Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

16 лютого 2017 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 05.09.2014 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що у відділі ДРАЦС Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 161. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Шлюб позивача та відповідача виявився невдалим та нетривалим. На початку липня 2015 року вони припинили сумісне життя та ведення спільного господарства. За своїм характером відповідач виявився людиною конфліктною, неврівноваженою та дратівливою. Між подружжям часто виникали сварки та конфлікти на побутовому ґрунті та на ґрунті безпідставних ревнощів відповідача по відношенню до позивачки. Через такі конфлікти позивачка забрала дитину та пішла від відповідача. С тих пір подружжя проживає окремо та не підтримує колишніх сімейних відносин, тому їхній шлюб носить тільки формальний характер. Позивачка вважає, що подальше примирення та спільне життя з відповідачем неможливе. Тому звернулась до суду з даним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 ЦПК України, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як слідує з позовної заяви, позивач [PERSON] із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2014 року. Шлюб зареєстрований у відділі ДРАЦС Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №161. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Шлюб позивача та відповідача виявився невдалим та нетривалим. На початку липня 2015 року вони припинили сумісне життя та ведення спільного господарства. За своїм характером відповідач виявився людиною конфліктною, неврівноваженою та дратівливою. Між подружжям часто виникали сварки та конфлікти на побутовому ґрунті та на ґрунті безпідставних ревнощів відповідача по відношенню до позивачки. Через такі конфлікти позивачка забрала дитину та пішла від відповідача. С тих пір подружжя проживає окремо та не підтримує колишніх сімейних відносин, тому їхній шлюб носить тільки формальний характер. Відповідач, згідно поданої до суду письмової заяви, проти позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведені обставини, а також відсутність заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved