Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

15.06.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, 07.08.2016 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір 07.08.2016-000000266, відповідно до якого кредитор зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити плату за користування. Розмір кожного траншу, плата за користування ним та термін повернення траншу визначаються у відповідних заявках позичальника, погоджених кредитором. Відповідно до п. 1.3 підтвердження заявки від 23.12.2016 року до кредитного договору 07.08.2016, кредитор зобовязався передати позичальнику транш у розмірі 1500 гривень на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення траншу до 05.01.2017 року та платою за користування траншем у розмірі 420 гривень. 23.12.2016 року позивач видав відповідачу транш у розмірі 1500 гривень. В подальшому, позивач своїм рішенням відповідно до п. 5.1 кредитного договору та підтвердження заявки до договору дозволив перенесення строків повернення траншу до 19.01.2017 року, за що відповідач сплатив додаткову плату за користування траншем у розмірі 420 гривень, чим підтвердив свою згоду на перенесення таких строків. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач не сплатив заборгованість та пеню, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 5760 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість та пеню за кредитним договором в розмірі 5760 гривень та судові витрати в розмірі 1600 гривень. В судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, у звязку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутності відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 07.08.2016 року був укладений договір № 07.08.2016-000000266, згідно умов якого позивач зобовязався надати відповідачу транш у розмірі 1500 гривень. Згідно умов договору, позивач зобовязується надати кредит відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а відповідач зобовязується повернути кредит та сплатити плату за користування. Розмір кожного траншу, плата за користування ним та термін повернення траншу визначаються у відповідних заявках відповідача, погоджених позивачем. Позивач виконав обовязок перед відповідачем, відповідно до умов договору, видавши відповідачу 23.12.2016 року транш у розмірі 1500 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером № 3050 від 23.12.2016 року, чим виконав свої зобовязання своєчасно та в повному обсязі (а.с. 10). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ухиляється від виконання зобовязань за кредитним договором і заборгованість за договором не погашає, через що станом на 06.06.2017 виникла заборгованість за траншем та за платою за користування траншем в розмірі 1920,00 гривень, пенею в сумі 5\~299,20 гривень .Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені лише у розмірі 3840,00 гривень, тобто відповідно до заявлених позовних вимог сума заборгованості складає 5760 гривень. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 5760 гривень. Питання про судові втрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved