Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

16.01.2017 р. до суду надійшла заява головного лікаря психіатричного закладу про госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар у примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS], була госпіталізована в примусовому порядку 14.01.2017 р. о 14.05 в гостре психіатричне відділення КЗ СОР Сумського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ім. О.В. Співака психіатричною спеціалізованою бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі патруля поліції. Підставою про необхідність госпіталізації є відомості про неадекватну поведінку [PERSON], які отримані зі слів співробітників газової служби, МЧС, дільничного поліцейського. А саме: висловлювала погрози підірвати газ. [PERSON] 13.01.17 р. викликала газову службу зі скаргами на запах газу і з заявою, що у сусідки з верхнього поверху в неналежних умовах газові труби. По приїзду газової служби доступу з квартиру сусідки з 25 квартири не було, був відключений газ у всьому під'їзді. 14.01.17 р. працівники газової служби оглянули газові труби в квартирі 25, які перебували в належному стані і підключили газ в під'їзді. Після чого пацієнтка почала голосно стукати по газовій трубі, заявляти, що зараз вибухне газ, повторно зателефонувала в газову службу, які викликали службу МНС, співробітників поліції, а також психіатричну бригаду швидкої допомоги. По приїзду співробітників газової служби голосно кричала, погрожувала вибухом газу і спочатку не допускала їх в свою квартиру. Після допуску працівників газової служби в квартиру пацієнтки, ними було зафіксовано, що її газова плита підключена з порушеннями, що потрібно опломбувати її газову трубу, про що був складений відповідний акт. Пацієнтка категорично відмовилася допускати працівників газової служби для роботи, в результаті чого ними було прийнято рішення повторно відключити газ у всьому під'їзді для уникнення аварійної ситуації. По приїзду психіатричної бригади швидкої допомоги - голосно кричала, негатівістічно налаштована по відношенню до сусідки, звинувачує її в неправильному встановленні газової труби, заявляла, що сусідка підкупила всю газову службу і складені акти - підроблені. На зауваження не реагувала, інструкції не виконувала. Відмовилася підписувати свідчення слідчому, а також написати відмову від дачі показань, потім почала писати свої показання, почала демонстративно заявляти, що погано себе почуває, відмовилася від допомоги психіатричної бригади швидкої допомоги, сином була викликана лінійна бригада швидкої допомоги, які виміряли артеріальний тиск, зняли ЕКГ і дали таблетку анаприліну, після чого громадянка [PERSON] була госпіталізована у відділення. 14.01.17р. гр. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів у складі: обласний психіатр, в.о. зав. відділенням - [PERSON], лікар - психіатр - Іщук Н.В. та зроблено висновок, що у [PERSON] виявлено важкий психічний розлад у вигляді органічного маячного розладу, внаслідок якого вона представляє реальну загрозу як життю та здоров'ю оточуючих, так і своєму. Ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого прогресування психічного захворювання і небезпечним діям. Пацієнтка самостійно відмовляється дати згоду на лікування, потребує госпіталізації по психіатричного відділення в примусовому порядку відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». При розгляді вказаної заяви представник психіатричного закладу, лікар-психіатр Іщук Н.В. заяву підтримала у повному обсязі і просить її задовольнити з підстав зазначених в заяві. Прокурор вважала, що підстав для задоволення заяви немає. [PERSON] та її представник - захисник [PERSON] в судовому засідання просили відмовити в задоволенні заяви. Суд, заслухавши думку прокурора, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як передбачено ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Тобто, вказаною нормою закону передбачено, що до психіатричного закладу в примусовому порядку може бути поміщена не будь-яка особа, яка страждає на психічний розлад, а обов'язковою умовою такого поміщення, повинні бути наслідки того, що ця особа вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або ця особа неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В заяві головного лікаря про примусову госпіталізацію відсутні будь-які зазначення і посилання на те, які саме дії вчиняє чи має намір реально вчинити [PERSON], які б створювали небезпеку для неї чи оточуючих. У висновку комісії лікарів від 14.01.2017 року також не має жодних посилань на вчинення нею таких дій чи наміри їх вчинити. При цьому у висновку комісії лікарів не зазначено і не наведеного жодного доводу тому, що [PERSON] вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Свідок [PERSON], чоловік [PERSON], суду повідомив, що працює заступником головного лікаря Сумського пологового будинку №1, 14.01.2017 р. бачив свою дружину, вона була в адекватному стані. Лікар діагноз дружини не повідомив, сказав, що буде забирати дружину до лікарні. Швидка допомога констатувала підвищений тиск при огляді [PERSON] - 200/120. Свідок [PERSON], син [PERSON], суду пояснив, що мати не проявляла неадекватної поведінки. Мати писала заяву про порушення газових норм. 14.01.2017 р. мати звернулася з заявою про порушення до газової служби. За своє життя він не побоюється. Аналізуючи наведені обставини, про які зазначено у висновку комісії лікарів та поясненнях свідків, суд також приходить до висновку, що з наведених обставин не вбачається ніяких намірів, або поведінки [PERSON] у тому, що вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Другою підставою для застосування примусового поміщення до психіатричного закладу, передбаченої ст.14 вищеназваного Закону є те, що особа неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В даному випадку, ні в заяві головного лікаря, ні у висновку комісії лікарів, не навели суду будь-яких доводів про неспроможність [PERSON] задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. А навпаки, при розгляді справи сама [PERSON] адекватно суду пояснила, що вона здатена задовольняти свої життєві потреби. У відповідності з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів нібито агресивних дій [PERSON] суд не надані. В даному випадку ні лакарняним закладом, ні його представником, не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що заява головного лікаря про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed