Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

15 березня 2018 року позивач [PERSON], звертаючись до суду з позовом, просить: - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON], 2014 року народження та доньки [PERSON], 2017 року народження, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, але на менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; - стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення донькою [PERSON], 2017 року народження трирічного віку - до 2020 року. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем мають малолітніх дітей -доньок: [PERSON], 2014 року народження та [PERSON], 2017 року народження. Діти проживають з нею та знаходяться повністю на її утриманні. Вона сама знаходиться у відпустці по догляду за донькою [PERSON], до досягнення нею трирічного віку, не працює, а отже, не має достатньо коштів на утримання дітей та на своє утримання. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання її та дітей не надає, тому позивач просить примусово стягнути з відповідача аліменти на утримання себе та дітей. Вона отримує тільки державну допомогу на дітей, але цих коштів на утримання дітей недостатньо. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала та просить задовольнити, відповідач - позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, які проживають разом із позивачем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 252 від 14.03.2018 року (а.с. 8). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами на час подання позову до суду не було досягнуто. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, до досягнення найстарною дитиною повноліття. Відповідно до ч 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач на даний час здійснює догляд за донькою [PERSON], [INFO], до досягнення нею трьох років, отже потребує матеріальної допомоги, а працездатний відповідач може надавати таку допомогу, враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі, визначеному позивачем - 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця з дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову - з 15 березня 2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved