Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

16 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди про стягнення грошових коштів у розмірі 99 000 грн. та 53 127,12 грн. Крім того, просила покласти понесені судові витрати на відповідачів. Позовні вимоги мотивує тим, що 23 серпня 2018 року сталася ДТП за участю автомобіля RENAULT ( [NUMBER] ). Винним у ДТП є застрахований у АСК «Омега» власник автомобіля «SKODA» ( [NUMBER] ) - [PERSON] , що засвідчує постанова Подільського районного суду м. Києва № 758/12914/18 від 23.11.2018 року. Внаслідок ДТП автомобіль «RENAULT», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку становить 153 127,12 грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на момент настання пригоди була застрахована в АСК «Омега» . Враховуючи, що позивачу матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, страховою компанією не відшкодована, останній звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 грудня 2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просила справу розглядати без її участі, в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що 23 серпня 2018 року відбулась ДТП, за участю автомобіля «RENAULT», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «SKODA», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва № 758/12914/18 від 23.11.2018 року, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За таких обставин, постановою Подільського районного суду м. Києва № 758/12914/18 від 23.11.2018 року, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу підтверджується, що саме з вини [PERSON] скоєно ДТП 23 серпня 2018 року, внаслідок якої пошкоджено належний позивачеві транспортний засіб. Таким чином, суд приходить до висновку про встановлення неправомірності дій [PERSON] , а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданої шкоди позивачеві, як власнику пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Проте, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна страхова компанія «Омега». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-IV, Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п.34.2 ст. 34 Закону України № 1961-IV, Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик ь- зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п.34.3 ст. 34 Закону України № 1961-IV, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно звіту за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 162 від 08.10.2018 року, складеного експертом Петрушанко В.Ф. , вартість відновлювального ремонту, завданого власнику автомобіля «RENAULT», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП 23 серпня 2018 року становить 153 127,12 грн. 22 січня 2019 року позивач звернулася до АСК «Омега» з повідомленням про настання страхового випадку. Однак, з метою штучного зменшення розміру страхового відшкодування АСК «Омега» провело ще одну експертизу та листом № 124 від 01.02.2019 року повідомила, що визначена інша вартість відшкодування розміром 70 950,92. 18.02.2019 року заявою № 2/01 позивач повідомила про відмову від узгодження розміру страхового відшкодування за листом № 124 від 01.02.2019 року АСК «Омега», оскільки визначена вартість розміром 70 950,92 грн. не відповідає первинному висновку експерта № 162 від 08.10.2018 року та штучно зменшена. Також позивач вказала, шо повторний звіт експерта, який не містить ідентифікаційних ознак та підстави проведення, на який зроблено посилання у листі № 124 від 01.02.2019 року, зроблено для штучного зменшення рівня фінансової відповідальності страхової компанії. Позивач вимагала переглянути розмір страхового відшкодування у справі № 712-126/90 та невідкладно перерахувати кошти в розмірі, визначеному при первинній оцінці з урахуванням зносу автомобіля. 06 березня 2019 року позивач отримала лист № 297 від 26.02.2019 року з відмовою в перегляді розміру збитку. За результатами звернення позивача - страховою компанією не виплачено позивачеві страхове відшкодування. Згідно п.п.4,5 страхового полісу № АК7994351 від 15.02.2018 року за шкоду заподіяну майну визначено відповідальність страхової компанії в розмірі 100 000 грн. з франшизою 1 000 грн. Таким чином АСК «Омега» має сплатити 99 000 грн. Інша частина збитку розміром 53 127,12 грн. підлягає стягненню з винної особи, тобто з [PERSON] 18 лютого 2020 року до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій представник позивача - з огляду на те, що згідно страхового полісу № АК7994351 від 15.02.2018 року за шкоду заподіяну майну визначено відповідальність страхової компанії в розмірі 100 000 грн. з франшизою 1 000 грн., але відповідно до листа АСК «Омега» № 124 від 01.02.2019 року - франшиза становить 0,00 грн. - тому просив стягнути з АСК «Омега» 100 000 грн. та з [PERSON] 53 127,12 грн. Таким чином, враховуючи, що з вини [PERSON] , позивачеві завдано грошову шкоду на загальну суму 153 127,12 грн., однак цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна страхова компанія «Омега», суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача суму грошових коштів у розмірі 153 127,12 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 1 531,12 грн.

Outcome: approved