Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

16 листопада 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вказана позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви вказала наступне. Сторони одружені з 04 червня 2004 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Між сторонами були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства з серпня 2012 року, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Враховуючи вищевикладене, позивачка зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам, тому звернулась до суду та просила суд шлюб розірвати (а.с. 2-3), залишивши дитину проживати з нею. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «[PERSON]». Позивачка у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 червня 2004 року, шлюб зареєстровано Маріупольским міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 227, що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8), який проживає з позивачкою. Також у судовому засіданні встановлено, що з серпня 2012 року між сторонами були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, на даний час зберігати сім`ю позивачка не бажає, спору щодо майна не має, дитина проживає та знаходиться на її утриманні. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені в серпні 2012 \- року та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони мешкають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає і вважає, що це неможливо та суперечить її інтересам та інтересам дитини, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved