Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

16 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Шосткинської міської ради про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] та зняття з даної квартири обтяження, накладеного у зв`язку із забезпеченням кредитного договору іпотекою, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідний запис. В обґрунтування позову зазначає, що 07.08.2008р. між ним та акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» був укладений кредитний договір №33/Ш-Ф, відповідно до якого позивач отримав кредитні кошти в розмірі 120000 грн, на які придбав квартиру [ADDRESS] . Виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором було забезпечено іпотекою, предметом якої стала придбана позивачем квартира. Як зазначає позивач, при укладенні договору іпотеки на вимогу Іпотекодержателя (АТ «Брокбізнесбанк») у позивача були вилучені правовстановлюючі документи на предмет іпотеки (договір купівлі-продажу та технічний паспорт на квартиру)\~ та накладено заборону відчуження на спірне майно до припинення дії іпотечного договору. Виконавши зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся до АТ «Брокбізнесбанк» з проханням направити повідомлення про виключення належної йому квартири з реєстрів записів про обтяження іпотекою та повернути оригінали правовстановлюючих документів, однак таке його прохання залишилось без належного реагування. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом, за наслідками розгляду якого ПАТ «Брокбізнесбанк» було зобов`язано надати реєстратору письмове повідомлення про виключення з реєстрів записів про обтяження іпотекою квартири [ADDRESS] та передати позивачу оригінал правовстановлюючого документу на неї договору купівлі-продажу від 01.08.2008р. Однак судове рішення залишилося не виконаним через ліквідацію боржника ПАТ «Брокбізнесбанк». Позивач наразі має намір відчужити належну йому квартиру, однак позбавлений можливості розпорядитись належним йому майном через втрату правовстановлюючих документів на нього та непроведення ПАТ «Брокбізнесбанк» відповідних дій щодо зняття зі спірної квартири обтяження. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, за змістом якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні свого представника не скористався. Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11.10.2017р. за результатами розгляду справи № 759/2970/17 за позовом [PERSON] до ПАТ «Брокбізнесбанк» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом витребування правовстановлюючих документів Святошинським районним судом м. Києва постановлено рішення, яким позов [PERSON] був задоволений повністю /а.с. 10-11/. Дане рішення залишено без змін за наслідками перегляду судом апеляційної інстанції та 07.02.2018р. набрало законної сили.\~ При цьому, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2017р. у справі № 759/2970/17 встановлені наступні обставини. 01.08.2008р. [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м. 07.08.2008р. АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк» (далі - Банк), та [PERSON] уклали кредитний договір №33/Ш-Ф (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого, позивачу надано грошові кошти у розмірі 120000 грн на строк до 06.08.2018р., зі сплатою 22,0 % річних, для придбання нерухомого майна житлового призначення на вторинному ринку нерухомості. В забезпечення виконання умов Кредитного договору, 07.08.2008р. його сторони уклали іпотечний договір №33/Ш-Ф (далі Іпотечний договір). Відповідно до вказаного договору Банку передано в іпотеку належне на праві власності позивачу майно - квартиру [ADDRESS] . Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за №3326. 18.06.2015р. ПАТ «Брокбізнесбанк» надіслав на адресу позивача вимогу про дострокове погашення заборгованості у розмірі 1571 грн 98 коп. та 24.06.2015р. позивач здійснив оплату вказаної суми, у зв`язку з чим судом встановлено факт погашення [PERSON] заборгованості за Кредитним договором. Слід зазначити, що таке рішення має преюдиційне значення при вирішенні цієї справи та силу приписів ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені ним щодо [PERSON] не підлягають доказуванню. Даним судовим рішенням зобов`язано ПАТ «Брокбізнесбанк» надати реєстратору письмове повідомлення про виключення з реєстрів записів про обтяження іпотекою належної [PERSON] квартири [ADDRESS] , у зв`язку із повним виконанням зобов`язання за Кредитним договором, а також передати [PERSON] оригінал договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Даниленком Є.О., зареєстрований в реєстрі за № 3219. На підставі вказаного рішення 04.12.2017р. Святошинським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист /а.с. 15/, який був пред`явлений до виконання до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, однак 22.03.2019р. такий був повернутий стягувачу без виконання на підставі п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з ліквідацією банку-боржника) /а.с. 17/. Як зазначає позивач за змістом свого позову, вилучені Банком при укладенні Іпотечного договору\~ правовстановлюючі документи (договір купівлі-продажу та технічний паспорт на квартиру) до цього часу йому не повернуті. За інформацією Національного банку України /а.с. 20/ після ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» кредитна справа [PERSON] на архівне зберігання до Національного банку України не передавалася. Вказуючи на те, що\~ правовстановлюючі документи на спірну квартиру втрачені, а Банк так і не вчинив відповідних дії щодо зняття зі спірної квартири обтяження, що перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати свої повноваження як власника цього майна,\~ [PERSON] звернувся\~ до суду із даним позовом. Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання за позивачем права власності на об`єкт нерухомого майна на підставі статті 392 ЦК України, яка передбачає, що позов про визнання права власності може бути пред`явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою або якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Тобто, передумовою для звернення з позовом про визнання права власності на майно на підставі названої статті є сумніви у належності позивачеві цього майна, які виникають у інших осіб, неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втрата належних правовстановлюючих документів на майно. Право власності, як і будь-яке інше суб`єктивне право, виникає при наявності певних юридичних фактів та конкретних обставин, з якими закон пов`язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові № 6-318цс15 від 24.06.2015р. та Верховний Суд у постановах від 21.11.2018р. у справі № 920/615/16, від 07.08.2019р. у справі № 902/869/17. Матеріалами справи підтверджується, що позивач набув право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі відповідного договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2008р., укладеного з [PERSON] , копія якого наявна в матеріалах справи /а.с.5/. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 224152863 від 16.09.2020р., саме за позивачем зареєстроване право власності на спірну квартиру /а.с. 21/. При цьому оригінал вказаного договору був переданий іпотекодержателю (ПАТ «Брокбізнесбанк»), який ліквідований, та цей документ наразі втрачений. Як зазначено вище, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Оскільки судом встановлено, що позивач придбав квартиру у відповідності до вимог законодавства, але правовстановлюючі документи на неї втрачені, що в свою чергу, позбавляє його у повній мірі реалізувати своє право власності на об`єкт нерухомого майна, таке його право має бути захищено в судовому порядку. Таким чином, суд вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про зняття обтяження з такого майна, суд вважає необхідним зазначити наступне. 07.08.2008р. приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу у зв`язку з посвідченням Іпотечного договору, укладеного з метою забезпечення виконання основного зобов`язання за Кредитним договором, накладено заборону відчуження квартири [ADDRESS] , яку зареєстровано у реєстрі для реєстрації заборони за № 3327/106. Як зазначено вище, позивач виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, забезпеченим цим Іпотечним договором, тобто такі є припиненими, що встановлено рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2017р. у справі № 759/2970/17. Відповідно до статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Слід зазначити, що законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Водночас відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку»\~ іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Як зазначалось вище, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2017р. у справі № 759/2970/17 зобов`язано ПАТ «Брокбізнесбанк» надати реєстратору письмове повідомлення про виключення з реєстрів записів про обтяження іпотекою належного [PERSON] майна, а саме квартири [ADDRESS] . ПАТ «Брокбізнесбанк» ліквідовано /а.с. 31/, вказане судове рішення залишилось не виконаним. Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державного реєстру іпотек записи щодо заборони відчуження зазначеної вище квартири станом на 16.09.2020р. є актуальними /а.с. 21/. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки іпотека, яка була підставою для обтяження квартири позивача, припинена, таке обтяження досі не знято, суд дійшов висновку, що доцільність застосування такого заходу забезпечення виконання зобов`язання наразі відпала, його наявність створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому порушені права позивача як власника нерухомого майна у даному випадку підлягають судовому захисту. Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність зняття обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , яке було накладено 07 серпня 2008 року приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Даниленком Є.О., з виключенням відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, та як наслідок позов [PERSON] підлягає задоволенню також і в цій частині. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за ним, суд залишає судові витрати за фактично понесеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved