Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

15.03.2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення безпідставно набутих коштів. Позов мотивує тим, що 10.01.2014 року ним було здійснено поповнення свого карткового рахунку № [NUMBER] через платіжний термінал ПАТ КБ «ПриватБанк», однак кошти в розмірі 2 000 грн. були зараховані на картковий рахунок відповідача у справі з невідомих обставин. Працівник банку повідомив про можливість вчинення шахрайських дій. Для з'ясування обставин справи та повернення коштів, 10.01.2014 року було подано заяву до правоохоронних органів. За результатами перевірок встановлено, що відповідач безпідставно набув вищевказані кошти. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути безпідставно набуті грошові кошти. Оскільки, з [PERSON] позивач не перебуває в договірних відносинах, наміру передавати кошти не мав, просив суд стягнути безпідставно набуті кошти в розмірі 2 000 грн. Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Частиною 1 ст. 1212 ЦК України, передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання. Характерною особливістю кондиційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондиційне зобов'язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Положення статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2014 року позивачем [PERSON] було здійснено операцію щодо поповнення карткового рахунку через термінал самообслуговування в м. Луцьку по вул. Гордіюк, 37, яка дала змогу здійснити зарахування коштів в розмірі 2 000 грн на картку № [NUMBER] (а.с. 2,3). В подальшому грошові кошти були перераховані на картковий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім'я [PERSON] Однак позивач даної операції не здійснював, такого наміру не мав. Відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 2 000 грн. шляхом зарахування вищевказаної суми на картковий рахунок № [NUMBER], що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 8). Судом встановлено, що у відповідача [PERSON] відсутні підстави для набуття грошових коштів, між позивачем і відповідачем відсутні правовідносини за договором позики, або будь-які інші правовідносини, особа відповідача [PERSON] не знайома, виходячи з дійсного змісту та достовірності представлених доказів, відсутні будь-які підстави для передачі позивачем грошових коштів відповідачу. За таких обставин, враховуючи, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, беручи до уваги, що між сторонами були відсутні договірні відносини, в позивача був відсутній намір передачі коштів, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про підставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України. В добровільному порядку кошти не повернуті, вимога позивача про повернення грошей залишена [PERSON] поза увагою. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути безпідставно набуті кошти в розмірі 2 000 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved