Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

15.06.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому вказала, що 02.06.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. В шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені. Просить шлюб розірвати. Окрім позовних вимог щодо розірвання шлюбу, також просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень на місяць. Ухвалою суду від 20.07.2020 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням(викликом) сторін. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 02.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізькій області, актовий запис № 12. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якої, батьком записаний відповідач [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, через відсутність взаєморозуміння. Сторони не заперечують проти розірвання шлюбу. Майновий спір, при виникненні, буде вирішуватися у окремому порядку. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суду не надано доказів того, що відповідач має утриманні інших дітей, або непрацездатних батьків, та має захворювання, які впливають на розмір аліментів. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, станом на день розгляду справи, становить у твердій грошовій сумі 2318 грн., який протягом року буде зростати, виходячи із змісту ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік». Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та законними, і при визначені їх розміру суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я сторін, те, що відповідач є працездатною особою, та вважає за необхідне позов у цій частині, задовольнити, стягнувши аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно, і такий розмір аліментів на дитину забезпечить можливість подальшого її утримання, та не ускладнить матеріальний стан відповідача. Відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved