Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

15 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до СФГ «Ольга», третя особа реєстраційна служба по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки, скасувати його державну реєстрацію та повернути земельну ділянку. В позовній заяві посилається на те, що він є власником земельної ділянки площею 19,69 га, яка розташована на території Войничівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, масив 19, ділянка 5, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 086500 від 05 жовтня 2008 року. 01 березня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки за № 384 строком на 12 років та в подальшому 20 березня 2008 року зазначений договір був зареєстрований у Фрунзівському райвідділі Одеської регіональної філії центру ДЗК за № 040853600056. За умовами вище вказаного договору оренди земельної ділянки відповідач повинен сплачувати орендну плату в натуральній та відробітковій формі, проте без укладання з позивачем з цього питання будь-яких інших додаткових угод сплачував орендну плату не в повному обсязі та не за всіма видами продукції та послуг. У судове засідання позивач не зявився, повідомлявся належним чином, що підтверджено повідомленнями про отримання ним судових повісток (а.с. 21, 26). Представник позивача у судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 23). Представник реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського МУЮ в Одеській області в судове засідання не зявилась. До канцелярії суду надала заяву, в якій вказала, що в реєстраційної служби заперечень проти позову не має. Просила справу розглядати без участі їх представника (а.с. 32). Представник відповідача в судове засідання тричі не зявився, хоча був повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленнями про отримання ним судових повісток. Про причини неявки суд не повідомлено (а.с. 20, 27, 33). Суд вважає, що представник відповідача не зявився до суду без поважних причин, а тому за згодою учасників судового розгляду ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 19,69 га (виданої на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 13/2004 від 15 січня 2004 року), яка розташована на території Войничівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, масив 19, ділянка 5, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 086500 від 05 жовтня 2008 року (а.с. 6). 01 березня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки за № 384 строком на 12 років з визначенням предмету договору, обєкту оренди, умов використання та повернення земельної ділянки, відповідальності сторін за неналежне виконання прийнятих зобовязань. За умовами цього договору, орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня кожного року у натуральній та відробітковій формах у наступних розмірах - пшениця 820 кг, фураж 160 кг, олія 16 л, цукор 16 кг, вугілля 420 кг, оранка городу 0,6 га. 20 березня 2008 року зазначений договір був зареєстрований у Фрунзівському райвідділі Одеської регіональної філії центру ДЗК за № 040853600056 (а.с. 7, 8). Умови про розмір, строк, форму та порядок виплати орендної плати сторонами не переглядався. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, згідно довідок № 771, 772, 773 від 31 березня 2015 року наданих СФГ «Ольга» позивачу [PERSON] вбачається, що орендна плата за користування ділянкою нараховувалась останньому у натуральній або грошовій формах у наступних розмірах: за 2012, 2014 роки нараховано у грошовій формі 9 988 грн. 23 коп. та 9 540 грн. відповідно, тобто орендна плата у натуральній та відробітковій формах не надавалася (а.с. 9, 11); за 2013 рік пшениця 2 100 кг, соняшник 231, 90 кг, борошно першого ґатунку 150 кг, комбікорм 1245 кг, борошно вищого ґатунку 750 кг, тобто не були надані фураж, олія, цукор, вугілля, оранка городу (а.с. 10). Разом з тим, суду не надано доказів того, що зазначені у довідках натуральна продукція та суми грошових коштів були надані або виплачені відповідачем на користь позивача в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач не в повному обсязі сплачував позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою, що й стало причиною звернення [PERSON] з позовом до суду. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Зазначений висновок відображено в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6 - 146цс12. В силу ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на викладене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач, три роки поспіль порушував умови договору оренди землі в частині сплати орендної плати, внаслідок чого позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладанні договору, що суд кваліфікує як систематичне невиконання умов договору оренди земельної ділянки, що має своїм наслідком повернення цієї земельної ділянки на умовах, визначених цим договором. Крім того, відповідно п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав. Також, позивач посилається на те, що він поніс витрати на надання юридичної допомоги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження понесених судових витрат позивач надав суду договір про надання юридичних послуг та представництва інтересів особи, укладений між ним та адвокатом [PERSON] та акт виконаних робіт вказаним адвокатом, де зазначено про передачу та отримання коштів (а.с. 12, 13). Разом з тим, акт виконаних адвокатом робіт не є фінансовим документом бухгалтерської звітності та належним доказом на підтвердження оплати коштів. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved