Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

17.10.2016 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1999 року, від шлюбу у позивача та відповідача народилося дві дитини донька [PERSON], [INFO], яка померла 20 листопада 2014 року, та син [PERSON], [INFO]. Родина фактично розпалась в січні 2014 року, оскільки зі стосунків подружжя зникло взаємопорозуміння та, окрім того, позивач вважає, що їх донька [PERSON] померла через провину дружини, що й стало основною причиною припинення сімейних стосунків. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Спору про розподіл майна та місце проживання малолітнього сина [PERSON] подружжя не мають, син й надалі буде проживати разом з матірю. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 23 жовтня 1999 року у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 1383 від 23.10.1999 року, та залишити на вихованні у матері малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]в судове засідання не зявилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 23 жовтня 1999 року у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Трекусова) [PERSON], [INFO] (актовий запис № 1383 від 23.10.1999 року). (а. с. 5) Від шлюбу у позивача та відповідача народилося дві дитини донька [PERSON], [INFO], яка померла 20 листопада 2014 року, та син [PERSON], [INFO]. (а. с. 11, 12, 13) Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-УІІ від 12.08.2014 року визначено, що у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення (стаття 3). Тому суд розглядає справу на підставі поданих учасниками процесу документів. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з січня 2014 року, подружжя не мешкають разом, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного, та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання малолітнього сина [PERSON] подружжя не мають, син й надалі буде мешкати разом з матірю. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, подружжя мешкають окремо один від одного, морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved