Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

15 січня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог - Другої львівської державної нотаріальної контори про визнання заяви про прийняття спадщини недійсною. В обгрунтування своїх вимог зіслалась на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Спадкоємцями, які звернулись до нотаріальної контори та подали заяви про прийняття спадщини були вона, [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]), та її сестра [PERSON] Дві інші їхні сестри спадщини не приймали та відмовились від її прийняття. У 1996 році життя змусило її, позивача, поїхати за кордон на заробітки. Перед смертю батька вона повернулась в Україну, доглядала батька, а після його поховання знову поїхала за кордон. Заяву про прийняття спадщини вона написала під впливом сильного душевного хвилювання та вважала, що, оскільки вони з сестрою доглядали батька, опікувались ним і його поховали, то вона також повинна подати нотаріусу певні документи. Перебуваючи в стані глибокого трауру, вона не зовсім розуміла, яку саме вона написала заяву та які це потягне за собою наслідки. Однак, коли вона зрозуміла, що подала не таку заяву, то було вже пізно, так як вона знаходилась за кордоном і не могла в шестимісячний строк подати заяву про відмову від спадщини. Вважає, що подана нею заява була написана під впливом помилки, оскільки неправильно зрозуміла роз'яснення нотаріуса. На спадкове майно свого батька вона, позивач, не претендує. Співвласником батьківської хати є її сестра [PERSON], яка постійно проживала з батьком і яка повинна успадкувати батьківську частину будинку. Доказом того, що вона, [PERSON], не бажала прийняти спадщину є той факт, що спадщину вона так і не прийняла, оскільки належним чином не оформила спадкові документи, та й надалі не бажає цього робити. На звернення сестри [PERSON] до нотаріуса з роз'ясненням про те, що вона, [PERSON], ніколи не хотіла приймати спадщину, нотаріусом було роз'яснено, що їй слід звернутись до суду з позовом про визнання правочину недійсним. Вирішити це питання раніше вона не могла з тих причин, що постійно перебуває за межами України, а тому в даний час звернулась в суд. З огляду на такі факти просить постановити рішення, яким визнати недійсною її заяву про прийняття спадщини до спадкового майна спадкодавця [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON], відповідач [PERSON] та представник Другої львівської державної нотаріальної контори не з'явились та подали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання 27 грудня 2012 року всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 56 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) угода укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони що діяла під впливом помилки. Положеннями ст. 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними сестрами. [INFO] року у м. Львові у віці 73 років помер їх батько [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] 25 лютого 1999 року позивач [PERSON] та 04 червня 1999 року відповідач [PERSON] подали до Другої львівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті їхнього батька. Вказані обставини підтверджуються долученими до справи копією свідоцтва про смерть [PERSON] [NUMBER], копіями свідоцтв по народження та укладення шлюбу позивача [PERSON], копією технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] копією спадкової справи №125 після смерті спадкодавця [PERSON] та ці обставини при розгляді справи ніким з учасників процесу не оспорювались. Судом також встановлено, що фактично позивач [PERSON], яка з 1996 року постійно перебуває за межами України на заробітках, не мала наміру приймати спадщини, яка відкрилась після смерті її батька, та таку спадщину вона не оформила до даного часу і наміру її оформляти не має. З матеріалів справи убачається, що заява про прийняття спадщини від 25 лютого 1999 року була написана [PERSON] внаслідок помилки. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved