Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

15.04.2020 р. [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якій зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] . З березня 2018 року між ними погіршилися стосунки та стали виникати сварки, у зв`язку з чим вони проживають окремо. Шлюб між сторонами не розірвано. Також позивач вказує, що проживає з дитиною за місцем реєстрації по [ADDRESS] , не працює, оскільки доглядає сина та джерел доходу, крім соціальних виплат в сумі 860 грн. не має, у зв`язку з чим її становище є вкрай нужденним. Посилаючись на те, що відповідач знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість заробляти та сплачувати аліменти на її утримання, просить суд: стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином трьох років, тобто до [INFO] (а.с.1-2). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.04.2020 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.10). На підставі ухвали суду від 16.02.2021 р. (а.с.83) судове засідання відбувається в режимі відеоконференції з Красноармійським міськрайонним судом Донецької області. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимог з підстав викладених у позовній заяві. Додатково, з приводу наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу, пояснила, що зі слів державного виконавця, в провадженні якого перебуває виконавче провадження про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини, їй стало відомо, що в січні 2021 року відповідач уклав договір на виконання робіт на суму 700 злотих. На питання суду щодо наявності у неї бажання надати суду докази обставин що відповідач має дохід, позивач бажання не виявила. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] : адвокат Мамонов Андрій Анатолійович (а.с.63-64), в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовної заяви з підстав, фактично надавши пояснення, аналогічні викладеним в письмових поясненнях (а.с.37). Додатково пояснивши, що відповідач по справі, після трагедії на роботі, з 09.05.2020 р. перебуває налікуванні у Республіці Польща в м.Щецин, оскільки його лікування оплачує страхова організація. Відповідач не працює, у зв`язку із отриманими травмами до грудня 2020 року відповідач проходив курс реабілітації та поряд з відповідачам перебуває його батько, який надає відповідачу необхідну матеріальну допомогу. Сам відповідач доходів не має та не має можливості сплачувати і аліменти на дитину призначені рішенням суду, за відповідача аліменти на дитину на користь позивача пересилала мати відповідача. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у суду докази відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.02.2018 р. (а.с.5), від якого мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Спільний син сторін проживає разом з позивачем за адресою зареєстрованого місця проживання позивача: [ADDRESS] (а.с.7). Частиною 2\~статті 18 СК України\~передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до частини 2 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень частини 4 статті 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норми матеріального права, для призначення аліментів необхідна сукупність обставин (фактів) в межах диспозиції відповідної частини статті\~СК України. Таким чином, обов`язковою умовою для призначення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення дитиною трирічного віку, є доведення можливості чоловіка надавати таку матеріальну допомогу. Як з`ясовано у судовому засіданні, з відповідача на користь позивача за рішенням суду призначено стягнення аліментів на утримання спільного сина, яке перебуває на примусовому виконанні у державній виконавчій службі. Сторонами не заперечується, що протягом 2018-2019 років позивачем отримувались грошові кошти у якості аліментів від позивача (а.с.52-54, 57-62) та наявність у відповідача доходу у 2019 році отриманого за місцем роботи в Республіка Польща (а.с.46-51). Разом з тим, судом, за матеріалами справи, зокрема: Договору підряду №0/03/2020 укладеного 18.03.2020 р. між власником первісно-комерційного закладу «Евелко» м.Щецин Республіка Польща та [PERSON] (відповідачем по справі) (а.с.38-42), Свідоцтва виданого Незалежною публічною клінічною лікарнею (НПКЛ) №1 імені ТадеушаСоколовського Поморського медичного університету який знаходиться в м.Щецин Республіка Польща (а.с.43-45), Рішення про ступень інвалідності за наслідками засідання від 09.12.2020 р. виданого Районною комісією з питань інвалідності у місті Щецин, Республіка Польща (а.с.76-79), встановлено, що [PERSON] (відповідач по справі) за зазначеним Договором підряду, зобов`язався виділити 310 годин у період з 18.03.2020 р. по 31.12.2020 р. на виконання будівельних робіт у місті Щецин Республіці Польща. Під час виконання будівельних робіт 09.05.2020 р. [PERSON] зірвався з висоти та впав, в результаті чого отримав багаторазові травми та його було прийнято до реанімаційного відділення Багатофункціонального Травматологічного відділення Центру НПКЛ №1 в м.Щецин. Відповідачу 16.11.2020 р. визначено легкий ступень інвалідності на строк до 31.12.2021 р., відповідно якого, відповідач придатний до легкої роботи на відкритому ринку праці з обмеженнями що обумовлені психофізичними здібностями. Захворювання значно знижує здатність виконувати роботу порівняно із здатністю людини з даною професійною кваліфікацією буди повністю психічно та фізично підготовленою. Комісією стверджено, що причини інвалідності відповідача відображають діагноз захворювання, яке викликає порушення функцій організму та обмеження в життєвій та соціальній діяльності. В період з 09.05.2020 р. по грудень 2020 року (включно) [PERSON] перебувавна лікуванні та в подальшому на реабілітації у лікарні. Витрати по лікуванню несла страхова організація, проживання відповідача у Польщі та інші необхідні витрати здійснював батько відповідача, який перебуває у Польщі. Позивач доказів на спростування посилань сторони відповідача щодо відсутності у відповідача доходу, суду не надала, у тому числі і на підтвердження її посилань щодо отримання відповідачем у січні 2021 року доходу за укладеним договором про виконання легких робіт, клопотань про витребування доказів не заявляла. Визначений\~статтею 13 ЦПК України\~принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, оскільки в судовому засіданні не встановлено достатніх доказів, які у своїй сукупності доводять посилання позивача щодо наявності у відповідача матеріальної можливості надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, який є визначальним фактором при вирішенні судом питання про можливість призначення такого виду утримання визначеного ст.84 СК України , суд дійшов висновку, що за встановлених у справі обставин, вимоги позову задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed