Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

16.04.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.05.2020 року залучено по справі службу у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представника органу опіки та піклування. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 11.08.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Фракнівській області, актовий запис № 98. У шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, а збереження шлюбу неможливе через постійні непорозуміння та конфліктні ситуації. За час спільного проживання у них з відповідачем склалися різні погляди на шлюб, сім`ю, обов`язки, вони виявилися людьми з різними характерами та інтересами, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповічач постійно принижував її та наносив тілесні ушкодження. Вважає, що за таких обставин шлюб існує лише формально, примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Також просить стягнути в її користь сплачений судовий збір. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак від неї поступила заява, в якій просить розглядати справу в її відсутності. Заявлені вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] . Суду пояснив, що вони з дружиною більше року проживають окремо. Їхні троє неповнолітніх дітей постійно проживають разом з ним та його матір`ю в його приватному будинку, оскільки позивач [PERSON] час від часу виїжджає на заробітки за кордон. Представник служби у справах дітей Надвірнянської РДА в судове засідання не з`явився, однак від них поступила заява, в якій просять розгляд справи проводити в їхню відсутність. Крім того, просять долучити до справи висновок про визначення місця проживання неповнолітніх дітей від 15.07.2020 року та при розгляді справи взяти його за основу. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 11.08.2004 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №98 ( а.с.8). У шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження ( а.с.9-11). В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Що стосується визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін по справі, то суд прийшов до наступного висновку. За ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифікованоЗаконом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України прямо передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку про визначення місця проживання дітей № 04-32/5 від 15.07.2020 року служби у справах дітей Надвірнянської РДА, який долучений до матеріалів справи, служба вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Тому, беручи до уваги інтереси дітей, висновок служби у справах дітей Надвірнянської РДА, суд вважає, що неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати з відповідачем по справі - [PERSON] . Оскільки дочці сторін по справі [PERSON] , [INFO] , виповнилося 15 років, а відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, то у суду відсутні підстави вирішувати питання про те, з ким із батьків вона залишається проживати. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача слід стягнути також 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.19,104,105, 110, 112,141,157,160 СК України,

Outcome: approved