Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

16.04.2014 року позивач [PERSON], діючи в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - позивачі), звернулася до суду з позовом до відповідачів, і уточнивши 20.05.2014 року раніше заявлені вимоги просила суд: 1) змінити договір найму квартири [ADDRESS]; 2) визнати позивачів наймачами двох ізольованих жилих кімнат площею 17.3 м2 і 12.7 м2 разом із лоджією площею 1.8 м2, а відповідача - наймачем жилої кімнати площею 12.6 м2; 3) підсобні приміщення - залишити в спільному користуванні сторін; 4) зобов'язати співвідповідача укласти з [PERSON] окремий договір найму виділених в окреме користування жилих приміщень. Позов мотивовано відсутністю домовленості з відповідачем з приводу порядку користування спірною квартирою та створення останнім перешкод у користуванні квартирою. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнав, оскільки, на його думку, він не ґрунтується на законі, а задоволення позову призведе до погіршення житлових прав малолітніх позивачів. Представник співвідповідача визнала позов лише в частині зміни договору житлового найму. Решту вимог вважає передчасно заявленими. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони проживають в [ADDRESS] (далі - квартира), яка складається з трьох ізольованих жилих кімнат площею 17.3 м2, 12.7 м2 та 12.6 м2. Загальна площа квартири складає 71.5 м2, з них 42.6 м2 - житлова площа. Вимогу про зміну договору житлового найму позивач мотивує відсутністю домовленості з відповідачем з приводу порядку користування квартирою. Відповідно статті 104 Житлового кодексу Української РСР (далі - Кодекс) член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У свою чергу, статтею 63 Кодексу встановлено, що не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). За правилом статті 48 Кодексу жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Пунктом 5 постанови виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів і Президії обласної ради професійних спілок від 07.01.1985 року № 7 (далі - Постанова) визначено, що розмір жилої площі в містах і селищах Чернігівської області не може бути меншим 8.5 м2 і більшим 13.65 м2. У даний час на кожного мешканця квартири припадає по 8.52 м2 жилої площі /42.6 : 5/, що узгоджується з вимогами житлового законодавства України. У разі виділення позивачам в окреме користування жилих кімнат площею 17.3 м2 і 12.7 м2, а відповідачу - жилої кімнати площею 12.6 м2, на кожного позивача буде припадати вже по 7.5 м2 жилої площі /30 : 5/, що на 1.02 м2 жилої площі менше, а жила площа відповідача збільшиться на 4.08 м2. Таким чином, житлові умови відповідача будуть значно покращені, а житлові умови позивачів - штучно погіршені, що призведе до потреби їх постановки на квартирний облік. Крім того, житлова площа, яку позивачі просять виділити їм в окреме користування, не відповідає вимогам пункту 5 Постанови, в зв'язку з чим запропонований позивачами порядок користування квартирою суперечить приписам статті 63 Кодексу. За таких обставин, заявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed