Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

17.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки [PERSON], згідно з яким просив ухвалити судове рішення про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по вул. О. Матросова, 4 в м. Новому Бузі Миколаївської області. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 12.07.2001 року між ним та відповідачкою укладено договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, який вони зареєстрували цього ж дня на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній біржі за реєстраційним № 579. В серпні 2018 року при вирішенні питання про подальше відчуження вищевказаного будинку, йому було роз'яснено нотаріусом про недійсність укладеної ним угоди, оскільки вона нотаріально не посвідчена. У звязку з чим він неодноразово звертався до відповідачки [PERSON], як продавця належного йому будинку, з питання нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, але остання з різних причин на протязі тривалого часу від вчинення таких дій ухиляється, що і змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON]І у судове засідання також не зявилася, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, предявлений до неї позов визнала і не заперечував проти його задоволення. Третя особа без самостійних вимог - Вознесенська Універсальна Товарно-Сировинна біржа про розгляд справи повідомлялася належним чином, однак в судове засідання явку свого представника не забезпечила, заяв про розгляд справи за його відсутності не надіслала, відзив на позов до суду не подала. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу № 579 від 12.07.2001 року, зареєстрованого Вознесенською Універсальною Товарно-Сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод за № 579 12 липня 2001 року, [PERSON], як власник житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 50.2 кв.метри, розташованого по вул. О. Матросова, 4 в м. Новий Буг Миколаївської області, продала покупцю [PERSON], належний їй будинок і сторони підписали зазначений договір (а.с.8). В силу ст.227 ЦК України в редакції Закону 1963 року (діяла на момент укладення сторонами договору) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України в редакції Закону 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Договір купівлі-продажу будинку за № 579 від 12.07.2001 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачем [PERSON], не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства на момент укладення угоди він підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір належить нотаріально оформити, як видно з доводів позивача, йому стало відомо лише у серпні 2018 року від нотаріуса, коли він мав наміри продати куплений у відповідача будинок. Проте відповідач ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. В угоді зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу. Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатив продавцеві обумовлену між ними суму грошових коштів у розмірі 2000 грн., вселився в будинок і користується ним з липня 2001 року до цього часу, так і продавцем (отримав обумовлену суму грошових коштів, звільнив житловий будинок та передав його покупцю у власність). Позивач [PERSON], на виконання п. 8 біржової угоди, 03 вересня 2001 року зареєстрував набуте право власності на житловий будинок в Новобузькій філії бюро технічної інвентаризації за р./№ 6046, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням (а.с.9). Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально в зв'язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст.\~227\~ЦК УРСР\~1963р. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року,\~Цивільний кодекс\~України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст. 16 ЦК України 2003р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Такий спосіб захисту цивільних прав був передбачений і ст. 6 ЦК УРСР 1963р. Надані позивачем в обгрунтування заявлених вимог документи, свідчать про те, що відповідачка, яка уклала з покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу від 12.07.2001 року, ухиляється від нотаріального оформлення цього договору, що є підставою згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року, для визнання такої угоди дійсною. Таким чином, суд приходе до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved