Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

16 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті останнього звернулася до Білопільського об`єднаного управління ПФУ Сумської області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та за особливі заслуги перед Україною, але отримала відмову, вмотивовану тим, що у свідоцтві про шлюб ім`я її чоловіка записано як « [PERSON] », а в паспорті та інших документах « [PERSON] ». Посилаючись на те, що допущена помилка є перешкодою для отримання вищезазначеного виду пенсії, заявник просить встановити юридичний факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 18 червня 1960 року. Ухвалою від 18 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаною вище заявою та призначено її до розгляду (а. с. 13). У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує (а. с. 18). Представник заінтересованої особи Білопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у судове засідання не з`явився. В. о. начальника управління Макаренко О. І. надіслала клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а. с. 17). У зв`язку з неявкою заявника, заінтересованої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим російською мовою 18 червня 1960 року, у Білопільському р/б ЗАГС, зареєстрували шлюб «Бондарь Генадий Петрович», 1937 року народження та « [PERSON] », про що зроблено відповідний запис за №78. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище « [PERSON] » (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Білопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Сумській області, [INFO] у м. Білопілля Сумської області помер [PERSON] (а. с. 7). Згідно з довідкою КП «Житловик Білопілля» від 05 лютого 2019 року, померлий [PERSON] , [INFO] з 20 листопада 1978 року і на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] , [INFO] та 05 [INFO] року знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю (а. с. 8). Листом першого заступника начальника Білопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області [PERSON] . від 25 березня 2019 року заявнику відмовлено у призначенні пенсії в зв`язку з втратою годувальника та за особові заслуги перед Україною за померлого чоловіка [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що у свідоцтві про шлюб ім`я останнього зазначено як « [PERSON] », а в інших документах « [PERSON] » та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту (а. с. 9). Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту належності померлому [INFO] [PERSON] свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Білопільським р/б ЗАГС 18 червня 1960 року, оскільки у позасудовому порядку виправити допущену у вказаному свідоцтві помилку не можливо, що створює для заявника перешкоди у реалізації права на пенсію після померлого чоловіка. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». На підставі викладеного,

Outcome: approved