Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

15 вересня 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначили, що їм на праві власності належить квартира, розташована за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16. В зазначеній квартирі з 28 липня 2015 року зареєстрований [PERSON], який фактично не мешкає в ній з моменту реєстрації. Факт реєстрації відповідача в належній позивачам квартирі порушує їх права як власників, оскільки вони змушені нести додаткові витрати з утримання житла, позбавлені можливості оформити субсидію та розпорядитися належною квартирою. Позивачі просять усунути перешкоди в користуванні власністю, визнавши [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16. В судове засідання позивач [PERSON] не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] є його знайомим, який мешкав в період часу з 2014 року до моменту реєстрації, яка мала місце 28 липня 2015 року в належній йому квартирі, розташованій за адресою: м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16. Після того, як [PERSON] був зареєстрований в зазначеній квартирі, його життєві обставини змінились і він з власної волі став мешкати за іншою адресою. Після реєстрації, тобто з 28 липня 2015 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивачів [PERSON] та [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивачів по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.1-5) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 1993 року (а.с.13) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 липня 2014 року (а.с.14-16) є співвласником квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16. Позивач [PERSON] (а.с.6-8) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 1993 року (а.с.13) є співвласницею квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16. В квартирі, розташованій за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16 зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» № 5723 від 11 вересня 2017 року (а.с.12). Як вбачається з актів перевірки паспортного режиму від 25 листопада 2016 року (а.с.10) та від 12 вересня 2017 року (а.с.11) [PERSON] з 28 липня 2015 року зареєстрований в квартирі № 16, розташованій в будинку № 27 по вул.Леваневського в м.Костянтинівка, в якій не проживає з моменту реєстрації. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї , інших осіб. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (правова позиція Верховного суду України у справі № 6-709 цс16 від 16 листопада 2016 року). Приймаючи до уваги, що судом з досліджених доказів встановлено, що відповідач [PERSON], який не є членом сім*ї позивачів з моменту реєстрації з 28 липня 2015 року з власної волі не мешкає в належній на праві власності позивачам квартирі, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов - визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири, розташованої за адресою: м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі. Належних доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу по цій цивільній справі позивачами не надано. На підставі ст.ст.150, 156 ЖК України, ч.1 ст.383, ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved