Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

17.07.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 3/8 частки земельної ділянки площею 0,0634 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 952101, виданий 02.03.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:028:0374). Свої вимоги позивач мотивує тим, що вказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до заповіту від 21.12.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2/5647, [PERSON] заповіла належну їй частку житлового будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] . Останній прийняв спадщину оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Особою, яка має право на обов`язкову частку у спадковому майні являється повнолітня непрацездатна дочка спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подачі у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що у документі, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно є дописки в описі меж земельної ділянки. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить, зокрема, 1/2 частка земельної ділянки площею 0,0634 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 952101, виданого 02.03.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:028:0374, що підтверджено довідкою Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 1746/126-19 від 05.08.2019 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка земельної ділянки площею 0,0634 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 21.12.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2/5647, [PERSON] заповіла належну їй частку житлового будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 57176542 від 10.08.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт [PERSON] від 21.12.2005 року, зареєстрований за № 2/5647, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Особою, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, являється дочка спадкодавця [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.10.1956 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 22.12.1979 року Ізмаїльським відділом ЗАГС, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Таким чином, обов`язкова частка [PERSON] у спадковому майні, до складу якого входить 1/2 частка земельної ділянки площею 0,0634 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, складає 1/8 часку вищевказаного майна. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено відповідними записами в будинковій книзі, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. № 125/02-14 від 29.01.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що у документі, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно є дописки в описі меж земельної ділянки. Вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved