Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

16.02.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до КП «Теплопостачання міста Одеси». Позивач просить суд зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку [NUMBER] заборгованість попередніх власників квартири за період до 29.05.2020, яка становить 40 361,47 грн. Позов обґрунтовує тим, що з 29.05.2020 він став власником квартири [ADDRESS] . Після цього дізнався, що за даною квартирою значиться заборгованість за надання послуг перед КП «Теплопостачання міста Одеси» у розмірі 40 361,47 грн., яка виникла у попереднього власника. У зв`язку з цим, позивач звертався до відповідача з заявою про виключення з обліку по особовому рахунку [NUMBER] заборгованості попереднього власника. Відповіді щодо виключення боргу не отримав. Вважає, що на нього не покладається зобов`язання щодо сплати комунальних послуг, які виникли у попереднього власника нерухомого майна, що його відчужив. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі купівлі-продажу. За договором-купівлі продажу позивач також не брав на себе зобов`язання сплачувати борг. Відповідач заперечив проти позову, подав відзив. Зазначив, що зміна власника квартири не може бути підставою для виключення заборгованості за житлово-комунальні послуги. При переході права на річ, її складові частини (приєднані до системи централізованого опалення) переходять до нового власника. Під час укладення договору купівлі-продажу, позивач мав переконатися, що майно, яке ним придбавається не обтяжене боргами. Сама по собі вказівка по особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків, а у випадку непогашення заборгованості, чинним законодавством не передбачено припинення надання зазначених послуг. Право обліку заборгованості за надання послуг з теплопостачання належить КП «Теплопостачання м. Одеси». При формуванні абонентської бази, відкриваються особові рахунки із наданням індивідуального номеру, цифрова комбінація якого містить код вулиці, багатоквартирного будинку та квартири, значення яких не змінюються залежно від переоформлення особових рахунків на споживачів. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Зміна власника не може бути підставою для виключення заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно до законодавства. Вимога про відкриття нового особового рахунку є безпідставною та не відповідає принципам формування абонентської бази. Тому права та інтереси позивача, як споживача не порушено. Позивач та його представник вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач просила відмовити в задоволенні позову. Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив матеріали справи і встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29.05.2020 на підставі договору купівлі-продажу між ТОВ «Інвестмент Корпорейшн» (продавець) та [PERSON] (покупець), позивач придбав квартиру [ADDRESS] . Право власності на зазначений об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер 2035655851101. Зазначеній квартирі КП «Теплопостачання м. Одеси» присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] для оплати послуг теплопостачання. Особовий рахунок оформлений на попереднього власника - [PERSON] [PERSON] звернувся до КП «Теплопостачання м. Одеси» з заявою від 07.07.2020, на яку у відповідь листом від 17.07.2020 № 02.01-21-325 КП «Теплопостачання м. Одеси» повідомило про неможливість відкриття нового особового рахунку на кв. [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що [PERSON] набув у власність квартиру, здійснюється не відкриття нового особового рахунку, а переоформлюється вже існуючий особовий рахунок квартири на ім`я позивача. Особовий рахунок - це номерний елемент, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення, переоформлення відбувається лише за прізвищем ім`ям по батькові власника. Виходячи з цього відкриття нового особового рахунку позбавляє можливості підприємство захищати свої майнові права, спричинені правопорушеннями інших споживачів та порушує формування абонентської бази. Згідно з рахунком за послуги теплопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] станом грудень 2020 заборгованість становить 42 202,83 грн. Сторони не заперечили, що станом 29.05.2020 заборгованість за послуги теплопостачання перед КП «Теплопостачання місті Одеси» по особовому рахунку № [NUMBER] становить 40 361,47 грн. Позивач пояснив, що до цієї суми включено 40 361,47 грн. боргу попереднього власника, решта його борг. Відповідач цієї обставини не заперечив, зазначивши, що позивач не належно сплачує комунальні послуги. Вирішуючи спір суд виходив з наступного. Верховний Суд неодноразово розглядав позови за зверненням фізичних осіб до організації - надавача відповідних комунальних послуг з вимогою про зобов`язання не нараховувати заборгованість за послуги теплопостачання, яка виникла з вини попередніх власників квартири та зобов`язати виключити із суми заборгованості за послуги теплопостачання заборгованість попередніх власників. Так, зокрема, у постанові від 01.09.2020 у справі №686/6276/19, від 15.10.2020 у справі № 522/19127/18, Верховний Суд дійшов висновку, що зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення суми із загальної заборгованості узгоджується із абз. 12 частини 2 статті 16 ЦК України, яким передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Подібні висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 12.06.2013 у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у постановах від 18.12.2018 у справі № 209/4456/16-ц, від 27.08.2020 у справі № 207/2990/18. Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі купівлі-продажу. Договір купівлі-продажу від 29.05.2020 (пункт 1.4), згідно з яким позивач став власником квартири [ADDRESS] не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу по оплаті послуг за теплопостачання попереднього власника вказаної квартири. За таких обставин, на позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за послуги теплопостачання, надані відповідачем попереднім власникам, що нараховані до 29.05.2020, тобто до укладення ним договору купівлі-продажу цієї квартири. Зважаючи на наведене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та наявність підстав для задоволення позову. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved