Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

17.08.2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до [PERSON] з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку», оскільки відповідач неналежним чином виконала свої зобов`язання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф071010П, який укладено 17.12.2007 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та гр. [PERSON] , мається заборгованість станом на 04.04.2018 р. за тілом кредиту у розмірі 367490,37 грн., за відсотками 473665,13 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом становить 28702,32 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 55623,22 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить 64521,29 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 125027,16 грн., разом 1115029,49 грн., іпотекодержатель, правонаступником якого на час звернення з позовом є ПАТ «Укрсоцбанк», вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку з викладеним, просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру двокімнатну за номером [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Ф071010П від 17.12.2007 року, заборгованість - 1115029,49 грн., а саме: за тілом кредиту у розмірі 367490,37 грн., за відсотками 473665,13 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом становить 28702,32 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 55623,22 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить 64521,29 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 125027,16 грн., на користь ПАТ «Укрсоцбанк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2019 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.02.2020 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Щодо заяви про застосування строків позовної давності заперечував, вважав, що зазначені строки не пропущені. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Відповідно до письмових пояснень відповідача, зазначив, що позивач здійснює подвійне стягнення за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф071010П від 17.12.2007 року, оскільки ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2011 року було задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» та видано виконавчий лист на підставі рішення Третейського суду при Асоціації українських банків в особі третейського судді Мороз О.А. від 02.08.2010 року по справі № 577/10 щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 441 447,39 грн., витрат пов`язаних з вирішенням спору, а вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом після 17.05.2011 р., тобто з моменту винесення 28.12.2017 року ухвали Дніпровським районним судом м.Києва, по справі №577/10, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Також, заявив про застосування строку позовної давності, перебіг якої розпочався 13.04.2010 року, тобто наступного дня після пред`явлення позову в третейський суд, а тому звернення з позовом до Херсонського міського суду Херсонської області про звернення стягнення на предмет іпотеки 17.08.2018 року відбулось із спливом позовної давності. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Разом з тим, відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 17.12.2007 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та гр. [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф071010П, за умовами якого, а саме п1.1.1. договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транші», в розмірі та в порядку визначеному Договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 390 000 грн. з графіком змін максимального ліміту заборгованості згідно додатком № 1, що є невід`ємною частиною цього договору, зі сплатою 13,5 процентів річних та комісій. Згідно п.1.1.2 договору погашення кредиту (траншів) здійснюється щомісяця, до 10 числа місяця наступного за місяцем, в якому відбувалось завантаження кредитної лінії, та в останній день користування кредитом (траншем) з кінченим терміном повернення заборгованості за кредитом 16 грудня 2022 року, на умовах визначених цим Договором. У відповідності до п.1.1.2 кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф071010П від 17.12.2007 року, укладеним між банком та [PERSON] , погашення кредиту (траншів) здійснюється щомісячно, до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулось завантаження кредитної лінії, сума щомісячного погашення кредиту повинна дорівнювати 2 167,00 грн. Згідно п.3.2.3 договору кредитор має право вимагати повернення кредиту,нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник протягом трьох робочих днів від дати отримання вимоги кредитора про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язання, згідно п.3.2.2 цього договору, не дасть таких засобів (шляхом укладення відповідного договору) або запропоновані засоби не влаштують кредитора. У відповідності до п. 4.4 договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.2-3.3.6,3.3.11-3.3.14 договору, порушення умов Договору, визначених п.1.3 договору протягом більше ніж 10 робочих днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив,та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф,пеню). Пунктом 3.3.10 договору позичальник зобов`язаний достроково повернути наявну заборгованість за кредитом та сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції у випадках, передбачених п.п.3.2.3,2.12.3,4.4.,5.4 цього договору. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між вказаними сторонами укладено іпотечний договорі №02-23-Ф071010П-1932, за умовами якого іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку іпотекодержателю - АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №Ф071010П від 17.12.2007 року двокімнатну квартиру, яка належить іпотекодавцю на підставі приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.09.2005 року. Згідно заяви про видачу готівки №10 від 18.12.2007 року [PERSON] отримано 390 000,00 грн. З розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] заборгованості за кредитним договором вбачається здійснення [PERSON] останнього платежу 14.10.2008 року. Згідно ч.4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Херсонського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 29.01.2020 року у справі №766/20004/17 за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа Суворовський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, встановлено, що 17.12.2007 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф071010П, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 390 000 грн. зі сплатою 13.5% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 16 грудня 2022 року на умовах, визначених договором. Відповідно до п.4.5 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 цього Договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). 17.12.2007 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено Іпотечний договір №02-23-Ф071010П-1932, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф071010П від 17 грудня 2007 року укладеним між банком та [PERSON] , нерухоме майно: квартиру двокімнатну за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом м. Херсона Скульським А.А. 23 вересня 2005 року, зареєстрованим в реєстрі за №3928 та в державному реєстрі правочинів за №851132. 06 травня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» направив на дві адреси [PERSON] вимоги про усунення порушень, а саме погашення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф071010П від 17 грудня 2007 року, яка виникла станом на 14 квітня 2017 року, у загальній сумі 1 071 693.23грн., протягом тридцяти днів з дати направлення вимоги, які залишилися без виконання. Суд зазначив, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Як вбачається з матеріалів справи 13 квітня 2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося з позовом до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф071010П від 17 грудня 2007 року у розмірі 441 447,39 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 367 490,37 грн., заборгованість за відсотками - 59 438,05 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 4 385,36 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 7 533,61 грн., штраф - 11 700,00 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги банк посилався на те, що строк користування кредитом, відповідно до п.4.5 кредитного договору, вважається таким, що сплив. 02 серпня 2010 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення про задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк». Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 441 447,39 грн. заборгованості. Також, судом встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» у своїй заяві, поданій нотаріусу, просив задовольнити за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, вимоги стягувача у розмірі заборгованості що виникла в наслідок невиконання Боржником умов Кредитного договору за період з 10 серпня 2014 року по 14 квітня 2017 року. Разом з тим з документів, наданих банком на підтвердження безспірності заборгованості боржника, зокрема з розрахунку вимог банку вбачається, що заборгованість, яку просить погасити банк за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, розрахована банком за значно більший період, чим зазначено у заяві, а саме з 11 вересня 2008 року по 14 квітня 2017 року, а не за період з 10 серпня 2014 року по 14 квітня 2017 року як зазначено у заяві про вчинення виконавчого напису, тобто більше ніж за вісім років. Звернувшись 13 квітня 2010 року з позовом до третейського суду про дострокове стягнення заборгованості по кредиту, банк, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк погашення кредиту в повному обсязі. Відповідно до п. 2.3.4 Іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже право вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у банка з часу зміни ним строку погашення кредиту. Внаслідок того, що банк звернувся із заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки лише 22 червня 2017 року, тобто більше ніж сім років з часу виникнення у банка права вимоги, суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2019 року без змін. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом врегульовані статтею 16 ЦК України, відповідно до якої особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 21 ЦПК України визначено, що сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Метою створення і діяльності третейських судів в Україні визначено захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб (стаття 1 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-ІV «Про третейські суди ). При цьому, до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до статті 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятками, переліченими у цій статті. Виходячи з наведених норм права, зміст поняття «суд» у статті 16 ЦК України та інших нормах цього Кодексу охоплюються також і третейські суди. З урахуванням наведеного, звернення до третейського суду свідчить і про зміну строку виконання основного зобов`язання як це передбачено частиною другою статті 1050 ЦК України. Такі висновки викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі №285/3950/17-ц (провадження №61-41907сво18). Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва 17 травня 2011 року задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» та видано виконавчий лист на підставі рішення Третейського суду при Асоціації українських банків в особі третейського судді Мороз О.А. від 02.08.2010 року по справі №577/10 щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 441447,39 грн., витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі 4 814,47 грн. З рішення Третейського суду при Асоціації українських банків в особі третейського судді Мороз О.А. від 02.08.2010 року по справі №577/10 вбачається, що на виконання умов договору банком з метою досудового врегулювання спору та на виконання п.3.3.10 Іпотечного договору від 17 грудня 2007 року на адресу [PERSON] 02.11.2009 року направлено лист вих.№12.4.2-08/96-3498 з вимогою погасити заборгованість за відсотками та кредитом протягом 30 днів з моменту одержання повідомлення, стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 441 447,39 грн. яка складається станом на 09.02.2010 р. з залишку неповернутих кредитних коштів у сумі 367 490,37 грн., заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 50438,05 грн., пені у розмірі 11 818,97 грн., штрафу у розмірі 11700 грн., витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі 4 814,47 грн. Отже, звернувшись до третейського суду кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку виконання основного зобов`язання. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18); від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Таким чином, банк, звернувшись у 2010 року до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про дострокове стягнення заборгованості за договором кредиту №Ф071010П від 17.12.2007 року змінив строк виконання зобов`язання та повернення кредиту в повному обсязі. Отже, відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України строк виконання зобов`язань за договором кредиту змінився та виник обов`язок сплатити всю суму заборгованості по тілу, відсотках та неустойку на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02.08.2010 року. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно приписів пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. У відповідності до правових позицій, викладених в постановах Верховного Суду України від 08.06.2016 року у справі №6-3006цс15 та від 25.05.2016 року у справі №6-1138цс15 аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою Згідно положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову. Вказаний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 року у справі № 663/2070/15-ц. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Проте, банк звернувся із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки лише 17.08.2018 року. За таких підстав, заява представника [PERSON] про застосування позовної давності підлягає задоволенню. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed