Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

15 червня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що з 17 листопада 2012 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені між сторонами учервні 2016 р. через несумісність характерів, у звязку з чим між ними постійно виникали сварки, скандали, що негативне вплинуло на їх відносини. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору з приводу розподілу майна позивач не заявляє. Посилаючись на наведені обставини, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач до судового засідання не зявилась, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач, повідомлений про час і місце судового розгляду, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, до суду не зявився,тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 17 листопада 2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №\~287 (а.с.\~5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №\~603 (а.с.\~6). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені у червні 2016 року. З вказаного часу вони спільне господарство не ведуть, ніяких стосунків не підтримують. Причиною припинення шлюбних відносин за доводами позивача є несумісність характерів, у звязку з чим між ними постійно виникали сварки, скандали, що негативне вплинуло на їх відносини. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку буде суперечити їх інтересам. Позивач не заявила про наявність спору про поділ спільного майна подружжя або визначення місця проживання дитини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище «Некрасова». При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір 551,20 грн. Вказана сума відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved