягом 2009 року, про що написав письмову розписку. Проте [PERSON] борг не повернув, ігнорує його заяви щодо повернення суми позики, ухиляється від виконання взятого на себе зобов'язання. Просить стягнути з відповідача в свою користь заборгованість за договором позики в сумі 2540 доларів США та 3337 євро, що еквівалентно 158378,81 грн., а також 3% річних в сумі 27557,91 грн. Також просить стягнути з відповідача1803,41 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: копію паспорта позивача (а.с.6), копію розписки (а.с.8), суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] 2540 доларів США та 3337 євро, що еквівалентно 158378,81 грн., вказану суму відповідач зобов'язувався повернути протягом 2009 року, про що свідчить письмова розписка. Незважаючи на вимогу позивача повернути позику, відповідач [PERSON] її не повернув, ухиляється від виконання своїх зобов'язань щодо повернення грошових коштів, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 2540 доларів США та 3337 євро, що еквівалентно 158378,81 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, станом на 24 жовтня 2016 року відповідач прострочив виконання зобов'язання у період з 06.01.2011 року по 24.10.2016 року на 2117 днів. Таким чином, три відсотки річних від простроченої суми становлять (158378,81 грн. : 365 : 100% х 3 % х 2117 днів) = 27557,91 грн. З вищевказаних розрахунків слідує, що з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 27557,91 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача понесених ним витрат по оплаті судового збору в розмірі 1803,41 грн. (а.с.1).

Outcome: approved