Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,459 га, розташовану на території Смілівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, яка належала його бабусі [PERSON] на підставі державного акту серії ЗП №570 від 07 липня 1994 року в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 09 березня 2014 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку площею 0,459 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с.Червоноселівка Куйбишевського району Запорізької області. Дана земельна ділянка була нею успадкована після смерті матері [PERSON] , яка померла 25.02.2006 року. За життя [PERSON] склала заповіт , яким заповідала усе належне їй майно сину [PERSON] сергію Юрійовичу. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії через неможливість надання витягу з Державного земельного кадастру. У звязку з викладеними обставинами [PERSON] позбавлений можливості захистити свої майнові права в інший спосіб, крім звернення до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він від позову не відмовляється, підтримує заявлені вимоги та прохає їх задовольнити по тих підставах, які були викладені в позовній заяві (а.с.25). Представник Смілівської сільської ради, як відповідача у справі, повідомив судові про те, що відповідач позов визнає, зазначені у ньому обставини ним не оспорюються (а.с.26). У судове засідання сторони, треті особи та їх представники не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином (а.с.20-22). Зазначені особи, за виключенням третьої особи Управління Держземагенства у Куйбишевському районі Запорізької області, до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.23,24). Виходячи з наведеного, а також положень стст.158,169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла 09 березня 2014 року, після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 0,459 га, яка розташована на території с.Червоноселівка Смілівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, має цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства. Дану земельну ділянку [PERSON]. успадкувала від своєї матері [PERSON] , яка належала спадкодавцеві на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП№570, виданого 07 липня грудня 1994 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №90 (а.с.7,13,14,15). За правилами стст.1216-1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя на випадок своєї смерті склала заповіт , який 27 .02.2014 року був посвідчений секретарем Смілівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №07, за яким все належне їй майно , а також права на майно. заповідала своєму синові [PERSON] (а.с.5). На підставі даного заповіту до [PERSON] перейшло право на спадкування земельної ділянки , яка належала його бабусі [PERSON], яку свого часу успадкувала її дочка [PERSON] однак за життя не зареєструвала за собою право власності на дане майно. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Постановою державного нотаріуса Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області від 04 листопада 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку. Нотаріусом було розяснено, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку можлива лише у разі надання витягу з Державного земельного кадастру (а.с.6). Управлінням Держземагенства у Куйбишевському районі Запорізької області на заяву [PERSON] не було надано витягу з Державного земельного кадастру на спірну земельну ділянку через відсутність відкритої Поземельної книги (а.с.16). Разом з цим, порядок ведення Державного земельного кадастру, яким також передбачено порядок ведення Поземельної книги, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року, а право власності на спірну земельну ділянку у спадкодавця [PERSON] виникло раніше, у 1994 році. За таких обставин, відсутність витягу з Державного земельного кадастру не позбавляє спадкоємця [PERSON] права на спадщину. Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON] виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачами не порушувалось.

Outcome: approved