Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

16 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ним надаються послуги з централізованого теплопостачання до квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS]. Відповідач свої зобовязання щодо сплати послуг позивача з теплопостачання не виконує, у звязку з чим утворилася заборгованість за період з 01 грудня 2012 року по 01 жовтня 2017 року у розмірі 11740,82 грн. За період з 01 лютого 2013 року по 01 жовтня 2017 року відповідно до ст..625 ЦК України нараховано індекс інфляції у сумі 3227,98 грн. та 3% річних у сумі 607,33 грн. Загальна сума заборгованості становить 15576,13 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені ним витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позов підтримала та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, просила врахувати те, що відповідач відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна є власником 1/2 частик квартири, до якої надаються послуги з теплопостачання. [PERSON] своє право власності на частку квартири не зареєстрував, а тому відповідач, як власник частки квартири повинна здійснювати оплату послуг. Відповідач та представник відповідача з позовом не погодились та просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач квартиру продала 24 грудня 2012 року, з того часу в квартирі не проживає, не зареєстрована в квартирі та не користується послугами позивача з теплопостачання. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 24 липня 2017 року скасовано судовий наказ Октябрського районного суду м.Полтави від 10 жовтня 2014 року про стягнення з [PERSON] на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборговансоті за послуги теплопостачання ( а.с.4). Судом встановлено, що існує заборгованість з оплати послуг з теплопостачання, які надаються до квартири № [ADDRESS], у сумі 15576,13 грн., з яких 11740,82 грн. заборгованості за надані послуги, 3227,98 грн. індекс інфляції, 607,33 грн. 3% річних, що підтверджується розрахунками заборгованості, 3% річних та індексу інфляції ( а.с.8-14). Згідно з інформаційною з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 30 травня 2017 року відповідач [PERSON] є власником 1/2 частини квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS] ( а.с.6). В обґрунтування позову представник позивача посилається на ту обставину, що відповідач є власником 1/2 частки квартири, до якої надаються послуги з теплопостачання, з нею укладено договір про надання послуг з теплопостачання та на неї покладається обовязок щодо утримання майна. Згідно зі ст..322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно з договором купівлі-продажу від 24 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу 24 грудня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1739, [PERSON] передала у власність [PERSON] 1/2 частку квартири № [ADDRESS] ( а.с.5). Умовами договору передбачено, що право власності на квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору. У відповідності до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів у зазначеному реєстрі зареєстрований договір купівлі-продажу 1 /2 частини квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS]. При цьому суд зазначає, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не покладено обовязку на продавця щодо реєстрації права власності за новим власником. Крім того, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується ксерокопією відповідача [PERSON], остання з 25 грудня 2012 року зареєстрована за адресою : [INFO] ( а.с.7). Вказана адреса вказана і позивачем у позовній заяві. Слід зазначити, що умовами договору про надання послуг з теплопостачання, укладеного 21 грудня 2007 року ( а.с.15) не передбачено обов'язку споживача повідомляти про зміну власника помешкання, до якого надаються послуги, та п.9.3 договору передбачено, що договір вважається розірваним достроково у разі зміни споживача або переходу права власності на квартиру до іншої особи, якій надаються послуги з централізованого теплопостачання. Відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Враховуючи, що відповідач не є споживачем послуг, які надаються позивачем, а тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за послуги позивача з теплопостачання, у зв`язку з чим суд вважає відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed