Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

15.11.2017 р. [PERSON] Г.(далі за текстом позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №14 у будинку №7, розташованого по вулиці Преображенська (до перейменування Дзержинського)у місті Арцизі Одеської області, в якій проживає позивач та є її власником. В обгрунтувані позову позивач посилається на те, що у квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який з вересня 2008 р. не проживає в ній та його точне місцезнаходження їй невідоме. За таких обставин, на думку позивача, відповідач втратив право користування жилим приміщенням, в якому він проживає. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням позивачу необхідно для того, щоб вільно розпоряджатися своїм правом власності на квартиру. 15.12.2017 р. набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VII від 03.10.2017 р., на підставі якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Згідно підпункту 9 пункту 1 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач в судове засідання не зявився, 30.01.2018 р. надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі/а. с. 24/. Відповідач в судове засідання не зявився; про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалив, на підставі ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) прийняти рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши письмові матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, повязані з правом особи користуватися жилим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання, тому при вирішенні спору керуватися Житловим кодексом України (далі за текстом ЖК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії рішення Арцизького районного суду Одеської області від 28.09.2010 р., шлюб зареєстрований 18.10.1992 р. виконавчим комітетом Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, актовий запис № 15, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Грєкова) [PERSON], розірваний /а. с. 9/. На підтвердження права власності на зазначену квартиру, позивач надав договір купівлі-продажу від 05.07.2002 р., зареєстрований в реєстрі за №3685 та технічний паспорт. Відповідно до правовстановлюючих документів, квартира №14 у будинку №7, розташована по вулиці Дзержинського у місті Арцизі Одеської області, оформлена на позивача [PERSON] Г./а. с. 7, 8/. Проте, суд звернув увагу на ті обставини, що квартира придбана позивачем у період знаходження у шлюбі з відповідачем. Відповідно до частини 1 статті 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно копії паспорту позивача [PERSON],позивач зареєстрована за адресою: [INFO]/а. с. 5, 6/. Як вбачається з відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]/а. с. 15/. Відповідно до розпорядження №14 від 19.02.2016 р. Арцизької міської ради Одеської області «Про перейменування вулиць та провулків міста», вулицю Дзержинського перейменовано на вулицю Преображенська /а. с. 11/. Факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS],з вересня 2008 року, підтверджується актом опитування свідків/а. с. 10/. Отже, в судовому засіданні встановлено, що за вказаною адресою відповідач не проживає більше одного року, що підтверджується дослідженими доказами. У відповідності до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України),\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України (далі за текстом ЖК України)\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до положень частини 1 статті 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною, не повинна перевищувати шести місяців. Початок спливу часу відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Епізодична поява особи в жилому приміщенні лише для виду з метою його утримання не може розглядатися як повернення, що перериває сплив шестимісячного строку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку передбаченому статтею 72 ЖК України. У разі розгляду такого спору, встановленню підлягають причини відсутності особи понад шість місяців в жилому приміщенні. Особа підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у разі доведеності не користування приміщенням понад шість місяців без поважних причин. В судовому засіданні встановлено, що після розлучення [PERSON] та [PERSON] від 28.09.2010 р. до теперішнього часу (сплило більше трьох років), відповідач не звертався до суду з позовом про поділ майна (квартири), що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя /а. с. 8. 9/. Відповідно до частини 2 статті 72 СК України, до вимог про поділ майна, які заявлені після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням - квартирою№14 у будинку №7, розташованої по вулиці Преображенська (до перейменування Дзержинського)у місті Арцизі Одеської області.

Outcome: approved