overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

15.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання угоди купівлі-продажу квартири дійсною та визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що 20.01.1998 року у відповідачів купила квартиру [ADDRESS], договір купівлі-продажу оформили на Чернігівській Універсальній товарній біржі Джі-Ай-Пі, право власності на квартиру зареєстровано належним чином, тому просила визнати угоду купівлі-продажу квартири дійсною, оскільки нотаріуси відмовляють вчиняти нотаріальні дії щодо відчуження спірної квартири. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, пояснила суду, що наданий час втратила оригінал договору №98/024 купівлі-продажу нерухомого майна на квартиру [ADDRESS],в зв»язку з чим не має можливості зареєструвати за собою право власності на спірну квартиру. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явилися, повідомлялися про час і місце слухання справи у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 20.01.1998 року у відповідачів купила квартиру [ADDRESS], тобто відповідачі передали квартиру, а позивач заплатила за неї обумовлену суму, зареєструвала своє місце проживання в цій квартирі та проживає там. У судовому засіданні достовірно встановлено, що договір купівлі-продажу спірної квартири є дійсним, оскільки відповідає вимогам здійснення такого правочину, ніким не оспорювався. Відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про товарну біржу», між сторонами був укладений договір №98/024 купівлі-продажу нерухомого майна та право власності позивача на придбану за договором купівлі-продажу квартиру зареєстровано Чернігівським МБТІ, що підтверджується листом №23610 від 09.07.2014 року (а.с. 16). Втім, вказаний договір не було посвідчено нотаріально. Згідно статті 47 ЦК Української РСР, що діяв на час укладення Угоди, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки реальне виконання сторонами умов Угоди та ухилення відповідачів від її нотаріального посвідчення по справі повністю доведено, позов про визнання Угоди дійсною підлягає задоволенню. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об»єкта нерухомого майна від 24.11.2014 року право власності на квартиру [ADDRESS] не значиться зареєстрованим, а тому слід визнати за позивачем право власності на спірну квартиру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

15.10.2014року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитинеою повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с. 8). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, син фактично знаходяться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

15.10.2014 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №009-13513-200711 від 20.07.2011 року [PERSON] отримала ліміт кредитної лінії у розмірі 100 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. Кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Станом на 21.07.2014 р. заборгованість по тілу кредиту становить 21260,21 грн. Представник позивача просить розглядати справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася вдруге, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.17), згідно рекомендованого повідомлення (а.с.23) повідомлена належним чином, а тому, з урахуванням статті 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів проти чого не заперечив представник позивача. Дослідивши докази, суд встановив правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правової норми, яка регулює ці правовідносини, прийшов до наступного. Згідно договору №009-13513-200711 від 20.07.2011 р. анкети позичальника, опитувальника клієнта-фізичної особи, [PERSON] отримала ліміт кредитної лінії у розмірі 100 000 грн. на картковий рахунок [NUMBER], та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. з відсотковою ставкою 0% річних (а.с.4-7). Так, згідно, розрахунку ціни позову за кредитним договором №009-13513-200711 (а.с.10) заборгованість по тілу кредиту становить 12777,59 грн., прострочене тіло кредиту - 2860,59 грн., заборгованість за комісіями - 5622,32 грн. Судом встановлено, що спір витікає з цивільних правовідносин які регулюються виконанням зобов'язань. Неналежне виконання позичальником обов'язків перед Банком порушує право останнього, тобто те, на що він розраховував при укладенні договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 1050 ч.1 ЦК України зобов'язує позичальника своєчасно повернути позику, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, яка визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням відсотків, розмір яких встановлено договором. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме, про стягнення з відповідача 21260,21 грн. заборгованісті за кредитним договором №009-13513-200711 від 20.07.2011 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

15.10.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він з 23.05.2010 року працював на ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» на посаді стропальника 5 розряду. З 2013 року на підприємстві не виплачується заробітна плата, в зв»язку з чим 10.06.2014 року він за власним бажанням звільнився з підприємства, заборгованість з виплати йому заробітної плати становить 9616,79 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 9616,79 грн. Позивач своєю заявою просить розглядати справу в його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Пірог С.В. заявою просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно до наказу № 84-к від 22.05.2010 року прийнятий на роботу до ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» на посаду стропальника 5 розряду та зроблена відповідна запис в трудовій книжці. Згідно до наказу № 66-к від 10.06.2014 року [PERSON] звільнений з ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно звіту ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» по виплаті заробітній платі за 01.08.2013 року - 30.06.2014 року від 10.06.2014 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] складає 9 616,79 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Заборгованність по заробітній платі в сумі 9 616,79 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

15.10.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 24.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 385. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне проживання подружжя припинено з червня 2014 року. Позивач також категорично зазначила про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи /а.с.11/, не з'явилась, завчасно подала до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем по справі, категорично заперечувала в наданні подружжю строку на примирення, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала /а.с.12/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, в силу ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.10/. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи у його відсутності не надав, у зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

15.10.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 08 листопада 2008 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося по причині поведінки останнього, який зловживає алкогольними напоями та різних поглядів на життя і шлюбно-сімейні відносини, які між ними припинені з серпня 2014 року. А тому просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про шлюб, сторони 08 листопада 2008 року зареєстрували шлюб; - згідно копій свідоцтв про народження сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з серпня 2014 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що шлюб суперечить її інтересам, відповідач повністю згоден з вимогами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

15.10.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин, а також на ухилення відповідача від матеріального утримання своєї дитини. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Вона повідомила суду про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне та про небажання примирення з відповідачем. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою позивача, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 23.09.2006 року сторони перебувають у шлюбі і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З березня 2014 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, їх шлюб підлягає розірванню. Після фактичного розпаду сім'ї дитина залишилася разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на утримання сина, що стало причиною її звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 191 Кодексу встановлено, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

15.10.2014 року позивач звернуся до суду з даним позовом, та просить розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 20.05.2011 року. У шлюбі мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обов'язки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився. В заяві просить справу розглядати без його присутності. Просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася також. В заяві просить справу розглядати без її присутності. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Сторони 20.05.2011 року зареєстрували шлюб у виконкомі Пилиповицької сільської ради Новограду-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. ). У шлюбі мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю в с. Таращанка Новоград-Волинського району. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї. Позивач та відповідач в своїх заявах наполягали на розірванні шлюбу. Строк на примирення просили не давати. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

15.10.2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 21.06.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №153. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям та постійні сварки. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

15.10.2014 року позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № A202RX90850014 в розмірі 20 994 грн 76 к. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 12.10.2012 року між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № A202RX90850014, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 360 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та Тарифів. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умов даного договору, в зв'язку з чим, станом на 16.06.2014 року, перед банком виникла заборгованість в розмірі 20 994 грн 76 к. Дана обставина й зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надіслав до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував стосовно проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. Згідно довідки, виданої головою Малківської сільської ради Прилуцького району - відповідач [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS], проте за даною адресою не проживає /а.с.43/.В зв'язку з чим, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.45/, тому суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved