Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

16 січня 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] із вимогами про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , шляхом присудження їх до стягнення у розмірі 33% від заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а у разі навчання - до досягнення дитиною 23-річного віку; про перерахування розміру аліментів починаючи із 17 травня 2017 року до мінімального гарантованого розміру 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно із вимогами ч. 2 ст. 182 СК України в редакції від 17 травня 2017 року, у зв`язку із ухиленням відповідача від сплати аліментів в минулому та до теперішнього часу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 191 СК України. Позовні вимоги обґрунтовує наступним чином. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2012 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, що дорівнює 1000 гривень. Однак, на цей час присудженої до щомісячного стягнення суми аліментів у розмірі 1000 гривень, не достатньо для утримання дітей та для забезпечення їх повноцінного гармонійного розвитку (а.с. 1-2). Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у позові. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с. 32, 43, 48), однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв та клопотань не надав. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Через це суд, спираючись на норми ст. 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності відповідача, та ухвалив заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачкою письмових доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2012 року стягнуто із [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ), аліменти на утримання його неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 31 жовтня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 3). 11 квітня 2013 року [PERSON] отримала виконавчий лист по справі № 403/13715/12 про стягнення аліментів (а.с. 4). Відповідно до довідки начальника Шевченківського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.01.2020 року, у період часу з 01 травня 2017 року по 01 січня 2020 року, [PERSON] аліменти на підставі виконавчого листа, що виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 403/13715/12, не отримувала (а.с. 12). Згідно із вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Нормою ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вимогами Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на 1 січня 2020 року - 2318 гривень. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно із правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 20 червня 2019 року по справі № 632/580/17, юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить про те, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 СК України у редакції Закону України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує те, що відповідач, як батько дітей, повинен піклуватися про дітей, утримувати їх, є працездатною особою, на його утриманні інші особи не перебувають. Позивачка по справі, з якою проживають діти та на чию користь присуджено до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі, зазнала змін у матеріальному стані, про що свідчить зростання потреб дітей із віком, а також значні інфляційні процеси в державі, які мали місце упродовж останніх 7 років. Право вибору способу стягнення аліментів, згідно із наведеним вище судовим рішенням касаційного суду, належить отримувачу аліментів та позивачка таким правом скористалась, звернувшись до суду із цим позовом. Відповідач, як платник аліментів та батько дітей, на якого законом покладено обов`язок із забезпечення їм належних умов проживання, навчання, фізичного та духовного розвитку, доказів на підтвердження факту свого незадовільного матеріального становища чи не працевлаштування не надав, не довів перед судом неможливості сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 182 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи те, що обов`язок утримувати дітей покладається на обох батьків, а також вік синів сторін, які є неповнолітніми, їх потреби у зв`язку із розвитком організму, навчанням, матеріальний стан сторін, та те, що відповідач є працездатною особою, збільшення розміру мінімальної заробітної плати, зміни прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, зростання цін на товари і послуги з моменту визначення розміру аліментів за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2012 року, який на даний час не відповідає потребам неповнолітніх дітей сторін у справі, та те, що відповідач, згідно і наданими суду доказами, не має стягнень за іншими виконавчими листами, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, що стягуються, шляхом зміни способу стягнення аліментів. Суд також враховує розмір середньої заробітної плати у Дніпропетровському регіоні, виходячи із якого державний виконавець, у випадку непрацевлаштування боржника, обчислює розмір аліментів та вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 січня 2020 року (дня подання позову до суду) і до досягнення кожною дитиною повноліття. В частині позовних вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів шляхом їх стягнення до досягнення дітьми 23 років, на випадок їх навчання, суд відмовляє, оскільки дана вимога може бути заявлена лише після досягнення дітьми повноліття, та у випадку їх навчання у відповідному навчальному закладі. Відповідно до вимог ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України. Не можуть бути задоволені і вимоги позивачки про перерахунок розміру аліментів за період часу із 17 травня 2017 року по день ухвалення рішення, виходячи із гарантованого мінімального розміру аліментів, що дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки дані вимоги заявлені не у зв`язку із наявністю спору про розмір аліментів, а у зв`язку із внесенням змін до законодавства щодо підвищення мінімального розміру аліментів. Відтак, обов`язок перерахування розміру аліментів до розміру, що гарантований законом, покладений на виконавця. У випадку прояву виконавцем бездіяльності із визначення розміру аліментів та їх стягнення без дотримання гарантованої законом мінімальної суми аліментів, стягувач має право звернутись до суду зі скаргою на його дії. Крім цього, позивачкою до суду довідки про розмір аліментів, що розрахований державним виконавцем згідно із вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», суду не надано, тому ці позовні вимоги не можуть бути задоволенні. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами в порядку ч. 2 ст. 191 СК України, оскільки аліменти присуджені до стягнення ще у 2012 році, а нормами СК України передбачено, що після постановлення рішення про стягнення аліментів, лише право на зміну розміру аліментів, зміну способу їх стягнення, звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Повторне вирішення цього питання не припустиме, оскільки порушує принцип правової визначеності, остаточності судового рішення та призведе до подвійної майнової відповідальності відповідача. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial