Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

16.10.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 4636 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 16.10.2020 року і до повноліття дитини. У позовній заяві посилається на те, що 26.11.2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб, під час перебування в якому [INFO] народилася їх донька - [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києві від 10.11.2008 року, яке набрало законної сили 21.11.2008 року, шлюб було розірвано. З позовної заяви вбачається, що відповідач участі в утриманні дитини не бере, її вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає за наявності такої можливості за майновим станом. Донька проживає разом з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В ухвалі сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 07.12.2020 року позивачем подано уточнено позовну заяву, в якій вона просить стягнути на підставі положень ст. 191 СК України аліменти у розмірі 4636 грн., починаючи з 06.10.2017 року. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. 09.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що він ніколи не відмовлявся від доньки, а також від участі в її вихованні та допомоги на її утримання. Так, протягом тривалого часу відповідач надавав кошти позивачу на утримання дитини та передавав подарунки до виникнення між ними конфлікту. Відповідач не погоджується щодо заявленого розміру аліментів, який позивач просить стягувати з нього, у зв`язку з тим, що він є батьком багатодітної сім`ї. На своєму утримання має малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також дружину - [PERSON] , яка тривалий час перебувала в декретній відпустці і по сьогодні займається вихованням та доглядом дітей. Також він має значні проблеми зі здоров'ям, є інвалідом війни ІІ групи внаслідок отримання поранення при перебуванні в зоні бойових дій. Щодо наявності майна пояснює, що згаданий позивачем транспортний засіб ВАЗ 210994-20 був придбаний в кредит та не свідчить про наявність значних доходів. Заперечує проти стягнення аліментів за минулий період, оскільки позивачем не надано жодних доказів, що вона намагалася зв`язатися з відповідачем. При цьому, позивачу було відоме місце роботи відповідача та вона не була позбавлена можливості дізнатися місце проживання, або зв`язатися за допомогою соціальних мереж, про наявність яких їй також відомо. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та при прийнятті рішення, взявши до уваги викладені обставини у відзиві, стосовно стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1225 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позивачем позову. 28.07.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що викладене відповідачем у поданому ним відзиві щодо перебуванні на його утриманні інших дітей та наявність захворювання не є доцільними підставами при визначенні розміру аліментів на утримання їх спільної дитини. Вважає, що поданими доказами відповідач не довів погіршення свого майнового стану. Заперечення на відповідь на відзив відповідачем не подавалися, лише 10.08.2021року на адресу суду надійшла заява про долучення копій медичних документів, які підтверджуються стан здоров`я відповідача та групу інвалідності. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києві від 10.11.2008 року шлюб, зареєстрований 26.11.2004 року між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), місце проживання якої зареєстроване за адресою матері. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За положеннями ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач просить стягувати аліменти у розмірі подвійного мінімального рекомендованого розміру на дитину віком від 6 до 18 років - 4636 грн., зазначаючи, що при сплаті аліментів у такому розмірі буде забезпечуватися рівність при несенні обов`язку в утриманні дитини. Також зазначає, що відповідач є працездатною особою, отримує дохід, щодо розміру якого вона не обізнана, має нерухоме майно, транспортний засіб, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини. На підтвердження зазначених обставин надає лише копію акту-передачі транспортного засобу № 16186 Серії НДЦ від 14.12.2007 року, відповідно до якого відповідачем був придбаний 14.12.2017 року транспортний засіб ВАЗ 210994-20 (а.с. 18). При визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини, що мають істотне значення, відповідно до ст. 182 СК України: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. Разом з тим, матеріали справи не містять інформації щодо суми, яку позивач витрачає кожного місяця на доньку, в тому числі і приблизного розрахунку, що в таку суму входить, що позбавляє суд можливості встановити, що дійсний розмір витрат, які несе наразі за твердженням позивача складає близько 9272 грн. Тобто, така сума не є обґрунтованою з огляду на положення законодавства. Доведення необхідного розміру стягнення аліментів на дитину покладено на сторону, яка заявляє такі вимоги. Крім того, стороною не надано жодних документів, що б підтверджували матеріальний стан відповідача, зокрема, щодо наявності станом на день подання позовної заяви у нього будь-якого майна. Такі докази сторона не була позбавлена можливості отримати та надати до суду на підтвердження заявлених вимог. При цьому, з поданого відповідачем відзиву вбачається, що на його утримання перебувають інші малолітні діти та непрацездатна дружина, а також з долучених документів вбачається наявність у відповідача проблем зі здоров`ям. Однак жодного документу, який би підтверджував відомості про розмір доходу відповідача чи його заробітку (доходу), ним не надано, а тому не вбачається наявності підстав для присудження мінімального гарантованого розміру на одну дитини, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 1225 грн. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи викладене, з урахування доводів сторін та наявних доказів, а також враховуючи, що середньомісячна заробітна у Київській області за ІV квартал 2020 року складає орієнтовано 13130 грн., за даними Головного управління статистики у Київській обл., суд приходить до висновку, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. є достатнім та співмірним для задоволення потреб неповнолітньої дитини одним з батьків. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач з 24.06.2006 року по 05.07.2018 року працював в ТОВ «МТІ», а з 06.08.2018 року по теперішній час працює в ТОВ «МТІ ГРУП», яка утворена внаслідок реорганізації та місцезнаходження якої не змінювалося. До того ж, як сама зазначає позивач у позовній заяві, вона не може більше забезпечувати належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому вимушена звернутися до суду із цим позовом. Тобто, до подання позову позивач мала таку можливість і тому не зверталася до відповідача, хоча не була позбавлена такого права. Таким чином, відсутні підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період, як просить позивач в уточненій позовній заяві. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір стягненню з відповідача на користь держави не підлягає, оскільки він звільнений від його сплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved