Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

16 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] , яка розташована на першому поверсі будинку. Власником квартири [ADDRESS] , яка розташована на другому поверсі, є [PERSON] 02 серпня 2018 року відбулося залиття водою квартири [ADDRESS] вище розташованою квартирою [ADDRESS] , внаслідок чого пошкоджено квартиру та речі, що в ній знаходяться. Згідно актів від 02 та 10 серпня 2018 року, складених комісією ЖК «Простор-30», причиною залиття є недбале ставлення до сантехнічного обладнання осіб, проживаючих у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] вказала, що внаслідок неправомірних дій відповідача зазнала моральної шкоди, яка полягає в перенесених стражданнях з приводу залиття квартири та пошкодження майна, через необхідність відновлення прав в судовому порядку та погіршення стану здоров`я з огляду на похилий вік. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 100 000,00 грн. матеріального збитку та 100 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2018 року за заявою [PERSON] заборонено вчиняти дії щодо відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кулієвою Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 509. 12 жовтня 2018 року представником відповідача Булавіновою Ю.В. подано відзив на позов, яким вона просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. В обґрунтування відзиву зазначено, що у квартирі [ADDRESS] проживає дочка відповідача [PERSON] разом із чоловіком та дитиною, відповідач у вказаній квартирі ніколи не мешкала. Вказано, що на перший вихід комісії мешканці квартири [ADDRESS] змогли прибути лише о 16:15 год., оскільки в першій половині дня були зайняті на роботі, проте акт вже був складений, після ознайомлення з яким вони відмовилися його підписати як такий, що не відповідав дійсності. В квартиру [ADDRESS] комісія 02 серпня 2018 року та в будь-який інший день не заходила. 10 серпня 2018 року повторний огляд квартири [ADDRESS] відбувся за відсутності мешканців квартири [ADDRESS] через їхню зайнятість на роботі, оскільки на пропозицію останніх провести огляд о 09:00 годині вони отримали відмову та огляд провели о 13:00 год. Складений акт не надавався для ознайомлення. У відзиві вказано, що в акті від 02 серпня 2018 року не зазначено чітку причину залиття, обсяги залиття, зокрема, площу ушкоджень, осіб, винних у залитті, з актом не ознайомлено мешканців квартири [ADDRESS] . Тобто, акт, складений комісією 02 серпня 2018 року, не відповідає формі, встановленій Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207. Щодо складення комісією 10 серпня 2018 року акту представником відповідача зазначено, що чинним законодавством не передбачено повторне складення актів залиття, який також не відповідає вимогам Правил з підстав, вказаних вище. Представник відповідача вважає, що ані спричинені збитки, ані причини, ані сам факт залиття не підтверджуються належними доказами, що свідчить про незаконність та безпідставність заявлених вимог. Факт спричинення позивачу моральної шкоди не підтверджено, тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не обґрунтовані. 25 жовтня 2018 року представником відповідача Булавіновою Ю.В. подано додаткові пояснення до відзиву на позов, якими вона зазначила, що при відвідуванні 02 серпня 2018 року мешканцями квартири [ADDRESS] зроблено фото залиття та просила суд звернути увагу на те, що в акті залиття не зазначені площі пошкоджень. Визначити розмір пошкоджень, виходячи із загальної площі квартири (стін, стелі, підлоги) неможна, оскільки площа квартири включає площу прибудови, яка не заливалася та не могла бути залитою з квартири відповідача. Враховуючи невірно складений акт залиття, наявність старих пошкоджень, визначити площі пошкоджень та розмір матеріальної шкоди, нібито спричиненої 02 серпня 2018 року, неможливо. Вказала, що згідно письмових пояснень сусідів, які мешкають в будинку [ADDRESS] , [PERSON] вквартирі [ADDRESS] не мешкає протягом 8-10 років. Тобто, твердження позивача про моральні страждання, спричинені неможливістю користуванням своїм майном, не відповідають дійсності. У поясненнях вказано, що не виключено, що у квартирі позивача могли бути аварії, спричинені її тривалою відсутністю або самовільним переплануванням квартири (кладова переобладнана у вбиральню), що могло порушити сантехнічні мережі квартири позивача. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 01 листопада 2018 року представником позивача - адвокатом Лежніним В.І. подано відповідь на відзив та додаткові пояснення до відзиву, якими він просив задовольнити позовну заяву [PERSON] у повному обсязі. У відповіді вказано, що посилання відповідача на те, що вона у своїй квартирі не проживала не має правового значення, оскільки саме власник несе відповідальність за шкоду, спричинену його майном іншим особам. Вважає, що акти про залиття від 02 та 10 серпня 2018 року є належним доказом, який підтверджує залиття, оскільки в них вказана причина залиття та винні особи, проживаючі в квартирі [ADDRESS] . Вказав, що підпис відповідача відсутній в актах про залиття, оскільки, як зазначає відповідач, вона ніколи не проживала у своїй квартирі, а особи, які зареєстровані в квартирі, відмовились від підпису. Вказав, що оглянути квартиру [ADDRESS] комісія не мала змоги через недопущення останньої до квартири. Фотокартки нібито квартири позивача, надані відповідачем, є недопустимим доказом, оскільки зроблені без згоди [PERSON] .. Також вказав, що розмір матеріальної шкоди внаслідок залиття має бути визначено виключно експертом та, з огляду на похилий вік, через залиття позивач перенесла значно більше страждань, ніж люди у молодшому віці. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просив задовольнити позовну заяву [PERSON] у повному обсязі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року за клопотанням[PERSON] призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, до проведення якої провадження зупинено. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 березня 2019 року поновлено провадження у справі. В судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з`явилась. Представник позивача - адвокат Лежнін В.І., який діяв на підставі довіреності від 08 серпня 2018 року, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та пояснив, що позивач є людиною похилого віку та в квартирі мешкає періодично, майже постійно проживає у дітей. Залиттям квартири [PERSON] спричинено як матеріальний збиток, так і моральну шкоду. В судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з`явилась. Представник відповідача - адвокат Булавінова Ю.В., яка діяла на підставі Ордера Серії ХВ № 610000070 від 25 вересня 2018 року та Договору про надання адвокатської допомоги від 25 вересня 2018 року, позовні вимоги не визнала, зазначивши, що факт залиття не підтверджено належним чином, оскільки не вказано, яка особа винна в залитті квартири. Вважає акти залиття складеними з порушенням закону, а експертизу неналежним доказом. Зазначила, що, на її думку, огляд взагалі не проводився, станом на 02 серпня 2018 року були старі сліди залиття. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що мешкає в квартирі [ADDRESS] та в призначений експертом для огляду час квартири [ADDRESS] знаходилась вдома, проте її не запросили. Вважає, що огляду не було. Також зазначила, що позивач не мешкає у своїй квартирі, тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, свідка [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Згідно матеріалів справи, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23415314, наданим 28 липня 2009 року Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та копією рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.06.2009 року. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 133869735 від 09 серпня 2018 року. З копії акту, складеного 02 серпня 2018 року комісією у складі голови правління ЖК «Простор-30» Петушкової С.В., члена правління ЖК «Простор-30» [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , електрика [PERSON] , вбачається, що згідно заяви мешканця квартири [ADDRESS] [PERSON] 02 серпня 2018 року залита її квартира розташованою вище квартирою [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] .. В результаті обстеження виявлено, що залиття сталося внаслідок недбалого ставлення до сантехнічного обладнання мешканців квартири [ADDRESS] . Під час огляду квартири [PERSON] не була присутня. Копія акту від 10 серпня 2018 року, складеного вищевказаною комісією, свідчить, що мешканці квартири [ADDRESS] категорично відмовились бути присутніми під час повторного обстеження залитої ними квартири [ADDRESS] . Згідно висновку експерта за судовою будівельно-технічною експертизою № 27137, складеного 08 лютого 2019 року, розмір матеріальної шкоди, включаючи вартість будівельних робіт, завданий власнику квартири [ADDRESS] внаслідок залиття, яке сталося 02 серпня 2018 року, станом на час складення цього висновку (08.02.2019) становить 88 540,00 грн. Матеріали справи містять відзив на позов із врахуванням висновку експерта від 21 червня 2019 року, наданий представником відповідача Булавіною Ю.В. , яким вона просила визнати неналежними та недопустимими доказами висновок експертизи № 27137 від 08 лютого 2019 року та акти залиття від 02 серпня 2018 року і 10 серпня 2018 року, у задоволенні позову [PERSON] просила відмовити повністю. Вказаний відзив мотивований тим, що акти залиття від 02 серпня 2018 року і 10 серпня 2018 року не відповідають вимогам п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та Додатку № 4 до Правил, тобто є неналежними та недопустимими доказами на підставі ст.ст. 77, 78 ЦПК України. Вважає, що висновок експерта № 27137 від 08 лютого 2019 року має бути визнаний неналежним та недопустимим доказом, оскільки експертне дослідження проводилося на підставі актів залиття, які є неналежними та недопустимими. Представник відповідача вказала, що вище зазначений висновок експертизи, акти залиття та інші матеріали справи не містять доказів неправомірних дій відповідача щодо залиття квартири [ADDRESS] , тобто відсутні докази того, що шкода квартирі позивача спричинена з вини відповідача та є причинний зв`язок між поведінкою відповідача та спричиненою шкодою. Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Належний, допустимий, достовірний та достатній доказ -акт, складений 02 серпня 2018 року комісією у складі голови правління ЖК «Простор-30» Петушкової С.В., члена правління ЖК «Простор-30» [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , електрика [PERSON] , свідчить про те, що залиття квартири [ADDRESS] сталося внаслідок недбалого ставлення до сантехнічного обладнання мешканців квартири [ADDRESS] . Отже, судовим розглядом встановлено, що шкоду майну позивача завдано відповідачем, що є підставою для її відшкодування останньою. Водночас, за приписами частини другої статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Під час розгляду справи представником відповідача не доведено суду, що шкоду [PERSON] завдано не з вини [PERSON] .. Надані представником відповідача письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про непроживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] понад восьми років не завірені належним чином та взагалі будь-якої доказової бази на підтвердження відсутності вини відповідача у завданні позивачу шкоди не мають. Посилання представника відповідача на відсутність в матеріалах справи доказів спричинення шкоди квартирі позивача з вини відповідача та причинного зв`язку між поведінкою відповідача і спричиненою шкодою, в повній мірі спростовуються зазначеним вище актом, складеним комісією 02 серпня 2019 року. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріального збитку в розмірі 88 540,00 грн. Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Так, за ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Під час визначення розміру моральної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями відповідача, судом приймається до уваги похилий вік [PERSON] , якій станом на час ухвалення рішення виповнилося 82 роки. Тобто, відновлення попереднього стану квартири, з урахуванням похилого віку позивача, потягне звернення останньої до інших осіб за допомогою, що є досить незручним. Крім того, суд вважає, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягала у душевних стражданням сприводу пошкодження належного їй майна. З урахуванням викладеного, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., що в повній мірі відповідає характеру та обсягу страждань, завданих [PERSON] залиттям квартири. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 0.0.1108745010.1 від 15 серпня 2018 року, за подання до суду позову [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 2 762,00 грн. Однак, враховуючи часткове задоволення позову, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 360,84 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial