Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

15 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Третьої донецької державної нотаріальної контори про визнання постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії неправомірною, зобовязання вчинити певні дії. Вказав, що 29 жовтня 2009 року помер його батько [PERSON]. 14 грудня 2009 року позивач подав до Третьої донецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка складається з квартири [ADDRESS], на яку померлий склав заповіт на ім'я позивача, та грошових внесків на рахунках № 07900041, № 07900042, № 91551/5610, № 91551/5611 в Пролетарському відділенні Ощадбанку України м. Донецька №5404,. До складу спадщини, що не охоплена заповітом, також належать грошові внески, що знаходяться у відділенні Ощадного банку України в м. Донецьку №5404/0175: - на рахунку СГз-15 в сумі 32000 грн.; - на рахунку №14827 в сумі 6828,40 грн.; - на рахунку №91551/1506 в сумі 5356,05 грн. Згідно зі ст. 1241 ЦК України на обовязкову частку спадкового майна має право дружина померлого [PERSON], яка досягла пенсійного віку. 15 березня 2010 року до Третьої донецької державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, використовуючи своє право на обовязкову частину в спадщині як непрацездатна вдова. Але крім позивача є також донька померлого [PERSON], яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї. Незважаючи на це нотаріус Третьої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] 11 червня 2010 року видала [PERSON] три свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на: - 1/2 частину грошових внесків з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться у відділенні Ощадного банку в м. Донецьку №5404/0175 на рахунку №91551/1506 в сумі 5356,05 грн.; №057840 в сумі 0,25 грн.; - 1/2 частину грошових внесків з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться в відділенні Ощадного банку України в м. Донецьку №5404/0175 на рахунках на рахунку СГз-15 в сумі 32000 грн.; на рахунку №14827 в сумі 6828,40 грн.; - 1/4 частину грошових внесків з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться в відділенні Ощадного банку України в м. Донецьку №5404/0175 на рахунках на рахунку СГз-15 в сумі 32000 грн.; на рахунку №14827 в сумі 6828,40 грн. Про зазначені обставини позивач дізнався з відповіді Головного управління юстиції в Донецькій області №363-0399 363-0508 від 12 березня 2011 року. В подальшому позивач отримував відповіді від Головного управління юстиції в Донецькій області, з яких встановив, що державним нотаріусом [PERSON] було неправильно визначено коло спадкоємців, не враховано частку доньки померлого, неправильно визначена обовязкова частка непрацездатної дружини в спадщині, тобто замість 1/6 частини грошових коштів у свідоцтві зазначена 1/4 частина. Третя донецька державна нотаріальна контора була перереєстрована у м. Дружківка Донецької області, але працівники за новою адресою не перемістилися, державний нотаріус [PERSON] з 21 березня 2015 року по 23 квітня 2016 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Рішеннями Пролетарського районного суду м. Донецька від 20 грудня 2011 року №2-1989/11 та від 05 березня 2013 року №262/729/13-ц були визнані недійними свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], видані державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] 11 червня 2010 року на ім'я [PERSON] 03 липня 2013 року позивач [PERSON] отримав відмову державного нотаріуса [PERSON] у видачі свідоцтва на спадщину. Цю відмову він оскаржував до Головного територіального управління юстиції в Донецькій області та Міністерства юстиції України, останню відповідь отримав 11 липня 2016 року, а тому вважає, що строк для оскарження цієї постанови ним пропущений з поважних причин. Позивач просить поновити строк оскарження постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії як пропущений з поважних причин. Визнати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 липня 2013 року, видану державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори [PERSON], незаконною. Зобовязати державного нотаріуса Третьої донецької державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я позивача після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS], грошові внески на рахунках № 07900041, № 07900042, № 91551/5610, № 91551/5611 в Пролетарському відділенні Ощадбанку України м. Донецька №5404. Зобовязати державного нотаріуса Третьої донецької державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я позивача після смерті [PERSON] на: - 1/6 частину грошових внесків з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться у відділенні Ощадного банку в м. Донецьку №5404/0175 на рахунку №91551/1506 в сумі 5356,05 грн.; №057840 в сумі 0,25 грн.; - 1/6 частину грошових внесків з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться в відділенні Ощадного банку України в м. Донецьку №5404/0175 на рахунках на рахунку СГз-15 в сумі 32000 грн.; на рахунку №14827 в сумі 6828,40 грн.; - 1/1 частину грошових внесків з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться в ТОБО №5404/0144. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач завідувач Третьої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на цю посаду він призначений з 14 вересня 2016 року. Фактично, Третя донецька державна нотаріальна контора в м. Дружківка не перемістилася. У нього немає доступу до архіву контори, він залишився на території, не підконтрольній українській владі. Надати будь-яких свідчень та пояснень він не може. Третя особи без самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися. Їх виклик здійснювався судом шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Дружківського міського суду Донецької області, оскільки територія, на які вони мешкають, є тимчасово окупованою, поштовий зв'язок відсутній. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встанови таке. 29 жовтня 2009 року у місті Моспине Пролетарського району Донецької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04 грудня 2009 року виконавчим комітетом Моспинської міської ради Пролетарського району м. Донецька Донецької області (а.с.9). Відповідно до копії заповіту від 07 квітня 1993 року [PERSON] на випадок своєї смерті вчинив заповіт, а саме: заповідав квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с.17). Відповідно до довідки філії Державного ощадного банку України Пролетарське відділення №5404 від 07 червня 2010 року №2860 на ім'я [PERSON] є вклади в ТОБО №5404/0175 на рахунку СГз-15 в сумі 32000 грн.; на рахунку №14827 в сумі 6828,40 грн.; №91551/1506 в сумі 5356,05 грн.; №057840 в сумі 0,25 грн. заповітів немає, в ТОБО №5404/0144 на рахунку № 07900041 2,04 грн., № 07900042 -2,32 грн., № 91551/5610 -4462,90 грн., № 91551/5611- 3804,15 грн. вклади заповідані [PERSON] (а.с.18). Відповідно до довідки філії Державного ощадного банку України ТВБВ 10004/043 Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 05 липня 2013 року №3638 на ім'я [PERSON] є вклади в ТОБО №10004/055 на рахунку №057219 0,26 грн., №0570220 0,28 грн. заповідальних розпоряджень немає; на рахунку №0790051 2,04 грн., №0790042 2,32 грн. вклади заповідані [PERSON], на компенсаційних рахунках № 91551/5610 4462,90 грн., №91551/5611 3304,15 грн.- вклади заповідані [PERSON] В ТОБО №10004/058 на рахунку №0570840 0,25 грн., №14827 2276,13 грн., №Сгз 15 10666,67 грн. заповідальних розпоряджень немає, на компенсаційному рахунку № 91551/1506 5356,05 грн. - заповідальних розпоряджень немає. Відповідно до фотокопії заяви від 14 грудня 2009 року №1758, адресованої Третій донецькій державній нотаріальній конторі від [PERSON], останній заявив про прийняття ним спадщини за заповітом, а саме квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON] У заяві спадкоємець зазначив, що право на обовязкову частку спадкового майна має дружина померлого [PERSON] (а.с.10). 11 червня 2010 року державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на: - 1/2 частку грошових внесків з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться у відділенні Ощадного банку в м. Донецьку №5404/0175 на рахунку №91551/1506 в сумі 5356,05 грн.; №057840 в сумі 0,25 грн. - №1-613; - 1/2 частку грошових внесків з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться в відділенні Ощадного банку України в м. Донецьку №5404/0175 на рахунках на рахунку СГз-15 в сумі 32000 грн.; на рахунку №14827 в сумі 6828,40 грн. - №1-614; - 1/4 частку грошових внесків з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться в відділенні Ощадного банку України в м. Донецьку №5404/0175 на рахунках на рахунку СГз-15 в сумі 32000 грн.; на рахунку №14827 в сумі 6828,40 грн. - №1-615. У свідоцтвах зазначено, що спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с.12-14). Рішеннями Пролетарського районного суду м. Донецька від 20 грудня 2011 року та 05 березня 2013 року свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 11 червня 2010 року [PERSON] №№1-613, 1-614, 1-615 були визнанні недійсними, оскільки нотаріусом неправильно визначено коло спадкоємців померлого [PERSON], не враховано, що його спадкоємцями за законом окрім [PERSON] є ще син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.22-23). Відповідно до фотокопії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 липня 2013 року, яка була винесена державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] у м. Донецьку, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на всю квартиру [ADDRESS], оскільки непрацездатна дружина померлого спадкодавця [PERSON] [PERSON] має право на обовязкову частку в цьому майні, а саме 1/6 частину квартири (а.с.6). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Суд встановив, що до позову позивач додав копії та фотокопії письмових доказів. На вимогу суду позивач не надав оригіналів документів або належним чином їх завірені копії. Разом з тим, з метою захисту порушених прав позивача, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, приймаючи до уваги той фат, що оригінали письмових доказів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги , залишилися на території України, яка тимчасово не контролюється українською владою, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих суду копій та фотокопій документів. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час винесення постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії) нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. В Законі України «Про нотаріат» не встановлені строки для оскарження постанови нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії, а тому застосовується загальна позовна давність. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні відповідач не заявив клопотання про застосування судом наслідків спливу позовної давності для оскарження постанови про відмову у вчинення нотаріальних дій, а тому суд вважає, що підстав для застосування таких наслідків немає. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час винесення постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії) нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених цим Законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до п. 206 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року (далі Інструкція)(в редакції на час відкриття спадщини)свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщині інших спадкоємців. При цьому в кожному свідоцтві може зазначатися все спадкове майно, крім нерухомого. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухомість. Якщо спадщину на нерухоме майно прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Якщо свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом не всім спадкоємцям і не на все спадкове майно, у тексті його зазначається, яка частка спадщини залишається відкритою. Пункт 214 Інструкції встановлює, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Відповідно до п. 220 Інструкції свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад, щодо якого вкладник зробив розпорядження банку (фінансовій установі), а також на грошовий вклад, щодо якого відсутнє заповідальне розпорядження, після смерті вкладника видається нотаріусом спадкоємцям на загальних підставах. Проаналізувавши вимоги законодавства, суд дійшов до висновку, що саме на нотаріуса покладений обовязок по встановленню кола всіх спадкоємців померлого, зокрема, і тих, хто має право на обовязкову частку у спадщині. Законодавство не покладає цього обовязку на спадкоємців, а тільки вказує, що свідоцтво видається на підставі заяви спадкоємця. Спадкоємець не повинен сам вираховувати частину спадщини, на яку він має право, це повинен робити нотаріус. Виходячи з цього, суд вважає, що державний нотаріус [PERSON] безпідставно відмовила спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, замість того, щоб зясувати всіх спадкоємців померлого, зокрема, тих хто має право на обовязкову частку у спадщині, та, за наявності законних підстав, видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину нерухомого майна, в даному випадку квартири [ADDRESS], без урахування обовязкової частини спадщини, на яку має право непрацездатна дружина померлого. Тому в частині визнання цієї постанови неправомірною позов підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога про зобовязання державного нотаріуса Третьої донецької державної нотаріальної контори видати [PERSON] свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом є передчасним, оскільки суд встановив розбіжності у прізвищах померлого [PERSON] та спадкоємця [PERSON]. Тому суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки факт належності позивачу заповіту померлого має бути доведений в установленому законом порядку. Що стосується грошових коштів, які знаходять на рахунках у відділеннях Ощадного банку України,і відносно яких померлий зробив заповідальне розпорядження на користь [PERSON], то суд встановив, що позивач не звертався до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на ці грошові кошти і нотаріус не виносив постанови про відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії. Аналогічну відмову позивач [PERSON] не отримував від нотаріуса стосовно інших грошових коштів, щодо яких відсутнє заповідальне розпорядження. Тому, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог у цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий зір у сумі 551,20 грн., оскільки позивач від сплати судового збору звільнений як інвалід ІІ групи.

Outcome: partial