Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

15.04.2019 [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Також просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як дружини з якою проживає дитина до досягнення сином трьохрічного віку, в розмірі ј частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову вказувала, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] народила сина [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому з 13.02.2019 вона разом з дитиною проживає окремо від відповідача, майже не спілкується з ним, шлюбні відносини не підтримує. На даний час вона не працює, оскільки здійснює догляд за сином до досягнення ним трьохрічного віку, отримує допомогу на утримання сина в розмірі 860 грн., що є недостатнім розміром забезпечення для придбання продуктів харчування, одягу, взуття, іграшок, предметів побуту та інших речей, необхідних для належного життя та розвитку дитини. Відповідач працює, отримає стабільну заробітну плату, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, інших аліментних зобов`язань та зобов`язань за виконавчими листами не має, але матеріально її не забезпечує, допомогу на утримання сина періодично надає, в недостатньому розмірі - 2000 грн. Позивач в ході судового засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав, але в ході судового засідання позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі ј частини його доходів. Підтверджуючи факт окремо проживання з позивачем та їх спільним сином, факт власного працевлаштування та отримання заробітної плати в розмірі 12000 грн., заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини. В обґрунтування заперечень проти позову вказував, що його дружина є фізичною здоровою жінкою та може працювати, щоб забезпечувати свої особисті потреби в харчуванні, одязі, та вважав, що він не зобов`язаний її утримувати. Вислухавши пояснення сторін надані в судовому засіданні, дослідивши письмові докази по справі, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 06.09.2014 між сторонами укладено шлюб, під час реєстрації якого позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від вказаного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та довідкою з місця проживання позивача (а.с. 7, 8). Факти того, що [PERSON] на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за сином - [PERSON] , інших доходів окрім державної допомоги на дитину у розмірі 860 грн. вона не отримує (а.с. 9), а відповідач отримує заробітну плату в розмірі 12000 грн. щомісяця та періодично надає допомогу на утримання сина в розмірі 2000 грн., сторонами в судовому засіданні визнано, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відповідач в ході судового засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина в розмірі ј частини його заробітку визнав та не заперечував проти їх задоволення, суд

Outcome: partial