Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

15.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Галицького районного суду від 08.11.2016 року сторонам був наданий термін для примирення з можливістю зберегти сім'ю, тривалістю шість місяців. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. Пояснила, що 18.09.2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції було зареєстровано шлюб з відповідачем, [PERSON] У шлюбі народилася одна дитина: дочка, [PERSON], 23.09.2013р.н., яка проживає з нею. Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сімейні конфлікти через зловживання алкогольними напоями чоловіком. Довший час чоловік не працював, не забезпечував сім'ю матеріально. Намагався її виховувати, неодноразово вчиняв по відношенню до неї психологічний тиск та фізичні дії, піднімав на неї руку. Все це призвело до того, що в них відсутня взаємна повага один до одного, все це негативно впливає на сімейну атмосферу, що і призвело до розпаду сім'ї. вони намагалися примиритися, однак не використали термін наданий судом на примирення, оскільки все повторюється, а тому подальше перебування в шлюбі неможливе. Просить шлюб розірвати, дочку залишити проживати з нею, залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач, [PERSON] в судовому засідання позов не визнав, просив позивача забрати заяву про розірвання шлюбу. Пояснив, що не бажає розривати шлюб, хоче мати сім'ю, дружину, дитину, що він старався щоб жили разом. Не заперечує, що іноді зривався, однак бажає зберегти сім'ю. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги думку позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.09.2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НМ № 113956 від 18.09.2012 року (а.с.8). У шлюбі народилася дочка, [PERSON], 23.09.2013р.н., що вбачається із копії свідоцтва про народження (а.с.9). Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, що сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння, виникають сварки, конфлікти. Шлюбно-сімейні відносини припинилися, проживають окремо, сім'я розпалася остаточно. Примирення надане судом для збереження сім'ї не відбулося. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. За таких обставин суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі наведеного, ст.ст. 24, 55-56, 113, 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved