Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

16.02.2017 року публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач, АТ «Ощадбанк») звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 25.07.2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9025, відповідно до умов якого АТ «Ощадбанк» надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 25000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі\~11,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 22 липня 2016 року. Відповідно до п. 3.3.3 кредитного договору, відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в сумі 694,44 грн. та сплачувати відсотки, нараховані Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісяця, до останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, починаючи з 01.08.2013 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати відсотків відповідно до послідовності, визначеної договором. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 9025 від 25.07.2013 року між АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки № 8585 від 25.07.2013 року, та Договір поруки № 8586 від 25.07.2013 року між АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON]. Отже, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем, як солідарні боржники. Банк виконав свої обовязки, згідно з приписами кредитного договору № 9025 від 25.07.2013 року, в повному обсязі, надав відповідачу зазначену суму кредиту в розмірі 25000,00 грн., однак, відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, припинив погашати суму основного боргу, заборгованість за відсотками не сплачує, внаслідок чого станом на 12 серпня 2016 року утворилась заборгованість перед Банком на загальну суму 19525,88 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 14237,98 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 2699,40 грн., інфляційного збільшення заборгованості в сумі 2158,46 грн., 3% річних від простроченої суми в сумі 430,04 грн. Оскільки відповідачі свої зобовязання по своєчасному та повному погашенню кредиту не виконують, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 9025 від 25.07.2013 року в розмірі 19525,88 грн., з відповідача [PERSON], який є солідарним боржником [PERSON], на свою користь заборгованість за кредитним договором № 9025 від 25.07.2013 року в розмірі 19525,88 грн., з відповідача [PERSON], яка є солідарним боржником [PERSON], на свою користь заборгованість за кредитним договором № 9025 від 25.07.2013 року в розмірі 19525,88 грн., а також стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, та від позивача до суду надійшло клопотання з проханням розглядати справу без участі представника ПАТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляд справи у їх відсутність не надали. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 25.07.2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9025, відповідно до умов якого АТ «Ощадбанк» надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 25000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі\~11,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 22 липня 2016 року. (а. с. 14-23) В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 9025 від 25.07.2013 року між АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки № 8585 від 25.07.2013 року (а. с. 4-8), та Договір поруки № 8586 від 25.07.2013 року (а. с. 9-13) між АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON]. Отже, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем, як солідарні боржники. Банк свої зобовязання за кредитним договором № 9025 (№ 91346742) від 25.07.2013 року виконав повністю, надав відповідачу суму кредиту в розмірі 25000,00 грн. (а. с. 42) Станом на 12 серпня 2016 року утворилась заборгованість перед Банком на загальну суму 19525,88 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 14237,98 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 2699,40 грн., інфляційного збільшення заборгованості в сумі 2158,46 грн., 3% річних від простроченої суми в сумі 430,04 грн. (а. с. 24-35) Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Добровільно умови договору відповідачі не виконують, на вимоги Банку про повернення суми заборгованості за кредитом не реагують, заборгованість не сплачують, але як боржники вони не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромпідлягають задоволенню, а тому з відповідачів на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України потрібно стягнути судовий збір у сумі 1600,00 грн. На підставі абзацу шостого п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. При зверненні до суду з позовом ПАТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»сплатив судовий збір у сумі 1600,00 грн. (а. с. 1), а тому, враховуючи задоволення позовних вимог останнього та вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]слід стягнути на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., в рівних частках з кожного, тобто по 533,33 грн. з кожного. Крім цього, позивачем оплачено вартість оголошення про виклик до суду відповідачів у газеті «Урядовий курєр» в розмірі 840,00 грн., що також відносить до судових витрат, а тому вказану суму слід стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» в рівних частках з кожного по 280,00 грн. з кожного.

Outcome: approved