Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

17.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Корпорація України» (далі ПСП «Корпорація України») про визнання недійсним договору оренди земельної частки паю площею 8,08 га від 21.12.2010 року, зареєстрованого в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області від 09.11.2011 року за реєстровим №482548424000082 та зобовязання повернути земельну ділянку в належному агротехнологічному стані. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №781579, виданого Первомайською районною державною адміністрацією 12.08.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №011048300006, є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 8,08 га, яка розташована в межах території Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Вищезазначену земельну ділянку позивач отримала у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2009 року №2-41, посвідченого Другою Первомайською державною нотаріальноюї конторою, після смерті [PERSON]. 14.10.2004 року між померлою [PERSON] та ПСП «Корпорація України» було укладено договір оренди цієї земельної ділянки від 14.10.2004 року на 7 років, зареєстрованого в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області від 15.04.2005 року за реєстровим №040502200171. Після закінчення терміну дії договору позивач звернулася з відповідною заявою до голови правління ПСП «Корпорація України» [PERSON] про те, що має намір самостійно обробляти вищезазначену земельну ділянку та не бажає продовжувати термін дії даного договору, оскільки не згодна з розміром орендної плати. Усною відповіддю голови правління підприємства було зазначено, що договір оренди земельної частки паю між ними 21.12.2010 року переукладено строком на 10 років. У вересні 2013 року позивач, звернувшись до відділу Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області, дізналася про реєстрацію цього договору в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області від 09.11.2011 року за реєстровим №482548424000082. Відповідно до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) під час підписання правочину волевиявлення особи повинно бути вільним і відповідати внутрішній волі, інакше недодержання цієї вимоги дає підставу вважати правочин не чинним. Оскільки, позивач не мала наміру продовжувати дані правовідносини з відповідачем, не бажала настання наслідків за правочином, не читала змісту договору, не підписувала його при укладанні та не знала про набрання ним чинності, тому просила визнати недійсним вищезазначений договір оренди земельної частки паю та повернути її в придатному для використання агротехнологічному стані. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Від представника відповідача ПСП «Корпорація України» на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність. У попередніх судових засіданнях представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування такої своєї позиції посилається на те, що позивач [PERSON] безпідставно вказує, що договір оренди землі від 21.12.2010 року нею не підписувався і вказана обставина є неправдивою. Дане твердження спростовується змістом договору, який був добровільно укладений позивачем із відповідачем та є укладеним відповідно до\~ст. 638 ЦК України, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Вважає, що позивачем спірний договір оренди земельної частки паю площею 8,08 га від 21.12.2010 року, зареєстрованого в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області 09.11.2011 року за реєстровим №482548424000082, було укладено та підписано добровільно з дотриманням усіх вимог закону щодо обовязковості умов дійсності договору, останній містить всі істотні умови для договорів даного виду, було дотримано встановлену законом форму договору, зміст договору не суперечить актам цивільного законодавства, всі документи мають підписи сторін за договором, які мають необхідний обєм цивільної право-дієздатності і при цьому мало місце волевиявлення сторін при його укладенні. На разі, протилежного, а саме фактів недійсності договору, позивачем не доведено, а тому останній\~є дійсним, створює реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, та повинен належним чином виконуватися сторонами. Від управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності представника, просили винести рішення у справі на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного висновку. Так судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-41, належить земельна ділянка площею 8,08 га., розташована на території Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за цільовим призначенням\~\~для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку\~\~від 12.08.2012 року, зареєстрованого за №011048300006 (а.с.5, 6). Згідно із ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 2\~ст. 792 ЦК України\~майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства\~ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст.4\~Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Згідно ч. 4\~ст. 124 ЗК України\~передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Положеннями ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно і з\~законом\~вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 3 ст.203\~ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ч.1 ст.215\~ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.208 ЦК України, правочин між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу\~(правочини, які повністю виконуються у момент їх вчинення), належить вчиняти письмово. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій, якщо він підписаний сторонами (ч.2\~ст.207 ЦК України). Так, 21 грудня 2010 року\~\~між [PERSON] та ПСП «Корпорація України» було укладено договір оренди землі № 482548424000082 строком на десять\~\~років. Договір зареєстрований відділом\~\~Держкомзему у Первомайському районі Миколаївської області 09 листопада 2011 року\~\~за № 482548424000082 (а.с. 42, 43). 02.12.2011 року між позивачем та відповідачем був підписаний акт прийому передачі зазначеного нерухомого майна, про що наявна копія акту (а.с. 44). За клопотанням позивачки судом було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при МВС України. Згідно висновку експерта судової почеркознавчої експертизи\~\~від 16 січня 2017 року № 1843 підпис у графі «Орендодавець» в договорі оренди земельної частки паю від 21.12.2010 року, укладеного між [PERSON] та ПСП «Корпорація України», зареєстрованого в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області від 09.11.2011 року за реєстровим №482548424000082, виконано [PERSON]. За положеннями\~статті 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Позивачем не надано належних та допустимих доказів для спростування висновку №1843 судової почеркознавчої експертизи складеного 16.01.2017 року Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, клопотання про призначення повторних судових почеркознавчих експертиз, у разі незгоди з висновком вказаної експертизи не заявлялося. Висновок судової почеркознавчої експертизи оцінено судом згідно з вимогами\~ст.212 ЦПК України\~у сукупності з іншими доказами. Оскільки обставини, за наявності яких правочин підлягає визнанню недійсним, не встановлені, суд немає правових підстав до застосування до спірних правовідносин норми статей\~203,\~207,\~215 ЦК України, у зв'язку з чим оскаржуваний договір оренди земельної частки паю від 21.12.2010 року не підлягає визнанню його недійсним з тих підстав, які заявлені позивачем [PERSON], тому в задоволенні її позову слід відмовити.

Outcome: dismissed