Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

17.08.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення їх спільною дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час перебування у незареєстрованому шлюбі у сторін по справі народилася дочка, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Враховуючи необхідність догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивач позбавлена можливості працювати, іншого джерела доходу не має, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. За вказаних обставин, посилаючись на положення ч.ч.2, 4 ст.84 СК України, позивач вважає, що має право на утримання від відповідача - батька дитини, до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років. Ухвалою суду від 21.08.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.09.2018 відповідачем надано відзив на позовну заяву, де він зазначив, що позов є необґрунтованим, оскільки вони з позивачем не перебували у зареєстрованому шлюбі, спільно не проживали та не вели спільне господарство. При цьому, підтвердив факт спільного проживання з позивачем протягом місяця до пологів. Зазначив, що на даний час на виконанні перебуває судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної дитини, які він погоджується своєчасно сплачувати, як і робив це неодноразово раніше. Крім того, вказав, що він має кредитні зобов'язання перед банківською установою. Частина кредитних коштів витрачено на ремонт дитячої кімнати в будинку, де він проживає. З цих підстав не має можливості сплачувати аліменти ще й на дружину. 25.09.2018 року представником відповідача направлено до суду клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, як доказ наявності у відповідача додаткових витрат, пов'язаних з отриманням двох кредитів. 02.10.2018 року позивач надала до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що з липня 2016 року спільно проживала з відповідачем однією сім'єю за зареєстрованим місцем проживання останнього. Також вказує, що разом з відповідачем працювали на одному заводі, зароблені кошти йшли до спільного сімейного бюджету. Стосовно твердження відповідача щодо отриманої суми кредиту на ремонт дитячої кімнати, вказала, що дані кошти [PERSON] взяв для того, щоб зробити ремонт в своєму будинку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Від подання заперечення в письмовому вигляді відмовились. При цьому відповідач вказав, що працює, отримує заробітну плату в розмірі 6000 - 6200 гривень. Суд, з'ясувавши позиції позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач та відповідач у справі є батьками [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджена сторонами у судовому засіданні. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданою Оржівською селищною радою Рівненського району Рівненської області, [PERSON], [INFO], з 03.08.2017 року зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 15.08.2018 року №722, встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована на території сільської ради та проживає з 07.07.2018 року разом з дочкою [PERSON], [INFO], яка не зареєстрована на території сільської ради і знаходиться на її утриманні. Зазначена обставина підтверджена сторонами по справі під час судового засідання. Крім того, згідно листа Рівненського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 19.09.2018 року №26002 встановлено, що на виконанні в даному відділі перебуває судовий наказ №675/2185/18, виданий 10.09.2018 року Ізяславським районним судом Хмельницької області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки, [INFO], у розмірі ? заробітку/доходу платника аліментів, щомісячно, починаючи з 17.08.2018 року і до повноліття дитини. Згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Системний аналіз частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України вказує на те, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 01.10.2018 року (справа №534/1603/16-ц). Згідно історії по картковому рахунку відповідача №1108261200 за період з 21.05.2018 року по 21.09.2018 року, останнім за вказаний період отримано заробітну плату в загальній сумі 33993,65 грн. (в тому числі: травень 2018 року - 3108,10 грн. (з 21.05.2018 року), червень 2018 року - 6153,64 грн., липень 2018 року - 16477,30 грн., серпень 2018 року - 1301,43 грн., вересень 2018 року - 6953,18 грн.). Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача через те, що має повертати щомісячно в певній сумі отримані ним кредитні кошти, так як наявність кредитних зобов'язань не звільняє відповідача від обов'язку сплачувати аліменти на утримання матері дитини, яка не працює та доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При цьому, наведений представником відповідача в судовому засіданні розрахунок щомісячних платежів по кредитних зобов'язаннях відповідача, який в середньому становить 1500 - 1600 грн., що відповідає наданим ним випискам з карткових рахунків та довідці про стан рахунку, не вказує на відсутність матеріальної можливості в позивача сплачувати аліменти на утримання позивача наряду із сплатою аліментів на утримання їх спільної дитини, враховуючи його сталий дохід у виді заробітної плати, що значно перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом «Про Державний бюджет України на 2018 рік». Більше того, кредитні правовідносини передбачають отримання певної грошової суми на визначений строк з поверненням цієї ж суми кредитних коштів періодичними платежами кредитодавцю за плату за користування кредитом. Тобто на даний час відповідач повертає частинами отримані ним раніше грошові кошти, що спростовує його твердження про відсутність матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання матері своєї дитини. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідач є особою працездатного віку, належних доказів на підтвердження наявності аліментних зобов'язань перед іншими особами (крім своєї неповнолітньої дочки), а також тяжкого матеріального становища, які б унеможливлювали чи істотно впливали на виконання ним обов'язку щодо утримання позивача, з якою проживає їх спільна малолітня дочка, надано не було, а тому суд приходить до висновку про спроможність відповідача брати участь в утриманні позивача шляхом сплати аліментів в частині від його заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На думку суду, з урахуванням матеріального забезпечення відповідача, стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) буде достатнім та співмірним з матеріальними можливостями відповідача. За змістом ч.3 ст.77, ч.1 ст.79 СК України аліменти на утримання одному з подружжя сплачуються щомісячно. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, встановивши обставини, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення із відповідача по справі [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17.08.2018 року (день пред'явлення позову до суду) і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає на необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. З огляду на викладене, приймаючи до уваги задоволення позову [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, з відповідача по справі на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), від сплати якого при поданні позовної заяви до суду звільнена позивач.

Outcome: approved