Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

16 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, в якому просить зняти арешт та заборону відчуження з майна боржника [PERSON], а саме з 2/3 частини квартири [ADDRESS] що накладено на підставі постанови б/н від 31.10.2006 року винесену Першим Приморським ВДВС міста Одеса. Вилучити записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційний номер обтяження 3979501; зняти арешт та заборону відчуження з майна боржника [PERSON], а саме з 2/3 частини квартири [ADDRESS] що накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 23.08.2011 року В-10/387 (ВП 17902146) винесену Першим Приморським ВДВС міста Одеса. Вилучити записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційний номер обтяження 11537937; зняти арешт та заборону відчуження з майна боржника [PERSON], а саме з 1/3 частини квартири [ADDRESS] що накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 07.10.2011 року (В-10/387) ВП 28330023 винесену Першим Приморським ВДВС міста Одеса. Вилучити записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційний номер обтяження 11699414. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 27.06.2015 року [PERSON] (баба позивача) та [PERSON], померли внаслідок нещасного випадку (пожежа) яка сталася за місцем їхнього постійного проживання, а саме: [ADDRESS]. Після їх смерті відкрилася спадщина, яку позивач у встановленому законом порядку прийняв в шостій Одеській державній нотаріальній конторі. Спадкові справи № 386/2015 та 324/2015. Факт родинних відносин з померлою [PERSON] підтверджується рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10.04.2018 року. Однак, під час оформлення спадщину у нотаріуса зясувалося, що на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] накладено арешти, в звязку з чим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом до того часу поки не будуть зняті арешти. Відповідно до інформації від 16.05.2018 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна встановлено що Першим Приморським ВДВС міста Одеса накладені наступні арешти нерухомого майна: Постановою б/н від 31.10.2006 року Першого Приморського ВДВС міста Одеса накладено арешт на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Власник [PERSON]. Реєстраційний номер обтяження 3979501; Постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 23.08.2011 року В-10/387 (ВП 17902146) Першого Приморського ВДВС міста Одеса накладено арешт на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Власник [PERSON]. Реєстраційний номер обтяження 11537937; Постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 07.10.2011 року (В-10/387) ВП 28330023 Першого Приморського ВДВС міста Одеса накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Власник [PERSON]. Реєстраційний номер обтяження 11699414. 23 травня 2018 року позивач звернувся до ВДВС з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень та зняття арешту. Однак, листом від 04.06.2018 року вих. № 15605 (який отриманий позивачем по електронній пошті 15.06.2018 року) Перший Приморський ВДВС міста Одеса повідомив, що на виконанні у відділі у 2006 та 2011 роках перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] (адреса: [ADDRESS]) коштів. Перевірити матеріали виконавчого провадження та надати правову оцінку законності накладення арешту, у рамках якого арештовано майно неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено. Таким чином, питання зняття арештів вирішено не було. Зняти арешт у позасудовому порядку неможливо, через відсутність в органах державної виконавчої служби матеріалів виконавчого провадження, у якому здійснено накладення арешту, оскільки таке провадження закінчено і знищено. Провадження у справі відкрито 23 липня 2018 року. 07 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засіданні не з?явився, викликаний, про поважність причин не явки суд не повідомив. Суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.06.2015 року померли [PERSON] та [PERSON]. Після їх смерті відкрилася спадщина. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10.04.2018 року встановлено факт родинних відносин позивача з померлою [PERSON] та встановлено факт постійного проживання позивач [PERSON] із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] за адресою: в [ADDRESS]. Однак, під час оформлення спадщину у нотаріуса зясувалося, що на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] накладено арешти, в звязку з чим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до інформації від 16.05.2018 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна встановлено що Першим Приморським ВДВС міста Одеса накладені наступні арешти нерухомого майна: Постановою б/н від 31.10.2006 року Першого Приморського ВДВС міста Одеса накладено арешт на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Власник [PERSON]. Реєстраційний номер обтяження 3979501; Постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 23.08.2011 року В-10/387 (ВП 17902146) Першого Приморського ВДВС міста Одеса накладено арешт на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Власник [PERSON]. Реєстраційний номер обтяження 11537937; Постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 07.10.2011 року (В-10/387) ВП 28330023 Першого Приморського ВДВС міста Одеса накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Власник [PERSON]. Реєстраційний номер обтяження 11699414. 23 травня 2018 року позивач звернувся до ВДВС з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень та зняття арешту. Однак, листом від 04.06.2018 року вих. № 15605 (який отриманий позивачем по електронній пошті 15.06.2018 року) Перший Приморський ВДВС міста Одеса повідомив, що на виконанні у відділі у 2006 та 2011 роках перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] (адреса: [ADDRESS]) коштів. Перевірити матеріали виконавчого провадження та надати правову оцінку законності накладення арешту, у рамках якого арештовано майно неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено. Таким чином, питання зняття арештів вирішено не було. Ці факти підтверджені матеріалами справи. Відповідно до ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, в редакції від 16.02.2010 року (надалі Закон №606) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом (п.8 ч.1). Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. Згідно з ч.2, 3 ст.38 Закону №606, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. Відповідно до ч.2,3 ст. 59 Закону №606 у разі сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. Майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець. 02.06.2016 року було прийнято новий закон України «Про виконавче провадження». Згідно з п.7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404) що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Згідно з ч.1, 2 ст.40 Закону №1404 у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Судом встановлено, що листом від 04.06.2018 року вих. № 15605 Перший Приморський ВДВС міста Одеса повідомив, що на виконанні у відділі у 2006 та 2011 роках перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] (адреса: [ADDRESS]) коштів. Перевірити матеріали виконавчого провадження та надати правову оцінку законності накладення арешту, у рамках якого арештовано майно неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено. Наразі, існування арешту та заборони на відчуження майна порушує конституційні права позивача, його право на отримання спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною [PERSON] України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно п. п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України N 2274/5 від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки. Як визначено п. 9.10 вказаного Порядку, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави існування арешту нерухомого майна, в т.ч. у зв'язку з відсутністю виконавчого провадження, знищення якого за терміном зберігання свідчить про те, що воно було закінчено, а тому накладений арешт підлягав скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на спірне майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності.

Outcome: approved