Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

15.02.2019 року [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] звернулася з позовом до [PERSON], який зареєстрований в [ADDRESS] якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Мотивуючи вимоги ти, що відповідач є її колишнім чоловіком та рідним батьком [PERSON], [INFO]. Ще до розлучення, 08 грудня 2010 року, відповідач фактично залишив їх із сином і з того часу не надавав і не надає ніякої матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров'я сина та його фізичним чи моральним розвитком. Ще до розлучення він викреслив сина із свого життя і за нього навіть не згадує. В даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на її вихованні і повному утриманні, оскільки відповідач на протязі десяти років злісно ухиляється від своїх батьківських обов'язків. Така поведінка відповідача є усвідомленою. Він неодноразово заявляв, що син йому байдужий, а тому відповідач заслуговує на позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, зазначила, що відповідач про сина не піклується, тому позов просить задовольнити. Відповідач надав заяву в якій позов про позбавлення батьківських прав визнає в повному обсязі, наслідки цього йому судом роз'яснені та зрозумілі. Начальник служби у справах дітей та сім'ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області надіслав лист в якому просить справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, думку дитини, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Іванківського районного суду Київської області від 08.12.2010 року по справі №2-2019/2010 року (а.с.6). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видно, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4). З відповідача на користь [PERSON] на підставі виконавчого листа від 09 травня 2010 року №2-236/2010 року, на утримання [PERSON], в примусовому порядку, стягувалися аліменти (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуататції дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], 1988 року народження проживає без реєстрації в [ADDRESS], з нею проживає її син [PERSON], що видно з довідки виданої виконкомом Оранської сільської ради Іванківського району Київської області від 05.02.2019 року №73 (а.с.10). Відповідач на батьківські збори не з'являється, по телефону шкільним життям дитини не цікавиться. Участі в шкільному житті дитини не приймає (а.с.7). Згідно Акту від 05 лютого 2019 року, комісія у складі депутата Оранської сільської ради Рибак О.О. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], підтверджують те, що сімя у складі [PERSON] та її сина [PERSON], дійсно проживають в [ADDRESS]. За період з 2010 року по даний час батько дитини жодного разу не відвідував сина, не цікавився його життям, не приймав участі у вихованні дитини (а.с.11). Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться із дитиною. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Малолітній - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не вважає відповідача своїм батьком. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд бере до уваги той факт що дитина, [PERSON], проживає на даний момент у повноцінній сім'ї, що підтверджується матеріалами справи (а.с.9,10), не вважає відповідача своїм батьком, оскільки останній не бере участі у його вихованні та розвитку. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Аналізуючи всі обставини справи, надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved