Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

17.05.2014 року представник позивача ПрАТ «Вап -Асистанс» звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ТОВ «ФК «Магістр» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № З 100912/02 від 10.09.2012 р., відповідно до умов якого Первісний кредитор надав кредит в сумі 15 000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 189% річних на строк до 31.12.2012р. 05.06.2013р. між ТОВ «ФК «Магістр» та ПрАТ «Вап-Асистанс» було укладено Договір відступлення права вимоги № ФК02/06/13, за яким право вимоги за вказаним Договором про надання споживчого кредиту було відступлене на користь ПрАТ «Вап-Асистанс». Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконував внаслідок чого загальна сума заборгованості станом на 18.03.2014 року складає 16337,00 грн. в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути: заборгованість за основним боргом по кредиту у розмірі 7 801,92 грн., заборгованість по процентах за користуванням кредитними ресурсами у розмірі 4 582,08 грн., пеню за прострочену оплату за кредит та прострочену оплату за проценти користування кредитними ресурсами у розмірі 3 953,00 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглянути у відсутність представника позивача та у випадку неявки відповідача постановити заочне рішення. Відповідач в судові засідання неодноразово не з'являвся, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, заяв чи клопотань суду не надав. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно. Відповідно до ст. ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Магістр» та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту № З 100912/02 від 10.09.2012 р., відповідно до якого [PERSON] надано грошовий кредит в сумі 15 000,00 грн. на строк до 31.12 2012р., зі сплатою за користування кредитом -189% річних, яка сплачується рівними частинами щотижнево, а саме за кожні сім календарних днів користування кредитом (а.с. 5-7). Між ТОВ «ФК «Магістр» та ПрАТ «Вап-Асистанс» було укладено Договір уступки права вимоги (договір факторингу) № ФК02/06/13 від 05.06.2013 р. (а.с. 9-10), за яким право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № З 100912/02 від 10.09.2012 р. відступлене на користь ПрАТ «Вап-Асистанс», що підтверджується додатком №1 до вказаного договору уступки права вимоги (договору факторингу) (а.с. 43-48). На виконання умов Договору уступки права вимоги (договору факторингу) від 05.06.2013 року, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, ТОВ «ФК «Магістр» було направлено відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги ПрАТ «Вап-Асистанс» по зазначеному в позові Договору про надання споживчого кредиту (а.с. 11). Відповідно до ч. 1. ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядженні другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або забовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до Реєстру №1 договорів мікрокредиту за яким відбулося, у порядку та на умовах, визначених Договором факторингу, придбання Фактором права грошової вимоги Клієнта та відступлення Клієнтом Факторові свого права грошової вимоги та всіх інших прав, що належали Клієнту згідно умов Договорів кредиту, в обсязі та на умовах, що існують на момент відступлення права грошової вимоги до Боржників, відносно боржника [PERSON] передано право вимоги за договором №З 100912/02 від 10.09.2012р. з загальною сумою боргу станом на 04.06.2013р. 16737,00 грн., яка складається з: 7801,92 грн.- борг за кредитом; 4582,08 грн. - борг за відсотками за користування кредитом; 4353,00 грн. - пеня на кінцеву дату дії договору. Як убачається з розгорнутого рахунку позовних вимог до боржника [PERSON] станом 18.03.2014 р., загальна сума заборгованості відповідача складає 16337,00 грн., з яких: 7801,92 грн. - заборгованість за кредитом, 4582,08 грн. - заборгованість за процентами, 3953,00 грн. - пеня. Разом з тим останньою датою проведення нарахування пені є 24.12.2012р. З 31.12.2012р. пеня нараховувалась в розмірі 00, 00 грн. (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 Цивільного кодексу України). Після передачі права вимоги за кредитним договором, відповідач не виконав свій обов'язок перед позивачем та має непогашену заборгованість перед ПрАТ «Вап-Асистанс» за Договором про надання споживчого кредиту № З 100912/02 від 10.09.2012 р в сумі 16337,00 грн. з яких: 7801,92 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 4582,08 грн. - прострочені проценти, 3 953,00 грн. - пеня. В ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оцінивши наведене, враховуючи, що пеня за позовом фактично нарахована станом на 24.12.2012р., позивач звернувся до суду з позовом 17.05.2014р., суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення пені в сумі 3953,00 грн. не підлягають задоволенню у зв'язку зі сплином строку позовної давності. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: 7 801,92 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 4 582,08 грн. - прострочені проценти, що в сумі становить 12384, 00 грн. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial