Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

16.07.2013 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства [PERSON] Аваль в особі Дніпропетровської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства [PERSON] Аваль до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 14 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством [PERSON] Аваль, правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство [PERSON] Аваль на підставі п.1.3. Статуту, та [PERSON] укладено кредитний договір №014/134737/3161/73 (надалі кредитний договір), відповідно до якого відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 107\~ 100,00 доларів США строком на 84 місяців з 14 серпня 2007 року по 13 серпня 2014 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 13,5% річних відповідно до графіку погашення кредиту. У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 21 травня 2013 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 53\~ 456,83 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28 травня 2013 року (1 дол. США = 7,9930 грн.) складає 427\~ 280,44 грн. 24.10.2013 судом ухвалено заочне рішення по вказаній справі, позовні вимоги задоволено у повному обсязі. 15 квітня 2015 року ухвалою суду зазначене рішення скасоване, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання призначені на 12.05.2015, 21.05.2015, 16.06.2015, 08.07.2015, 16.07.2015 не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести повторний заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу усунення порушеного права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 14 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит у сумі 107\~ 100,00 доларів США строком на 84 місяців з 14 серпня 2007 року по 13 серпня 2014 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 13,5% річних відповідно до графіку погашення кредиту. Судом встановлено, що позивачем виконано умови договору в частині надання кредитних коштів відповідачу у сумі 107\~ 100,00 доларів США, на підтвердження чого надано копію заяви відповідача на видачу готівки №161/224-14 від 14 серпня 2007 року. Проте, відповідачем належним чином зобов'язання за\~ \~ договором не виконуються, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 28 травня 2013 року, у звязку з чим позивачем, відповідно до п.5.4, 6.5 договору була надіслана відповідачу вимога про дострокове виконання грошових зобовязань за Кредитним договором . За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Незважаючи на умови кредитного договору та взяті на себе зобов'язання, відповідач допустив істотні порушення умов договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом 28 травня 2013 року відповідач з часу укладення договору допускав істотні порушення його умов, зокрема в частині розміру та строків погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами. За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивачем станом на 28 травня 2013 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в розмірі 53\~ 456,83 доларів США, з яких: -заборгованість за сумою кредиту 36\~ 602,21 доларів США; -заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 2\~ 846,16 доларів США; -сума пені по кредиту та по відсотках у розмірі 14\~ 088,46 доларів США. Що по курсу НБУ станом на 28 травня 2013 року (1 дол. США = 7,9930 грн.) складає 427\~ 280 грн, де: - заборгованість за сумою кредиту 292\~ 561,46 грн.; -заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 22\~ 749,36 грн.; -сума пені по кредиту та по відсотках у розмірі 111\~ 969,62 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором відповідачем суду не представлено. Судом встановлено, що позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення посилаючись на п. 10.1 кредитного договору, однак відповідно до вищезазначеного пункту кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом, комісії, а також інших платежів, передбачених положенням договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобовязань, зазначеного в договорі. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 546, 589, 590 ч.1, 591 ч. 1, 599, 611, 612, 625, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved