Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

15.03.2018р. ТОВ «Меридіан-Дніпро» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення збитків від інфляції та трьох процентів річних (а.с. № 3 - 6). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 27.04.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін відповідно до ч.1 ст. 274 та ч.5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 46). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006р. по цивільній справі № 2-2143/06, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.06.2007р., стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Комерційний банк «Причорноморя» заборгованість в сумі 716 839,66 грн., державне мито в сумі 1\~700 грн., а всього 718 539,66 грн. Рішення суду відповідачем не виконане до цього часу. На підставі договору про відступлення права вимоги від 17.09.2012р. первісний кредитор ВАТ «КБ «Причорноморя» передав право вимоги до [PERSON] Приватному підприємству «РОХАТ», яке в подальшому на підставі договору № 21 про відступлення права вимоги від 04.01.2016р. передало право вимоги до [PERSON] - ТОВ «Меридіан-Дніпро». Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2016р. по цивільній справі № 201/1763/16ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.10.2016р. і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.09.2017р., у виконавчому провадженні з виконання рішення суду замінено стягувача - ВАТ «КБ «Причорноморя» його правонаступником - TOB «Меридіан-Дніпро». Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2017р. по цивільній справі № 201/16377/16-ц ТОВ «Меридіан-Дніпро» поновлено строк для предявлення виконавчого листа до виконання та видано дублікат виконавчого листа про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 718 539,66 грн. Постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. З\~урахуванням викладеного,\~просив стягнути\~з [PERSON]\~збитки від\~ інфляції\~у \~розмірі 220\~786,61\~грн.,\~а також\~три проценти\~річних у\~розмірі 47\~193,58\~грн.,\~які \~розраховані \~з 05.01.2016р., тобто з наступного дня після укладання договору про відступлення права вимоги. Представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 10.01.2019р. а.с. № 161) 11.03.2019р. надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Крім того, долучив до матеріалів справи копії рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018р. і постанову Дніпровського апеляційного суду від 23.01.2019р., якою залишено без змін це рішення, якими відмовлено [PERSON] у задоволенні його вимог до ТОВ «Меридіан-Дніпро», [PERSON] про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги (а.с. № 150 - 160). Відповідач в судові засідання, призначені на 14.06.2018р.,12.07.2018р., 28.01.2019р., 11.03.2019р. не зявився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом (а.с. № 45), про що свідчать повернуті на адресу суду судові повістки із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 90-93, 99-100, 108-109). Окрім того, судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 11.03.2019р., на які відповідач також не відреагував (а.с. №162). З урахуванням положень п. 4 ч. 8, ч.11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. Окрім того, представник відповідача адвокат [PERSON] (діє на підставі договору від 03.03.2018р. а.с. № 97) будучи повідомленим про дату судового засідання, призначеного на 28.01.2019р., про що свідчить його розписка від 10.12.2018р. (а.с. № 96), в судове засідання не зявився. Як свідчать матеріали справи, відповідач оскаржував в апеляційному порядку ухвалу судді від 27.04.2018р. про відкриття провадження і його скарга була повернута ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2018р. у звязку з неусуненням її недоліків (а.с. № 86). Зі змісту апеляційної скарги (а.с. № 58 61), а також рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018р. і постанови Дніпровського апеляційного суду від 23.01.2019р. (а.с. № 154 - 160) вбачається, що відповідачем висловлена позиція по справі, яка полягає у невизнанні позовних вимог внаслідок припинення зобовязань за кредитним договором і відсутності у ТОВ «Меридіан-Дніпро» права вимоги до відповідача. Означене виключає сукупність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України для винесення заочного рішення. Отже, цю справу суд розглядає з винесенням судового рішення на загальних підставах. Відповідно до ст. 223 та ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 11.03.2019р. здійснювався без участі сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, з,ясувавши позиції сторін, оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). При розгляді справи встановлені наступні обставин справи і відповідні ним правовідносини. Як встановлено судом, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006р. по цивільній справі № 2-2143/06, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.06.2007р., стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Комерційний банк «Причорноморя» заборгованість в сумі 716 839,66 грн., державне мито в сумі 1 700,00 грн., а всього 718 539,66 грн. (а.с. № 7 13). 17.09.2012р. ВАТ «КБ «Причорноморя» і ПП «РОХАТ» укладено договір про відступлення права вимоги, яким банк передав право вимоги до [PERSON] ПП «РОХАТ». В подальшому, ПП «РОХАТ» передало право вимоги ТОВ «Меридіан-Дніпро» на підставі договору № 21 про відступлення права вимоги і акту приймання-передачі документів від 04.01.2016р. (а.с. № 14 16). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018р. по справі № 199/734/17 (провадження № 2/199/168/18), залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.01.2019р., відмовлено [PERSON] у задоволенні його вимог до ТОВ «Меридіан-Дніпро» і [PERSON] про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги (а.с. № 154 - 160). Судами у цій справі встановлено, що вищевказані договори про відступлення права вимоги були дійсно укладені, відбулося відступлення права вимоги від ВАТ «КБ «Причорноморя» на користь ПП «РОХАТ», а потім від останнього на користь ТОВ «Меридіан-Дніпро». [PERSON] не сплачував заборгованість за кредитним договором ані новому, ані попередньому кредитору, заборгованість на момент розгляду справи не була погашена. За правилами ч. 4. ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2016р. по цивільній справі № 201/1763/16ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.10.2016р. і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.09.2017р., у виконавчому провадженні з виконання рішення суду замінено стягувача - ВАТ «КБ «Причорноморя» його правонаступником - TOB «Меридіан-Дніпро» (а.с. № 17 - 31). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2017р. по цивільній справі № 201/16377/16-ц стягувачу - ТОВ «Меридіан-Дніпро» поновлено строк для предявлення виконавчого листа до виконання та видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2143/2006 про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 718 539,66 грн. на користь ВАТ «КБ «Причорноморя» (а.с. № 32 37). На підставі дубліката виконавчого листа постановою державного виконавця Соборного ВДВС м. Дніпра [PERSON] від 19.01.2018р. відкрито виконавче провадження № 55590816 з примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Меридіан-Дніпро» суми заборгованості в розмірі 718 539,66 грн. (а.с. № 38, 39). Під час розгулу справі відповідачем не спростовано, що ним здійснювалися будь-які платежі на користь ТОВ «Меридіан-Дніпро» на виконання рішення суду в рамках виконавчого провадження. Таким чином, у відповідача [PERSON] з дня укладання договору про відступлення права вимоги між ПП «РОХАТ» і ТОВ «Меридіан-Дніпро», а саме з 04.01.2016р., виникло грошове зобовязання перед ТОВ «Меридіан-Дніпро» по сплаті заборгованості в розмірі 716 839,66 грн. і поверненню державного мита в сумі 1 700грн. Отже, новий кредитор ТОВ «Меридіан-Дніпро» вказує, що відповідачем не виконуються зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, які стягнуті рішенням суду, рішення перебуває на виконанні у виконавчій службі, і вважає, що боржник [PERSON] (відповідач) повинен сплатити індекс інфляції і три проценти річних за весь час невиконання грошового зобовязання на підставі ст. 625 ЦК України. Розглядаючи цей спір, суд виходить з того, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором. У такому разі положення абзацу другого ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Рішення суду про стягнення заборгованості змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Враховуючи те, що є рішення суду про стягнення боргу, правовідносини сторін за кредитним договором припинилися, отже нараховані проценти не стягуються. Якщо у рішенні суду про стягнення заборгованості за кредитним договором ця заборгованість указана у повному обсязі, то кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Вказані висновки викладені у постанові [PERSON] Верхового Суду від 04.07.2018р. у справі № 14-154цс18. Верховний Суд у цій постанові, відступивши від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України, зокрема від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України №6-1206цс15 від 23.09.2015р., сформував правову позицію про те, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобовязання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Новий кредитор ТОВ «Меридіан-Дніпро», який отримав право вимоги до боржника, ставить питання саме про стягнення сум відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунком позивача, який відповідачем не спростований, період прострочення розпочався з 05.01.2016р. і станом на день подання позову складає 801 день (з 05.01.2016р. по 15.03.2018р. включно). Сума грошового зобовязання, яка була визначена рішенням суду, складає 716 839,66 грн. (без врахування суми державного мита). За даними Державної служби статистики України індекс інфляції за період часу з січня 2016р. по лютий 2018р. (включно) складає 130,8 % та враховує індекс інфляції за січень-грудень 2016р. в розмірі 112,4 %, індекс інфляції за січень-грудень 2017р. в розмірі 113,7 % та індекс інфляції за січень-лютий 2018р. в розмірі 102,4 %: 1,124 х 1,137 х 1,024 х 100 % = 130,8 %. Отже, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 937 626,27 грн. і обчислена за наступною формулою: 716 839,66 грн. х 130,8 % / 100 % = 937 626,27 грн. Таким чином, інфляційні витрати складають 220 786,61 грн., виходячи з розрахунку: 937 626,27 грн. 716 839,66 грн. = 220 786,61 грн. Три проценти річних за період з 05.01.2016 р. по 15.03.2018р. включно (801 день) від суми боргу без врахування індексу інфляції (716 839,66 грн.) складають 47 193,58 грн. згідно з розрахунком: 716 839,66 грн. х 3 %/100 %/365 днів х 801 день = 47 193,58 грн. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4\~019,70 грн. (а.с. № 2) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі\~ вищевикладеного,\~

Outcome: approved