Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

16.04.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 2350,87 грн. в рахунок відшкодування спричиненої шкоди здоровю джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 20000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього 22350,87 грн. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 10.02.2018, близько 20 год. 30 хв., [PERSON], рухаючись на власному автомобілі ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] в с. Матусів по вул. Заводській, Шполянського району, Черкаської області вчинив наїзд на позивача, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 9,10,11, 12 ребр справа, переломів поперекових відділів LI, L2 хребців справа, консолідовані переломи 4, 5, 6 ребр зліва, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. На місце ДТП були викликані працівники поліції, які склали схему ДТП, позивач від госпіталізації відмовився, оскільки, перебуваючи у шоці, не відчував біль. 11.02.2018 швидкою медичною допомогою позивач був доставлений в урологічне відділення Шполянської ЦРЛ, де проходив лікування по 19.02.2018 з діагнозом: забій правої нирки, забій поперекової ділянки справа, забій поперекового відділу хребта. Після виписки зі Шполянської ЦРЛ, позивач почував себе погано, тому його направили на компютерну томографію органів грудної порожнини в м. Звенигородку Черкаської області. Згідно висновку КТ у позивачі були наявні переломи 9,10,11, 12 ребр справа, переломів поперекових відділів L1, L2 хребців справа, консолідовані переломи 4, 5, 6 ребр зліва, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Позивач надав всі обстеження та медичні документи судово-медичному експерту в м. Сміла, але той не виявив середньої тяжкості тілесних ушкоджень. 06.04.2018 позивач отримав копію постанови слідчого СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області [PERSON] від 26.03.2018 про закриття кримінального провадження за відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постанову слідчого поліції до слідчого судді позивач не оскаржував, оскільки не бажав притягувати [PERSON] до кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення. Проте він має до [PERSON] претензії матеріального характеру, оскільки, перебуваючи в лікарні, позивач витрачав власні кошти на лікування та обстеження, які, на його думку, повинен повернути відповідач в примусовому порядку, оскільки в добровільному порядку спричинену шкоду здоровю відповідач не відшкодував, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що пояснення позивача по справі не відповідають дійсності, так як 10.02.2018 близько 20 год. 30 хв. по вул. Заводській, в с. Матусів, Шполянського району, Черкаської області дорожньо-транспортної пригоди не відбулося, наїзду на позивача по справі відповідач не здійснював. 10.02.2018 в вечірній час відповідач проїжджав на своєму автомобілі по вул. Заводській, в с. Матусів, Шполянського району Черкаської області. Після того, як він почув глухий удар збоку по його автомобілеві, відповідач зупинив автомобіль і побачив позаду автомобіля, на відстані 10-15 метрів двох людей, які намагалися встати на ноги, так як обоє були в стані сильного алкогольного спяніння. Вони знаходилися на відстані 1-1,5 м від краю дороги на зустрічній смузі руху. Відповідач підійшов до них для того, щоб вияснити, чи не потрібна їм допомога, так як вони не могли встати на ноги. Двоє чоловіків, які не трималися на ногах пояснили, що вони самі доберуться додому і що допомога їм не потрібна. Працівники поліції в той вечір на вул. Заводську в с. Матусів, Шполянського району не виїжджали так як [PERSON]М та [PERSON] категорично відмовилися від виклику працівників поліції та швидкої допомоги, тілесних ушкоджень вони ніяких не мали і жодних претензій не було. При цьому був присутній свідок [PERSON], який проживає [INFO]. Даний факт встановлений під час досудового розслідування, так як 12.02.2018 було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Обставини, які відбулися 10.02.2018 на вул. Заводській в с. Матусів, Шполянського району встановлені досудовим розслідуванням і викладені в постанові про закриття кримінального провадження від 26.03. 2018, яку позивач відповідно до його повідомлення в позовній заяві отримав 06.04. 2018. Про прийняту постанову про закриття кримінального провадження від 26.03.2018 відповідачу стало відомо тільки після ознайомлення з позовними вимогами [PERSON], які надійшли поштою. Відповідно до постанови від 26.03.2018 кримінальне провадження закрито в звязку з відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення складений не був. На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 22350,87 грн. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 14.06.2018 відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику)\~ учасників справи. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 14.06.2018 було задоволено клопотання представників сторін та викликано в судове засідання свідків: [PERSON]; [PERSON] та [PERSON], а також витребовано з канцелярії Шполянського районного суду Черкаської області довідку про те, чи притягувався [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху в період з 10.02.2018 по даний час. \~ \~ \~ Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 05.10.2018 було задоволено клопотання представника позивача та витребувано зі Шполянського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області матеріали кримінального провадження №12018250300000096 від 12.02.2018, закритого на підставі ст. 284 КПК України. У судове засідання позивач\~ та його представник зявилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач та його представник у\~судове засідання\~зявилися,\~ надали пояснення аналогічні до тексту відзиву. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до витягу з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] №158 хворий перебував на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні Шполянської ЦРЛ з 11.02.2018 по 19.02.2018 з діагнозом: забій правої нирки; забій поперекової ділянки справа; забій поперекового відділу хребта (а.с. 5). Згідно з компютерною томографією органів грудної порожнини, проведеної в м. Звенигородка, Черкаської області 21.02.2018, у позивача наявні переломи 9,10,11, 12 ребр справа, переломів поперекових відділів L1, L2 хребців справа, консолідовані переломи 4, 5, 6 ребр зліва (а.с. 6) Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області [PERSON] про закриття кримінального провадження від 26.03.2018 кримінальне провадження №12018250300000096 від 12.02.2018 було закрите, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 7) Позивачем надано копії чеків за сплату ліків та проведення компютерної томографії, загальною сумою на 2352,55 грн. (а.с. 10-12). Згідно з довідкою канцелярії Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2018 матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення за порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Іаном Левковичом, [INFO], по даний час до Шполянського районного суду не надходило та судом не розглядалося (а.с. 53). Згідно з\~висновком експерта\~№_05-6-01/093_\~від 21.03.2018,\~який наявний\~в матеріалах\~кримінального провадження,\~внесеного до\~Єдиного реєстру\~досудових розслідувань\~№12018250300000096\~від 12.02.2018,\~закритого на\~підставі п.2\~ч.1\~ст.284\~КПК України,\~за даних\~судово-медичного\~огляду у\~[PERSON]\~тілесних ушкоджень\~не виявлено. Згідно даних,\~наданих медичних\~документів \~[PERSON]\~діагностовано забій\~поперекової ділянки\~справа із\~синцем шкіри\~в даній\~області.\~Дане ушкодження\~виникло від\~дії тупого\~твердого предмета,\~могло бути\~спричинено за\~механізмом ДТП,\~про яку\~потерпілий повідомив\~в обставинах\~під час\~огляду та\~який вказаний\~у постанові,\~за давністю\~спричинення може\~відповідати часу\~події і\~за ознакою\~короткочасного розладу\~здоров'я\~відноситься до\~категорії легких. Також відповідно до, наданих медичних\~документів \~[PERSON]\~діагностовано забій\~правої нирки\~і поперекового\~відділу хребта.\~Вказані діагнози\~не підтверджені\~об'єктивними\~відомостями у\~даних медичних\~документах,\~в зв'язку\~з чим,\~згідно п.\~4.6\~«Правил судово-медичного\~визначення ступеню\~тяжкості тілесних\~ушкоджень» затверджених\~наказом МОЗ\~України №6\~«Про розвиток\~та вдосконалення\~судово-медичної\~служби України»\~від 17.01.1995,\~судово-медичній\~оцінці за\~ступенем тяжкості\~не підлягають.\~Крім того,\~[PERSON]\~діагностовано консолідовані\~переломи IV,V,VI\~хребців зліва.\~Термін «консолідований\~перелом» передбачає\~стан перелому,\~який уже\~зрісся (загоївся)\~після свого\~виникнення,\~що не\~справджується в\~нашому випадку\~ згідно\~даних медичної\~літератури цей\~стан наступає\~не менше\~ніж за\~три тижня\~з моменту\~виникнення.\~При дослідженні\~наданої слідчим\~копії,\~яка завірена\~належним чином,\~медичної карти\~стаціонарного хворого\~№751/158\~Шполянської ЦРЛ\~та копії,\~яка завірена\~належним чином,\~КТ органів\~грудної порожнини\~ТОВ «Томографія»\~м.\~Звенигородка від\~21.02.2018\~виявлено розбіжності\~діагнозу відносно\~хребців справа: по першому мед. документу переломи не виявлені, а по другому виявлені, в звязку з чим, згідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995, судово-медичній оцінці за ступенем тяжкості не підлягають (а.с. 32). Відповідно до даних протоколу допиту потерпілого від 13.02.2018 [PERSON] 10.02.2018 близько 19:00 год. він, спільно зі своїм товаришем [PERSON], рухався по вул. Заводській в с. Матусів Шполянського району Черкаської області. Потерпілий відчув удар з правого боку від чого він та його товариш впали на дорогу. Після цього [PERSON] допоміг [PERSON] підвестися та вони пішли додому. Наступного дня близько 19:00 год. до [PERSON] зателефонував його товариш [PERSON] та повідомив, що він, як і [PERSON], нічого не памятає щодо події, яка трапилась з ними, але йому розповіли знайомі, що на них здійснив наїзд легковий автомобіль сірого кольору. Більше [PERSON] нічого не згадав (а.с. 20). Згідно даних протоколу допиту потерпілого від 12.02.2018 [PERSON] 10.02.2018 близько 19:30 год. він, спільно зі своїм товаришем [PERSON], рухався по вул. Заводській в с. Матусів Шполянського району Черкаської області. Пройшовши незначну відстань [PERSON] та [PERSON] стали підкурити. [PERSON] побачив світло фар автомобіля Після цього [PERSON] впав на [PERSON] і вони разом впали на узбіччя. Чи відбулося зіткнення з автомобілем чи сталося щось інше [PERSON] не памятає, після цього [PERSON] почав піднімати його з снігу. Про те, що на нього з товаришем здійснив наїзд автомобіль [PERSON] дізнався з телефонної розмови з товаришем, номер якого він давати відмовляється, оскільки товариш це заборонив (а.с. 24). Постановою старшого слідчого СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області [PERSON] 26.03.2018 було закрито кримінальне провадження від №12018250300000096 від 12.02.2018 у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Відсутність складу злочину, не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Однак, вказана постанова про закриття кримінального провадження в порядку ст.ст.303,\~304 КПК України\~не оскаржувалась, що свідчить про те, що потерпіла сторона погодилась із прийнятим рішенням в частині відсутності складу кримінального правопорушення в діях [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки повідомили наступне: -свідок [PERSON] повідомила, що працює продавцем в магазині, 10.02.2018 близько 17 години до неї в магазин прийшов позивач [PERSON] та [PERSON] і були в магазині до 19 год. 30 хв., хлопці були на підпитку, однак спиртні напої не купували та не вживали. По закінченню робочого часу, свідок вийшла з магазину та почула глухий удар, потім побачила автомобіль, який зупинився зліва, з правої сторони були [PERSON] та [PERSON], які лежали, ДТП не бачила; -свідок [PERSON], яка є матірю позивача, повідомила що 10.02.2018 близько 22 години прийшов додому син пяний; -свідок [PERSON] повідомив, що 10.02.2018 близько 20 год. 30 хв. відповідач прийшов додому до свідка, вийшовши з подвіря свідок побачив як з правої частини дороги знаходились позивач та свідок [PERSON], які сиділи під бордюром, жодних пояснень щодо того, що чи було зіткнення з автомобілем не повідомляли, слідів зіткнення не було, хлопці перебували на зустрічній смузі руху відносно машини відповідача; -свідок [PERSON] повідомив, що 10.02.2018 він разом із [PERSON] зустрілися близько 16-17 години, пішли в магазин, де купили яблука та каву, а потім пішли до іншого магазину, де випили по 200-250 грам горілки. Близько 20 години пішли додому в напрямку з с. Матусів до с.Сигнаївка. Були нетверезі, але на ногах ще тримались. Ішли по обочині дороги, потім у них розсипались яблука з пакету та вони почали збирати їх, потім бачив світло фар автомобіля, свідок впав бо на нього впав [PERSON] Потім їх піднімали якісь люди, поліцію вирішили не викликати. Згідно схеми ДТП, яка міститься в матеріалах кримінального провадження №12018250300000096, складеної 11.02.2018 місце зіткнення зазначене як 2,5 м від краю дороги, при ширині дороги 5,7 м. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений\~статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.1 та ч.2\~ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ч.1, 2 \~ст.1187 ЦК України,\~джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов'язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі\~статтею 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями\~12, 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано лише внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята\~статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої\~статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до п.4.1, 4.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 №1306 пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку. Якщо немає\~тротуарів,\~пішохідних доріжок\~або пересуватися\~по них\~неможливо,\~пішоходи можуть\~рухатися велосипедними\~доріжками,\~тримаючись правого\~боку і\~не утруднюючи\~рух на\~велосипедах,\~або в\~один ряд\~узбіччям,\~тримаючись якомога\~правіше,\~а у\~разі його\~відсутності або\~неможливості рухатися\~по ньому\~-\~по краю\~проїзної частини\~назустріч руху\~транспортних засобів.\~При цьому\~треба бути\~обережним і\~не заважати\~іншим учасникам\~дорожнього руху. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Доказів дотримання Правил дорожнього руху позивачем не надано, крім того суд враховує, що показання свідка [PERSON] та пояснення позивача мають значні розбіжності щодо стану алкогольного спяніння, зокрема позивач вказує про випите лише 0,5 л пива, [PERSON] повідомив що пили і горілку по 200-250 гр, щодо перебування на проїжджій частині дороги, зокрема позивач вказує що йшли по правій стороні проїжджої частини дороги в сторону с.Сигнаївка та автомобіль, який їхав на зустріч у с.Матусів, їх збив на краю правої частини дороги, одночасно свідок [PERSON] показав, що йшли по обочині дороги, також суд враховує що згідно схеми ДТП зіткнення відбулось на відстані 0,85 м від центру проїжджої частини дороги. Також, в судовому засіданні позивач не пояснив яким чином автомобіль, що рухався йому на зустріч вдарив його в праву частину спини. Крім того, суд враховує, що показання позивача та свідків, які надані в судовому засіданні різняться від показань наданих під час досудового розслідування. Крім того, суд враховує висновок експертизи щодо не підтвердження об'єктивними відомостями діагнозі забій правої нирки і поперекового відділу хребта, розбіжності в медичних документах про переломи IV,V,VI хребців зліва. Позивач не надав до суд жодних доказів того, що існує причинний звязок між діями відповідача та шкодою, яка спричинена позивачеві. Таким чином суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування спричиненої шкоди здоровю джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП в розмірі 2350,87 грн. При вирішенні вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. Відповідно до частини третьої\~статті 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.\~Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, характер страждань позивача, суд вважає, що в судовому засіданні не своє підтвердження підстави стягнення моральної шкоди. Таким чином суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову інші судові витрати позивача по справі суд залишає на його рахунку. Відповідач вказує, що він поніс судові витрати у справі в розмірі 3000,00 грн., зокрема зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 500 грн., ознайомлення з матеріалами цивільної справи - \~ \~ \~ \~500 грн., підготовка та подання до суду заперечення проти позову - 700 грн., участь у підготовчому засіданні - 500 грн., участь в розгляді цивільної справи - 800 грн. Вказана відповідачем інформація підтверджується квитанціями № N1BQW50742 від 04.10.2018, № N1BQW50742 від 04.10.2018 та №38 від 28.08.2018 (а.с. 57-60), договором про надання правових послуг в суді від 21.08.2018 (а.с. 37), Відповідно до\~ч.\~1\~та п.\~1\~ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи. До\~витрат,\~повязаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу . Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~повязану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для\~визначення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~з метою\~розподілу судових\~витрат учасник\~справи подає\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи зясовано, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Однак позивач, не звільняється від сплати витрат на правничу допомогу (такого висновку дійшов Верховний Суд України в своїй постанові від 22.11.2018 у справі 635/5462/17). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначені положення законодавства, якими встановлено, що витрати, повязані з оплатою правничої допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а також той факт, що відповідач у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, які поніс відповідач у справі у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved