Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

15.12.2012 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Цвіркун) Ю.Ю. укладено шлюб, який зареєстровано 15.12.2012 Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №852 (а.с. 3). Мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується її свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 528592 від 31.03.2015 (а.с.4). Як вказувала позивач, що не спростовано відповідачем, дитина проживає з матірю [PERSON], спір про визначення її місця проживання між сторонами відсутній. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у звязку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові, поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення яким задовольнити позовні вимоги [PERSON] та розірвати шлюб, зареєстрований Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області між нею та [PERSON] 15.12.2012, актовий запис №852. Враховуючи відсутність заяв з боку позивача на зміну прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе прізвище позивача «Тоїчкіна», яке вона змінила з дошлюбного «Цвіркун» у зв'язку з реєстрацією шлюбу, залишити без змін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1)..

Outcome: approved