Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

17.01.2019 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гуляйпільський елеватор» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В позові позивач посилався на те, що у 2000 році він з дружиною отримали в користування від відповідача квартиру [ADDRESS] , власником якого є відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.1995 року, останній був реорганізований у Товариство з обмеженою відповідальністю «Гуляйпільський елеватор», починаючи з 07.06.2000 року він заволодів вказаним будинком та відкрито і безперервно користується ним, проводить поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, на дружину були оформлені рахунки, [INFO] дружина померла, спадкова справа не заводилась, після смерті дружини всі рахунки він оформив на себе, 23.01.2018 року за його замовленням був оформлений технічний паспорт на будинок, інвентаризаційна вартість будинку на 2018 рік складає в сумі 92611,20 грн., так як він більше десяти років заволодів та відкрито і безперервно користується даним будинком, то вважає, що він набув право власності на нього за набувальною давністю, прохав визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю, витрати на сплату судового збору залишити за ним, розглянути справу у його відсутність. 22.01.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкрите судове засідання на 12.03.2019 року. Відзив на позов до суду не надійшов. 12.03.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи було відкладено на 24.04.2019 року. 24.04.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи було відкладено на 14.06.2019 року, явку сторін було визнано обов`язковою. 10.05.2019 року до суду звернувся представник відповідача з відзивом на позов, в якому посилався на те, що внаслідок зміни власників та керівників підприємства, документи на будинок не збереглися, прохав розглянути справу у відсутність представника відповідача. 14.06.2019 року у судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснивши, що житловий будинок був наданий сім`ї, так як дружина на той час працювала на підприємстві, вони вселилися в будинок та проживали в ньому, за проживання в будинку будь-якої плати ними не сплачувалось, договорів не укладалось, сплачувались рахунки за комунальні послуги, електроенергію, що підтверджується відповідними чеками та квитанціями, після смерті дружини він продовжує мешкати в будинку з дітьми, прохав визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю, витрати на сплату судового збору залишити за ним. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 16.06.1986 року позивач одружився з [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. У 2000 році позивач разом з дружиною та дітьми почав мешкати за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією домової книги. З 07.06.2000 року позивач зареєстрований адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою та витягом з домової книги. Квартира [ADDRESS] належить Гуляйпільському елеватору, що підтверджується довідкою. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. З 07.06.2000 року по день подання позову до суду: 17.01.2019 року позивач безперервно проживає в квартирі [ADDRESS] , відкрито користується квартирою, що підтверджується письмовими доказами: квитанціями про оплату електроенергії та фіскальними чеками. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються Главою 24 Набуття права власності Цивільного кодексу України, ст.344 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст.380 ЦК України житловим будинком як об`єктом права власності є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного в ній проживання. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває на нього право власності. Відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України (редакції 2003 року) правила статті 344 Цивільного Кодексу України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Відповідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України (редакції 2003 року) кодекс набирає чинності з 01.01.2004 року. Судом встановлено, що позивач з 07.06.2000 року по день подання позову до суду: 17.01.2019 року безперервно проживає в квартирі [ADDRESS] , відкрито користується квартирою і продовжував відкрито, безперервно володіти нею до дня звернення з позовом до суду: 17.01.2019 року. Таким чином, позивач заволодів квартирою [ADDRESS] , відкрито користується квартирою і продовжував відкрито, безперервно володіти нею до дня звернення з позовом до суду: 17.01.2019 року, а саме більше ніж протягом 10 років і тому набув відповідно до ст.344 ЦК України право власності на цю квартиру. Відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на підставах, передбачених законом, які підтверджені обставинами, встановленими судом під час перевірки їх наданими суду доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими.

Outcome: approved