Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

15.04.2014р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя (а.с. № 2-4). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2012р. шлюб між сторонами було розірвано. За час спільного проживання вони придбали наступне майно: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, державний номер [NUMBER]. З огляду на те, що в добровільному порядку відповідачка відмовляється вирішити питання про розподіл майна подружжя, просив виділити собі квартиру [ADDRESS] та автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, державний номер [NUMBER], вартістю 170 000 грн., а відповідачці [PERSON] виділити квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. В наданій суду 28.05.2014р. заяві позивач просив розглядати справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (а.с. № 32). Представник відповідачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 19.05.2014р. - а.с. № 19) в судове засідання 28.05.2014р. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення не заперечувала (а.с. № 33). За такими обставинами, на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами та з урахуванням того, що представник відповідачки визнала позовні вимоги, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 61 Сімейного Кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного Кодексу України, у випадку розподілу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від принципу рівності часток подружжя, оскільки сторони домовились про це, що вбачається з заяви представника відповідачки від 28.05.2014р., згідно якої вона визнала позовні вимоги позивача, який залишає за собою меншу частину спільного майна подружжя. Судом встановлено, що з 26.09.1981р. по 28.10.2012р. позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Жовтневого районного суду від 18.10.2012р. було розірвано. Рішення набрало законної сили 28.10.2012 року (а.с. № 3). Від шлюбу сторони мають двох синів: повнолітнього - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього - [PERSON], [INFO], який на цей час проживає з відповідачкою (а.с. № 34). За час спільного проживання сторони придбали наступне рухоме та нерухоме майно: на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.1990р. сторони придбали квартиру [ADDRESS] (а.с. № 4-6); на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.1998р. - квартиру [ADDRESS] (а.с. № 24-25); на підставі договору купівлі-продажу від 11.05.2006р. - двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. № 30- 31). 23.08.2007р. був придбаний автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, державний номер [NUMBER], та на ім'я позивача було видано свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу (а.с. № 26). Як зазначено позивачем та не заперечувалося представником відповідачки вартість квартири [ADDRESS] становить 800 000грн., автомобіля Mitsubishi Pajero Sport, державний номер [NUMBER] - 170 000грн., квартири [ADDRESS] - 800 000грн. та квартири [ADDRESS] - 595 000грн. Загалом позивач просить виділити собі майно загальною вартістю 970 000грн., залишивши відповідачці майно вартістю 1 395 000грн.,оскільки з нею залишився проживати неповнолітній син [PERSON], [INFO]. На цей час у користуванні позивача знаходиться лише квартира [ADDRESS]. Усе інше майно та правовстановлюючі документи на нього знаходяться у відповідачки. З огляду на те, що відповідачка визнала позовні вимоги позивача в повному обсязі, то суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя, та виділити [PERSON] квартиру [ADDRESS] та автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, державний номер [NUMBER] на загальну суму 970 000грн., а [PERSON] виділити квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] на загальну суму 1 395 000 грн. При постановлені даного рішення суд керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де зазначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Обговорюючи питання судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред'явлені позову був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід першої групи та даним рішенням його вимоги задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 3654грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved