Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

16 травня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 19 липня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «Авто» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене в майбутньому № 19-1/07. За умовами даного договору відповідач оплачує, а Приватне акціонерне товариство «Авто» передає їй квартиру № 27 загальною площею 116,1 кв.м на третьому поверсі у ІІ підїзді житлового будинку за будівельною адресою: вулиця Довженка, будинок № 29 у місті Івано-Франківську, що будується згідно Декларації на будівельні роботи, виданої ДАБК міста Івано-Франківськ, № ІФ08311119180. 02 вересня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Авто», [PERSON] та [PERSON] укладена угода про переуступлення прав і обовязків за договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене в майбутньому № 19-1/07 від 19 липня 2012 року. Проте через помилку Приватного акціонерного товариства «Авто» право власності на дану квартиру було зареєстроване за [PERSON], хоча вона не має жодних прав на дану квартиру. За таких обставин позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24 жовтня 2013 року, згідно якого за [PERSON] оформлено право власності на квартиру [ADDRESS] міста Івано-Франківська. Ухвалою суду від 26 липня 2016 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Авто». У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач 1 у судове засідання не прибула, попередньо подано до суду нотаріально засвідчену заяву, в якій позовні вимоги визнала. Представник відповідача 2 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за відсутності сторони відповідача 2. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 19 липня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «Авто», Продавцем, та [PERSON], Покупцем, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому № 19-1/07, за умовами якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю квартиру № 27 загальною площею 116,1 кв.м на третьому поверсі у ІІ підїзді житлового будинку за будівельною адресою: вулиця Довженка, будинок № 29 у місті Івано-Франківську, яка буде створена у майбутньому, а Покупець зобовязується прийняти квартиру у відповідності до умов даного договору та оплатити її (а.с. 30-31). 02 вересня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Авто», Продавцем, [PERSON], Покупцем, [PERSON], Новим Покупцем, укладена угода про переуступлення прав і обовязків за договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене в майбутньому № 19-1/07 від 19 липня 2012 року, згідно якої Покупець за погодженням з Продавцем уступає Новому Покупцю належні йому права та обовязки покупця з договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому № 19-1/07 від 19 липня 2012 року, укладеного між Продавцем та Покупцем, а саме ті, що стосуються обєкту нерухомого майна до завершення будівництва та введення в експлуатацію: майнові права на квартиру № 27 загальною площею 116,1 кв.м на третьому поверсі у ІІ підїзді житлового будинку за будівельною адресою: вулиця Довженка, будинок № 29 у місті Івано-Франківську, що будується згідно Декларації на будівельні роботи, виданої ДАБК міста Івано-Франківськ, № ІФ08311119180 (а.с. 32). Позивач отримав відповідь від Приватного акціонерного товариства «Авто», у якій повідомлено про те, що [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], при цьому помилково не було враховано угоду про переуступлення від 02 вересня 2013 року (а.с. 33). [PERSON] отримав відповідь від Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про відмову у скасуванні запису про державну реєстрацію права власності (а.с. 34). Відповідач 1 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] міста Івано-Франківськ на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24 жовтня 2013 року (а.с. 37-38). [PERSON] звернулася до Крихівецької сільської ради про надання витягу з рішення Виконавчого комітету Крихівецької сільської ради від 20 серпня 2013 року № 99 (а.с. 49). Відповідно до витягу з рішення Виконавчого комітету Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 20 серпня 2013 року № 99, багатоквартирному житловому будинку з приміщеннями громадського призначення, замовником будівництва якого виступило Приватне акціонерне товариство «Авто», в селі Крихівці присвоєно поштову адресу вулиця Довженка 29Г (а.с. 50-51). Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як визначено частинами першою-другою статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно частини другої статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з положеннями статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що 19 липня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «Авто» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене у майбутньому № 19-1/07. На підставі угоди про переуступлення прав і обовязків за договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене в майбутньому № 19-1/07 від 19 липня 2012 року, укладеної 02 вересня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Авто», [PERSON] та [PERSON], [PERSON] за погодженням з Приватним акціонерним товариством «Авто» уступила [PERSON] належні їй права та обовязки покупця з договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено у майбутньому № 19-1/07 від 19 липня 2012 року, а саме ті, що стосуються обєкту нерухомого майна до завершення будівництва та введення в експлуатацію: майнові права на квартиру №27 за будівельною адресою: вулиця Довженка, будинок № 29 у місті Івано-Франківську. Рішенням Виконавчого комітету Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 20 серпня 2013 року № 99 багатоквартирному житловому будинку з приміщеннями громадського призначення, замовником будівництва якого виступало Приватне акціонерне товариство «Авто», в селі Крихівці присвоєно поштову адресу вулиця Довженка 29Г. За таких обставин позивач набув право на отримання у власність квартири [ADDRESS] міста Івано-Франківськ. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи позивачем та представником позивача доведені ті обставини, на які посилаються як на підстави своїх позовних вимог, тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Авто» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно підлягаютьзадоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до відповідно до статей 41, 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини\~та\~основоположних свобод, статей 15, 16, 328, 392, 512-516, 526, 530 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved