Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

17.01.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та Моторно-транспортного бюро України на його користь 11849,40грн., з яких: 10531,00грн.-матеріальна шкоди, 550,00грн.- витрати на товарознавче дослідження, 768,40грн.-витрати на судовий збір( а.с.2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09.12.2015 року о 13.15 годині, відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом ЗІЛ-ММЗ 554М д.н.з. [NUMBER] в м.Борисполі по вулиці Київський Шлях, допустив зіткнення з автомобілем «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] , який йому належить на праві власності відповідно до технічного паспорту. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав пошкодження. На час скоєння даної ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. Позивач стверджує, що [PERSON] завдав механічні пошкодження його автомобілю внаслідок ДТП, чим завдав йому, як власнику, матеріальну шкоду. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження ПП «Авто-експрес» від 24 березня 2016 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля становила на день складання звіту 10531,00 грн. Вказує, що для відновлення свого порушеного права змушений був оплатити вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого з вини відповідача [PERSON] , оскільки останній добровільно спричинену шкоду не відшкодовує. У зв`язку з наведеним, вважає, що з відповідача [PERSON] та, згідно з вимогами ст.35.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з МТСБУ підлягає стягненню зазначена вище матеріальна шкода. Ухвалою судді від 12.04.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі( а.с.23). 28.05.2019 р. представником відповідача Моторно(транспортного)страхового бюро України подано до суду відзив на позов (а.с.31-33). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, заяви про розгляд справи за його відсутністю та відзиву на позовну заяву суду не направив. Представник відповідача Моторно-транспортного страхового бюро України, у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, 28.05.2019 р. до суду надійшов відзив на позов ( а.с.31-33), у якому представник відповідача просив відмовити в позові до МТСБУ у повному обсязі. Згідно відзиву, Моторне (транспортне) страхове бюро України повністю заперечує проти позовних вимог [PERSON] , вважаючи твердження наведені в позовній заяві безпідставними, зазначає наступне. Відповідно до інформації з ЦБЛ МТСБУ, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, 09.12.2015 року, пошук наявності чинного договору страхування за державним номером транспортного засобу «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , не дав результатів. Отже, даний транспортний засіб не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не є забезпеченим. У зв`язку з чим, у МТСБУ відсутні правові підстави для відшкодування позивачу шкоди з фонду захисту потерпілих. Також зазначили, що відповідно до пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Звертають увагу суду, що заяву про страхове відшкодування позивач [PERSON] подав до МТСБУ лише 21.01.2019 року, тобто більше як через три роки від дня скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши відзив та письмові матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть також бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також- відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 09.12.2015 близько 13.15 год. у м.Бориспіль по вул.Київський шлях, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки ЗІЛ-ММЗ 554 М д.н.з. [NUMBER] , не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення із автомобілем марки «Шевролет» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.( а.с.10). Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт дорожньо-транспортної пригоди за вказаних у вище зазначеній постанові обставин, а також факт пошкодження належного позивачу автомобіля з вини водія [PERSON] відповідачами не оспорюються. Встановлено, що на дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 82045423( а.с.8,9). Як зазначив позивач в судовому засіданні, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.7) автомобіль «Chevrolet Laccetti», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, внаслідок чого власнику автомобіля завдана матеріальна шкода. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження ПП «Авто-експрес» від 24 березня 2016 року, я кий діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №17342/14 від 26.12.2014, виданого Фондом Державного майна України:- матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Chevrolet Laccetti», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 24.03.2016 року склав 6 614,00 грн.; - вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Chevrolet Laccetti», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 24.03.2016 року склав 10 531,00 грн.( а.с.12,13). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачем було сплачено послугу ПП «Авто-сервіс» з оцінки матеріального збитку, вартість якої складає 550 гривень, що підтверджується квитанцією № 15804224 від 24.03.2016(а.с.14). Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи сторонами не заявлялось, рецензії на звіт оцінювача, які би спростовували вищевказані висновки оцінювача щодо розміру матеріального збитку, суду також надано не було. Нормою ст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. При цьому суд враховує, що відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком - є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положеннями пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що завданням Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах передбачених цим Законом. Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно положень п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Як вбачається з наданих позивачем документів, він, як власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Chevrolet Laccetti», д.н.з. [NUMBER] , 17 січня 2019 року звернувся до МТСБУ із заявою, в якій просив відшкодувати завдану шкоду (а.с. 15). Як зазначив представник відповідача у відзиві на позов, відповідно до інформації з ЦБЛ МТСБУ, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, 09.12.2015 року, пошук наявності чинного договору страхування за державним номером транспортного засобу «Chevrolet Laccetti» д.н.з. [NUMBER] , не дав результатів( а.с.32,33). Доводи позивача, що належний йому на праві власності автомобіль був придбаний у кредит та що його страхання мало здійснюватися банком, жодним належним і допустимим доказом не доведено. Крім того, страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу є обов`язком власника. Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (страхова організація) подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Згідно з даними уповноваженого органу - відповідача у справі Моторного (транспортного) страхового бюро України, відповідні відомості у централізованій базі щодо належного позивачу транспортного засобу відсутні. Доказів, які б доводили протилежне, позивачем надано не було та не заначено джерел їх здобуття. Отже, вказаний транспортний засіб не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не є забезпеченим. Крім того, відповідач МТСБУ зазначає, що згідно з пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Суд звертає увагу, що заяву про страхове відшкодування позивач подав до МТСБУ лише 21.01.2019 року, тобто більше як через три роки від дня скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В цьому зв`язку доводи позивача, що йому не було відомо про відсутність у водія [PERSON] полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземного транспортного засобу, суд вважає такими, що не ґрунтуються на вищенаведених вимогах 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який також встановлює річний строк для звернення із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині позовних вимог до відповідача Моторно(транспортного) страхового бюро України слід відмовити, оскільки у МТСБУ відсутні правові підстави для відшкодування позивачу [PERSON] шкоди з фонду захисту потерпілих. Крім того, позовні вимоги щодо солідарного стягнення шкоди з відповідачів, не ґрунтуються на вимогах ст. 1190 ЦК України, яка визначає такий від відповідальності, оскільки солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди. Проте, відповідальність МТСБУ не може бути солідарною за встановлених обставин заподіяння шкоди при ДТП з вини відповідача [PERSON] . Таким чином, встановлено, відповідач [PERSON] , як винна особа у дорожньо-транспортній пригоді 09.12.2015 року за участі транспортного засобу позивача, несе цивільну відповідальність за завдану матеріальну шкоду автомобілю потерпілої особи. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що матеріальна шкода у розмірі 10531,00 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , внаслідок дії якого було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Крім того, витрати, понесені на оплату проведення товарознавчого дослідження, у розмірі 550,00 грн., згідно з квитанцією № 15804224 від 24.03.2016( а.с.14) також підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача [PERSON] , оскільки є пов`язаними з заподіяною шкодою, які вимушено поніс позивач у зв`язку зі зверненням з позовом до суду. За приписами статті 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 768грн.40коп.( а.с.1), На підставі викладеного,

Outcome: partial