Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

15 січня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 04 червня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції, актовий запис №21. Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що шлюбні стосунки між ними припинені через різні характери та різні погляди на життя. Більше чотирьох років спільно не проживають а тому вважає, що підстав для збереження сім`ї немає, примирення між ними неможливе і наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце слухання справи оповіщена належним чином, надіслала до суду заявою якою визнає позовні вимоги та просить розглядати справу у її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 червня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції, актовий запис №21, про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] ( а.с.5,6). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являються несумісність характерів та різні погляди на життя. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. На підставі наведеного, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, відповідно до ст. 112 СК України є підстави для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 20 коп.. Але оскільки така вимога позивачем не заявлена, суд вважає можливим судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved