Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

15.07.2013р. ПАТ «КРЕДОБАНК», звернувся всуд з даним позовом зіславшись на те, що відповідно до кредитного договору № 180 від 23.08.2011р., укладеного між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON], останній отримав кредитв загальному розмірі 609 500,00 гривень,зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитів до 22.08.2026 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даними кредитним договором, Позивач та [PERSON] 23.08.2011 року уклали договір іпотеки, згідно з якими [PERSON] надав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0929а та житловий будинок, які знаходяться за адресою [ADDRESS]. Оскільки свої зобов'язання по кредитному договору [PERSON] невиконував належним чином, станом на 21.06.2013 року у нього утворилася заборгованість в загальному розмірі 620065,08 грн. Тому на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України та ст.ст. 33,39Закону України «Про іпотеку», для задоволення грошових вимог в зазначеній сумі, що виникли з кредитного договору, просить, згідно уточнених позовних вимог, звернути стягнення на земельну ділянку і житловий будинок шляхом продажу предметів іпотеки на прилюдних торгах , а також стягнути судові витрати в розмірі 3441,00 грн. В судове засідання представник позивача не явився, подав заяву про розглад справи у його відсутності, зазначив що позов підтримує у повному обсязі, просить його задоволити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON],який належним чином неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, в тому числі через оголошення у пресі, з невiдомих для суду причин не з'явився в судове засідання, не надав свої докази та заперечення на позов, від нього не надійшло будь-яке повідомлення про причину неявки чи заяви про розгляд справи за його відсутності. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. З»ясувавши дійсні обставини справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 23.08.2011 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» і [PERSON] укладено кредитний договір № 180, згідно якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредитні кошти у сумі 609 500,00 грн. на строк до 22.08.2026 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Пунктом 3.2 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти річні, що визначаються наступним чином: протягом першого, другого та третього повних років дії договору - базова ставка збільшена на маржу 2,5% . протягом четвертого та наступних років дії договору-базова ставка збільшена на маржу 5,5% . Базова ставка, це змінна величина, що визначається як середнє значення (за останні 3 місяці, що передують місяцюрозрахунку) процентної ставки за депозитами, залученими на рахунки домашніх господарств у гривні на строк до 1 року, що оприлюднюється Національним банком України. Сторони домовилися, що у зв'язку із застосуванням у цьому договорі змінної процентної ставки, зміна загального розміру процентів, пов'язана із зміною розміру базової ставки та маржі в порядку передбаченому цим договором, не потребує внесення змін до цього Договору. Згідно п.3.4. кредитного договору позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. Згідно пункту 4.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором та (або) додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 3387,00 грн., не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено Договором та/або додатками до нього. Пунктом 4.9 Кредитного договору визначено, що банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів комісій та інших належних до сплати платежів, внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов договору зокрема, у випадку несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту), наявності обставин, що свідчать про те, що даний позичальникові кредит не буде повернуто у строки, визначені цим договором, або порушення істотних умов договору передбачених п. 2.9., про що письмово повідомляє Позичальника. Згідно п.5.1 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором позичальник, крім відшкодування збитків,сплачує пеню у розмірі подвійної по договору процентної ставки, але не менше 10 грн. за кожен день прострочення. Відповідачем було отримано кредит в сумі 609 500,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 21709261 від 25.08.2011 р. Проте свої зобов'язання за договором вінвиконував неналежно, а тому станом на 21.06.2013 року, згідно Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №180 , заборгованість [PERSON] перед банком становить в загальній сумі 620065,08 грн., з яких: 562 082,00 грн. - сума кредиту, що підлягає достроковому поверненню; 48 819,86 грн. - прострочені відсотки за користування кредитними коштами; 9 163,22 грн.- пеня по простроченій заборгованості за період з 01.06.2012 р по 21.06.2013 р. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитними договором № 180 від 23.08.2011 р. ПАТ «КРЕДОБАНК» і [PERSON] 23.08.2011 року уклали Договір іпотеки, згідно з якими відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 241.5 кв.м., та земельну ділянку площею 0,0929 га. , цільове призначення якої - обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Договір Іпотеки нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 1185. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимогцього Кодексу, іншихактівцивільногозаконодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі построчення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цьог о Кодексу. Відповіднодо ст. ст. 15,16 та 20 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Захист цивільних прав - цепередбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4, 7 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном. При цьому іпотекодержатель за рахунок предмета іпотекимає право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, щооб умовлює основне зобов'язання. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання на підставі рішення суду задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із п 5.1 Договору іпотеки передбачено, що право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває, якщо у момент настання строку виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме при повному або частковому неповерненні суми кредиту; та (або) при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним Договором строки сум відсотків, сум комісійної винагороди; та (або) при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені Кредитним договором. Відповідно до п.5.4. Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Тобто, обраний банком спосіб захисту порушеного права, а саме, звернення стягнення на предмет іпотеки за зазначеним договором на підставірішення суду шляхом проведення прилюдних торгів відповідає вимогам закону та умовам договору іпотеки. Відповідно до частини 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Позивачем ці вимоги Закону дотримані, так як відповідачу [PERSON], який є іпотекодавцем і одночасно боржником, позивач ВАТ «КРЕДОБАНК»03.06.2013 р. за вих. № 2-0322-17/2013-1 направляв письмову вимогу про усунення порушень кредитних зобов'язань, та відповідач попереджався про те, що в разі не задоволення вимогдо 19.07.2013 р., Банк вправі звернутися з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Із наведеної правової норми, щомістить вимоги до змісту судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки вбачається, що окрім іншого, у судовому рішенні має бути зазначено початкову ціну продажу предмету іпотеки в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Суд вважає, що сума заборгованості [PERSON]за кредитним договором № 180 від 23.08.2011 р. з урахуванням річних відсоткових ставок за користуванням кредитами та пені, є співмірною із вартістю іпотечного майна (житлового будинку та земельної ділянки), про звернення стягнення на яку дійшов висновку суд, оскільки заборгованість за тілом кредиту та по відсотках закредитними договорами, а також нарахованої пені, станом на 21.06. 2013року складає в загальній сумі 620 065,08 грн., а оціночна вартість іпотечного майна, на яке суд звертає стягнення становить 731 506,55грн.Відтак, підстави для відмови позивачу у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні. З врахуванням вищевикладених норм діючого законодавства, а також умов укладеного між сторонами договору, які відповідають їм, дають суду законні підстави вважати, що позов є обґрунтованим та підставним, а тому такий підлягає до задоволення. Ураховуючи вимоги ст.88 ЦПК Українищодо розподілу судових витрат і ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачені ним судові витрати в повному розмірі. На підставі ст.ст.15,16,20, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.1,3,4,7,12, 33, 35,38-39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169 ч. 4, 212-216,218, 224-227,292,294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved