Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

16.07.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом суду з позовом про збільшення розміру аліментних зобов'язань [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) на утримання сина [PERSON], визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2014. Посилаючись на те, що з 08.07.2017 змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на дитину, позивач просить збільшити мінімальний розмір стягуваних аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою від 06.09.2018 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 12.12.2018. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та письмового відзиву на позов. В судове засідання учасники справи не з'явилися без повідомлення причин неявки. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі матеріали, суд встановив такі обставини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] (у зв'язку з укладенням нового шлюбу змінила прізвище на [PERSON]) стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.01.2014, до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментних зобов'язань відповідача суд взяв до уваги, зокрема, законодавчий припис, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 цього Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже за змістом цієї правової норми умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на законодавчу зміну мінімального розміру аліментів. Так, дійсно Законом від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України були внесені зміни, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Впродовж 2015-2017 років прожитковий мінімум для дітей поступово збільшувався, а Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2018 - 1860 грн., з 01.07.2018- 1944 грн., з 01.12.2018 - 2027 грн. Відтак на час розгляду справи в суді визначений положеннями сімейного законодавства мінімальний розмір аліментів на сина сторін [PERSON] не може бути меншим від 1013,50 грн. Проте зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, не може бути підставою для задоволення вимог про збільшення аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням, а отже питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. Окрім вищевказаних законодавчих змін, на інші обставини як на підставу своїх вимог позивач не посилається. Отже зважаючи на вищенаведене, правових підстав для задоволення позову [PERSON] суд не вбачає

Outcome: dismissed