Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

16.08.2018 року до суду звернулась позивач [PERSON] з позовом про стягнення аліментів до відповідачів [PERSON] та [PERSON] 12 та 13 вересня 2018 року отримані адресні довідки про місце реєстрації проживання відповідачів - фізичних осіб. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 12 жовтня 2018 року. Згідно поданого позову позивач просить стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання чотирьох дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідачів, але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона є прийомною матір'ю чотирьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Батьками цих дітей є відповідачі, які рішенням суду від 10.10.2013 року позбавлені батьківських прав щодо цих дітей. 26.12.2013 року головою Верхньодніпровської районної державної адміністрації видано розпорядження про створення прийомної сім'ї та влаштування дітей до позивача. У зв'язку з чим 30.12.2013 року позивач створила прийомну сім'ю та до неї було влаштовано вказаних дітей. Зараз діти проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Відповідачі матеріальну допомогу на утримання дітей не надають, що й стало підставою для звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачі відзив на позовну заяву не надали. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками чотирьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких батьком дітей записані відповідачі. Судом встановлено, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2013 року відповідачів позбавлено батьківських прав щодо їх малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Розпорядженням голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації №Р-453 від 04.12.2013 року вказаним малолітнім дітям встановлено статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації №Р-480 від 26.12.2013 року створено прийомну сім'ю [PERSON] та до неї влаштовано малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 19.07.2018 року з січня 2015 року малолітні діти проживають разом з [PERSON] Відповідачі матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надають. Будь-яких заперечень та доказів на спростування даного факту відповідачі не надали. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі батьків в матеріальному забезпеченні дітей. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За доводами позивача, викладеними в позовній заяві, судом встановлено, що відповідачі є працездатними особами за віком та мають можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд, у відповідності до обраного позивачкою способу захисту порушених прав, а саме стягнення аліментів у відсотковому розмірі від отримуваного відповідачем прибутку, а також враховуючи, що відповідачами не надано жодних доказів на існування обставин, які передбачані ст. 182 СК України , та які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивачки аліменти на утримання чотирьох дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів їхнього заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Стягнення аліментів в даному розмірі на думку суду буде необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей даного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 16.08.2018 року. Тому аліменти на утримання дітей суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачами не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704.80 грн. з кожного так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір». На основі ст. 180, 181, 182, 183 СК України.

Outcome: approved