Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

16 листопада 2021 року у вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» до [PERSON] , третя особа - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго», про відшкодування шкоди залишено без задоволення. 22 листопада 2021 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Негробовим О.В., до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу. В обґрунтування заяви зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, з позивача на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу. Правничу допомогу [PERSON] під час розгляду даної справи надавав адвокат Негробов О.В. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 25 серпня 2021 року. Додатковою угодою № 1 до вказаного договору про надання правничої (правової) допомоги визначено, що вартість однієї години роботи адвоката складає 1000 гривень, яка включає в себе надання консультацій та складання всіх необхідних документів. Також, у вказаній угоді зазначено, що сторони погодили, що загальний розмір гонорару адвоката, в рамках надання правової допомоги, не буде перевищувати 35000 гривень. На підтвердження отримання послуг надано Акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої (правової) допомоги від 25 серпня 2021 року та Додаткову угоду № 1 до вказаного договору від 17 листопада 2021 року. Надано квитанцію про оплату наданих Негробовим О.В. послуг за вищевказаним договором на суму 13500 гривень. 03 грудня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника позивача АТ «ОГС «Дніпрогаз» - адвоката Кондратенка Д.А., на заяву про стягнення судових витрат. В обґрунтування відзиву зазначено, що судові витрати на професійну правничу допомогу не відшкодовуються, якщо під час розгляду справи в суді першої інстанції сторона разом з першою заявою по суті спору не подала суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. Також вказано, що наданий адвокатом Негробовим О.В. договір про надання правничої допомоги від 25 серпня 2021 року жодним чином не визначає конкретний порядок розрахунку та вартість послуг адвоката, тобто фактично суму визначено за домовленістю сторін, що суперечить висновку Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18. Крім того, зазначено, що більшість визначених адвокатом за переліком в Акті наданих послуг від 17 листопада 2021 року послуг (аналіз наданих документів та надання консультацій - 4 години, складання та подання запиту адвоката - 4 години та складання та подання відзиву на позовну заяву - 3 години) були виконані до подання відповідачем першої заяви по суті справи, проте до неї відповідні докази та розрахунки витрат на правову допомогу не долучались і були штучно створені вже після ухвалення судового рішення для нібито наданих послуг. Адвокатом не надано відповідних доказів обґрунтованості цих витрат, тривалості робіт, які явно є завищеними. Договір про надання правової допомоги не містить умов та обґрунтування вартості конкретних видів робіт та способу її визначення, а надана квитанція не є розрахунковим документом, передбаченим законодавством для таких документів, і не відповідає формі, що встановлена Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженій наказом Мінфіну від 21 січня 2016 року № 13. Також вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та робіт; ціною позову та значенням справи для сторін. Зазначено, що справа є не значної складності, а надані позивачем документи не потребували багато часу для їх аналізу. Під час розгляду справи нові докази не надавалися, нагальна потреба у їх витребуванні через адвокатських запит була відсутня, а тривалість судових засідань штучно затягувалася представником відповідача шляхом поставлення представнику позивача запитань, які не впливали на вирішення спору, а стосувалися суб`єктивної оцінки позивача окремих обставин справи, а також запитання, які стосувалися відомостей, викладених в документах, долучених до справи. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає необхідності викликати сторони в судове засідання, у зв`язку з чим, згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на позивача. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] у даній справі на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 25 серпня 2021 року (а. с. 80-82, 96-98) та додаткової угоди № 1 до вказаного договору (а. с. 99, 156) надавало адвокатське бюро «Олександра Негробова» в особі керуючого адвокатським бюро Негробава Олександра Вікторовича (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002072 від 12 березня 2019 року) (а. с. 83). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що додатковою угодою № 1 до вказаного договору (а. с. 99, 156), яка надана представником відповідача до суду разом із відзивом на позовну заяву, визначено, що вартість однієї години роботи адвоката складає 1000 гривень, яка включає в себе надання консультацій та складання всіх необхідних документів. Також, у вказаній угоді зазначено, що сторони погодили, що загальний розмір гонорару адвоката, в рамках надання правової допомоги, не буде перевищувати 35000 гривень. Оплата гонорару здійснюється клієнтом протягом п`яти робочих днів, з дня підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (безготівково - на підставі відповідного рахунку, або готівкою). В разі оплати гонорару готівкою, адвокат, в день отримання грошових коштів, надає клієнту відповідну квитанцію. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що доводи представника позивача щодо ненадання відповідачем разом із першою заявою по суті спору попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат, які він поніс або очікує понести із розглядом справи, спростовано матеріалами справи так само, як і доводи про те, що договір про надання правової допомоги відповідачу не передбачає розрахунку вартості послуг. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано Акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої (правової) допомоги від 25 серпня 2021 року та Додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 17 листопада 2021 року (а. с. 157), відповідно до якого адвокатом на надання правничої допомоги клієнту у даній справі витрачено 13,5 годин (25 серпня 2021 року - 26 серпня 2021 року: аналіз наданих клієнтом документів (позовна заява з додатками по цивільній справі № 204/4358/21) та надання клієнту усної консультації щодо норм права, які регулюють правові відносини, що виникли між сторонами у справі, - було витрачено 4 години; 28 серпня 2021 року - 23 вересня 2021 року: складання та подання засобами поштового зв`язку до АТ «СК «Інго» запиту адвоката, аналіз отриманої відповіді та запит адвоката разом із додатками, надання усної консультації клієнту та узгодження правової позиції - було витрачено 4 години; 13 вересня 2021 року - 15 вересня 2021 року: складання та подання до суду та до АТ «ОГС «Дніпрогаз» відзиву на позовну заяву по справі - витрачено 3 години; 23 вересня 2021 року (1 година) та 16 листопада 2021 року (2,5 години) - участь у судовому засіданні у приміщенні Красногвардіського районного суду м. Дніпропетровська) на загальну суму 13500 гривень, виходячи із розрахунку 13,5 витрачених адвокатом годин * 1000 гривень за годину роботи адвоката. На підтвердження оплати отриманої правової допомоги у розмірі 13500 гривень суду надано квитанцію від 17 листопада 2021 року (а. с. 158). Суд звертає увагу, що доводи представника позивача щодо необґрунтованості витраченого адвокатом відповідача часу на опрацювання документів спростовується наступним. Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Також, Верховний суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Таким чином, суд доходить висновку, що доводи представника позивача щодо невідповідності наданої відповідачем квитанції про оплату правової допомоги є необґрунтованими, а тому не заслуговують на увагу суду. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зробила висновок про законність включення «гонорару успіху» адвоката до судових витрат і наголосила на необхідності визначення сторонами розумних меж такого гонорару. ВП ВС виходила із того, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом і клієнтом, у межах правовідносин, між якими й може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. Суд зазначив, що в контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх сумірність із ціною позову та складністю справи. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). З огляду на викладене, враховуючи складність справи, заявлену позивачем ціну позову, кількість документів у справі та необхідність їх опрацювання, а також значення даної справи для відповідача [PERSON] , з урахуванням того, що у задоволенні позову АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» до [PERSON] , третя особа - АТ «Страхова компанія «Інго», про відшкодування шкоди, судом відмовлено, факт понесення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі відповідачем доведено, а не співмірність цих витрат під час розгляду справи по суті позивачем не спростовано, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. За таких обставин, суд вважає, що стороною відповідача документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у розмірі 13500 гривень, через що вказані витрати мають бути стягнуті з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved