Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

16.02.2021 Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. У позові зазначає, що за період з 01.06.2014 року по 31.12.2020 року Концерн «МТМ» надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , споживач оплату послуг не здійснює, у зв`язку з чим станом на 31.12.2020 рік утворилася загальна заборгованість на суму 65387,63 грн. Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та водопостачання за вказаний період в сумі 65387,63 грн., та стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 24.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.04.2021 року позов Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка утворилась за період з 01.06.2014 рік по 31.12.2020 рік, у сумі 65387 грн. 63 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул.Гвардійський б.137 судовий збір у розмірі 2270 ,00 грн. Ухвалою суду від 17.08.2021 заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2021 року по справі за позовом\~\~Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги, скасовано. Призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справа за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку. Подав до суду заяву про застосування позовної давності. Просить розглянути справу за його відсутності врахувати лише заборгованість, яка утворилася за період з 16.02.2018 року по 31.12.2020 сума якої становить 25205,96 грн. В іншій частині позову відмовити. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг, відповідач [PERSON] зареєстрований з 22.10.2008 за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] з 20.07.2017 року є власником квартири [ADDRESS] . Отже, відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. З урахуванням наведених вище норм права, зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання несе користувач/власник житлового будинку/квартири, як споживач цих послуг. Згідно наданого позивачем до позову розрахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.06.2014р. по 31.12.2020 рік нараховано за послуги в сумі 65387,63 грн. Під час судового розгляду позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок суми позову, яким визначено остаточний розмір заборгованості з урахуванням проведених перерахунків за період з 27.04.2016 року по 31.12.2020 року станом на 01.01.2021 у розмірі 49813,51 грн., у тому числі опалення 29040,06 грн. ГВП 36347,57 грн., що також підтверджується наданим позивачем розрахунком за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Разом із тим, судом встановлено, що наданими відповідачем належними доказами підтверджено факт проживання [PERSON] в м. Дніпро в період з 01.09.2008 року по теперішній час, що підтверджується договорами оренди квартири від 01.09.2008 та від 10 листопада 2014 року. Також з цих підстав ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя по справі №335/5800/15-ц від 25 червня 2015 року, де позивачем виступала філія Концерну «Міські теплові мережі» Ленінського району було скасовано судовий наказ від 16.07.2014 року, виданий Орджонікідзевським районним судом\~\~м. Запоріжжя за заявою Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Ленінського району про видачу судового наказу про стягнення суми боргу за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що доведено, що споживачем послуг позивача до 20.05.2017 року (час набуття права власності) [PERSON] не був, а відтак підстав для покладення на нього обов`язку зі сплату послуг, які він не отримував, немає. Натомість, [PERSON] як власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Отже, відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. При цьому суд враховує, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна(ч.2\~ст.317 ЦК України), а відтак, вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з часу набуття ним права власності з 20.05.2017 року по 30.12.2020 року є законними і обґрунтованими. З огляду на те, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за послуги відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по повному погашенню заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявлених за період з 20.05.2017 року по 31.12.2020 року. Разом із тим, [PERSON] до суду подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч. 1\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України визначений загальний термін позовної давності три роки. Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що вимоги до [PERSON] позивач пред`явив за період з 01.06.2014 року по 31.12.2020 року до суду 16.02.2021 року. Відповідачем за цей період не здійснювалося погашення ані поточних платежів, ані платежів в погашення заборгованості, а відтак, строк позовної давності не переривався, а з вимогами позивач до суду звернувся 16.02.2021 року, тобто з урахуванням строку позовної давності за три роки міг звернутися з вимогами про стягнення заборгованості з 16.02.2018 року по 31.12.2020 року. При цьому судом враховується, що [PERSON] набув право власності на квартиру 20.05.2017 року. Отже, з урахуванням вищенаведеного та тих обставин, що відповідачем [PERSON] подано заява про застосування позовної давності, судом застосовується позовна давність до вимог з 20.05.2017 року по 16.02.2018 року, у зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, заявлених за цей період часу, у тому числі у період з 01.06.2014 по 20.05.2017 року у зв`язку із недоведеністю, а в частині вимог за період з 20.05.2017 року по 16.02.2018 року у зв`язку зі спливом строку позовної давності, в решті частині заборгованість з 16.08.2018 року по 31.12.2020 за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води підлягає стягненню з [PERSON] у розмірі 25205,96 грн., а тому позов суд задовольняє частково. Крім того, у відповідності зі ч.1\~ст.141 ЦПК України судовий\~збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 875,08 грн.

Outcome: partial