Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

15.02.201 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває з 05 квітня 2000 року у зареєстрованому шлюбі відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №43. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини між подружжям припинено з січня 2021 року із-за того, що вони мають протилежні погляди на сімейне життя. В зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить розірвати шлюб, зареєстрований 05 квітня 2000 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №43. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить залишити прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] », а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір, сплачений при зверненні до суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, але до початку його проведення надав суду заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 05 квітня 2000 року, зареєстрованих відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №43, підтверджується копією Свідоцтва про одруження, повторно виданим 17 вересня 2003 року (а.с.6). Сторони у справі мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню, як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв`язку із зазначеним, позивачу, якою при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп., необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 454 грн. 00 коп., а також здійснити стягнення з відповідача на користь позивача 454 грн. 00 коп. судового збору, що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved