Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

16 вересня 2019 року Кредитна спілка «Довіра» звернулась до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування позов вказують, що 10 листопада 2016 року позивач уклав з відповідачем-1 кредитний договір № С07, згідно якого позивач видав відповідачу-1 кредит на 12 місяців в сумі 10 000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Згідно пунктом 2.1 Договору та Графіком розрахунків, що міститься в Додатку №1 до кредитного договору №С07 від 10.11.16р., були погоджені строки погашення кредиту та виплати процентів. Кінцевий строк повернення всіх сум - 10 листопада 2017 року. У випадку порушення відповідачем-1 графіка погашення кредиту та неправомірне користування грошовими коштами понад встановлені договором строки, пунктами 3.6, 3.7 Договору передбачено застосування процентної ставки в розмірі 120% річних за весь період користування кредитом. Вказують, що позивач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав в повному об`ємі, надавши кредит відповідачці-1, що підтверджується платіжним дорученням № 188 від 11 листопада 2016 року. Однак відповідач-1 свої зобов`язання виконав частково, сплативши лише 276,70 гривень тіла кредиту та 11223,30 гривень процентів за користування кредитом. Починаючи з 10.12.16 року відповідач-1 не сплачував щомісячними платежами нараховані суми кредиту і проценти за користування коштами в погодженому сторонами розмірі та строки, внаслідок чого позивачем з цього дня правомірно нараховується ставка в розмірі 120% річних згідно п.3.7 кредитного договору та ч.2 ст. 625 ЦК України. Зазначають, що станом на день подачі позову заборгованість в повному об`ємі не сплачена. Сума заборгованості по тілу кредиту становить 9723,30 грн. Сума заборгованості по несплачених нарахованих процентах за користування кредитом становить 20670,75 грн. Таким чином загальна сума заборгованості на 16 вересня 2019 року становить: 9723,30 грн. та 20670,75 грн. Крім того відповідно до договорів поруки від 10 листопада 2016 року № С 07, відповідач-2 та відповідач-3 прийняли зобов`язання перед позивачем солідарно відповідати за виконання відповідачем-1 усіх зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, в т.ч. по кредиту, виплаті відсотків, додаткових відсотків та відшкодування збитків. У зв`язку з цим звертаються до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у ній. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали частково, просили суд при розрахунку заборгованості врахувати розрахунок який поданий ними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявку суду не повідомила. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 10 листопада 2016 року позивач уклав з відповідачем-1 кредитний договір № С 07, згідно якого позивач видав відповідачу-1 кредит на 12 місяців в сумі 10 000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Пунктом 2.1 Договору та Графіком розрахунків, що міститься в Додатку №1 до кредитного договору №С07 від 10.11.16р., були погоджені строки погашення кредиту та виплати процентів. Кінцевий строк повернення всіх сум - 10 листопада 2017 року. Пунктом 3.1. договору було встановлено плату за користування кредитом в розмірі 68 % річних від суми залишку кредиту. У випадку порушення відповідачем-1 графіка погашення кредиту та неправомірне користування грошовими коштами понад встановлені договором строки, пунктами 3.6, 3.7 Договору передбачено застосування процентної ставки в розмірі 120% річних за весь період користування кредитом. Позивач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав в повному об`ємі, надавши кредит відповідачці-1, що підтверджується платіжним дорученням № 188 від 11 листопада 2016 року. Відповідно до договорів поруки від 10 листопада 2016 року № С 07, відповідач-2 та відповідач-3 прийняли зобов`язання перед позивачем солідарно відповідати за виконання відповідачем-1 усіх зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, в т.ч. по кредиту, виплаті відсотків, додаткових відсотків та відшкодування збитків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до висновку якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у своїй постанові від 28.03.2019 прийнятої за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Отже, враховуючи вищезазначені норми матеріального права та позицію ВП/ВС висловлену у справі №444/9519/12, можна дійти висновку, що нарахування відсотків за ставкою визначеною Договором відбувається лише у період строку кредитування. Оскільки позика [PERSON] за Договором №С07 від 10.11.2013 року була надана строком на 12 місяців, тобто до 10.11.2017 року, а отже після спливу даного строку в позивача немає права на отримання відсотків На підставі викладено, суд враховує наданий відповідачами розрахунок заборгованості, та відхиляє поданий позивачем розрахунок, оскільки з нього вбачається, що позивачем після спливу строку для нарахування відсотків нараховано відсотки за ставкою 68% та 120 % одночасно, а тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial