Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

16 січня 2018 року [PERSON], який діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (відповідач-1), [PERSON] (відповідач-2), в якому просить позбавити батьківських прав відповідачів, треті особи: виконавчий комітет Добропільської міської ради Донецької області, служба у справах дітей Добропільської міської ради, Добропільський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], але протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання та виховання їх дитини. Відповідач [PERSON] участі у вихованні та утриманні доньки не бере, особистим її життям не цікавиться, байдуже відноситься до її здоров'я, успішності та поведінки, не піклується про неї, ухиляється від батьківських обов'язків щодо створення належних умов для повноцінного розвитку дитини, отримання нею повної загальної середньої освіти. Емоційного зв'язку між [PERSON] та батьком не має та вони майже не спілкуються. Відповідач [PERSON] є рідною сестрою позивача [PERSON], яка негативно характеризується за місцем свого проживання, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо створення належних умов для утримання, виховання, навчання та повноцінного розвитку її дитини, до життя та здоров'я якої відноситься байдуже. Тісного емоційного зв'язку між [PERSON] та її матір'ю немає. Протягом чотирьох років відсутності бабусі [PERSON] в м. Добропілля стан утримання та виховання [PERSON] значно погіршився. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає у сім'ї позивача та повертатися на виховання в сім'ю матері категорично відмовляється. А 11.12.2017 року [PERSON] особисто звернулась до служби у справах дітей Добропільської міської ради з проханням захистити її права. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з прохання позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав та підтвердив обставини викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Також надав суду висновок служби у справах дітей Канівської районної державної адміністрації Черкаської області № 118 від 02.03.2018 року про можливість бути опікуном (піклувальником), наказ № 11 від 19.03.2018 року про тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування та довідку № 112 від 30.03.2018 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явися, належним чином був повідомлений про розгляд справи. Надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлення про розгляд справи. Надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Представник органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала відповідно до наданого суду висновку. Представник Добропільського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в судовому засіданні не заперечували проти позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.09.2009 року (повторне) рідними батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до характеристики від 11.10.2017 року, яка надана квартальним вулиці Гімназистів в м. Добропілля Донецької області, [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], має неповнолітню доньку [PERSON], веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. З копії довідки виконкому Таганчанської сільської ради № 872 від 06.10.2017 року вбачається, що неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає у сім'ї [PERSON] з червня 2017 року по даний час, за адресою: [ADDRESS]. З копії довідки виконкому Таганчанської сільської ради № 871 від 06.10.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO] р.н. має у складі сім'ї двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно характеристики № 873 від 06.10.2017 року, яка видана виконкомом Таганчанської сільської ради, гр. [PERSON], [INFO] за час проживання на території Таганчанської сільської ради характеризується з позитивної сторони, по характеру спокійний та врівноважений, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, належним чином виконує свої батьківські обов'язки, поганих звичок не має, громадський порядок не порушує, до адміністративної відповідальності не притягувався. Відповідно до висновку виконкому Добропільської міської ради від 12.01.2018 року за № 05/0052-10/02 орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] орган опіки та піклування виконкому Добропільської м/р надати не може у зв'язку з тим, що місце проживання [PERSON] не відоме. Водночас, з урахуванням того, що батько не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та з урахуванням встановлених в ході розгляду справи представник Добропільської міської ради вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. За висновком служби у справах дітей Канівської районної державної адміністрації Черкаської області № 118 від 02.03.2018 року [PERSON] може бути опікуном (піклувальником) та виконувати обов'язки опікуна (піклувальника) відносно дитини, а саме [PERSON], [INFO] Наказом начальника служби у справах дітей Канівської районної державної адміністрації Черкаської області № 11 від 19.03.2018 року [PERSON], [INFO], яка залишилась без батьківського піклування тимчасово влаштовано до сім'ї [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки начальника служби у справах дітей Канівської районної державної адміністрації Черкаської області № 112 від 30.03.2018 року [PERSON] дійсно перебуває на обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихотелів у службі у справах дітей Канівський р-ну Черкаська область, як кандидат в опікуни (піклувальники) відносно своєї племінниці [PERSON]. Відповідно ч.2 ст. 150Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків виражається у тому, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що особа ухиляється від їх виконання свідомо. А це означає, що вона вперто та систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свій батьківський обов'язок. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як вже зазначалось вище, застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.20076 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини. Згідно із ст. 19 СК України - при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи відомості, які вказують на те, що відповідачі дитиною не цікавляться, ухиляються від здійснення батьківських обов'язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку дитини, не проявляють до неї турботи та уваги, не цікавляться її справами та станом здоров'я, у зв'язку з чим вимоги про позбавлення їх батьківських прав необхідно задовольнити, що відповідає інтересам дитини. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідачів аліменти на його користь на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вимога про стягнення аліментів може бути подана до суду матір'ю або батьком дитини, усиновлювачем, опікуном чи піклувальником, патронатним вихователем, дитиною. Позивач не є особою, яка має право вимоги про стягнення аліментів, оскільки рішення про призначення його опікуном чи піклувальником не приймалося, то суд в цій частині позову відмовляє. Водночас, [PERSON] досягла 15 років та до моменту самостійного розпорядження коштами вказані повноваження можуть здійснюватись піклувальником, рішення до якого на даний час не приймалось. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В задоволенні вимоги позивача про передачу неповнолітньої [PERSON] органу опіки та піклування Добропільської міської ради на час до прийняття рішення про подальше її влаштування слід відмовити, оскільки питання про тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування вже вирішено, що підтверджується наказом № 11 від 19.03.2018 року служби у справах дітей Канівської районної державної адміністрації Черкаської області. Що стосується вимог позивача про припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітньої доньки, суд вважає, що ця обставина не доведена та не підтверджена відповідними документами та задоволенню не підлягає. Отже, давши оцінку зібраним матеріалам справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведенні частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial