Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

15.05.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ СК «Провідна» про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 17 червня 2016 року близько 11:00 год. [PERSON], керуючи по вул. Незалежності в с. Бальківці в напрямку до с. Курилівка Волочиського району Хмельницької області транспортним засобом ГАЗ, державний номер [NUMBER], в порушення п.п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України, при виконанні маневру перестроювання ліворуч, а в подальшому паркування біля лівого краю проїжджої частини, допустив зіткнення з транспортним засобом марки Opel Omega B Caravan, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який зупинився на перехресті для надання переваги у русі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 19 липня 2016 року постановою Хмельницького міськрайонного суду у справі про адміністративне правопорушення № 686/13680/16-ц [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Внаслідок вказаної ДТП у водія [PERSON] виникло порушення зору. Він у період із 18.10.2016 по 26.10.2016 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: тотальне відшарування сітківки правого ока. На підставі висновку Хмельницької міжрайонної МСЕК [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності по зору. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ГАЗ [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Провідна». 14 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до вказаної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. 13 лютого 2017 року йому було відмовлено у такій виплаті. У звязку з цим позивач змушений був звернутися до суду та просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 47387,97 грн., інфляційні нарахування в розмірі 1772,31 грн. та 354,44 грн. 3% річних. В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин у ньому викладених. Додатково суду пояснив, що внаслідок ДТП він став інвалідом по зору, йому було зроблено операцію, що потягло значні витрати, які зобовязана відшкодувати страхова компанія. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, надіслала суду заперечення (а.с. 32-34), в яких просила розглянути справу у її відсутності, в позові відмовити. Також зазначила, що оскільки [PERSON] не надано документів на підтвердження шкоди в звязку з лікуванням, ПрАТ «СК «Провідна» вважає, що позивач не довів факту спричинення йому тілесних ушкоджень внаслідок ДТП. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Представник третьої особи ПрАТ «Фірма Бакалія» в судове засідання не зявився, жодних заяв суду не направив, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши заперечення представника відповідача, матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновків, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що 17 червня 2016 року близько 11:00 год., [PERSON], керуючи по вул. Незалежності в с. Бальківці в напрямку до с. Курилівка Хмельницької області Золочівського району автомобілем [NUMBER], в порушення п.п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України, при виконанні маневру перестроювання ліворуч, а в подальшому паркування біля лівого краю проїжджої частини, допустив зіткнення з автомобілем «Опель», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], який зупинився на перехресті для надання переваги у русі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана обставина підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.07.2016 у справі № 686/13680/16-п (а.с. 38). Цією ж постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Між ПАТ «СК «Провідна» та ПАТ «Фірма Бакалія» укладений поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 14.06.2016 по 13.03.2017 відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують транспортний засіб «ГАЗ», державний номер [NUMBER]. [PERSON] з 18.10.2016 по 26.10.2016 перебував на стаціонарному лікуванні в обласному офтальмологічному трав центрі (ООТЦ) КМК ЛШМД з діагнозом: тотальне відшарування сітківки правого ока (а.с. 8-9). На строк до 01.01.2019 позивачу встановлена третя група інвалідності по зору (а.с. 10). 14 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 11). 13 лютого 2017 року відповідач відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування на тій підставі, що у довідці про ДТП та у постанові Хмельницького міськрайонного суду від 19.07.2016 не зазначено, що останній є потерпілою особою внаслідок ДТП, яка сталася 17.06.2016 за участю забезпеченого транспортного засобу «ГАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до положень цивільного законодавства факт завдання шкоди потерпілому джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Вказане підтверджується правовою позицією ВСУ висловленою у постанові № 6-954цс16 від 26.10.2016. Обовязковою підставою для відшкодування страховиком шкоди, є встановлення факту страхового випадку у тому значенні який застосовується у ст. 6 Закону № 1961-IV, встановлення розміру завданої шкоди та причинного звязку між даними елементами. Дійсно, суд вважає встановленим, що 17.06.2016 за участю застрахованого у відповідача транспортного засобу та позивача відбулась дорожньо-транспортна пригода у якій [PERSON] є потерпілим. Даний факт підтвердила в судовому засіданні і свідок [PERSON] Разом з тим, позивач із скаргами на здоровя звернувся до лікарні лише у жовтні 2016 року. З листа головного лікаря Волочиської ЦРЛ слідує, що [PERSON] 17.06.2016 з приводу отримання травми внаслідок ДТП за медичною допомогою в ЦРЛ не звертався (а.с. 37). Надані позивачем довідка Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (а.с. 8), виписка із медичної карти (а.с. 9) та виписка № 2110 (а.с. 21) доводять лише ту обставину, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в обласному офтальмологічному травцентрі в період з 18.10.2016 по 26.10.2016, однак жодним чином не доводять причинного звязку вказаного лікування з ДТП, яке відбулось 17.06.2016. Витребувана за клопотанням позивача копія карти виїзду екстреної медичної допомоги від 17.06.2016 містить лише інформацію про те, що [PERSON] вказаного числа викликав швидку у звязку зі скаргою на біль у грудях. При цьому встановлений попередній діагноз: забій грудної клітини та гостра алкогольна інтоксикація (а.с. 82). Судом розяснювалося [PERSON] право надати докази на підтвердження своїх вимог, а також заявляти клопотання про їх витребування, в тому числі про призначення експертизи, яка б могла відповісти на питання, які потребують спеціальних знань, щодо обставин заподіяння шкоди його здоровю. Однак, жодних доказів того, що наявні у позивача ушкодження зору були спричинені саме дорожньо-транспортною пригодою останнім надано не було. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.07.2016 встановлено лише факт механічних пошкоджень транспортних засобів. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Зважаючи на ту обставину, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами причинно-наслідкового звязку між ДТП та завданою його здоровю шкодою, то вимога стягнути з відповідача страхове відшкодування не може бути задоволена. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed