Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

17.09.2020 року, [PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 31 липня 2020 року між нею (далі Позикодавець) та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено договір позики, за яким Позичальник отримала від Позикодавця, а Позикодавець передала у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 5 550 000 (п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом Національного банку України на день укладання договору (1 долар США = 27 грн. 6913 коп.) було еквівалентом 200 423 (двісті тисяч чотириста двадцять три) долари США 96 центів (далі по тексту - Договір позики). Передачу коштів здійснено після підписання Договору позики тридцять першого липня 2020 року. Окрім того, з метою забезпечення вимоги Позивача, що між Сторонами 31 липня 2020 року було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого, при невиконанні Іпотекодавцем своїх зобов`язань за Договором позики, Іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку. Предметом іпотеки за вказаним вище Іпотечним договором є нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , позначене у технічному паспорті літерою 74, загальною площею 180,5 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1395446646106 (далі по тексту - Предмет іпотеки). Відповідно до п.2 Договору позики, зазначену вище суму грошей Позичальник зобов`язується повністю повернути Позикодавцеві готівкою в строк до тридцять першого серпня дві тисячі двадцятого року. При цьому сторони домовились, що суму 3 000 000 (три мільйони) гривень 00 копійок, що на день укладання Договору позики становило 108 337 (сто вісім тисяч триста тридцять сім) доларів США 28 центів, Позичальник зобов`язується повернути у строк до п`ятнадцятого серпня дві тисячі двадцятого року. Оскільки станом на день подачі позову Позичальником не повернуто позивачу суму позики, то вона змушена звернутися з даним позовом в суд за захистом порушених прав та інтересів. 18.09.2020 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. 18.09.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися, від них поступили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач визнає. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Матеріалами справи встановлено та сторонами не оспорюється, що 31 липня 2020 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , було укладено договір позики, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] , грошові кошти в сумі 5 550 000 (п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом Національного банку України на день укладання договору (1 долар США = 27 грн. 6913 коп.) було еквівалентом 200 423 (двісті тисяч чотириста двадцять три) долари США 96 центів (далі по тексту - Договір позики). Передачу коштів здійснено після підписання Договору позики тридцять першого липня 2020 року. Окрім того, з метою забезпечення вимоги Позивача, що випливає з Договору позики, 31 липня 2020 року між Сторонами також було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого, при невиконанні Іпотекодавцем своїх зобов`язань за Договором позики, Іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку. Предметом іпотеки за вказаним вище Іпотечним договором є нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , позначене у технічному паспорті літерою 74, загальною площею 180,5 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1395446646106 (далі по тексту - Предмет іпотеки). Відповідно до п.2 Договору позики, зазначену вище суму грошей Позичальник зобов`язується повністю повернути Позикодавцеві готівкою в строк до тридцять першого серпня дві тисячі двадцятого року. При цьому сторони домовились, що суму 3 000 000 (три мільйони) гривень 00 копійок, що на день укладення Договору позики становило 108 337 (сто вісім тисяч триста тридцять сім) доларів США 28 центів, Позичальник зобов`язується повернути у строк до п`ятнадцятого серпня дві тисячі двадцятого року. Підпунктом «г» п.3 Договору позики передбачено, що факт одержання повернутої в повному розмірі позики підтверджується заявою Позикодавця (або особи, яка уповноважена на це Позикодавцем), складеною у письмовій формі та нотаріально засвідченою. Без цієї заяви борг вважається таким, що не повернутий. Про повернення суми у розмірі 3 000 000 (три мільйони) гривень 00 коп., що на день посвідчення договору становить 108 337 (сто вісім тисяч триста тридцять сім) доларів США 28 центів, встановленому у п.2 цього договору, Позикодавець подає Позичальнику розписку про отримання зазначеної грошової суми. Відповідно до п.6 Договору позики, після виконання Позичальником свого зобов`язання Позикодавець повинен передати Позичальнику примірник цього договору. Наявність у Позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору вважається простроченням виконання Позичальником свого зобов`язання. Станом на день розгляду справи Позичальником не повернуто позивачу суму позики, що підтверджується сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи із положень п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 УК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Пунктом 10 Договору позики передбачено, що усі спори, які виникають із цього договору, підлягаю вирішенню шляхом переговорів. Оскільки станом на 16 серпня 2020 року відповідач не виконала свої зобов`язань за Договором позики, та не повернула позивачу грошові кошти в розмірі 3 000 000 (три мільйони) гривень 00 коп., що на день посвідчення договору становить 108 337 (сто вісім тисяч триста тридцять сім) доларів США 28 центів, з метою захисту своїх законних інтересів 16 серпня 2020 року позивач звернулася до відповідача із вимогою-повідомленням про усунення порушень за Договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначена вимога-повідомлення ґрунтувалася на умовах Договору позики та Іпотечного договору, укладених між сторонами 31 липня 2020 року, а також відповідала нормам ст. 12 Зу «Про іпотеку», якими передбачено, що у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених Іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Не зважаючи на отримання вимоги-повідомленням про усунення порушень за Договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки від 17 серпня 2020 року, відповідач не виконувала своїх зобов`язань за Договором позики та Іпотечним договором і станом на 31 серпня 2020 року позичальником не було повернуто позикодавцеві грошові кошті за Договором позики в сумі 5 550 000 (п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом Національного банку України на день укладання договору (1 долар США - 27 грн. 6913 коп.) було еквівалентом 200 423 (двісті тисяч чотириста двадцять три) долари США 96 центів, а тому 31 серпня 2020 року позивач повторно звернулася до відповідача із вимогою-повідомленням про усунення порушень за Договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки, проте і ця вимога- повідомлення відповідачем проігнорована. Відповідно до пункту 11 Договору позики, у разі неможливості вирішення спору, який стався між сторонами у зв`язку з виконанням цього договору шляхом переговорів, сторони вирішують цей спір в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. Пунктом 5.1. Іпотечного договору передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 5.3. Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання за Договором позики, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на Предмет іпотеки. Пунктом 5.4.1. Іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення зобов`язань (в тому числі не своєчасного повернення позики) за цим або Договором позики у встановлений Іпотекодержателем строк, такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються зі рахунок Предмета іпотеки. Відповідно до положень ст. З ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки, переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких не передане в іпотеку, нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Статтею 12 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 ЗУ «Про іпотеку». Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов в підставний та підлягає задоволенню, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем позивачем гроші, став зобов`язаним повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений договором позики строк. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь: позивача понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 10510 грн. 00 коп.

Outcome: approved