Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

15 січня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, на початку вересня 2015 року вони домовились про купівлю - продаж торгового ларька, розташованого по [ADDRESS] за 14 000 грн. За попередньою домовленістю 12 вересня 2015 року вона передала відповідачці 10000 грн., в рахунок вартості ларька, а решту грошей в сумі 4000 грн. зобов'язувалась сплатити до кінця жовтня 2015 року, про що вони склали розписку. Звернувшись до відповідачки по питанню укладення договору купівлі - продажу вона дізналась, що отримає лише видаткову накладну про передачу ларька. Посилаючись на те, що відповідачка отримала від неї гроші не будучи власником майна яке вона продала, тобто без достатньої правової підстави та не повертає кошти добровільно, позивачка просила суд стягнути з відповідачки 10000 грн. безпідставно отриманих коштів та судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. Позивачка та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі просили суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання з'явилась, позовні вимоги визнала частково на суму 9250 грн., суду пояснила, що придбала торгівельний ларьок за розпискою 30 квітня 2008 року та вважала що цього достатньо для користування ним та подальшого продажу. Вона отримала від позивачки кошти в сумі 10000 грн., про що вони склали розписку, але оскільки позивачка фактично орендує ларьок, сума коштів що підлягає поверненню повинна бути зменшена на розмір плати за оренду, що складає 750 грн. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникла домовленість про купівлю - продаж споруди -торгового ларька, розташованого по [ADDRESS], який вони оцінили в 14 000 грн., про що свідчить складена ними розписка від 12.09.2015 року. На виконання зазначеної домовленості позивачка передала відповідачу 10000 грн., а залишок суми у розмірі 4000 грн. зобов'язалась сплатити до кінця жовтня 2015 року ( а.с.5). Сторонами визнається, що після складання розписки, відповідач передала ларьок позивачці, яка разом з членами своєї родини почала здійснювати у ньому торгівлю. Але в подальшому договір купівлі - продажу між ними укладений не був, через відсутність у відповідачки документів підтверджуючих право власності на споруду, з цих підстав залишок коштів за розпискою від 12.09.2015 року не був сплачений позивачкою, яка продовжує користуватися спорудою на умовах оренди. Згідно з ст.655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. За вимогами ст. 658 ЦК України право продажу товару належить власнику товару. Однак з копії розписки наданої відповідачем від 30 квітня 2008 року слідує, що відповідачка придбала торгівельний ларьок розташований за адресою [ADDRESS] у [PERSON], але згідно архівного витягу копії рішення виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 15 серпня 2001 року № 87, дозвіл на виготовлення проектно - кошторисної документації з послідуючим відкриттям об'єкту торгівлі було надано [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.23-24). Однак за обставинами справи сторони домовлялись про купівлю - продаж споруди розташованої по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частина 1ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставі ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Оскільки відповідач під час розгляду справи не довела що придбала споруду унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які передбачені ч. 2 ст.11 ЦК України,відповідно вона не набула права власності на неї, зокрема і права розпоряджатися спорудою, отже кошти отримані відповідачкою за продаж ларька є безпідставно набутими, а тому підлягають поверненню позивачу в силу приписів ст.1212 ЦК України.

Outcome: approved