Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

15 липня 2019 року представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Бахмутської міської ради, в якому просить визнатим незаконною бездіяльність Бахмутської міської ради щодо незняття [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), з реєстрації місця проживання та зобов`язати Бахмутську міську раду (ідентифікаційний код юридичної особи 04052732) зняти [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що відповідно\~до свідоцтва\~про право\~власності на\~житло від\~28\~грудня 2007\~року та\~витягу про\~реєстрацію права\~власності на\~нерухоме майно\~від 28\~січня 2008\~року позивачка\~ [PERSON] (до\~укладення шлюбу\~ [PERSON] )\~є співвласником\~квартири,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] до\~перейменування [ADDRESS] \~Артемівськ [ADDRESS] \~Донецької області\~та згідно\~з паспортом\~громадянина України\~зареєстрована за\~вказаною адресою.\~25\~січня 2019\~року позивачка\~через свого\~представника \~ [PERSON] \~звернулася до\~відділу реєстрації\~Бахмутської міської\~ради із\~заявою про\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання у\~зв`язку з\~вибуттям до\~м.\~Мурманськ. Однак, відповідачем було відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання. Причинами такої відмови відповідач зазначив неподання необхідних документів (без вказівки яких саме) та подання недійсних документів (без вказівки яких саме). Згідно з актом від 09 жовтня 2018 року, затвердженим директором ПП «Квартал», позивачка з липня 2014 року до теперішнього часу за адресою: [ADDRESS] не проживає. Крім того, у заяві про зняття позивачки з місця реєстрації прямо вказано, що вона вибула до м. Мурманськ. Відмова відповідача створює позивачці перешкоди у реалізації її цивільних прав, зокрема, права на реєстрацію за місцем постійного проживання та похідного від нього права ведення офіційного листування та отримання офіційної кореспонденції за місцем фактичного проживання, а також штучно спричиняє для позивачки необхідність додаткових затрат на житлово-комунальні послуги та унеможливлює оформлення житлової субсидії. Згідно з описом документів, які надано відповідачу до заяви про зняття позивачки з реєстрації місця проживання, для проведення зняття з реєстрації місця проживання в даному випадку відповідачу було надано заяву, паспорт, квитанцію про сплату адміністративного збору, свідоцтво про право власності на житло, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копію свідоцтва про шлюб, згоду на обробку персональних даних, довіреність. Тобто, згідно з описом, відповідачу було надано всі документи, передбачені законодавством для проведення зняття з реєстрації місця проживання. Вважає безпідставною вказівку відповідача про ненадання позивачкою необхідних документів. Більш того, незазначення відповідачем, яких конкретно документів з передбаченого законодавством переліку не надано позивачкою, а також незазначення про те, які конкретно подані позивачкою документи є недійсними, та на підставі чого зроблено висновок про недійсність кожного конкретного поданого позивачкою документа, свідчить про поверховий та формальний підхід відповідача до вирішення питання про зняття позивачки з реєстрації місця проживання та про прийняття відповідачем рішення про відмову у вчиненні вказаної дії за відсутності передбачених законом підстав, тобто з порушенням ст. 19 Конституції України. Таким чином, вважає відмову відповідача у знятті позивачки з реєстрації місця проживання є незаконною, а тому порушені права позивачки підлягають судовому захисту. Так, зазначає, що пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11, а також рішення суду, яке набрало законної сили, про зняття з реєстрації місця проживання особи. Таким чином, позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 19 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20 серпня 2019 року на 09-00 годину. 20 серпня 2019 року за № 25975 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що представником позивача до відповідача було надано паспорт позивача, в якому на сторінках 12, 13 проставлений штамп Російської Федерації з позначкою «Вид на жительство» та « [PERSON] временное проживание», що суперечить нормам Положення про паспорт громадянина України. Відповідно до абз. 9 п. 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25 березня 2015 року № 302, паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства. Тому, відповідач дійшов до висновку, що паспорт позивача є недійсним в силу норм чинного законодавства України, а тому й відмова у знятті з реєстрації місця проживання з цих підстав є правомірною. Крім того, відповідачем вжито всіх можливих заходів щодо вивчення наданого позивачем пакету документів і доведено до відома представника позивача про їх невідповідність (а.с. 23-26). 20 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 вересня 2019 року на 13-30 годину. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Представник позивача Гуревич М [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] К. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі з вимотив, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні вимог позовної заяви відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28 грудня 2007 року, виданого Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» № 17522529 від 28 січня 2008 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності належить: [PERSON] Ѕ частина, [PERSON] Ѕ частина (а.с. 8-9). 28 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 7). Після укладення шлюбу 07 червня 2012 року позивач отримала паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Алдан, Саха Якутія (а.с. 4-5). Як видно з наданої представником позивача копії паспорту, позивач [PERSON] з 29 липня 2008 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Крім того, у паспорті позивача проставлені штампи Російської Федерації з позначкою «Вид на жительство» та « [PERSON] временное проживание» (а.с. 5). Постановою Верховної Ради України від 4 лютого 2016 року\~ № 984-VIII «Про перейменування\~окремих населених\~пунктів та\~районів» місто Артемівськ Донецької області було перейменоване на місто Бахмут Донецької області. Згідно з актом від 09 жовтня 2018 року, затвердженим директором ПП «Квартал», за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Бахмутська, 3/6, позивач [PERSON] не проживає з липня 2014 року до теперішнього часу (а.с. 13). Довіреністю № 51 АА 1022206 від 11 вересня 2018 року позивач [PERSON] уповноважила [PERSON] на зняття її, [PERSON] , з реєстраційного обліку у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). 25\~січня 2019\~року представник\~позивача [PERSON] \~на підставі\~наданої позивачем\~довіреності звернулася\~до відділу\~реєстрації Бахмутської\~міської ради\~із заявою\~про зняття\~ [PERSON] з\~реєстрації місця\~проживання у\~зв`язку з\~вибуттям до\~м.\~Мурманськ (а.с.\~11). Згідно з описом документів, які надано адміністратору суб`єктом звернення, до заяви про зняття позивачки [PERSON] з реєстрації місця проживання, для проведення зняття з реєстрації місця проживання представником позивача [PERSON] відповідачу було надано заяву, паспорт, квитанцію про сплату адміністративного збору, свідоцтво про право власності на житло, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копію свідоцтва про шлюб, згоду на обробку персональних даних, довіреність. При\~цьому,\~ [PERSON] \~під підпис\~було повідомлено,\~що нею\~подано неповний\~або з\~недоліками пакет\~документів,\~та про\~можливість (ймовірність)\~отримання відмови\~у наданні\~адміністративної послуги (а.с. 12). Однак, відповідачем 25 січня 2019 року було відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання [PERSON] . Причинами відмови відповідач зазначив: п. 11.1 Правил реєстрації місця проживання особа не надала необхідних документів, п. 11.2 Правил реєстрації місця проживання надані документи є недійсними. Однак, які саме документи не надані та які документи є недійсними, відповідачем не зазначено (а.с. 11 зворот). Оцінюючи докази у справі, суд виходить з наступного. За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації. Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника). Відповідно до ст. 91 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови. Такі ж підстави для відмови у знятті з реєстрації місця проживання визначені в п. 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207. Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації (виконавчий орган міської ради) здійснює зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Пунктом 27 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, передбачено, що працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві. Згідно з п. 9 вказаних Правил, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться, зокрема, до паспорта громадянина України. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України: у вигляді книжечки (зразка 1993 року) - шляхом проставлення в ньому штампа реєстрації місця проживання особи за формою згідно з\~додатком 1\~або штампа зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з\~додатком 2. Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих\~документах містяться\~недостовірні відомості\~або подані\~документи є\~недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років (п. 11 Правил). Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України «Про громадянство України», документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України визначається Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою КМУ від 25 березня 2015 року № 302. Відповідно до абзацу 7 пункту 6 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 № 2503 XII (далі Положення № 2503 XII), вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Згідно з п. 3 постанови КМУ від 25 березня 2015 року № 302, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою. Відповідно до абз. 9 п. 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25 березня 2015 № 302 (далі Порядок № 302), паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі: коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; непридатності паспорта для подальшого використання; припинення громадянства України або скасування рішення про громадянство України; коли він заявлений як втрачений або викрадений та прийнято рішення про оформлення нового паспорта; смерті особи, якій було видано такий паспорт; закінчення строку його дії або прийняття рішення про обмін такого паспорта до закінчення строку його дії; оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства; неотримання його заявником протягом року. Пунктом 109 Порядку № 302 передбачено, що у разі коли рішення про оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року прийнято працівником з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального органу або територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку. За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, який підписується працівником, що провів перевірку, та його безпосереднім керівником і погоджується керівником територіального органу ДМС. Висновки разом з матеріалами перевірки надсилаються до ДМС для затвердження. За результатами розгляду та в разі наявності підстав для визнання паспорта таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, висновки затверджуються керівником структурного підрозділу ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, а другий надсилається до територіального органу ДМС. Висновки та матеріали перевірки зберігаються протягом 75 років. Однією з підстав невизнання відповідачем позовних вимог є те, що представником позивача до відповідача було надано паспорт позивача, в якому на сторінках 12, 13 проставлений штамп Російської Федерації з позначкою «Вид на жительство» та « [PERSON] временное проживание», що суперечить нормам Положення про паспорт громадянина України. Адміністратором повідомлено заявника про недійсність паспорта та необхідність його заміни, подані недостовірні відомості, та відсутність рішення ДМС про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання. Заявник наполіг на прийнятті документів у тому вигляді, як є. Тому, відповідач дійшов висновку, що паспорт позивача є недійсним в силу норм чинного законодавства України, оскільки оформлений з порушенням вимог законодавства, а тому й відмову у знятті з реєстрації місця проживання з цих підстав вважає правомірною. Водночас, в ході судового розгляду справи встановлено, що Державною міграційною службою України не проводилась службова перевірка за фактом оформлення бланку паспорту громадянина України з порушенням вимог законодавства, висновок за результатами перевірки не складався. Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних відносинах не дотримано процедуру визнання недійсним бланку паспорту, передбачену Порядком № 302. Згідно з описом документів, які надано відповідачу до заяви про зняття позивачки з реєстрації місця проживання, для проведення зняття з реєстрації місця проживання в даному випадку відповідачу було надано заяву, паспорт, квитанцію про сплату адміністративного збору, свідоцтво про право власності на житло, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копію свідоцтва про шлюб, згоду на обробку персональних даних, довіреність. Тобто, згідно з описом, відповідачу було надано всі документи, передбачені законодавством для проведення зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, у зв`язку із відмовою відповідача у знятті позивачки з реєстрації місця проживання порушені права позивачки [PERSON] , які підлягають судовому захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41\~Конституції України та ст. 321 ЦК України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6)\~зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Крім того, пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11, а також рішення суду, яке набрало законної сили, про зняття з реєстрації місця проживання особи. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням викладеного, порушені цивільні права позивачки підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання, що буде найбільш ефективним способом захисту порушених прав позивачки. У задоволенні вимог позовної заяви про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо незняття позивачки з реєстрації місця проживання слід відмовити у зв`язку з їх необгрунтованістю.

Outcome: partial