Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

17.04.2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2,3). В обґрунтування вимог позову послався на те, що [PERSON] 04.10.2007 року у відповідності до Договору № б/н (далі Договір) отримала кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак у порушення ст.ст. 526,527,530,1054 ЦК України та умов Договору зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконала. Станом на 23.03.2014 року заборгованість відповідача за Договором склала 26238 грн. 48 коп. Тому позивач вимушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором у розмірі 26238 грн. 48 коп. та понесені ним судові витрати. 18.09.2014 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення моральної шкоди (а.с.32-35). [PERSON] в обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Зазначила, що кредитного договору від 04.10.2007 року вона з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладала, а тому грошові кошти у розмірі 3000 грн. 00 коп. вона від ПАТ КБ «ПриватБанк» не отримувала. Заяву про надання кредиту від 04.10.2007 року вона не підписувала, заяву було заповнено без її участі. Вказала, що у 2007 році до неї звернувся представник ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогами про погашення кредиту. Вона звернулась до органів внутрішніх справ з заявою, де їй було повідомлено, що відносно працівника ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], яка заповнювала Заяву про нібито надання їй-Юхно Е.Ю. кредиту, 15.04.2006 року було порушено кримінальну справу № 620612/44 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. За повідомленням слідчого Ляхову Ю.В. було засуджено, а тому у прийнятті заяви їй було відмовлено. Все це було відомо керівництву Банку. До 2009 року претензій від Банку не було. Однак у листопаді 2009 року вона отримала рішення невідомо якого суду, без дати, без підпису та інших реквізитів, в якому було зазначено про забезпечення позову шляхом арешту її майна та про обмеження у праві виїзду за межі України. Це рішення вона сприйняла як справжнє. У грудні 2009 року вона отримала з Банку лист про заходи, які плануються застосувати з метою погашення нею заборгованості. [PERSON] неодноразово повідомляла ПАТ КБ «ПриватБанк», що кредитного договору від 04.10.2007 року вона з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладала і кредит від ПАТ КБ «ПриватБанк» не отримувала, однак це не принесло жодних результатів. Від ПАТ КБ «ПриватБанк» постійно надходили листи з вимогами про негайне погашення заборгованості по кредиту, якого вона не брала. [PERSON] знову, вже у судовому порядку, намагається незаконно стягнути з неї грошові кошти в розмірі 26238 грн. 48 коп. Від таких дій ПАТ КБ «ПриватБанк» вона зазнала моральної шкоди, яка виразилась у наступному. На неї та її сімю постійно здійснювався моральний тиск, їм телефонували якісь люди, які представлялись працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк» і погрожували. Вона та її родина пережили моральні страждання він незаконних вимог Банку. Вважає, що за пережиті страждання у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню сума в розмірі 26238 грн. 48 коп., так як саме таку суму [PERSON] намагається незаконно отримати від неї. [PERSON] просить у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовити. Зустрічний позов просить задовольнити та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБнак» на її користь моральну шкоду у розмірі 26238 грн. 48 коп. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.10.2014 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення моральної шкоди до спільного розгляду з первинним позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - і обєднано їх в одне провадження за № 182/2939/14-ц (а.с.57). Представник ПАТ «ПриватБанк» [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.115), позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У судовому засіданні 20.10.2014 року (а.с.54-56 журнал судового засідання) представник позивача, який на той час приймав участь у справі позовні вимоги Банку підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву (а.с.118,119) про розгляд справи за її відсутності, просить у задоволенні позовних вимог Банку відмовити повністю, а вимоги зустрічного позову - задовольнити та стягнути на її користь з Банку моральну шкоду в розмірі 26238 грн. 48 коп. та суму в розмірі 5636 грн. 40 коп. сплачену за проведення експертизи. У судовому засіданні 20.10.2014 року (а.с.54-56 журнал судового засідання) відповідач проти задоволення позову Банку заперечувала, зустрічний позов просила задовольнити. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У матеріалах справи наявний документ, заповнений на російській мові, а саме: «Заявление (Клиент идентифицирован по счету/карте № SAMDN40000016467402)» від 04.10.2007 року, підпис И [PERSON] (а.с.10), в якій зазначено, що [PERSON] отримала кредит від Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». У вказаній Заяві зазначено, що ця Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. Правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с.18,20-21). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2015 року за клопотанням [PERSON] було призначено судову почеркознавчу експертизу (а.с.82,83), на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1)Чи виконано рукописні записи та підпис у документі - ксерокопії належного [PERSON] паспорту серії АН № 371244, виданого 12 квітня 2005 року Нікопольським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, а саме: на сторінці 1 «[PERSON] 4.10.07 (підпис)», на сторінці 10-11 «[PERSON] 04.10.07 (підпис)», - [PERSON] чи іншою особою? 2)Чи виконано підпис [PERSON], від імені якої зазначено підпис у документах: на звороті заповненого на російській мові - «Заявление (Клиент идентифицирован по счету/карте № SAMDN40000016467402), дата - 04.10.2007» та ксерокопії належного їй паспорту серії АН № 371244, виданого 12 квітня 2005 року Нікопольським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, а саме: у тесті на сторінці 1 «[PERSON] 4.10.07 (підпис)», на сторінці 10-11 «[PERSON] 04.10.07 (підпис)», чи іншою особою? Згідно Висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3587 за матеріалами цивільної справи № 182/2939/14-ц, складеного 15.05.2015 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. професора [PERSON] [PERSON] (а.с.86-102): 1.Рукописні записи «[PERSON] 4.10.07» в документі з копіями сторінок паспорта серії АН № 371244, виданого 12.04.2005 року Нікопольським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, належного [PERSON], розташовані на копіях сторінки 1 і сторінок 10-11, - виконані не [PERSON], а іншою особою. 2.Підпис від імені [PERSON] в документі «Заявление (Клиент идентифицирован по счету/карте № SAMDN40000016467402)» від 04.10.2007 року, розташований на звороті документа в графі підпис клієнта, - виконаний не [PERSON], а іншою особою. 3.Підпис від імені [PERSON] в документі з копіями сторінок паспорта серії АН № 371244, виданого 12.04.2005 року Нікопольським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, належного [PERSON], розташований на копії сторінки в рядку: «[PERSON] 4.10.07 (підпис)», - виконаний не [PERSON], а іншою особою. 4.Підпис від імені [PERSON] в документі з копіями сторінок паспорта серії АН № 371244, виданого 12.04.2005 року Нікопольським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, належного [PERSON], розташований на копії сторінок 10-11 в рядку: «[PERSON] 4.10.07 (підпис)», - виконаний не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.2\~ст.1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Таким чином, недоведеність факту укладання між сторонами спірного кредитного договору від 04.10.2007 року в письмовій формі свідчить про нікчемність цього договору, а визнання такого правочину недійсним по закону (ст. 215 ЦК України) не вимагається. Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що договірні відносини між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] не виникли, оскільки [PERSON] спірний договір не підписувала, грошових коштів за договором не отримувала. Доказів зворотного ПАТ КБ «ПриватБанк» суду надано не було. Тому, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № б/н від 04.10.2007 року слід відмовити. У відповідності до ч.2 ст.216 ЦК України, якщо у звязку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової шкоди), що закріплено у п.9 ч.2 ст.16 ЦК України. Згідно ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п.5 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» закріплено, що суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд прийшов до висновку, що вимоги зустрічного позову [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що спірний кредитний договір не був підписаний відповідачем, остання не отримувала від Банку грошових коштів, а тому позивач безпідставно предявляв вимоги до відповідача про стягнення з неї на користь Банку суми в розмірі 26238 грн. 48 коп. Суд вважає, що протиправними діями ПАТ КБ «ПриватБанк», які полягають у безпідставному предявленні вимог про стягнення з відповідача суми в розмірі 26238 грн. 48 коп., [PERSON] завдано моральної шкоди. Моральна шкода виразилася у тому, що на відповідача протягом тривалого часу, ще до подачі позову до суду, здійснювався моральний тиск, на її адресу Банком направлялись проект можливого рішення суду, лист з вимогою виконати договір, який відповідач не укладала з Банком (а.с.38,39). 17.04.2014 року був поданий даний позов, яким позивач безпідставно предявив до відповідача свої вимоги. Відповідач вимушена була відстоювати свої порушені права, доводити те, що вона не укладала кредитного договору з Банком, не підписувала договір, не отримувала грошових коштів від Банку, що викликало у відповідача змінити звичайний спосіб життя, докладати додаткових зусиль для захисту своїх порушених прав. Вона вимушена була клопотати про призначення експертизи по справі щоб довести свою правоту, у звязку з чим вирішувати питання щодо пошуку коштів для оплати експертизи. Нею було витрачено значні кошти на оплату експертизи - 5636 грн. 40 коп. (а.с.118). Вона розуміла, що у разі незнаходження коштів на оплату експертизи з неї б стягнули 26238 грн. 48 коп. Від цього вона нервувала та дуже хвилювалася. Суд вважає, що [PERSON] у звязку з протиправною поведінкою позивача щодо неї зазнала душевних та моральних страждань. Однак, суд вважає розмір моральної шкоди, визначений позивачем у 26238 грн. 48 коп., завищеним. На думку суду достатнім розміром у відшкодування моральної шкоди буде 5000 грн. 00 коп. В іншому [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.79 ЦК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. [PERSON] за проведення судової почеркознавчої експертизи було сплачено 5636 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0.377213636.1 від 22.04.2015 року та матеріалами справи (а.с.85,118). Враховуючи викладене, те, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] понесені останньою витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 5636 грн. 40 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.10.2014 року [PERSON] було відстрочено оплату судового збору при подачі зустрічного позову до ухвалення судового рішення у справі (а.с.57). У звязку з тим, по позивачу за первинним позовом у задоволенні позовних вимог було відмовлено, а зустрічний позов було задоволено частково, то з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави слід стягнути 551 грн. 20 коп. щодо задоволених вимог немайнового характеру.

Outcome: partial