Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

16.06.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я на виробництві. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 08.01.1985 року працював у ВП «Шахта «Північна»» ДП «Дзержинськвугілля». Його загальний стаж на даному підприємстві складає 26 року 10 місяців та 20 днів, з яких 16 року 4 місяці та 14 днів- підземний стаж. За час роботи на шахті позивач отримав професійне захворювання - хронічну вертеброгенну попереко-крижову радикулопатію з вираженими больовими та м'язово-тонічними синдромами, правобічним корінцевим синдромом, помірними статико-динамічними порушеннями. Вібраційна хвороба першого-другого ступеня, синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок зі стійкими нейротрофічними змінами у кістках рук. Рішенням Донецької обласної МСЕК 15.04.2014 року йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності за профзахворюванням. У зв'язку з отриманим професійним захворюванням фізичний стан позивача погіршився, він потребує лікування. Пошкодженням здоров'я йому заподіяно моральні страждання, які виявляються у порушенні його звичайного ритму та укладу життя, життєвих зв'язків та відносин з родичами, він вважає себе неповноцінною людиною, з'явилось почуття страху за своє життя та здоров'я. Професійне захворювання позбавило позивача можливості своїх звичок та бажань. Все це потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Просить стягнути з відповідача 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що позивачем не додано не тільки будь-яких розрахунків, а навіть не вказано жодних міркувань з приводу визначення моральної шкоди в грошовому еквіваленті, визначення розміру моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. є повністю необґрунтованим та надмірно завищеним. Також представник відповідача зазначив, що усі наявні докази, що надані позивачем до матеріалів справи підтверджують лише наявність у нього втрату професійної працездатності і не свідчать про наявність моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що позивач, з 08.01.1985 року працював у ВП «Шахта «Північна»» ДП «Дзержинськвугілля». Його загальний стаж на даному підприємстві складає 26 року 10 місяців та 20 днів, з яких 16 року 4 місяці та 14 днів- підземний стаж(а.с.14-20). За час роботи на шахті позивач отримав професійне захворювання - хронічну вертеброгенну попереко-крижову радикулопатію з вираженими больовими та м'язово-тонічними синдромами, правобічним корінцевим синдромом, помірними статико-динамічними порушеннями. Вібраційна хвороба першого-другого ступеня, синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок зі стійкими нейротрофічними змінами у кістках рук, що підтверджено медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу № 539/514 від 21.03.2014 року (а.с.7). Відповідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 492750 йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням та третя група інвалідності (а.с.24). Актом №38 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01.04.2014 року визначено, що захворювання отримано внаслідок важкої фізичної праці, відсутності механізації важких робіт, довготривалого багаторазового впливу підвищеного рівня вібрації (а.с. 23). Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Сукупність проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоров'я на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного образу життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок порушення відповідачем права позивача на безпечні умови праці останній отримав професійні захворювання. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач періодично заходиться на лікуванні, йому встановлена втрата працездатності 60% та третя група інвалідності, він позбавлений права працювати, відчуває інші неприємні відчуття від незадовільного стану здоров'я. Перелічені негативні явища дійсно не можуть не турбувати потерпілого, не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, з огляду на важкі наслідки професійного захворювання, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде еквівалентним завданим моральним стражданням, повністю задовольнивши позовні вимоги позивача. У відповідності до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674від 08.07.2011р., суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial