Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

15 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із указаним позовом про визнання права власності. Позов обґрунтовує\~тим,\~що 12\~листопада 1983\~року позивач\~уклала шлюб\~із [PERSON] ,\~у якому\~народилось двоє\~синів:\~ [PERSON] \~та [PERSON] .\~У період\~спільного життя\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~подружжя придбало\~у власність\~1/4\~частину житлового\~будинку,\~що знаходиться\~у [ADDRESS] .\~В подальшому\~14.06.2007\~року шлюб\~було розірвано,\~а 30.01.2008\~року [PERSON] \~уклав угоду\~про поділ\~(виділ)\~спільного майна,\~відповідно до\~якої набута\~у шлюбі\~1/4 частина житлового будинку була виділена колишньому чоловіку в натурі у володіння та користування у вигляді квартири [ADDRESS] . Згідно зі змістом позову [INFO] [PERSON] помер та спадкоємцями майна померлого стали діти позивача й спадкодавця [PERSON] та [PERSON] [PERSON] вказує, що оскільки на момент смерті спадкодавця не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, будь-яких прав на спадкове майно не заявляє, однак з огляду на те, що 1/4 частка зазначеного вище будинку була придбана під час перебування у шлюбі за спільні кошти та в подальшому виділена в натурі спадкодавцю у якості окремої квартири, позивач звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвої О. В. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Оскільки постановою\~вищевказаного нотаріуса\~від 07.08.2019\~року (вих\~№ 120/02-14)\~у видачі\~свідоцтва про\~право власності\~на частку\~в спільному\~майні подружжя,\~а саме\~на 1/2\~частку квартири\~ [ADDRESS] \~було відмовлено,\~позивач просить\~суд визнати\~за нею\~право власності\~на зазначену 1/2 частку квартири. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 23.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Сторони в підготовче судове засідання 27.11.2019 не з`явились, на адресу суду направили заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримала свої вимоги, а відповідачі позовні вимоги визнали. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Вивчивши й дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень частин 1 та 4 статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 12 листопада 1983 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який було розірвано 14 червня 2007 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями паспорта позивача та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . 16 липня 1987 року між [PERSON] , який діяв по довіреності від імені [PERSON] , та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Фещенко А.С. 16 липня 1987 року та зареєстрований в реєстрі за №2-3196. За умовами договору [PERSON] продала, а [PERSON] придбав у власність 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] . 30\~січня 2008\~року [PERSON] \~уклав Договір\~про поділ\~(виділ)\~спільного майна\~між співвласниками\~спільної часткової\~власності,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Житомирського\~міського нотаріального\~округу Гаркушею\~О.Л.\~та зареєстрований\~в реєстрі\~за №\~238,\~відповідно до\~якого набута\~у шлюбі\~ [PERSON] \~1/4\~ідеальна частина житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] була виділена йому в натурі у володіння, користування та розпорядження у вигляді квартири [ADDRESS] , яка складається із І веранди пл.2,6 кв.м., II кладової пл. 1,0 кв.м., 1-1 кухні пл. 9,0 кв.м., 1-2 кімнати пл. 9,6 кв.м., 1-3 кімнати пл.20,2 кв.м. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвою О.В. була заведена спадкова справа до майна померлого. Судом було витребувано копію зазначеної спадкової справи, з якої слідує, що із заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернувся син [PERSON] та [PERSON] [PERSON] . Також у матеріалах справи міститься довідка КВЖРЕП №8 за №412 від 12.02.2019, із якої вбачається, що на день смерті [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані колишня дружина [PERSON] та син [PERSON] . Судом також встановлено, що 05 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвої О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. від 07.08.2019 року (вих № 120/02-14) у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на 1/2 частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] відмовлено. Як вбачається зі змісту постанови нотаріуса, відмова у вчиненні нотаріальної дії пов`язана із тим, що 30.01.2008 року [PERSON] набув право власності на новий об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS] , у той час як під час зареєстрованого шлюбу ним була придбана 1/4 частина будинку по [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції, яка діяла на момент виникненні спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю та в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналогічний зміст містять положення статтей 60, 61 СК України, за якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що передбачено ст. 70 СК України, ст. 372 ЦК України. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно положень статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на викладене та наведені вище положення законодавства України суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та визнає за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , як на частку у спільній сумісній власності подружжя, що була набута за час шлюбу. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved