overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

15 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що з 30 травня 1992 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним неповноліття. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, з 30 травня 1992 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, на заочний розгляд справи погодилась. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до статті 74 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ -ЕЛ № 288207 (а.с.3). На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сімї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність спільних дітей, та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи, те, що позивач просить відновити їй дошлюбне прізвище, їй після розірвання шлюбу відповідно до статті 113 СК необхідно присвоїти дошлюбне прізвище „Колосунова. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2001 року Новолабунською сільською радою Полонського району Хмельницької області. Від шлюбу з відповідачкою має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння, втрату поваги та любові сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову та просить залишити після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2001 року Новолабунською сільською радою Полонського району Хмельницької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 7. Зазначений факт підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Причинами розпаду сім'ї стали відсутність взаєморозуміння, втрата поваги та любові одне до одного. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту про те, що [PERSON], як зазначено в свідоцтві про смерть, та [PERSON], як зазначено в його свідоцтві про народження, є однією і тією особою. Встановлення вказаного факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно матері [PERSON], яка померла 24 березня 2015 року. В свідоцтві про народження заявника зазначено: мати [PERSON]. В свідоцтві про смерть матері і в свідоцтві про народження заявника різні імена матері, а тому заявник не може отримати свідоцтва про право на спадщину за законом. В судовому засіданні заявник [PERSON] уточнив вимоги своєї заяви і просив встановити як факт, що має юридичне значення, те, що померла 24 березня 2015 року [PERSON] є його матірю. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою заявника, їх мати до 1979 року не мала жодних документів, і тільки в 1979 році за архівними записами стало відомо, що при реєстрації її народження її імя записане як Ленінина. Просила заяву [PERSON] задовольнити. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступних підстав. Копією свідоцтва про смерть підтверджується, що [PERSON] померла 24 березня 2015 року в сОсівці Брусилівського району Житомирської області. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] його матірю записано [PERSON], батьком [PERSON]. Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується, що [PERSON], [INFO], та Барсук (після реєстрації шлюбу [PERSON]) Ленінина Йосипівна, [INFO], уклали шлюб 14 квітня 1979 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] є матірю [PERSON] Статтею 256 ч.1 п.1 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до вимог ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в п.7 розяснив, що суди вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, застосувавши системний аналіз наведених правових норм в сукупності зі встановленими обставинами справи, суд приходить до висновку, що є достатні дані для встановлення факту родинних стосунків між заявником [PERSON] і померлою [PERSON], яка є матірю заявника [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з останнього на її користь аліменти на сина [PERSON], 07 листотада [INFO] в розмірі 25% заробітку (доходу). В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що з 29 серпня 2009 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вказує, що 14 травня 2015 року подала позов до суду про розівання шлюбу. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні, тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на сина. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилась, подала письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, подав письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити без нього, позов визнав у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Полтави із позовною заявою про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 10 червня 2014 року між сторонами укладений депозитний договір № 94 у відповідності з яким вона розмістила депозит на суму 10 000 грн. строком на 12 місяців з щомісячною виплатою 21,5% річних. По закінченню строку договору відповідачем не повернута сума депозиту позивачу. Просила стягнути з відповідача на її користь суму депозитного вкладу по договору № 94 від 10 червня 2014 року у розмірі 8 700 грн. та сплачений судовий збір. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач КС «Полтава і Полтавці» у судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе розглядати справу у порядку заочного провадження. Суд, дослідивши докази по справі дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем кредитною спілкою «Полтава і полтавці» укладений договір № 94 про внесення внеску(вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого, позивач внесла кошти у розмірі 10 000 грн. на рахунок відповідача строком до 10 червня 2015 року з нарахуванням 21,5 % річних. По закінченню дії договору, відповідачем не повернута сума вкладу позивачу. Згідно довідки № 1371 від 10 вересня 2015 року виданої кредитною спілкою «Полтава і полтавці» станом на 10 вересня 2015 року позивач має внесок на депозитному рахунку у розмірі 8 700 грн. на підставі договору № 94 від 10.06.2014 року. Відповідно до ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума депозитного рахунку у розмірі 8 7 00 грн. по договору № 94 від 10 червня 2014 року . Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з Кредитної спілки «Полтава і полтавці» на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з якого вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в звязку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», та має стабільний заробіток тому зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обовязки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати у виді витрат позивача на правову допомогу, а саме: складання позовної заяви про стягнення аліментів, які підтвердженні відповідними документами (а.с. 6, 7). На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання в сумі 350 грн. до закінчення дочкою навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно свій обовязок по утриманню повнолітньої дитини, що продовжує навчання не виконує. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила пазов задовольнити. Відповідач в судові засідання не зявлявся, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], яка навчається у Вищому професійному училищі № 42 м. Погребище, але добровільно свого законного обовязку по утриманню своєї повнолітньої дочки не виконує. Дані правовідносини регулюються ст.ст.182, 199 ч.1, 200 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких продовження навчання повнолітніми дітьми і наявність у звязку з цим потреби в матеріальній допомозі, зобовзує батьків утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за наявності можливості надавати матеріальну допомогу; при ухилянні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом твердій грошовій сумі, при цьому враховується можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню повнолітньої дочки, яка навчається у Вищому професійному училищі № 42 м. Погребище і потребує у звязку з цим щомісячних витрат, чим порушує її права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі, яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, перебуванням на його утриманні неповнолітньої дитини, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, в розмірі 350 грн. в примусовому порядку до закінчення нею навчання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 22 жовтня 2015 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не зявились. Позивач в позовній заяві просила розглянути справу без неї, позов підтримала. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та Кравцова -[PERSON] зареєстрували шлюб 22 жовтня 2005 року (а.с.6). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], 25.11.2008р.н. /а.с.8/. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 19 червня 2015 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюб розпався через втрату взаємоповаги та різних поглядів на життя. Спору про поділ майна не мають, спільне господарство не ведуть. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2015 року, який оформили у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 261404, актовий запис № 75. (а.с. 7) Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не даний час не існує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved