Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

16.04.2019 позивач звернувся до суду із позовом про стягнення суми боргу, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу в загальному розмірі 9280,99 грн та судовий збір в розмірі 768,40 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 23 січня 2018 відповідач взяв у позивача в борг під розписку 6000 грн, та зобов`язався повернути гроші не пізніше 23 серпня 2018 року. Розпискою передбачено щомісячну плату в розмірі 3 % від суми позики. В порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач станом на 15 квітня 2019 року борг не повернув. У зв`язку із тим, що станом на 15.04.2019 року [PERSON] не виконав зобов`язання з повернення боргу в розмірі 6000 грн, [PERSON] змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач у поданій заяві підтримав позов та просив ухвалити заочне рішення. Розгляд справи просив провести без його участі, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128, частини 4 статті 129 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно поштового повідомлення, відповідач [PERSON] отримав судову кореспонденцію, що підтверджується підписом. Причин неявки суду [PERSON] не повідомив, відзиву на позов не подав. Заяв про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Згідно довідки Зміївського міського голови від 22.04.2019, місцем реєстрації відповідача є адреса: [ADDRESS] (а. с. 15). Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено та підтверджується розпискою від 23.01.2018, що [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 6000 грн та зобов`язався повернути їх до не пізніше 23.08.2018 та сплачувати [PERSON] 3 % суми від займу, щомісячно. (а.с. 7) Згідно із статтею 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 Цивільного кодексу України допускає пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей, або визначеної кількості речей. Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що 23.01.2018 між позивачем та відповідачем був укладений письмовий договір позики грошей, що підтверджується розпискою, наданою позивачем до суду. На теперішній час, відповідач отримані грошові кошти не повернув. Статтями 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконав взяте на себе зобов`язання по поверненню грошової суми в розмірі 6000 грн за письмовою розпискою про повернення коштів [PERSON] , які, відповідно до Закону, є обов`язковими до виконання. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що у зв`язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань, загальна сума заборгованості становить 9280 грн 99 коп., яка складається із наступного: 6000 грн - сума боргу за розпискою; 2656 грн 45 коп. - сплата 3 % за щомісячне користування коштами; 115 грн 40 коп. - 3 % річних; 509 грн 14 коп. - інфляційні витрати. (а. с. 8 - 10). Судом досліджено та перевірено на відповідність наданий позивачем розрахунок суми боргу з урахуванням суми за користування коштами у розмірі 3 % від суми займу щомісяця, 3 % річних та індексу інфляційних витрат за час прострочення зобов`язання. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів за договором позики у загальному розмірі 9280 грн 99 коп. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Outcome: approved