Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

17.05.2021 позивач [PERSON] звернулась до Балаклійського районного суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 17246,70 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 07.12.2016 відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн, починаючи з 15.11.2016 до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач зазначене судове рішення добровільно не виконує, у зв`язку з чим за період з 15.11.2016 до 01.05.2021 виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 56437,50 грн. Посилаючись на ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України (далі СК України) позивач посить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з листопада 2016 року до квітня 2021 року в сумі 17246,70 грн. Ухвалою судді від 18.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.07.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Мухітдінова Р.Д. у якому він просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог вказав, що позовні вимоги [PERSON] безпідставні та не підлягають задоволенню. Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 07.12.2016 у справі № 610/3780/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON] , в розмірі 1000 грн, виконувалося відповідачем добровільно, належним чином та у повному обсязі, аліменти на утримання дитини сплачувалися регулярно. Жодного разу відповідач не відмовлявся від виконання батьківських обов`язків, матеріальна допомога на утримання дитини надавалася [PERSON] ще до ухвалення вказаного судового рішення. З донькою у відповідача добрі стосунки, він з нею спілкується та бачиться регулярно, бере участь у її вихованні та досить часто (не враховуючи аліменти на утримання, які надаються [PERSON] ) надає кошти доньці особисто. Оскільки рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 07.12.2016 виконувалося відповідачем добровільно, у повному обсязі та своєчасно, підстав для примусового стягнення аліментів на утримання дитини за вказаним рішенням суду не було. З Автоматизованої системи виконавчого провадження відповідачу стало відомо, що Балаклійським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 23.04.2021 відкрито виконавче провадження № АСВП 65240385, боржник [PERSON] , стягувач [PERSON] . Таким чином, з 23.04.2021 рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 07.12.2016 по справі № 610/3780/16-ц перебуває на виконанні в Балаклійському районному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). До 23.04.2021 з питань примусового виконання Відповідачем рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 07.12.2016 по справі № 610/3780/16-ц [PERSON] до органів державної виконавчої служби не зверталася. Розрахунок заборгованості по аліментам Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), доданий позивачем до позовної заяви, відповідно до якого сума боргу по аліментам за період з 15.11.2016 по 01.05.2021 становить 56 437, 50 грн, є таким, що не відповідає дійсності, помилковий, такий, що здійснений внаслідок недостовірної інформації та неправдивих даних, наданих [PERSON] державному виконавцю. У травні 2021 на підтвердження сплати аліментів, державному виконавцю Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гирі І.В. відповідачем надані копії квитанцій про сплату коштів на користь [PERSON] та виписку з банківської установи. Зазначене підтверджує факт добросовісного виконання відповідачем судового рішення від 07.12.2016 по справі № 610/3780/16-ц. Відповідач не має юридичної освіти, не слідкує за змінами у законодавстві, йому не було відомо, що необхідно було сплачувати суму не меншу ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, йому не було відомо і розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та що з грудня 2018 року 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку перевищує 1000 грн. Відповідач сплачував аліменти у розмірі, встановленому рішенням суду від 07.12.2016 у справі № 610/3780/16-ц, а саме 1000 грн. Разом з тим, станом на травень 2021 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки за рішенням суду від 07.12.2016 відсутня, переплата станом на 01.06.2021 становить 421,00 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, відзив містить клопотання про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази по справі, беручи до уваги відзив, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05.06.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 05.09.2012 у справі №2001/3924/2012 (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 18.04.2018 (а.с. 5 зворот). На підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 07.12.2016 року з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн, починаючи з 15 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). На виконання зазначеного рішення, Балаклійським районним судом Харківської області 22.12.2016 було видано виконавчий лист, на підставі якого Балаклійським РВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження. Згідно зі ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам №21423 від. 29.06.2021, виданої Балаклійським районним відділом Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), наданого відповідачем, заборгованість по аліментам за виконавчим листом №610/3780/16-ц, виданого 22.12.2016 станом на 01.06.2021 відсутня, переплата становить 421,00 грн (а.с. 35). Так, боржником [PERSON] у грудні 2016 сплачено 1000 грн., з січня 2017 року по березень 2017 року по 998,00 грн., у квітні 2017 року 1996,00 грн., у травні 2017 року 1248,00 грн., за червень, липень 2017 року - по 998, 00 грн., з вересня 2017 року по грудень 2017 року по 998,00 грн., у січні 2018 року 1002,00 грн., з лютого 2018 року по квітень 2018 року по 1000 грн., у травні 2018 року 998,00 грн., червні 2018 року 2500,00 грн., липні 2018 року 1000,00 грн., з вересня 2018 року по січень 2019 року по 1000,00 грн., з лютого 2019 року по жовтень 2019 року по 1001,00 грн., з листопада 2019 року по грудень 2019 року по 1000,00 грн., у січні 2020 року 1001,00 грн., з лютого 2020 року по березень 2020 року по 1000,00 грн., у квітні 2020 року 1001,00 грн., у травні 2020 року 2000,00 грн., у червні 2020 року 1000,00 грн., з серпня 2020 року по січень 2021 року по 1000,00 грн., з березня 2021 року по квітень 2021 року по 1500,00 грн., у травні 2021 року 4319,00 грн. Згідно з вимогами ст.12\~Закону України«Про\~охоронудитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 157\~Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обов`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом (ч. 3 ст. 195 СК України). Відповідно до ч. 1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судом\~окремих норм\~Сімейного кодексуУкраїни\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст.\~196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.\~197\~СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Так, стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Вказаний висновок підтверджується наступним. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. У СК України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, у якому зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи ту обставину, що аліменти відповідачем сплачувалися, та станом на 01.06.2021 була наявна переплата по аліментам, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні розрахунком державного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. У зв`язку із залишенням без задоволення позову [PERSON] , звільненої від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed