Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

16.07.2020 року заявники звернулись до суду із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу за заявою подружжя. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 01.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між ними зареєстрований шлюб, в період якого народився син [PERSON] , [INFO] . Заявники вказують, що на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство на ведеться. Сторони досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу та щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини. За таких обставин, просили шлюб розірвати. Заявники не приймали участь у судовому засіданні, однак надали заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що 01.06.2013 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис за № 110. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 06.07.2020 року, [PERSON] та [PERSON] досягли згоди щодо утримання та місця проживання сина [PERSON] . Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей Як вбачається з заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved