Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

16 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на його користь три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу за Договором позики від 17 жовтня 2011 року, за період з 15 січня 2018 року по 20 квітня 2020 року в сумі, еквівалентній 1188 доларам США за курсом Національного банку України цієї валюти на день ухвалення рішення у справі. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 17.10.2011 року відповідачем були позичені у позивача грошові кошти на суму 140000 грн., що за згодою сторін на момент укладання договору становило суму еквівалентну 17500 доларів США. Відповідач зобов`язався повернути позивачу борг не пізніше 17 жовтня 2014 року. На підтвердження цього факту та на виконання вимоги ч.1\~ст. 1047 ЦК України\~між сторонами будо укладено договір позики. Відповідач грубо порушила взяті на себе за договором позики зобов`язання і не приступила до виконання умов договору позики . У зв`язку з цим, 17.04.2015 року [PERSON] був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу та 3% річних. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.05.2016 на його користь з [PERSON] було стягнуто борг за договором позики у розмірі 375900 грн та три відсотки річних від прострочення виконання зобов`язання за договором позики грошей у розмірі 9176 грн 07 коп. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23.11.2016 вказане рішення суду першої інстанції було змінено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] загальну суму заборгованості за вказаним договором позики в сумі 459\~833 грн 14 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду від 31.05.2016 залишено без змін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Іванченко С.М. подав 05.11.2020 до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову , посилаючись на те, що [PERSON] їй грошові кошти за договором позики від 17.10.2011 року не було надано. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 17 жовтня 2011 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено договір позики грошей. Відповідно до умов договору позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти в сумі 140000 грн., що за згодою сторін еквівалентно 17500 доларів США, які остання зобов`язалася повернути до 17.10.2014 року ( а.с. 8). Відповідно до ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. [PERSON] вказує, що [PERSON] у встановлений законом строк суму позики не повернула, у зв`язку з чим, 17.04.2015 року він вимушений був звернутися до суду з позовом про стягнення суми боргу та 3% річних. За рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 31.05.2016 року по справі № 639/3683/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь позивача борг за договором позики у розмірі 375900 грн., три відсотки річних від прострочення виконання зобов`язання за договором позики грошей від 17.10.2011 р. у розмірі 9176,07 грн. ( за період з 18.10.2014 р. по 11.08.2015 р.). Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23.11.2016 р. рішення суду першої інстанції змінено, збільшена загальна сума боргу, яка підлягає стягненню, до 459 833,14 грн (а.с. 9-12). Отже, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі № 639/3683/15-ц, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи № 639/6549/20. \~ Таким чином, посилання відповідача [PERSON] у судовому засіданні на те, що [PERSON] їй грошові кошти за договором позики від 17.10.2011 року не було надано, спростовуються вказаними вище рішеннями суду, які набрали законної сили. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.12.2015 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми боргу за період з 07.08.2015 року по 02.11.2015 року у розмірі 125 доларів США, що складало на день ухвалення рішення 2864, 15 грн. \~Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2016 з відповідача [PERSON] стягнута заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 7491,58 грн. за період з 02.11.2015 по 30.05.2016 . За наступний період прострочення виконання зобов`язань з 30.05.2016 по 23.05.2017 стягнуто рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.07.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] -13 425,32 грн . \~\~Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.04.2018 з відповідача [PERSON] стягнута заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 8931,97 грн за період з 24.05.2017 по 15.01.2018. Як вбачається з постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. від 18.10.2019 було відкрито виконавче провадження № 60359323 за виконавчим листом № 639/3683/15-ц, виданого 08.12.2016 Жовтневим районнім судом м. Харкова, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики грошей від 17.10.2011 у розмірі 459\~833,14 грн та трьох відсотків річних від прострочення зобов`язання за договором позики грошей від 17.10.2011 у розмірі 9176,07 грн (а.с.13). Станом на 20.04.2020 [PERSON] у вказаному вище виконавчому провадженні № 60359323 зобов`язання не виконано, сумма заборгованості складає 469\~009, 21 грн (а.с.14). За змістом ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому вказана норма права не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Виходячи з норм ч.1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач не виконує зобов`язання за договором позики до теперішнього часу. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій\~статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що за змістом статті\~552, частини другої статті\~625 ЦК\~інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Зі змісту договору позики вбачається, що строк користування відповідачем позикою склав період з 17 жовтня 2011 року по 17 жовтня 2014 року. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язань з повернення позивачу боргу складає період часу, що не охоплений попередніми позовними вимогами та вказаними вище рішеннями суду , а саме з 15.01.2018 по 20.04.2020 включно, що становить 826 днів. Суд погоджується з розрахунком позивача суми трьох відсотків річних від простроченої суми боргу в розмірі 1188 доларів США (17500*3*826/365/100 = 1188 доларів США). Відповідно до частин 1, 2 статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За інформацією, яка міститься на офіційному сайті Національного Банку України станом на 04.12.2020 - 100 доларів США становить 2830,38 грн., у зв`язку з чим суд стягує гривневий еквівалент заборгованості, що утворилася станом на 04.12.2020 за договором позики від 17.10.2011 року у вигляді трьох відсотків річних від простроченої суми позики за період з 15.01.2018 по 20.04.2020 в сумі , еквівалентній 1188 доларів США, що відповідає 33624 грн 91 коп. та підлягає стягненню з [PERSON] . Виходячи з викладених обставин, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні , тому є підстави для їх задоволення. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved