Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

16.02.2015 р. позивачка звернулася в суд до відповідача з позовом про усунення перешкод в користуванні домоволодінням та земельною ділянкою, який пізніше був нею уточнений з урахуванням висновків будівельно-технічної експертизи, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.08.2004 р. та договору купівлі-продажу від 16.08.2005 р. їй на праві приватної власності належить ? частина жилого будинку з господарськими спорудами за адресою: вул. Фрунзе, 190 м. Охтирка Сумської області, що складається з одноповерхового житлового будинку (деревяний, цегляний) з прибудовою, погребом, загальною площею 75,0 кв.м, жилою площею 38,2 кв.м, зазначені літ. А, а, а1, а2, побутових споруд сараю Б, літньої кухні В, літньої кухні з прибудовою Г, г, огорожі №1, 2, колодязя №3, розташованих на приватизованій земельній ділянці. Інша частина вказаного домоволодіння належить відповідачу [PERSON] Рішенням виконкому Охтирської міської ради від 21.09.2005 р. №296 їй дали дозвіл на будівництво житлового будинку розміром 10,0 м х 9,0 м по вул. Фрунзе, 190 в м. Охтирка Сумської обл., з умовою знести старий будинок. Відповідач дав згоду на будівництво з умовою, що будинок буде збудовано на відстані 1,0 м х 6,5 м від його будівлі. Всі технічні умови були дотримані та передбачали зведення огорожі (паркану) на відстані не менше 1 м від обєктів домоволодіння №190 по вул. Фрунзе в м. Охтирка. Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯД №176980 від 04.07.2007р. [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0.0901 та в межах згідно з планом по вул. Фрунзе, 190, м. Охтирка, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В той же час відповідач [PERSON] земельну ділянку у власність не приватизував та права власності на земельну ділянку по вул. Фрунзе, 190-А, м. Охтирка, не набув. Восени 2014 р. відповідач без погодження з власником будинковолодіння та земельної ділянки [PERSON] по лінії наземного газопроводу та вздовж нього самовільно з використанням залізних труб встановив профільний залізний паркан вздовж території подвіря впритул до житлового будинку позивачки, що позбавляє її вільно користуватися своєю власністю. При цьому від господарських споруд на території будинковолодіння і земельної ділянки по вул. Фрунзе. 190, м. Охтирка, новий профільний залізний паркан розташований на відставні менше 30 см (0.3 м), що взагалі не дозволяє вільного доступу до обєктів нерухомості у вигляді господарських споруд літньої кухні з прибудовою Г, г. Частину профільного залізною паркану шляхом зварювання було прикріплено до стовбців наземного газопроводу (опори) з використанням газозварювальних робіт. При цьому новостворений профільний залізний паркан відповідач самовільно прикріпив впритул до житлового будинку А, а, а1, а2, - власника [PERSON] залізними шурупами. На вимогу позивачки привести розташування власного залізного паркану [PERSON] у відповідність з урахуванням дотримання технічних умов забезпечення вільного та безперешкодного доступу до всіх обєктів нерухомості власника [PERSON] по вул. Фрунзе, 190, м. Охтирка, відповідач ніяк не відреагував. Тому позивачка і звернулася в суд з даним позовом, яким просила суд усунути створені їй перешкоди у володінні та користуванні будинковолодінням і земельною ділянкою за адресою вул. Фрунзе, 190, м. Охтирка Сумської області, шляхом зобовязання [PERSON] власними зусиллями або за рахунок власних витрат ліквідувати новостворену залізну профільну огорожу (паркан) вздовж периметру території земельної ділянки та будинковолодіння по всій території садиб за адресами: вул. Фрунзе, 190, та вул. Фрунзе, 190-А, м. Охтирка Сумської області, довжиною 59.13 м за технічними параметрами ламаної лінії по кутам поворотів 1.48 м + 9.85 м + 6.92 м + 3.57 м + 1.21 м + 0.67 м + 2.23 м + 4.45 м + 4.04 м + 12.05 м + 12.66 м з лівої сторони ділянки у бік ділянки по вул. Фрунзе, 190-А, м. Охтирка Сумської області, якою користується землекористувач [PERSON] без приватизації земельної ділянки, одночасно прибравши самовільно причеплену впритул до житлового будинку А, а, а1, а2, по вул. Фрунзе, 190, м. Охтирка Сумської області новостворену залізну профільну огорожу (паркан). Зобовязати [PERSON] використовувати земельну ділянку під будинковолодінням та територією садиби по вул. Фрунзе, 190-А, м. Охтирка Сумської області, відповідно до узгодженої технічної документації із землеустрою за адресою по вул. Фрунзе, 190, м. Охтирка Сумської області (власник земельної ділянки [PERSON]В.); вимог н.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**, затверджених Наказом Держкоммістобудування України №44 від 17.04.1992р.; висновків судової земельно - технічної експертизи №50 від 05.11.2015р., в тому числі за наданими додатками; правовстановлюючого документу на земельну ділянку у вигляді державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №176980, кадастровий номер 5910200000:04:004:0007 (власник земельної ділянки [PERSON]В.), виготовленого та виданого па підставі виконаних робіт із землеустрою по встановленню меж на місцевості та закріплення їх межовими знаками, площею 0.0901 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на власника [PERSON] - за технічними параметрами на місцевості по ламаній лінії вздовж житлового будинку по вул. Фрунзе, 190, м. Охтирка, Сумської області, та садиби між територіями по вул. Фрунзе, 190, та вул. Фрунзе, 190-А, м. Охтирка Сумської області, - довжиною 12.0 м на відстані 1.02 м від житлового будинку по вул. Фрунзе, 190, м. Охтирка, від червоної лінії по вул. Фрунзе, та на відстані 1.12 м. до тильного повороту кута даного житлового будинку; довжиною 7.5 м на відстані 0.93 м вздовж житлового будинку по вул. Фрунзе, 190, м. Охтирка, та по території подвіря до кута повороту; довжиною 12.6 м на відстані 0.23 м по території садиби між територіями земельних ділянок по вул. Фрунзе, 190, та вул. Фрунзе, 190-А, м. Охтирка, до куга повороту; довжиною 27.3 м на відстані 0.08 м по території садиби між територіями земельних ділянок по вул. Фрунзе, 190, та вул. Фрунзе, 190-А, м. Охтирка, до куга повороту тильної сторони садиби. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник фахівець в галузі права [PERSON] не зявилися, просили справу розглянути без їх участі, уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги не визнав повністю. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Охтирської міської ради Сумської області та Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які є по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.08.2004 р. позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить 41/50 частин жилого будинку з господарськими спорудами по вул. Фрунзе. 190, м. Охтирка Сумської області, розташованих на приватизованій земельній ділянці зі складовими одноповерховий житловий будинок з прибудовою, погребом, жилою площею 38.2 кв.м, зазначених по технічній документації літерами А, а, а1, а2, побутові споруди - сарай Б, літня кухня В, літня кухня з прибудовою Г, г, огорожа №1, 2, колодязь №3 (а.с.7-10). Відповідно до договору купівлі - продажу від 16.08.2005 р. позивачка придбала у відповідача (як співвласника будинковолодіння по вул. Фрунзе, 190, м. Охтирка Сумської обл.) [PERSON] 9/50 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих споруд, розташованих на земельній ділянці по вул. Фрунзе, 190, м. Охтирка Сумської області, на території якої знаходиться один деревяний, цегляний жилий будинок, в цілому загальною площею 75,0 кв.м, житловою площею 38,2 кв.м, зазначений літерою Ааа1а2 та господарчі споруди: сарай Б, літня кухня Гг, огороже №1,2, колодязь №3 (а.с.11-12). Таким чином, позивачка [PERSON] є власником (41/50 + 9/50) 1/2 частини будинковолодіння зі складовими у вигляді одноповерхового житлового, будинку (дерев'яний, цегляний) з прибудовою, погребом, загальною площею 75.0 кв.м, жилою площею 38.2 кв.м, зазначених по технічній документації літерами А, а, а1, а2, побутові споруди - сарай Б, літня кухня В, літня кухня з прибудовою Г, г, огорожа №1, 2, колодязь №3. які за юридичною адресою розташовані по вул. Фрунзе, 190, м. Охтирка Сумської області. Також в судовому засіданні було встановлено, що на даний час [PERSON] в будинку фактично не проживає близько 15 років, до будинку не підведені будь-які комунікації (вода, газ). Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради народних депутатів №455 від 21.11.1991 р. [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 840,6 кв.м. по вул. Фрунзе, 190-А в м. Охтирка для будівництва індивідуального житлового будинку по типовому проекту. Актом №54 від 05.02.1995 року було прийнято в експлуатацію житловий будинок по вул. Фрунзе, 190-А в м. Охтирка Сумської області загальною площею 134,0 кв.м, житловою площею 52,2 кв.м.. Згідно перевірених в суді доказів було зясовано, що земельна ділянка, якою користується відповідач, ним на даний час не приватизована. Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й орієнтовно вказує на його зобовязання. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі ЦК), зокрема із правочинів. Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як зазначає ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно ст. 103 Земельного кодексу України (далі ЗК України) власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). В своїй позовній заяві позивачка посилається на те, що відповідач [PERSON] побудував паркан, порушивши межі її земельної ділянки та порушивши при цьому правила безпеки систем газопостачання до її будинку, при цьому прохала усунути перешкоди, зобовязавши відповідача ліквідувати новостворений ним залізний паркан (огорожу). Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №50 від 05.11.2015 року зазначено, що межа по земельній ділянці між територіями будинковолодінь за адресами вул. Фрунзе, 190 (власник домоволодіння [PERSON]В.) і по вул. Фрунзе, 190-А (власник [PERSON] без приватизації земельної ділянки) м. Охтирка, Сумської області, повинна проходити як відображено в Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯД №176980, кадастровий номер 5910200000:04:004:0007. Для упорядкування меж земельної ділянки по вул. Фрунзе, 190 м. Охтирка визначених Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД №176980 необхідно виконати роботи із землеустрою по встановленню меж на місцевості та закріплення їх межовими знаками (а.с.120-124). Але, дослідивши всі надані докази в їх сукупності, суд критично ставиться до висновків експерта, оскільки вважає, що висновки експерта є неконкретними та без врахування особливостей розташування домоволодінь. Крім того, експерт при наданні висновку судової земельно-технічної експертизи використовував технічну документацію БТІ на домоволодіння [PERSON], що не містить вихідних даних для проведення такої експертизи, а тому висновок не може бути обєктивним та всебічним. Також в судовому засіданні було зясовано, що відповідач вказаний паркан за власний кошт побудував з метою захисту своєї земельної ділянки та домоволодіння, оскільки в будинку, що належить позивачці, ніхто тривалий час не проживає, в звязку з чим на території домоволодіння часто зявлялися сторонні люди та бродячі собаки. Крім того, відповідач в судовому засіданні пояснив, що він може добровільно переставити паркан, де вважає за потрібне позивачка, але [PERSON] уникає спілкування з ним, в домоволодінні по вул. Фрунзе, 190 в м. Охтирка не проживає. Також, суд вважає, що відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторона позивача не довела в судовому засіданні, яким саме чином її права були порушені відповідачем, зокрема, як заважає залізний паркан користуватися домоволодінням та земельною ділянкою тоді як вона там взагалі не проживає. При зверненні до суду позивачка зазначала, що [PERSON] порушує правила безпеки систем газопостачання. В той же час, відповідно до інформації Охтирського УЕГГ ПАТ «Сумигаз» від 19.03.2015 року фахівцями Охтирського УЕГГ було проведено обстеження газопроводу з боку домоволодіння по вул. Фрунзе, 190- А в м. Охтирка та за наслідками вказаного обстеження порушень правил безпеки систем газопостачання не виявлено, про що був складений відповідний акт (а.с.49-50). Отже, оцінивши зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки фактично в суді не доведено, що [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди в користуванні будинком та земельною ділянкою. В звязку з тим, що суд відмовив в задоволенні позову судові витрати стягненню не підлягають у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), ст. 9, 13 Конституції України, ст.ст. 316, 377, 391 ЦК України, ст. 103 ЗК України,

Outcome: dismissed