Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

16 грудня 2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області третя особа на боці позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання власником спадкового майна та просить: встановити той факт, що він є племінником [PERSON], яка померла [INFO]. Визнати за ним право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю [PERSON], яка померла [INFO], а саме, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на право на земельну частку (пай) площею 6,6 умовних кадастрових гектарів по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» с. Олександрівка, Корюківського району Чернігівської області, яке належало померлій на підставі втраченого сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ЧН №059493 зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №490. В судове засідання позивач не прибув, в позові вказав про можливість розгляду справи без його участі, позов просив задовольнити. Від відповідача в судове засідання надано письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від третьої особи Корюківської районної державної нотаріальної контори заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що батьками позивача є: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 15 квітня 1966 року Курінським райбюро ЗАГС. В с. Верхолісся, Корюківського району, Чернігівської області у власному будинку проживала тітка позивача по батьківській лінії (рідна сестра його батька) [PERSON], яка за життя була членом місцевого колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Олександрівка Корюківського району Чернігівської області, під час розпаювання якого тітку включили до списку осіб, які мають право на майнові та земельні паї даного сільськогосподарського підприємства, їй був виданий сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серія ЧН №059493 на земельну частку площею 6,6 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Україна, с. Олександрівка, Корюківського району Чернігівської області, зареєстрований 06 серпня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №490. [INFO] батько позивача, [PERSON] помер, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 03 грудня 2019 року Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. [INFO] померла його тітка, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке йому відмовили видати у відділі державної реєстрації актів цивільного стану. На майно померлої тітки відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) в сільськогосподарському підприємстві право померлої на яку підтверджувалось сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) серії ЧН №059493. Тітка за життя не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала, в шлюбі вона не була, дітей у неї немає. Позивач поховав тітку, прийняв спадщину після її смерті, володіє її речами, доглядає за будинком, користується земельною ділянкою. Зараз він вирішив отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно тітки, для чого звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори, де надав докази прийняття ним спадщини після смерті тітки, але не надав сертифікат на право на земельну частку (пай), тому за відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно тітки. Крім того вияснилось, що відсутнє свідоцтво про народження його батька, актовий запис про його народження не поновлювався, тому проблематично довести родинні стосунки між ним та померлою тіткою. Письмової відмови нотаріус не надав, проінформував, що загальновідомим фактом є те, що нотаріус не видає свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно. Для вирішення спірних питань нотаріус порекомендувала звернутись до суду. Його родинні відносини з померлою тіткою підтверджуються документально. Як вбачається з свідоцтва про його народження, у них з тіткою однакові прізвища «[PERSON]», його батьком вказаний [PERSON], у батька та померлої тітки однакові по батькові «[PERSON] - [PERSON]», що свідчить про походження їх від одного батька по імені [PERSON]. Він, його батько та його тітка проживали в с. Верхолісся, Корюківського району Чернігівської області, де остання померла. Згідно довідки сільської ради, він фактично прийняв спадщину після смерті тітки, фактично володіє її речами, доглядає за її будинком, обробляє земельну ділянку. Згідно довідки сільської ради, в по господарській книзі основних виробничих показників господарств колгоспників 1947-1949 роки №3 значиться, що в с. Верхолісся проживала сім'я, яка складалась з чоловіка [PERSON], його дружини [PERSON], які мали дочку [PERSON] та сина [PERSON]. У померлої на час смерті не було дітей, позивач є племінником померлої, отже є її спадкоємцем. Спадкоємці інших черг відсутні, спадщини з них ніхто не приймав, отже він є єдиним спадкоємцем майна померлої. Той факт, що я є спадкоємцем, тобто власником права померлої на земельну частку (пай), підтверджується документально: свідоцтвом про смерть батька, його свідоцтвом про народження, довідкою сільської ради про проживання та іншими документами. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин та визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Судовий збір залишити за позивачем.

Outcome: approved