Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

15.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода», третя особа - [PERSON], про стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення повернення майна з 22.05.2014 по 22.07.2016 рік після закінчення строку договірних відносин на підставі договорів оренди не житлових приміщень від 01.10.2009 року та 01.11.2009 року, згідно якого було передано орендарю будівлю механізованих майстерень, загальною площею 1029 кв.м. розташованого в [ADDRESS]; будівлю автогаражу , загальною площею 1474кв.м. розташованого в [ADDRESS]; будівлю гуртожитку на 90 місць, загальною площею 873 кв.м. розташованого в [ADDRESS] в розмірі 169000 грн. Підтримуючи позов представник позивача пояснив, що 01.10.2009 року [PERSON] по договору передав в оренду ТОВ «Злагода» будівлю мех..майстерень, загальною площею 1029 кв.м., розташовані в [ADDRESS] з орендною платою 500 грн. до 30.08.2012 року. Також, 01.10.2009 року [PERSON] по договору передав в оренду ТОВ «Злагода» автогараж, загальною площею 1474 кв.м., розташований в [ADDRESS] з орендною платою 4500 грн. до 30.08.2012 року. Також, 01.11.2009 року [PERSON] по договору передав в оренду ТОВ «Злагода» будівлю гуртожитку на90 місць, загальною площею 873 кв.м., розташовану в [ADDRESS] з орендною платою 1500 грн. до 30.08.2012 року. Загальна сума орендної плати становить 6500 грн. щомісяця. 30.08.2012 року закінчився строк оренди будівель, проте ТОВ «Злагода» продовжило користуватися орендованими будівлями. 22.05.2014 року рішенням Апеляційного суду Одеської області зобов'язано ТОВ «Злагода» не чинити перешкоди в користуванні майном, належним [PERSON], проте ТОВ «Злагода» рішення тривалий час не виконувалось і було виконано 26.08.2016 року, (а/с46) про що свідчить Постанова про закінчення виконавчого провадження. Зважаючи на викладене, [PERSON] просить суд стягнути на його користь з ТОВ «Злагода» матеріальної шкоди в виді неустойки в розмірі подвійної сплати за користування речами за час прострочення 6500 грн. * 2* 26 міс. (з 22.05.2014 року по 22.07.2016 року) = 338000 грн. З урахуванням рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2012 року [PERSON] пред'являє вимоги на ? частину даної неустойки, тобто на 169000 грн.. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. 28.05.2016 року надав суду заперечення на позовну заяву, в яких вказує, що договорів від 01.10.2009 року, на які посилається позивач, між [PERSON] та ТОВ «Злагода» не укладалося. Більш того, вказані договори оренди будівель були предметом розгляду при винесені рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.12.2013 року (№500/4507/13-ц) і суд прямо зазначив, що не приймає до уваги, наданні до суду позивачем копії договорів оренди №№ 37, 38, 39, 40 від 01.09.2009 року, оскільки на вимогу суду оригінали договорів оренди надані не були, ніяких доказів їх існування також не надано, до того ж представники відповідача заперечували факт їх укладання. Крім того, плату за оренду будівель за вказаними договорами [PERSON] ніколи не отримував. З жовтня 2014 року [PERSON] були створені всі умови для використання ним ? частини належного йому майна, відкриті всі приміщення та склади. 17.06.2015 року державним виконавцем Парапір А.Д. був складений акт, у якому зазначено, що виходом за адресою: [ADDRESS], боржник не перешкоджає [PERSON] у користуванні 2639/600 частин майнового комплексу за вищевказаною адресою. На території відкриті всі приміщення, які частково належать [PERSON], у яких знаходиться частково майно [PERSON] Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом, що регламентовано ст. 4 ЦПК України. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2008 року визнано дійсними договори купівлі-продажу: від 04.11.2004 року між СВК «Кислицький» та [PERSON] споруди майстерень загальною площею 974,5 кв.м.; від 04.11.2004 року між СВК «Кислицький» та [PERSON] споруди авто гаража на 50 машин (бокси), загальною площею 1440 кв.м.; від 23.11.2004 року між СВК «Кислицький» та [PERSON] комплексу (споруди телятників №№1 та2) та гуртожиток на 90 місць. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2012 року визнано за [PERSON] право власності на ? частину нежитлових будівель (майнового комплексу) по [ADDRESS], на ? частину майнового комплексу по [ADDRESS], на 2639/6000 частин нежитлових будівель по [ADDRESS]. За [PERSON] припинено право власності на ? частину нежитлових будівель (майнового комплексу) по [ADDRESS], на ? частину майнового комплексу по [ADDRESS], та на 2639/6000 частин нежитлових будівель по [ADDRESS]. Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2009 року визнано право власності за [PERSON] на виробничий комплекс по [ADDRESS], на майновий комплекс по [ADDRESS], на майновий комплекс по [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2014 року зобов'язано ТОВ «Злагода» не перешкоджати [PERSON] у користуванні: 2639/6000 частинами майнового комплексу по [ADDRESS]; ? частиною майнового комплексу по [ADDRESS], ? частиною майнового комплексу по [ADDRESS]. Рішення набрало чинності, на його виконання видано виконавчий лист від 20.08.2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надані договори оренди нежитлового приміщення від 01.10.2009 року та від 01.11.2009 року, відповідно до яких орендодавець [PERSON] передав орендарю ТОВ «Злагода» у платне користування будівлю авто гаража на 50 місць, загальною площею 1474 кв.м.; будівлю мех.майстерень, загальною площею 1029 кв.м.; будівлю мех.майстерень, будівлю гуртожитку на 90 місць, загальною площею 873 кв.м. Строком оренди користування за договорами від 01.10.2009 року зазначено з 01.10.2009 року по 30.09.2012 року, та за договором від 01.11.2009 року - з 01.11.2009 року по 30.09.2012 року. Розділом 4 вказаних договорів визначений порядок розрахунку, а саме, у договорі оренди будівлі мех.майстерень, загальною площею 1029 кв.м. від 01.10.2009 року визначено, що орендатор виплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 500 грн. в місяць, у договорі оренди будівлі авто гаражу на 50 машин, загальною площею 1474 кв.м. від 01.10.2009 року визначено, що орендатор виплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 4500 грн. в місяць, у договорі оренди будівлі гуртожитку на 90 місць, загальною площею 873 кв.м. від 01.11.2009 року визначено, що орендатор виплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 1500 грн. в місяць. Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1ст. 760 ЦК України). За приписами ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. За змістом ч.1 ст.763, 764 ЦК України, договір найму майна укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. За ч.ч.1,2 ст.765 ЦК України, наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. За приписами ст.766 ЦК України, якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Частиною 1 ст.785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.ст.11, 509 ЦК України договір є однією із підстав виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку). Згідно зі ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. В силу ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд не погоджується з розрахунком неустойки за договорами оренди нежитлових приміщень, наданим позивачем, та виходить з того, що за вказаними договорами оренди передбачена орендна плата у розмірі по 500 грн. щомісяця за кожним договором, оскільки з наданих договорів вбачається, що на других сторінках (оборот) вказаних договорів допущено виправлення суми орендної плати, а саме над сумою 500 з переду дописано на одному договорі «1» на іншому «4» та зверху відповідно дописано прописом «одна тисяча» та «чотири тисячі», від проведення почеркознавчої експертизи на предмет одночасного написання суми оренди позивач відмовився, тому суд задовольняє в сумі, що не викликає сумнівів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимог необхідно задовольнити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» на користь [PERSON] неустойку за договорами оренди нежитлових приміщень від 01 жовтня 2009 року та від 01.11.2009 року за період з 22.05.2014 по 22.07.2016 рік у загальному розмірі 39000 грн. (1500 грн. * 2 * 26 міс.)/2 = 39000 грн.

Outcome: partial