Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

15.02.2017 року [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Голосіївського районного суду м. Києва 25.07.2016 року. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітню [PERSON], [INFO], яка після розлучення сторін залишилася проживати разом з матір'ю. Зазначила, що з моменту розірвання шлюбу, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, припинив надання матеріальної допомоги на сім'ю та утримання доньки. Крім того, зазначає, що між відповідачем та позивачем постійно виникають конфлікті ситуації, сварки, бійки із застосуванням фізичного та психологічного насильства зі сторони відповідача, з'ясування стосунків з різних причин, які відбуваються у присутності дитини, що негативно впливає на її психіку та порушує права передбачені Сімейним кодексом України та Конвенцією ООН про права дитини. Вказує, що відповідач своїх обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, а саме не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування малолітньої доньки, свідомо ухиляється від забезпечення її духовного та фізичного розбитку з підстав, які не є поважними, а при випадкових зустрічах вдається до психологічного, економічного та фізичного насильства. З огляду на викладене та посилаючись на відповідні норми законодавства, просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Протокольною ухвалою суду від 19.04.2017 року третю особу Службу у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації замінено на Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Позивач зазначила, що за час шлюбу відповідач неодноразово здійснював психологічний тиск про відношенню до малолітньої дочки, що виражалося у прояві агресії у присутності дитини, що підтверджується висновками Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві, а також проявляв безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов'язків, оскільки допускав надмірне вживання алкогольних напоїв під час проведення дозвілля з дитиною. Зауважила, що неналежне виконання відповідачем батьківських обов'язків підтверджується наявністю у останнього заборгованості зі сплати аліментів на утримання дочки, ненаданням дозволу на оздоровлення дитини за кордоном. Просила врахувати, що здійснення психологічного тиску відповідача на доньку стало наслідком того, що згідно медичних показань дочка наразі потребує домашнього режиму догляду, що в свою чергу, позбавляє позивача можливості приступити до виконання посадовий обов'язків та вийти з відпустки по догляду за дитиною. Вказала, що дії відповідача призводять до виникнення загрози для життя та здоров'я дитини з боку невизначеного кола осіб, оскільки останнім у соціальних мережах розміщено дані щодо місця проживання дитини із зазначенням того, що дитина проживає за вказаною адресою без чоловічого захисту. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечували. Відповідач зазначив, що має бажання піклуватися про свою дочку, здійснює для цього всі необхідні дії, а саме приїздить до будинку, у якому проживає позивач з дочкою, однак остання чинить йому перешкоди у виконанні батьківських обов'язків та не дає йому можливості побачитися з дитиною, виключно випадково зустрівши позивача з донькою на вилиці або в розважальному комплексі, він має можливість побачити дитину. Представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено наявності виключних підстав, що дають право суду позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки, в свою чергу відповідач жодним чином від виконання батьківських обов'язків не ухиляється та не ухилявся, здійснював дії спрямовані на проведення медіації з позивачем з приводу участі батька у вихованні дитини, по мірі фінансової можливості надає матеріальну допомогу на утримання доньки, що підтверджується наданими суду квитанціями, продовжує здійснювати спроби побачитися з дитиною. Також просив врахувати при винесенні рішення суду висновок органу опіки та піклування Голосіївської РДА в м. Києві щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Представник третьої особи Органу опіки та піклування Голосіївської РДА в м. Києві Заборенко І.В. в судовому засіданні вважала позов таким, що не підлягає задоволенню, з підстав викладених у наданому суду висновку № 100-6419 від 11.04.2017 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, та покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України виключними підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.03.2013 року. [INFO] року у них народилася донька - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.07.2016 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано (а.с. 8). Згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2017 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] року, місце проживання її матері [PERSON], та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] року, аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.12.2016 року і до повноліття дитини (а.с. 60-62) Як на підставу звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року позивач посилається на ухилення останнього від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини протягом тривалого часу, в тому числі невиконання обов'язку щодо надання матеріальної допомоги у вигляді аліментів на утримання доньки [PERSON], а також агресивне поводження [PERSON], що призводить до психологічного тиску на доньку [PERSON] Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (Підстави звільнення від доказування). Оцінивши у сукупності пояснення та доказів, надані стороною позивача, а також пояснення та докази сторони відповідача, суд приходить до висновку про безпідставність посилань сторони позивача на те, що [PERSON] умисно ухиляється від виховання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON] Судом встановлено, що з моменту розірвання шлюбу з [PERSON], відповідач [PERSON] вживав заходів для визначення способу участі батька у вихованні дитини. Так, як вбачається з листів Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100/09-4424 від 22.12.2016 року (а.с. 36), № 100/09-4399 від 23.12.2016 року (а.с. 116) з метою врегулювання конфлікту між позивачем та відповідачем щодо визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні, сторін було направлено для проведення сімейної медіації. Згідно листів міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 220 від 21.12.2016 року (а.с. 37), № 025 від 06.02.2017 року (а.с. 38) судом встановлено, та не було спростовано доказами наданими стороною позивача, що причиною неможливості проведення сімейної медіації між [PERSON] та [PERSON] стала саме відмова [PERSON] від участі у сімейній медіації. В судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечувала, що відповідач [PERSON] намагається навідати дочку за місцем проживання матері, однак зазначила, що внаслідок того, що останній приходить у супроводі великої кількості невідомих позивачу осіб чоловічої статі, що лягає дитину та безпосередньо її, позивач змушена була написати заяву охороні житлового комплексу за місцем проживання з метою недопуску [PERSON] на територію комлексу. Вищезазначене судом оцінюється як перешкода [PERSON] з боку позивача [PERSON] у безперешкодній участі батька у вихованні дитини. Доказів того, що між позивачем та відповідачем визначено інший порядок участі батька у вихованні дитини, у тому числі визначено години та дні у які батько має право побачити свою доньку [PERSON], сторонами по справі не надано. Посилання сторони позивача на ухилення відповідача від матеріального утримання дитини спростовується доказами наданим стороною відповідача в судовому засіданні, зокрема чеками на а.с. 43-44, 125. Наявність заборгованості відповідача по сплаті аліментів (а.с. 108) на утримання дитини в рамках виконавчого провадження № 53932542, яке, як вбачається з наданої постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 107) було відкрито лише 13.05.2017 року, не бути оцінено судом як доказ на підтвердження умисного тривалого ухилення відповідача від матеріального утримання доньки. Стосовно посилань сторони позивача, як на підставу заявлених вимог, на агресивну поведінку відповідача по справі, суд має зазначити наступне. Згідно п. 3, 6 ч.1 ст. 164 СК України мати батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона жорстко поводяться з дитиною та/або засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, доказами притягнення особи до адміністративної відповідальності є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, а доказом притягнення до кримінальної відповідальності - вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили. Разом з тим, позивачем на обґрунтуванням посилань у позові щодо агресивної поведінки відповідача, вчинення ним насильства у сім'ї жодного допустимого, у розумінні цивільного процесуального законодавства, доказу не надано, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 113), витяг є Єдиного реєстру досудового розслідування (а.с. 111), та відповідні висновки Голосіївського управління поліції УП НП у м. Києві, не є допустимими доказами притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності, вчинення останнім насильства по відношенню до дитини. Крім того, згідно Висновку органу опіки та піклування Голосіївської РДА у м. Києві № 100-6419 від 11.04.2017 року, враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 05.04.2017 року (протокол № 6), Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування) вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] року (а.с. 67-69). Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається із письмових заперечень позивача проти зазначеного Висновку, позивач вважає висновок органу опіки та піклування неповним, таким, що складений без урахування стану здоров'я дитини, в тому числі психологічного, та виявлених його порушень, а також поведінки відповідача, яка по відношенню до позивача та малолітньої [PERSON] є небезпечною та агресивною. Разом з тим, у суду відсутні підстави для незгоди з висновком органу опіки та піклування, як і підстави вважати, що останній складений без повного та всебічного врахування обставин по справі. Покази, допитаної в судовому засідання як свідка, психолога Лікувально-діагностичного центру «Добробут» ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» [PERSON], яка пояснила суду, що вважає, що спілкування дитини з батьком не є таким, якого потребує дитина через те, що поведінка відповідача по відношенню до позивача є такою, що лякає дитину та травмує дитину, дитина з острахом ставиться до осіб чоловічої статі у грі, не можуть розцінюватися судом як підстава незгоди з висновком органу опіки та піклування, оскільки як вбачається зі змісту вищевказаного висновку психологічне діагностування малолітньої [PERSON] було прийнято до уваги при прийнятті рішення щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] Таким чином, позивачем в судовому засідання за допомогою належних та допустимих доказів не доведено, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками щодо виховання малолітньої [PERSON], а також наявні інші підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги Висновок органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed