Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

17.04.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання в сумі 6 692,29 грн. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 21.10.2013 року № 494 відповідача [PERSON] з 01.11.2013 року прикріплено до кафедри ХНУВС для підготовки аспіранта заочної форми навчання, що працюватиме над дисертацією поза аспірантурою за спеціальністю 12.00.03 цивільне право і цивільний процес; сімейне право; міжнародне приватне право на платній основі. 21.10.2013 року між відповідачем та університетом укладено договір № 20/2013 про підготовку аспіранта заочної форми навчання. Згідно п. 3.2 договору замовник зобов'язаний оплачувати освітню послугу щосеместрово у сумі 2191 грн. 51 коп. протягом 10 днів з початку кожного семестру. Проте всупереч вимогам договору за період навчання оплата надходила не в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 07.04.2016 року № 211 відповідача відраховано через несплату за навчання згідно з положенням про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309. Згідно довідки-розрахунку оплати за надання освітніх послуг від 28.03.2018 року № 4/464д загальна сума заборгованості на момент відрахування відповідача становить 6692 грн. 29 коп. З викладених підстав просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що наданий позивачем [PERSON] №20/2013 про підготовку аспіранта заочної форми навчання від 21.10.2013 року не відповідає типовому договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами затвердженому Наказом Міністерства освіти і науки України від 11.03.2002 року №183, що є підставою визнання положень такого договору та самого договору в цілому недійсним. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено матеріалами справи, наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 21.10.2013 року № 494, у відповідності до Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів у вищих навчальних закладах МВС України, затвердженого наказом МВС України від 28.04.2006 року № 421, та протоколу засідання приймальної комісії з набору до ад'юнктури та аспірантури Харківського національного університету внутрішніх справ від 21.10.2013 року № 2, [PERSON] зараховано з 01.11.2013 року до аспірантури Харківського національного університету внутрішніх справ за заочною формою навчання за спеціальністю 12.00.03 - цивільне право і цивільний процес; сімейне право; міжнародне приватне право. 21.10.2013 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] (замовником) укладено договір № 20/2013 про підготовку аспіранта заочної форми навчання. У відповідності до п. 1.1 зазначеного договору, університет зобов'язується надавати замовнику послуги з підготовки аспіранта, що працює над дисертацією навчаючись в аспірантурі університету, а замовник зобов'язується виконувати свої обов'язки за цим договором та оплатити послуги за ціною, встановленою договором. Згідно п. 2.2.1 договору замовник зобов'язаний своєчасно вносити плату за послуги у розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Згідно п. 3.2 договору замовник зобов'язаний оплачувати освітню послугу щосеместрово у сумі 2191 гривня 51 копійка протягом 10 днів з початку кожного семестру. Надання навчальних\~послуг з\~підготовки аспірантів\~в період\~з 01.10\~2013\~року по\~07.04\~2016\~року (спірний\~період зазначений\~Позивачем у\~«Цивільному позові»)\~здійснюється відповідно\~до вимог\~Інструкції про\~організацію підготовки\~науково-педагогічних\~і наукових\~кадрів у\~вищих навчальних\~закладах та\~науково-дослідних\~установах Міністерства\~внутрішніх справ\~України,\~затвердженої Наказом\~МВС України\~від 02.12.2013\~року №\~1177\~(далі\~ Інструкція\~№1177), Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03. 1999 року №309 (далі Положення №309), на підставі Закону України «Про освіту» від\~23.05.1991\~№\~1060-XII (що був чинний у спірний період) (далі - ЗУ №1060), Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 3 розділу І Статуту Позивача (затвердженого наказом МВС України від 15.05.2012 року № 429), Позивач є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації зі специфічними умовами навчання, який знаходиться у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності та є бюджетною неприбутковою установою. Пунктом 9 розділу І Статуту Позивача передбачено, що діяльність Університету (Позивача) ґрунтується на гуманістичних, демократичних традиціях світової та вітчизняної освіти, науки, культури та здійснюється відповідно до Конституції України, законів України, постанов Верховної Ради України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно- правових актів центрального органу виконавчої влади у галузі освіти і науки, Міністерства внутрішніх справ України, а також цього Статуту. Частиною 2 статті 44 ЗУ №1060 передбачено, що вищі навчальні заклади здійснюють свою діяльність за державним контрактом (замовленням) та угодами як основною формою регулювання відносин між навчальними закладами та підприємствами, установами, організаціями, громадянами. Згідно з п. 1 Положення №309, підготовка в аспірантурі і докторантурі здійснюється за рахунок коштів юридичних та фізичних осіб - на умовах контракту - для роботи у державному і недержавному секторах народного господарства. Дане положення кореспондується з п. 18 Положення №309, за яким підготовка аспірантів або докторантів понад державне замовлення здійснюється на підставі контрактів, укладених між вищими навчальними закладами, науковими установами та вступниками до аспірантури або докторантури. Пунктом 1.2. Інструкції №1177, підготовка науково-педагогічних і наукових кадрів\~ з числа працівників інших міністерств і центральних органів виконавчої влади в докторантурі або адюнктурі (аспірантурі) ВНЗ МВС та НДУ проводиться за цільовим призначенням поза штатом на підставі відповідного договору. Статтею 29 ЗУ№1060 визначено, що аспірантура входить до структури освіти. Крім того, відповідно до ч. 5 ст 61 ЗУ №1060, розмір плати за весь строк навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або надання додаткових освітніх послуг, і не може змінюватися протягом усього строку навчання. Типовий договір затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти. Наказом Міністерства освіти і науки України від 11.03.2002 року №183 (що діяв в спірний період) затверджено Типовий договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами. Пунктом 2 зазначеного наказу встановлено, що Типовий договір поширюється на навчальні заклади незалежно від їх підпорядкування та форми власності. Із аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 61 Закону № 1060, Наказом Міністерства освіти і науки України від 11.03.2002 року №183 можна дійти висновку, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1\~стаття 626 Цивільного кодексу України). Згідно частини 1\~статті 901 Цивільного кодексу України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 07.04.2016 року № 211, [PERSON] відраховано з числа аспірантів денної та заочної форми навчання в докторантурі та ад'юнктурі як таку, що не сплатила за навчання, згідно з положенням про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309. Однак, позивачем на підтвердження повного та належного виконання своїх зобовязань за Договором, в період з 21.10.2013 року по 07.04.2016 року не надано жодного належного доказу ,який би підтверджував фактичне надання освітніх послуг за договором після його укладення. Відповідно до частини 1, 6\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed