Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

15.10.2014 року ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного 29.10.2007 року договору № DN81AR03110348 Банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 163794 грн. на термін до 28.10.2014 року, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідно до Договору від 29.10.2007 року погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Договором № DN81AR03110348 передбачено, що у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто взятих на себе зобов'язань не виконав, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 06.08.2014 року становить 210723 грн. 48 коп. та складається з: 1) заборгованості за кредитом - 31995,41 грн.; 2) заборгованості по процентам за користування кредитом - 30417,36 грн.; 3) заборгованості по комісії за користування кредитом - 33127,36 грн.; 4) пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 115183,45 грн. Враховуючи, що [PERSON] продовжує ухилятися від сплати заборгованості перед Банком, зобов'язання не виконує, ПАТ «КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 210723,48 грн. за кредитним договором від 29.10.2007 року № DN81AR03110348, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача, Клименко Н.С. не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Крім цього, просила стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» витрати, пов'язані зі сплатою оголошення в газеті про виклик відповідача у розмірі 242,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи, враховуючи положення ч. 9 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 29.10.2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № DN81AR03110348, відповідно до якого Банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 163794 грн. на термін до 28.10.2014 року, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідно до Договору від 29.10.2007 року погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Договором № DN81AR03110348 передбачено, що у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Крім того, Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку /а.с. 5-7/. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором від 29.10.2007 року. У зв'язку зі зміною кон'юнктури ринку, а саме зміною курсу долара Банком було змінено розмір процентної ставки за користування кредитом, про що було сповіщено відповідача /а.с. 11/. Як вбачається з копії розрахунку суми позову, [PERSON] кредитні кошти отримав та користувався ними, з Умовами кредитування був ознайомлений, зобов'язувався своєчасно здійснювати погашення кредиту, що підтверджується його підписом в Кредитному договорі від 29.10.2007 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, 29.10.2007 року [PERSON] уклав кредитний договір із ПАТ «КБ «Приватбанк», отримав кошти, користувався ними, однак, внаслідок не виконання ним взятих на себе зобов'язань виникла заборгованість. З розрахунку ціни позову вбачається, що станом на 06.08.2014 року становить 210723 грн. 48 коп. та складається з: 1) заборгованості за кредитом - 31995,41 грн.; 2) заборгованості по процентам за користування кредитом - 30417,36 грн.; 3) заборгованості по комісії за користування кредитом - 33127,36 грн.; 4) пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 115183,45 грн. /а.с. 5-7/. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає за можливе застосування до спірних правовідносин, які виникли внаслідок укладення між сторонами споживчого кредиту, положень п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо зменшення розміру штрафних санкцій у вигляді пені, яка згідно ст. 549 ЦК України, є видом забезпечення виконання зобов'язання. Постановою Пленуму ВСУ від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України та Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», які прямо вказують на поширення дії даного закону на кредитні відносини, як щодо укладання, так і виконання даної категорії договорів. Існує позиція відносно того, що положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджує свою дію на умови кредитного договору стосовно пені, що дає змогу обмежити її розмір до 50 % суми основної заборгованості. Стосовно ч. 3 ст. 551 ЦК України судова практика полягає в тому, що підставою для зменшений неустойки за рішенням суду є наявність хоча б однієї з підстав передбаченої даною статтею: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення. Таким чином, до стягнення з [PERSON] підлягатиме 15997,70 грн. пені, як 50% від розміру заборгованості по кредиту на суму 31995,41 грн. - сума основної заборгованості. Отже, судом встановлено, що відповідач перебував у договірних відносинах з ПАТ «КБ «Приватбанк», але взятих на себе зобов'язань належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 111537,73 грн., а, відповідно, суд дійшов висновку, що [PERSON] зобов'язаний відшкодувати наявну заборгованість. З огляду на вищевикладене, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позову та необхідність стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 111537,73 грн. заборгованості за кредитним договором від 29.10.2007 року. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1115 грн. 38 коп. та витрати, пов'язані з публікацією оголошення про її виклик в пресі, у розмірі 242 грн. 40 коп.

Outcome: partial