Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

16 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» з вимогами про визнання припиненим зобов'язання за кредитним договором № 39.1/АА-00076.08.2 від 31 липня 2008 року; зняття обтяження, накладеного на автомобіль Шкода Октавія, д.н.з. [NUMBER], на підставі договору застави №39.1/АА-00076.08.2-3 від 31 липня 2008 року. В обґрунтування позовних вимог посилається не те, що між ним та Банком 31.08.2008 був укладений кредитний договір №39.1/АА-00076.08.2 про відкриття невідновлювальної кредитної лінії на загальну суму 88 400,00 грн. та терміном по 31.07.2015 включно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Зазначає, що станом на 05.10.2015 у позивача виникла заборгованість зі сплати кредитних коштів у сумі 3 279,97 грн., у зв'язку з чим банк звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 12.09.2017 у справі № 756/1766/16-ц за позовом Банку до [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на користь Банку за кредитним договором №39.1/АА-00076.08.2 заборгованість за кредитом в сумі 3 279,97 грн., суму простроченої заборгованості по процентам за період з 31.07.2008 по 05.10.2015 - 226,62 грн., загальну суму інфляційний витрат від суми простроченої заборгованості 892,55 грн., судові витрати в сумі 1 218,00 грн. 06 грудня 2017 року Позивач добровільно сплатив заборгованість за кредитом, яку стягнуто з нього рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 12.09.2017 у справі № 756/1766/16-ц. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 24.01.2018 скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києві від 12.09.2017 у справі № 756/1766/16-ц в частині відмови Банку у стягненні з [PERSON] та [PERSON] 3% річних та в цій частині ухвалене нове рішення про солідарне стягнення 788,02 грн. як 3 % річних та 204 грн. судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Як зазначає позивач у позовній заяві, 31.01.2018 він звернувся до Банку із заявою про прийняття останнього платежу зі сплати заборгованості за кредитним договором № 39.1/АА-00076.08.2, стягнутої з нього постановою Апеляційного суду м. Києва від 24.01.2018 у справі №756/1766/16-ц, та просив видати довідку про відсутність заборгованості за кредитними договором та зняти обтяження з автомобіля (предмету застави) за договором застави №39.1/АА-00076.08.2-3 від 31 липня 2008 року. Банк листом від 28.02.2018 за № 09.2-11-б.б/1300 в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку Шевченко А.М. повідомив Позивача про те, що рішення суду у справі № 756/1766/16-ц виконано повністю. Водночас Позивач вказує, що згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15.05.2018 № 55697634 не знято обтяження (заборона відчужувати) автомобіля Шкода Октавія, д.н.з. [NUMBER], підставою якого є договір застави №39.1/АА-00076.08.3 від 31 липня 2008 року. Позивач, посилаючись на вимоги ст.599 ЦК України, положеннями якої встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, та зважаючи на те, що ним добровільно сплачено заборгованість Банку, яка була присуджена судовим рішенням у справі № 756/1766/16-ц, а інших вимог банк до нього не висував, хоча 6 грудня 2017 року позивач прибув до відділення банку для погашення заборгованості та пропонував провести з ним повний розрахунок по кредиту, щоб закрити кредит, однак банк кредит не закрив, та як з'ясувалося згодом, продовжував нараховувати заборгованість, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд: - визнати припиненим його зобов'язання за кредитним договором № 39.1/АА-00076.08.2 від 31 липня 2008 року; - зняти обтяження, накладене на транспортний засіб марки Шкода Октавія, д.н.з. [NUMBER], зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 01.08.2008 року за №7676073 на підставі договору застави №39.1/АА-00076.08.3 від 31 липня 2008, здійсненого на користь обтяжувача ПАТ «Родовід Банк»; - стягнути на його користь понесені судові витрати. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Зазначив, що позивачем систематично порушувалися умови кредитного договору № 39.1/АА-00076.08.2 від 31 липня 2008 року, у зв'язку і з чим Банк звернувся до Оболонського районного суду м. Києві з позовом про стягнення з Позивача боргу в сумі 16 110,59 грн. станом 05.10.2015. Рішенням суду першої інстанції з урахуванням рішення суду апеляційної інстанції позовні вимоги Банку задоволено частково та постановлено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором №39.1/АА-00076.08.2 заборгованість за кредитом в сумі 3 279,97 грн., суму простроченої заборгованості по процентам за період з 31.07.2008 по 05.10.2015 - 226,62 грн., загальну суму інфляційний витрат від суми простроченої заборгованості 892,55 грн. та 3% річних в сумі 788,02 грн. Стягнуто на користь Банку також судові витрати пов'язані з розглядом справи. Зазначає, що 10.11.2017 за зверненням Позивача до Банку із заявою про вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про реєстрацію обтяження нерухомого майна було проведено засідання Кредитного комітету Банку та протоколом № 002/10.11.2017-КК від 10.11.2017 прийнято рішення, що за умови погашення Позивачем заборгованості за кредитним договором у сумі, визначеній рішенням суду в строк до 24.11.2017, буде визнано зобов'язання за кредитним договором виконаним, укладено договір про припинення дії кредитного договору та знято обтяження з транспортного засобу. На заяву Позивача від 08.11.2017 Банк надав позивачу лист від 13.11.2017 № 10-11-б.б/7693 про умови погашення заборгованості в строк до 24.11.2017. Вказує, що лише 06.12.2017 Позивач сплатив визначені судовими рішенням суми щодо погашення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку із цим вважає, що Позивачем не були дотримані умови погашення заборгованості до 24.11.2017 і тому Позивачу була нарахована заборгованість, яка станом на 03.09.2018 становить 186 725 грн. та складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у сумі 136 214,19 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів про кредиту у розмірі 48 837,47 грн., 3 % річних від суми простроченого кредиту в сумі 228,55 грн., 1 444, 93 грн. інфляційних втрат від суми простроченого кредиту Банк вважає, що умови кредитного договору № 39.1/АА-00076.08.2 від 31 липня 2008 року Позивачем не виконані, а тому немає правових підстав вважати зобов'язання Позивача за цим договором та похідного зобов'язання за договором застави автомобіля №39.1/АА-00076.08.3 від 31 липня 2008 року припиненими. Просить суд відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав. У судове засідання 12.11.2018 представник позивача не з'явися, просив справу розглядати без його участі з урахуванням наданих письмових пояснень. Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наявність заборгованості за кредитним договором та правомірність її нарахування після постановлення судового рішення про стягнення заборгованості за попередній період. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши подані на їх підтвердження докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2008 між Позивачем та Банком був укладений кредитний договір №39.1/АА-00076.08.2 про відкриття не відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 88 400,00 грн. та строком до 31.07.2015 включно. Відповідно до умов п.1.2 Кредитного договору № 39.1 кредитні кошти надаються виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Процентна ставка за кредитом встановлена в розмірі 19.00 % річних (п.1.5). Забезпеченням виконання умов цього договору є застава автомобіля Шкода Октавія згідно з договором застави №39.1/АА-00076.08.2-3 від 31 липня 2008 року (п.1.7). Додатковим забезпеченням виконання умов договору є порука [PERSON] згідно з договором поруки 39.1/АА-00076.08.2-3/П від 31.07.2008. (пп. 1.7.1 п. 1.7) У зв'язку з виникненням заборгованості за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом про її стягнення судовим рішенням. Так, рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 12.09.2017 у справі № 756/1766/16-ц позов ПАТ «Родовід Банк» було задоволено частково та стягнуто солідарно на користь Банку заборгованість за кредитом в сумі 3 279,97 грн., прострочену заборгованість по процентам по кредиту за період з 31.07.2008 по 05.10.2015 у сумі 226,62 грн., пеню за період з 05.10.2008 по 05.10.2015 у сумі 1000 грн. (зменшивши її з 10 923,43 грн. виходячи з принципу розумності та справедливості), суму інфляційний витрат від суми простроченої заборгованості в сумі 892,55 грн., судові витрати в сумі 1 218,00 грн. У частині стягнення 3 % річних у сумі 788,02 грн. відмовлено. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 24.01.2018 у справі № 756/1766/16-ц рішення Оболонського районного суду м. Києві від 12.09.2017 скасовано в частині відмови у стягненні 3 % річних у сумі 788,02 грн. та в цій частині ухвалене нове рішення про задоволення цієї вимоги, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Отже існує судове рішення, яким вирішено спір між Банком та Позивачем щодо розміру заборгованості за Кредитним договором № 39.1. станом на 05.10.2015. Банк листом від 13.11.2017 за № 10-11-б.б/7693 на ім'я Позивача у відповідь на його звернення від 08.11.2017 повідомив останнього про те, що за умови погашення ним до 24.11.2017 заборгованості за Кредитним договором в сумі, визначеній рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.09.2017, а також за умови сплати пені, розрахованої відповідно до умов Кредитного договору за 1 рік до дати її погашення (відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України), 3 % річних та інфляційних витрат, що розраховані з 06.10.2015 до дати їх погашення (відповідно до ст.625 ЦК України), Банком буде знято обтяження із заставного майна. У судовому засіданні представники банку не надали суду доказ на підтвердження того, що копія даного листа була вручена позивачу завчасно, тобто до 24.11.2017 року - кінцевої дати, до якої [PERSON] повинен був розрахуватися за кредитом. Разом з тим, з письмових пояснень представника позивача вбачається, що лист з пропозицією погасити заборгованість та умови її погашення, позивач отримав лише 06.12.2017. При цьому, позивач не мав можливості сплатити суму заборгованості до 24.11.2018, оскільки про таку вимогу, а також актуальні банківські реквізити для сплати позивач дізнався 06.12.2017 під час отримання цього листа в Банку, про що свідчить підпис [PERSON] з датою отримання 06.12.2017 на цьому листі. Як було встановлено в судовому засіданні, 06.12.2017, отримавши листа від 13.11.2017 за № 10-11-б.б/7693, позивач сплатив Банку визначені в листі грошові суми заборгованості за кредитним договором, а саме заборгованість за кредитом у сумі 3 279,97 грн., прострочену заборгованість по процентам по кредиту за період з 31.07.2008 по 05.10.2015 у сумі 226,62 грн., пеню за період з 05.10.2008 по 05.10.2015 у сумі 1000 грн., інфляційні витрати від суми простроченої заборгованості в сумі 892,55 грн., що підтверджується відповідними квитанціями банку від 06.12.2017 за № 1870_2, № 1870_3, № 1870_4, № 1870_5 та судові витрати у сумі 1 218,00 грн. (квитанції № 1870_6, № 1870_7). Спір між сторонами стосується наявності або відсутності підстав вважати зобов'язання Позивача за Кредитним договором № 39.1 припиненими, та у зв'язку з цим обов'язку зняття обтяження з предмету застави, що виступає забезпеченням зобов'язань Позивача за цим кредитним договором. У конкретному випадку встановлено, що під час перебування у відділенні банку та отримуючи листа для виплати, позивачу не було надано розрахунку для сплати інших платежів, окрім тих, які було стягнуто рішенням Оболонського районного суду м. Києва, які Банк вважає умовами для закриття кредиту. При цьому, станом на 06.12.2017 року, коли позивач здійснював плати за кредитом згідно листа від 13.11.2017, у Банку вже перебував його лист від 08.11.2017 з вимогою повідомити суми платежів для повного розрахунку. Разом з тим, такі суми повідомлені не були, остаточні суми до сплати, які Банк уважав би за необхідне сплатити для повного розрахунку по кредиту, [PERSON] надані не були. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Вручивши 06.12.2017 [PERSON] листа з вимогою погасити заборгованість, банк припинив дію кредитного договору. Зважаючи на те, що позивач здійснив усі виплати згідно листа від 13.11.2017 за № 10-11-б.б/7693, а Банк інших сум до виплати позивачу не виставив, правові підстави для нарахування в подальшому будь-яких платежів у Банку відсутні. В подальшому, постанову Апеляційного суду м. Києві від 24.01.2018 за результатами розгляду апеляції на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.09.2018 було виконано Позивачем 30.01.2018. Заперечуючи проти задоволення позову Банк у відзиві на позовну заяву вказує, що Позивач має заборгованість станом на 03.09.2018 у розмірі 186 725 грн., яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у сумі 136 214,19 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів про кредиту у розмірі 48 837,47 грн., 3 % річних від суми простроченого кредиту в сумі 228,55 грн., суми інфляційних втрат від суми простроченого кредиту у сумі 1 444, 93 грн. При цьому, нарахування такої заборгованості банк пов'язує з невнесенням платежів згідно листа від 13.11.2017 до 24.11.2017 р. Зважаючи на те, що лист від 13.11.2017 [PERSON] отримав 06.12.2017 та в цей же день вніс усі повідомлені йому суми на зазначені Банком реквізити, суд приходить до висновку про те, що зобов'язання за кредитним договором №39.1/АА-00076.08.2 від 31 липня 2008 року припинилися 06.12.2017. При цьому, суд критично ставиться до наданих Банком розрахунків заборгованості за кредитним договором станом на 03.09.2018 року, оскільки як вбачається з розрахунку, Банк розрахував заборгованість з 2008 року, тоді як судовим рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12.09.2017 заборгованість стягнута до 5 жовтня 2015 року. В той же час, як встановлено у судовому засіданні, станом на день ухвалення судового рішення, Банк так і не повідомив позивачу, у якому ж розмірі на переконання банку, позивач повинен був би сплатити Банку 06.12.2017 пеню, 3% річних та інфляційні нарахування. Після проведеного розрахунку 06.12.2017 будь-які претензії Банку до позивача є безпідставними. Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим необхідно визнати зобов'язання за кредитним договором №39.1/АА-00076.08.2 від 31 липня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та [PERSON], припиненим з 6 грудня 2017 року. Стосовно позовних вимог про зобов'язання Банка зняти обтяження з предмету застави - автомобіля Шкода Октавія, д.н.з. [NUMBER], то на думку суду, такі позовні вимоги Позивача є передчасними, зважаючи на те, що лише на підставі даного судового рішення у банку виникне обов'язок вирішити питання про зняття заборони на відчуження транспортного засобу. На момент звернення до суду з даним позовом права позивача в цій частині не порушені. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору.

Outcome: partial