Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

15.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до свого брата [PERSON] про зобовязання не чинити перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою, усунення споруд та заборону вчинення будівельних робіт, в якому зазначив, що згідно рішення суду від 12 червня 2013 року йому та відповідачеві виділена у спільне користування земельна ділянка двору у спільному домоволодінні с. Хомутець, вулиця Шевченка, № 12, загальною площею 0,022 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер №1820987001:01:001:3102). До цієї земельної ділянки примикає приміщення гаражу, який належить йому на праві власності. Раніше він користувався спільною земельною ділянкою (спільний двір) для заїзду до цього гаражу та для проїзду на власну земельну ділянку. Але на протязі останніх двох років відповідач чинить йому перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою шляхом облаштування різноманітних споруд, що перешкоджають руху, а саме: бетонної відмостки, бетонної доріжки, вмонтуванням металевих штирів та встановленням вмонтованої металевої драбини. Відповідач без будь-якого погодження з ним на спільній земельній ділянці проводить будівельні роботи, перешкоджаючи йому користуватися спільною ділянкою. Мирне вирішення спору неможливе. Просить зобовязати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,022 га (спільний двір), прибрати з земельної ділянки, яка є у їх спільній власності бетонну доріжку, металеву драбину, металеві штирі і заборонити [PERSON] проводити будь - які дії, роботи, облаштування на земельній ділянці. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву, наполягали на її задоволенні. У судовому засіданні додатково до доводів позову пояснили, що відмостка, яка переходить у доріжку, збудована [PERSON] спеціально зроблена ним надвисокою, щоб не можна було заїхати колесом транспортного засобу. Оскільки він з того боку двору заїжджає своєю автівкою до гаражу, який розташований перпендикулярно проїзду, то він вимушений робити радіальну траєкторію заїзду і йому не вистачає місця між відмоткою та доріжкою, зробленими братом та вїздом у ворота гаражу. А рухатись по відмотці йому перешкоджає її висота, вмонтовані в неї штирі та металева драбина, споруджені братом на спільній ділянці без погодження з ним. Відповідач [PERSON] позов свого брата не визнав, подав до суду зустрічний позов, в якому вказав, що його брат [PERSON] на спільному дворі без його дозволу встановив металеві труби на відстані 70-90 см. від стіни примикаючих будівель (погрібу, кладової, криниці), що перешкоджає нормальному проходу ділянкою, оскільки виноград що звисає з каркасу звужує прохід, а з іншої сторони на лінії розмежування спільного подвіря привязаний великий собака, що поводиться агресивно. Просить зобовязати позивача не чинити йому перешкод у користуванні спільним двором, прибрати каркас з металевих труб з виноградом та привязати собаку на достатній відстані. В судовому засіданні [PERSON] підтримав вимоги свого зустрічного позову та окрім доводів, наведених у ньому, зазначив, що з метою відведення опадів від фундаменту, він збудував відмостку уздовж стіни своєї частини будинку. Ця відмостка технологічно відносится до його будинку. На відмотці вмонтована драбина для потрапляння на його частину горища. Металевих штирів в ній немає, Вважає, що спільна земельна ділянка не повинна використовуватися як проїжджа частина, однак він вважає, що існуючої ширини між гаражем брата та його відмосткою цілком достатньо для проїзду, без заїзду на відмостку. Вважає, що закон не забороняє йому на власний розсуд робити відмостку і облаштовувати її, навіть на спільній земельній ділянці. Щодо обґрунтування зустрічного позову зазначив, що собака, привязаний на частині ділянки, яка належить брату, агресивно поводиться і лякає людей, що приходять до нього через спільний двір. Позивач за первісним позовом [PERSON] зустрічний позов не визнав, надав письмові та усні заперечення, згідно яким арку для винограду, частиною якої є металеві труби, вмонтовані з обох боків спільного двору, будував ще їхній покійний батько. Він же садив і виноград. Ця арка була вже на той момент, коли вони набули право спільної власності. Вона не заважає користуватись земельною ділянкою та нерухомим майном. Отже, він її не будував. Собака привязаний на його власній земельній ділянці і нікому не заважає. Почувши пояснення сторін та дослідивши подані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він іноді допомагає обом братам [PERSON], надаючи послуги тракториста. Свідчить, що [PERSON] дійсно влаштовував перешкоди у проїзді спільним двором, коли потрібно було для [PERSON] привезти щось трактором. Володимир збудував високу відмостку, вмонтував в неї драбину. Свідчить, що знає сімю [PERSON] усе життя і усе своє життя, принаймні 15-20 років у дворі росте той самий виноград на каркасі. Допитана в якості свідка головний спеціаліст відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту населення Брусилівської райдержадміністрації [PERSON] пояснила суду, що районною адміністрацією розглядались взаємні скарги братів [PERSON] з приводу використання земельної ділянки. За наслідками досліджень ситуації на місці, було рекомендовано зменшити висоту відмостки. Виноград заходити на ділянку не перешкоджає. Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.12.2015 р., серія СТА 730883 та копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2015 р. встановлено, що \~земельна ділянка \~загальною площею 0,022 га, яка знаходиться \~по вул. Шевченко \~№12 в с. Хомутець \~Брусилівського району \~Житомирської області є спільною частковою \~власністю братів [PERSON], що підтверджується (а.с. 4-5) [PERSON] рішенню Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.06.2013 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 26 липня 2013 року, позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна задоволено. Житловий будинок та земельні ділянки розділено між ними. Земельна ділянка спільного двору площею 0,022 га (кадастровий номер 1820987001:01:001:3102) передана у спільну часткову власність братів (а.с.11-15, 102-104). [PERSON] висновку за результатами розгляду заяви [PERSON] від 22.10.2015 року затвердженому начальником Брусилівського РВ УМВС України в Житомирській області, [PERSON] звертався із заявою до правоохоронних органів, про те, що [PERSON] не виконує вимог рішення суду про розподіл майна та без його погодження займає для власних потреб територію земельної ділянки спільного користування, розпочав встановлювати драбину та складати дрова (а.с.7-8, 65). [PERSON] листа Брусилівської райдержадміністрації №173 від 10.05.2016 року на імя [PERSON], станом на 10.05.2016 р. на спільній земельній ділянці капітальне будівництво не проводиться. З приводу прибирання металевої драбини та металевих штирів рекомендовано звертатись до сільської ради або до суду (а.с.10). [PERSON] повідомлення відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області від 26.04.2016р. № 20 у відповідь на звернення [PERSON], відмостка слугує для відведення опадів та є важливим фактором збереження фундаментної конструкції будинку (а.с. 49, 105). [PERSON] повідомлення Хомутецької сільської ради Брусилівського району від 27.09.2013 року №32 в адресу [PERSON], сільська рада, відповідно його зверненню винесла [PERSON] заборону виконання будь-яких робіт, дій, облаштувань господарських будівель, споруд, які є у спільній власності та, які розташовані на спільній земельній ділянці, без погодження співвласників (а.с.56). [PERSON] від 25.10.2013 р. складеного секретарем та спеціалістом сільської ради, обстеженням спільної земельної ділянки виявлено бетонну відмостку, в якій поставлено дві труби та забетоновано драбину на горище, що ускладнює проїзд на город та заїзд в гараж (а.с.60). З повідомлення Хомутецької сільської ради Брусилівського району від 07.08.2013 року № 22 вбачається, що [PERSON] винесено попередження щодо порушення правил утримання собак (а.с.109). З наданої [PERSON] світлини із зображенням металевої труби каркасу виноградника, вбачається, що кущі винограду мають розвинені товсті стебла та розташовані в клумбах, утворених відповідними пробілами у бетонному замощенні двору (а.с.110). Оглядом земельної ділянки від 24.01.2017 року, її планами та фотознімками, наданими сторонами спору, встановлено місце розташування та конфігурацію земельної ділянки, відносно обєктів нерухомості, що на ній розташовані. Також оглядом земельної ділянки, проведеним за участі спеціалістів, судом встановлено наявність уздовж стіни частини будинку, яка належить [PERSON], бетонної відмостки шириною 105 см, висотою над землею 7 см. Ця відмостка розташована на спільній земельній ділянці, межа якої відповідає лінії розташування стіни будинку. У відмостці, на відстані 90 см від стіни будинку в глибину спільної земельної ділянки розташована капітально вмонтована в бетон металева драбина, що веде до входу на горище будинку. Інших металевих елементів, що піднімалися б вище рівня відмостки не виявлено. До відмостки, уздовж північно-східної межі ділянки в одному з відмосткою рівні примикає її продовження у вигляді пласкої бетонної споруди - доріжки шириною 102 см, яка має довжину після закінчення відмостки 2,15 метрів і розташована повністю на спільній земельній ділянці. Висота доріжки вища за висоту рівня землі, має грані прямокутної форми. Поясненнями спеціаліста встановлено, що бетонна споруда вздовж стіни будинку є відмоткою, нормативна ширина якої, в даному випадку, допускається до 1 метра. Далі за відмоткою примикає бетонна доріжка. Параметри та порядок влаштування відмостки та доріжки мають узгоджуватися співвласниками як елемент благоустрою будинку. Оглядом також встановлено, що металева споруда для винограду, що розташована на спільній земельній ділянці з обох її боків залишає ширину 3,60 м для проходу по подвірю, а собака (який на момент огляду відсутній) розташований зазвичай на відстані 3,95 від протилежної межі спільної ділянки. (а.с.16-21, 61, 76, 77, 89-90, 100, 101, 131-136) Спірні правовідносини сторін регламентуються такими нормативно-правовими актами. [PERSON] ч.4 ст.319 Цивільного кодексу України, власність зобовязує. [PERSON] ч.1 ст. 358 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.88 Земельного кодексу України, право спільної часткової власності на земельну ділянку здійснюється за згодою співвласників. [PERSON] ст.391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2\~ст.152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Правовий аналіз досліджених та встановлених фактичних обставин справи свідчить про часткову обґрунтованість та законність первісного позову, який підлягає частковому задоволенню, а також про необґрунтованість вимог зустрічного позову, який задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов встановивши, що [PERSON], дійсно, без узгодження із співвласником спільної земельної ділянки, побудував на ній бетонну доріжку довжиною 2,15 метрів, шириною 1,02 метра та вмонтував у бетонну відмостку будинку металеву драбину, капітально вмонтовану в бетонне полотно відмостки. Ця драбина розташована на спільній земельній ділянці також без узгодження із співвласником ділянки [PERSON]. Такі облаштування змінили характеристики та можливості використання земельної ділянки порівняно із її первісним станом, чим було порушене право іншого співвласника. Отже відповідні позовні вимоги співвласника підлягають задоволенню, а порушене право захисту шляхом задоволення позовних вимог в цій частині. Разом з тим, судом не виявлено на спільній земельній ділянці металевих штирів, тому в цій частині позові задоволенню не підлягає. Суд не вирішує питання порушення прав співвласника спорудженням бетонної відмостки через те, що відповідна позовна вимога суду не заявлена, тоді як суд, вирішуючи цивільні справи у позовному провадженні обмежений вимогами, поданими сторонами у спорі, відповідно до положень ст.11 ЦПК України. Крім того, суд вважає за необхідне відмовити у позові в частині вимог про зобовязання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні земельною. ділянкою, оскільки задоволення такого позову поставило б співвласників в нерівне положення відносно обєкта їх спільного права власності, надавши одному з них захист від заперечень з боку іншого щодо способів використання земельної ділянки. Як зазначено у вищевикладених нормативно-правових актах, користування спільною земельною. ділянкою має відбуватись лише за взаємною згодою сторін і тільки в разі відсутності такої згоди у кожному конкретному випадку, може вирішуватись судом. З тих самих підстав, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні первісного позову в частині заборони [PERSON] проводити будь-які дії, роботи, облаштування на спільній земельній ділянці, оскільки використання земельної ділянки не може бути заборонене судом співвласнику. Окрім того, такі заборони не можуть встановлюватися на майбутнє відносно невизначеного кола обставин. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд вважає доведеним поданими доказами, що виноград та його металева опорна конструкція облаштовані не сторонами по справі, а ще колишнім власником земельної ділянки покійним батьком [PERSON]. Про це засвідчив допитаний свідок та опосередковано це вбачається з характеру розташування винограду на подвірї і його зовнішнім ознакам дорослої рослини. Щодо розміщення собаки, суд не встановив під час огляду земельної ділянки точного місця розташування собаки, який на момент огляду був відсутній у дворі. Водночас, місце, вказане учасниками, залишає достатньо ширини для вільного проходу людини до двору. Жодної особи, що піддалася б агресивній поведінці собаки суду не представлено. Притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення правил утримання собак, що було вчинене раніше, підтверджує лише вчинення відповідних дій до самого факту реалізації адміністративної відповідальності і не підтверджує їх продовження на теперішній час. Отже такі вимоги суд визнає недоведеними. На підставі ст. 319, 358, 391 Цивільного кодексу України, ст.88, 152 Земельного кодексу України,

Outcome: partial