Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

16 червня 2015 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою розірвати шлюб, зареєстрований 28 вересня 1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, актовий запис № 146, від якого є двоє неповнолітніх дітей. Стверджувала, що нормальні сімейні стосунки не склалися, втрачена довіра до чоловіка, який постійно вводить її в оману, уникає участі у вирішенні сімейних справ та в утриманні і вихованні дітей, неодноразово отримував кредити, які використовував за власним розсудом, чим поставив сімю у скрутне матеріальне становище. Маючи постійний заробіток, не надає кошти на спільні потреби сімї та утримання дітей, внаслідок чого всі сімейні проблеми лежать на ній одній. Своєї поведінки в сімї чоловік не змінює тривалий час, у звязку з чим відновлення нормальних сімейних відносин та збереження шлюбу неможливе. Відповідач у судове засідання не зявився без повідомлення причин та за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності. У звязку з цим за наявності умов, передбачених ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. Позивач просила позов задовольнити, підтвердивши причини звернення до суду з позовом, які зазначені у позовній заяві та стверджуючи, що шлюб зберегти неможливо. Перевіривши матеріали справи та визначивши відповідні правовідносини, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу I-БК № 344519, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому, [PERSON], який народився 1 травня 1973 року в м. Калуш Івано-Франківської області і [PERSON], яка народилася 30 листопада 1978 року в м. Припять Київської області, уклали шлюб 28 вересня 1996 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 146. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON]; дружини [PERSON]. Подружжя має двох неповнолітніх дітей, що підтверджено копіями свідоцтв про їх народження. Згідно наданої довідки про місце проживання та реєстрацію подружжя з дітьми проживають спільно. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. За правилом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як стверджує позивач, сімейні відносини з відповідачем не склалися, взаєморозуміння між ними відсутнє, довіра втрачена, відповідач не займається вирішенням сімейних питань, утриманням та вихованням дітей, не піклується про сімю та дітей, що не притаманно сімї, не відповідає її інтересам і порушує її права. Можливості відновлення нормальних сімейних відносин та збереження шлюбу не вбачається. За встановлених обставин справи суд погоджується з позивачем і вважає необхідним позов про розірвання шлюбу задовольнити. Підстав для зміни прізвища дружини після розірвання шлюбу немає. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір на суму 243 гривні 30 копійок, від сплати якого при зверненні до суду позивач звільнена на підставі п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved