Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

16.01.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.06.2016 стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» на користь Українсько-польського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Завод «Квазар» страхове відшкодування в розмірі 49490 грн., судовий збір в розмірі 741,75 грн., а всього 50231,75 грн., стягнуто з [PERSON] на користь Українсько-польського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Завод «Квазар» на відшкодування матеріальної шкоди 38827,47 грн., на відшкодування витрат на експертну оцінку шкоди 1100 грн., на відшкодування витрат на правову допомогу 1500 грн., судовий збір в розмірі 414,27 грн., а всього 41841,74 грн. Відповідачі прострочили виконання грошового зобовязання, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення 3% річних, інфляційних в порядку ст.625 ЦК України та пені. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідачів за правилами ст.\~169,224,225,226 ЦПК України\~- заочно. В звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.06.2016 стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» на користь Українсько-польського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Завод «Квазар» страхове відшкодування в розмірі 49490 грн., судовий збір в розмірі 741,75 грн., а всього 50231,75 грн., стягнуто з [PERSON] на користь Українсько-польського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Завод «Квазар» на відшкодування матеріальної шкоди 38827,47 грн., на відшкодування витрат на експертну оцінку шкоди 1100 грн., на відшкодування витрат на правову допомогу 1500 грн., судовий збір в розмірі 414,27 грн., а всього 41841,74 грн. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Так, в листі Верховного суду України від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» зазначено, що оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.\~Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.\~Таким чином,\~інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625\~ЦК). Згідно зі статтею 530 ЦК якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до положень статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК). Пенею\~\~\~є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» порушило зобовязання, а тому з нього слід стягнути на користь позивача інфляційні втрати за період з січня 2016 року по листопад 2016 року в розмірі 5\~889,31 грн., 3 % річних за період з 22.12.2015 року по 28.12.2016 року у розмірі 1\~509,11 грн. та пеню за період з 22.12.2015 року по 28.12.2016 року у розмірі 18\~098,40 грн. Що стосується вимог про стягнення з [PERSON] на користь позивача інфляційних витрати та 3% річних, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобовязання перед позивачем з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання та за період з січня 2016 року по січень 2017 року в розмірі 1\~164,82 грн. та інфляційні витрати за період з січня 2016 року по листопад 2016 року у розмірі 4\~620,46 грн. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Так, в матеріалах справи наявне платіжне доручення №2565 від 10.01.2017 року про оплату юридичних послуг у розмірі 2000 грн., які суд вважає слід стягнути з відповідачів солідарно. Відповідно\~ст.88 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму сплачених судових витрат в розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved