Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

16 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У підготовчому судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів, а також стягнути з нього додаткові витрати на дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду від 11 квітня 2012 року з відповідача стягуються аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20 березня 2012 року та до досягнення ними повноліття. На даний час її матеріальне становище погіршилося, розмір її доходу недостатній для належного забезпечення сім'ї, діти подорослішали, що потребує додаткових витрат, збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, підвищились ціни на товари, у зв'язку з чим присуджений розмір аліментів не забезпечує мінімальних потреб дітей. Крім того, зазначила, що понесла додаткові витрати на дітей. Зокрема, син [PERSON] навчається в 11 класі та має намір вступити до вищого навчального закладу, який знаходиться в Республіці Польща. Для його підготовки до вступу у ВУЗ позивач придбала ноутбук «Асус» вартість 12449 грн. та замовила курс дистанційного вивчення польської мови, за який сплатила 5100 грн. Крім того, дочка [PERSON] проходить курс ортопедичного лікування зубів: встановлення брекетів, щомісячна заміна дуг та корегування, а також послідуюче їх зняття. Загальна вартість лікування становить 18000 грн. Крім того, дочка [PERSON] відвідує курси англійської мови, загальна вартість яких після закінчення буде становити 12960 грн. Таким чином, сума додаткових витрат на дітей складає 48509 грн., половину з яких має сплатити відповідач. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] та стягувати їх в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття та стягнути з відповідача половину понесених нею додаткових витрат на дітей в сумі 24254 грн. 50 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що з часу присудження аліментів її матеріальне становище погіршилось, вона не має постійного заробітку. Діти виросли та потребують додаткових витрат, тому розмір стягуваних з відповідача аліментів став недостатнім для задоволення їх необхідних потреб. Крім того, вказала що додаткові витрати на сина [PERSON] пов'язані з його підготовкою до вступу в вищий учбовий заклад. Дочка [PERSON] після обстеження в лікаря-стоматолога змушена була розпочати ортопедичне лікування зубів, курси англійської мови відвідує, щоб поглибити свої знання з цього предмету. Фактично на час звернення до суду вона витратила на лікування дочки [PERSON] 13000 грн., а на курси англійської мови - 680 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що не має змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки не має постійної роботи. Крім того, позивач перед тим як понести такі витрати на дітей з ним не порадилася, а оскільки це її самостійне рішення, тому й витрати має нести лише вона. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 квітня 2012 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20 березня 2012 року та до досягнення ними повноліття (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З дослідженої в судовому засіданні довідки управління соціального захисту населення Камінь-Каширської райдержадміністрації від 13.03.2018 року встановлено, що [PERSON] не перебуває на обліку в даному управлінні як отримувач державної соціальної допомоги (а.с. 20). З пояснень сторін встановлено, що сім'я існує за рахунок тимчасових заробітків позивача. Враховуючи загальну суму середньомісячного доходу позивача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає, що позивач отримуючи дохід такого розміру об'єктивно не в змозі самостійно утримувати дітей та забезпечити їм належний рівень матеріального забезпечення. Наведені вище обставини, що свідчать про погіршення матеріального стану позивача, виникли та продовжують існувати після присудження аліментів згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду від 11 квітня 2012 року, що є беззаперечною підставою для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Разом з тим, судом установлено, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, за станом здоров'я має можливість працевлаштуватися та надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Таким чином, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує майновий стан позивача та відповідача, відсутність в останнього постійної роботи, стан його здоров'я та з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», визначає аліменти в сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дітей. Згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Понесені [PERSON] витрати на лікування дочки [PERSON] є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, їх розмір підтверджений належними та допустимими доказами (а.с. 25), а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Однак як пояснила позивач у судовому засіданні на час звернення до суду фактична сума сплачених за лікування коштів становить 13000 грн. Тому з відповідача слід стягнути 6500 грн., що становить половину з цих витрат, як про це просить позивач. Разом з тим, не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на придбання ноутбука та на курси іноземних мов, оскільки позивач в суді не довела, що ці витрати пов'язані з розвитком особливих здібностей та талантів у дітей, їх хронічною хворобою чи каліцтвом, як це вимагає ст. 185 СК України. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі, що дорівнює мінімальному розміру судового збору за дві вимоги майнового характеру.

Outcome: partial