Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

15.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментах на утримання дочки [PERSON] в розмірі 13 400 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Врадіївського районного суду від 18.07.2014р. з відповідача на її користь присуджено стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, однак, в зв'язку з не виплатою відповідачем аліментів, у останнього станом на 05.10.2015р. існує заборгованість по аліментах у сумі 13 400 грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в розмірі 9 938 грн. 03 коп. Відповідач в судовому засідання заперечив проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що на даний час не має можливості погасити заборгованість по аліментах. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи та таке визнано сторонами, рішенням Врадіївського районного суду від 01.10.2013р. шлюб зареєстрований 25 листопада 2011 року виконавчим комітетом Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, (актовий запис № 9) між сторонами було розірвано. 24.06.2014р. рішенням Врадіївського районного суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 05.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою від 18.07.2014р. старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] відкрито виконавче провадження № 44089133 по виконанню виконавчого листа № 474/601/14-ц виданого 17.07.2014р. про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON]. Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області № 393 від 15.10.2015р. позивач з 01.04.2015р. по 30.09.2015р. не отримувала від відповідача аліментів. Відповідно до довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області № 406 від 22.10.2015р. заборгованість відповідача по аліментах за період з червня 2014 року по вересень 2015 року включно становить 9 938 грн. 03 коп. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості зі сплати аліментів присуджених за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 3 ст. 194 СК України визначено повноваження суду щодо стягнення заборгованості по аліментах, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу. Сплата аліментів згідно ст. 187 СК України здійснюється в добровільному порядку, та в тому випадку, коли один із батьків подав заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Водночас, ст. 74 Закону України Про виконавче провадження визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом (ч. 1). У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника (ч. 2). Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України (ч. 3). За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів (ч. 10). Суд наголошує на тому, що відповідно до ч. 9 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження, судом, за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом, вирішується лише спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів. Крім того, суд роз'яснює позивачу, що ч. 1 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження передбачено право стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Таким чином, ні положення Сімейного кодексу України, ні Закону України Про виконавче провадження не передбачають можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилась при виконанні судового рішення про їх стягнення, шляхом подання відповідного позову в судовому порядку. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме. Відтак нарахована сума заборгованості по сплаті аліментів підлягає стягненню в судовому порядку тільки у випадку її виникнення на підставі добровільної сплати аліментів відповідачем, а не в результаті її виникнення після примусового стягнення в судовому порядку, оскільки в такому разі аліменти стягуються в порядку виконавчого провадження. На підставі вищевикладеного позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed