Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

16 лютого 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить: 1) розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 228; 2) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття; 3) поділити майно, набуте за час шлюбу, виділивши [PERSON] грошову компенсацію за автомобіль у сумі 27\~650 гривень, а відповідачу автомобіль «ВАЗ 21099», 2007 року випуску. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 01 червня 2013 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, під час перебування у якому у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Подружнє життя між подружжям фактично припинене, продовжувати спільне життя вони не бажають, у зв`язку з чим [PERSON] вважає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] є неможливим та суперечить її інтересам. Крім того, позивач просить також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, оскільки він ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати сина, хоча є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має. Також зазначає, що за час сумісного подружнього життя подружжям нажито майно, наявне на час припинення спільного ведення господарства, а саме: автомобіль «ВАЗ 21099», 2007 року випуску, яке вона вважає за доцільне поділити шляхом виділення їй грошової компенсації за транспортний засіб у сумі 27\~650 гривень, залишивши [PERSON] вказаний автомобіль. Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. 12 березня 2021 року позивачем недоліки усунуто, у зв`язку з чим ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 15 годину 00 хвилин 03 червня 2021 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 03 червня 2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі і призначити її до судового розгляду по суті на 15 годину 00 хвилин 30 червня 2021 року, зобов`язано територіальний сервісний центр № 1442 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області надати в строк до 30 червня 2021 року відомості щодо того: 1) кому належить транспортний засіб «ВАЗ 21099», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ? 2) чи належав транспортний засіб «ВАЗ 21099», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] ? Якщо так, то коли саме та на якій підставі? 3) чи здійснювався продаж транспортного засобу «ВАЗ 21099», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , протягом 2020 року? Якщо так, то коли саме та за яку вартість. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом вручення судової повістки безпосередньо у суді. До початку судового засідання від представника позивача [PERSON] на адресу суду надійшли заяви: про залишення позовної заяви в частині поділу майна без розгляду і повернення позивачу судового збору, сплаченого за вказану позовну вимогу, та про підтримання позовних вимог в частині розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та розгляд справи без його участі. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом вручення судової повістки безпосередньо у суді) відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явився, подавши до початку судового засідання на адресу заяву про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] , з 01 червня 2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис за № 169, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01 червня 2013 року (а.с. 11) Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 2013 року (а.с. 12). Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] . При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з наведеним, ухвалюючи дане рішення, суд вважає доцільним залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище, набуте у шлюбі, оскільки клопотання про відновлення дошлюбного прізвища нею не заявлялось. Сторонами\~не заявлено про наявність між ними спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від повідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 ЦПК України). Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. \~ Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , враховуючи: стан здоров`я відповідача, який є працездатною особою (доказів протилежного під час розгляду справи суду не надано), визнання ним позову, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Також суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. Суд, відповідно до положень п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо позовних вимог про поділ майна подружжя суд зазначає наступне. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Враховуючи викладене та те, що представником позивача заяву про залишення позовних вимог в частині поділу майна подружжя подано до розгляду справи по суті, суд вважає, що зазначену позовну вимогу слід залишити без розгляду. Крім того, суд вважає, що заява [PERSON] в частині повернення [PERSON] судового збору, сплаченого за подання позовної вимоги про поділ майна, також підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Так, згідно пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). Відповідно до пункту 5 розділу І Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» № 787 від 03 вересня 2013 року ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду). Таким чином, залишаючи даним рішенням без розгляду позовну заяву в частині поділу майна подружжя, є доцільним повернення за клопотанням представника позивача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 гривень. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної вимоги про розірвання шлюбу. При цьому, враховуючи, що при поданні позовної заяви в частині вимог про стягнення аліментів [PERSON] була звільнена від сплати відповідного судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути судовий збір за дану позовну вимогу з [PERSON] в сумі 908,00 гривень в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved