Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

15 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 28.08.2010 року і до теперішнього часу перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають трьох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на сьогодні мешкають разом з нею та перебувають на її утриманні. [PERSON] та [PERSON] однією родиною не проживають, не ведуть спільного господарства. Крім того, на утриманні [PERSON] пребуває ще одна її дитина [PERSON] [INFO]. За твердженнями позивача, [PERSON] не надає [PERSON] достатньої матеріальної допомоги в утриманні дітей. Відповідач є працездатною, фізично та психічно здоровою особою, батьком дітей, а отже, може і повинен надавати матеріальну допомогу на їхнє утримання. У добровільному порядку домовленості між подружжям щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей досягнуто не було, тому [PERSON] змушена звертатись до суду для захисту майнових прав малолітніх дітей, вважає достатнім для їхнього утримання матеріальну допомогу від чоловіка в розмірі 1/2 частини її доходів (заробітку), просить стягувати аліменти з [PERSON]О.І. від часу предявлення позову і до повноліття дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала, наголошувала на необхідності їх задоволення, на підтримання своєї позиції навела аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення таких вимог позивачки, вказав, що розуміє свій обовязок утримувати дітей і здатний його виконувати, працює у ПАТ «Укртелеком» електромонтером, отримує заробітну плату, але категорично відмовляється надавати кошти [PERSON], оскільки позивач неналежно доглядає за дітьми, у звязку з чим діти хворіють, перешкоджає його зустрічам та спілкуванню з дітьми. Він неодноразово надавав дітям продукти харчування та матеріальну допомогу, приблизно 2-3 рази на місяць має змогу їх відвідувати, але позивачка використовує таку допомогу на свої власні потреби. Наданий ним одяг для дітей позивач відмовилася прийняти, оскільки той вже був вживаний. Додатково відповідач зазначив, що подружні стосунки з позивачем у нього припинились, на даний час діти мешкають разом з матірю. Суд, зясувавши зміст позовних вимог, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. 28.08.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-НО № 225017, виданим 28.08.2010 року відділом РАГС Краснолиманського управління юстиції Донецької області (а.с.6). В шлюбі народились спільні діти: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO](а.с.8-10). На теперішній час подружні стосунки між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися, що визнається і позивачем, і відповідачем. Малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], після фактичного припинення подружніх відносин між батьками перебувають на утриманні позивача, мешкають разом з нею за адресою Донецька область, м. Лиман, вул. Б.Хмельницького, 38 що підтверджено довідкою про клад сімї від 14.02.2017 року(а.с.14). Діти є фізично та психічно здоровими, не перебувають на диспансерному обліку, що підтверджено довідками Краснолиманської міської амбулаторії ЗПСМ ім. М.І. Лядукіна (а.с.11-13). В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що на даний час офіційно не працює, має неофіційний дохід, доглядає за дітьми, отримує допомогу на дітей. Відповідач [PERSON] пояснив, що працює у ПАТ «Укртелеком», отримує дохід у вигляді заробітної плати. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є хрещеною матірю найменшої дитини - [PERSON], добре знає позивача та відповідача. Вважає, що розмір аліментів, який просить стягувати позивач є завеликий, оскільки позивач не надає належного догляду дітям, отримує соціальну допомогу по догляду за дітьми, старша дитина до школи не ходить, діти мають вшей, ходять брудні, голодні не мають належного виховання, не є здоровими, позивач не витрачає на них гроші, залишає самих вдома. Свідок зверталася до служби у справах дітей Лиманської міської ради з питанням про передачу дітей до інтернату, проте відповідне рішення прийнято не було, на даний час діти мешкають з матірю. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є рідною сестрою відповідача та хрещеною матірю старшої дитини - [PERSON] Пояснила, що на її думку, в разі зобовязання відповідача сплачувати аліменти, ці кошти не будуть витрачені на дітей. На даний час діти мешкають з позивачем, яка за ними не доглядає, діти брудні, нервові, хворіють. Позивач не дає спілкуватися з дітьми. Свідку відомо, що відповідач носить їм продукти та одяг. Свідок [PERSON] суду повідомив, що він є чоловіком сестри відповідача, [PERSON] Підтвердив, що діти завжди брудні, мали вошей. Позивач не дає дітей відповідачу, мотивуючи це різними причинами: то не має часу, то дітям нема чого вдягти. Одного разу в грудні 2016 року залишила старшу дитину [PERSON] самого в холодному домі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до розяснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Аліменти на дитину присуджуютьсяза рішенням суду від дня предявлення позову(ч.1 ст. 191 СК України). Судом встановлено, що неповнолітні діти подружжя проживають разом з матірю та знаходяться на її матеріальному утриманні, позивач здійснює догляд за дітьми. Згідно з актом обстеження умов проживання від 25.01.2017 року, житлово-побутові умови проживання дітей є задовільними. Позивач на теперішній час не працює, потребує додаткової матеріальної допомоги від свого чоловіка [PERSON], який таку допомогу може надавати, оскільки є працездатним, працевлаштованим. Отже, суд прийшов до висновку про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей, бо є працездатним та зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд за таких обставин вважає за можливе щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання його трьох малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу),щомісячно починаючи з 15 лютого 2017 року та до повнолітня кожної дитини. При цьому на підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Отже, суд вважає, що у звязку із повним задоволенням позовних вимог позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що в грошовому вираженні складає 640,00 гривень.

Outcome: approved