Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

17.07.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. В будинку крім неї зареєстрована відповідач по справі [PERSON], яка є її племінницею однак з 2007 не проживає за місцем реєстрації. [PERSON] добровільно знятися з реєстрації не бажає, тому вона змушена звернутися за захистом порушених прав. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви в яких позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоч належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що стверджується відповідними письмовими документами. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON], проти чого не заперечила позивач та її представник. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Згідно із ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. Згідно з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 27.06.2017, виданого Яворівською РДА, позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Як вбачається із даних реєстраційного обліку в спірному житловому будинку зареєстрована відповідач по справі [PERSON] Згідно акту обстеження, матеріально побутових умов [PERSON], жительки с.Молошковичі Яворівського району Львівської області, складеного 04.07.2017, комісія в складі: сільського голови Бердихівської сільської ради [PERSON], спеціаліста Бердихівської сільської ради [PERSON], депутатів сільської ради с.Молошковичі [PERSON] та [PERSON], встановила, що [PERSON] з 2007 зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS], власником якого є [PERSON], однак [PERSON] в будинку не проживає та самостійно не хоче виписатися. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном, хоч би ці порушення не були пов'язані із позбавленням володіння. Відповідач по справі [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], однак за місцем реєстрації не проживає. На даний час між позивачем, як власником успадкованого житлового будинку та відповідачем [PERSON] домовленості щодо порядку користування спірним житлом не має, відповідач проживає за іншою адресою, не сплачує витрат на утримання будинку. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved