Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

15 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, та просила вирішити питання судових витрат. В заяві зазначила, що 26 грудня 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Позивачка посилається на те, що їх спільний неповнолітній син [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує частково в розмірі аліментів 850 грн. щомісяця. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву, в якій прохає справу розглянути у його відсутність, позов визнає частково в розмірі аліментів 850 грн. щомісяця. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів держави, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем немає. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 126214, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області 26.12.2014 року, [PERSON] уклав шлюб з Голтвян (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с. 3). Від цього шлюбу у них 03 січня 2016 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 234200, виданим 12.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області(а.с. 4). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 640 грн. 00 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 27 від 15.07.2016 року, виданої адвокатом [PERSON]. (а.с. 6), позивачка понесла витрати на правову допомогу в розмірі 150 грн., які підлягають стягненню з відповідача

Outcome: partial