overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

17.01.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 19.04.1997 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №226. При цьому позивач посилається на те, що сторони понад шість років не підтримують подружні стосунки, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін, у кожного незалежне особисте життя, матеріальних чи моральних претензій один до одного немає, шлюб носить характер суто формального, в зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду. Позивач також пояснила, що третя дитина народжена нею від стосунків з іншим чоловіком. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просить його задовольнити. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 19.04.1997 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, зареєстровано шлюб сторін, актовий запис №226, /свідоцтво про шлюб повторне серії [NUMBER], видане 27.04.2006 року/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. В свідоцтвах про народження дітей сторони вказані батьками. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються на протязі шести років, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна немає. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище дошлюбне - [PERSON]. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, проаналізувавши надані докази та пояснення сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

17.01.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 20.10.2007 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, доньку [PERSON], [INFO], просить залишити проживати з нею. При цьому позивач посилається на те, що з серпня 2011 року не підтримують подружні стосунки, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін, у кожного незалежне особисте життя, матеріальних чи моральних претензій один до одного немає, шлюб носить характер суто формального, в зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просить його задовольнити. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20.10.2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №552 /свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 20.10.2007 року/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 23.03.2010 року/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з серпня 2011 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна немає. Позивач просить визначити місце проживання доньки разом з нею, проти чого відповідач не заперечує. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За таких обставин, проаналізувавши надані докази та пояснення сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

17.01.2014року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої доводи мотивує тим, що 15.10.2005 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 30,20 кв.м., житловою площею 21,30 кв.м. На підтвердження укладення вказаного договору позивач передав йому 9 000,00 гривень, а останній 16.10.2005 року видав їй розписку і правовстановлюючі документи. Позивачка не має можливості оформити право власності через нотаріальну контору, т.я. розписка не є правовстановлюючим документом, а [PERSON] помер [INFO] року. Спадкоємців після його смерті не залишилося, у зв»язку з чим він не має можливості посвідчити договір купівлі-продажу будинку нотаріально. Оскільки позивачка та [PERSON] домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, але у зв'язку зі смертю [PERSON] нотаріально оформити договору купівлі - продажу не встигли, а спадкоємці, відповідачка уклоняється від нотаріального посвідчення угоди то просила визнати договір дійсним. Позивачка у судовому засіданні на позові наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, про причину неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України в разі не виконання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися про усі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове його виконання. Згідно ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором,який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору,не посвідченого нотаріально-дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно розписки від 16.10.2005 року, сторони уклали договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS]./а.с.5/ Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року. /а.с.6/. Житловим будинком фактично володіє позивачка, проживає в ньому та зробила ремонт, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані [PERSON]. Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі - продажу нерухомості - житлового будинку [ADDRESS] і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачкою необхідно визнати право власності на вказану нерухомість. На підставі ст.ст. 220, 292 ч.2, 328, 334 ч.3, 657 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

17.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.02.1998 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина. Подружні відносини між сторонами припинені з липня 2013 року. Основна причина розпаду сім'ї є різні характери, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Сторони не мають наміру зберегти шлюб. Позивач просить суд розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить суд розглянути справу без її участі. Прізвище змінювати не бажає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

17.01.2014 року позивач звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 31.08.2011 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, під час якого у них в 2012 р. народилася дочка [PERSON]. Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, протягом останнього року вони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливе, та просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить відновити її дівоче прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим відправленням, з невiдомих причин не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Так як в судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ст.197 ЦПК України, не здійснювалось. Враховуючи ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 31.08.2011р. зареєстрували шлюб, на даний час спільно не проживають і не підтримують подружні відносини, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу і надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтями 79, 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

17.01.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має доньку - [PERSON], [INFO], яка перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки не має постійного заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працює, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини на користь позивачки. Враховуючи , що відповідач не має постійного заробітку, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

17.01.2014 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 800 гривен на місяць,починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28.04.2012 року. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач записаний батько дитини. В добровільному порядку він не надає допомоги на утримання сина [PERSON]. Відповідач не має постійної роботи, займається ремонтом автомобілей, а отже, може допомагати дитині матеріально, але не допомагає. Тому позивач змушена звернутися з позовом до суду. Позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, справу розглянути без її участі. Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації та фактичного проживання, у судове засідання не з'явився, заперечень на позов не надав. Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Як встановлено в суді, сторони перебувають у шлюбі з 28 квітня 2012 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Сторони разом не проживають, відповідач не надає допомогу на дитину. Відповідач є здоровим працездатним чоловіком, отримує доходи щомісячно, тобто має змогу утримувати дитину матеріально. Вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів у розмірі по 800 гривен щомісячно на утримання дитини не перевищує можливості відповідача, і він проти цього не заперечує. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дитини сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. На користь держави з відповідача суд стягує 243.60 гривен судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

17.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі - [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 28.04.1990 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Вказує, що співжиття з відповідачем не склалось, оскільки на протязі спільного проживання вони виявили, що у них різні характери та погляди на сімейне життя, через що в сім'ї постійно виникали сварки. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився без поважних причин, а тому суд за згодою позивачки вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Кам'янською сільською радою Біляївського району Одеської області 28.04.1990 року (а.с.6), сторони уклали шлюб 28.04.1990 року, який зареєстрований Кам'янською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 4. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

17.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій вказує, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 25.06.2005 року виконкомом Сіверської міськради Артемівського району Донецької області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина: [PERSON], [INFO]. На теперішній час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити, про що подала письмову заяву. Відповідач у судовому засіданні вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, про що також подав письмову заяву. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 25.06.2005 року виконкомом Сіверської міськради Артемівського району Донецької області, актовий запис № 28. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - сина: [PERSON], [INFO] Батьком у свідоцтві про народження записаний відповідач - [PERSON]. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, отримує заробітну плату, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

17.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 26.01.2002 року уклала шлюб з [PERSON], від якого мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, у заяві на ім*я суду просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з*явився, у заяві на ім*я суду просив справу слухати у його відсутності, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.01.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого 26.01.2002 року відділом РАГС, актовий запис № 17, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, де батьком вказаний - [PERSON] (а.с. 3). Відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved