Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

16 липня 2018 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 2230 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Підставами звернення до суду з позовом стало те, що [INFO] у шлюбі, який був розірваний 06.04.2018 в них з відповідачем народився син [PERSON], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. За станом здоров'я відповідач та дитина здорові. Відповідач матеріально не допомагає утримувати дитину, а її доходу від роботи вчителем не вистачає для забезпечення сина. Зазначила, що відповідач не має інших утриманців, працює не офіційно, проте їй відомо, що він має дохід, а тому може сплачувати аліменти. 26.07.2018 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Як вбачається з поштових повідомлень, які повернулись на адресу суду, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 03.08.2018 отримали копії ухвали про відкриття провадження, та останній скористався своїм правом надання відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду 13.08.2018. Згідно відзиву, копія якого 13.08.2018 надіслана позивачу, [PERSON] позов визнав частково на суму 972 грн., що складає 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, встановлений згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» станом на 1 липня 2018 року. В іншій частині позов не визнав, оскільки отримана ним позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, та містить неправдиві відомості. Зокрема відповідач надає матеріальну допомогу дитині, шляхом надання коштів, купівлі продуктів харчування, одягу та взуття; із сином у відповідача нормальні стосунки та неповнолітній періодично проживає із ним та його батьками; відповідачка не надає жодних доказів на підтвердження викладених нею обставин, які враховує суд при визначенні розміру аліментів. Позивачка працює та отримує в середньому 8489 грн. зарплатні щомісячно, тоді як відповідач не працює, оскільки його звільнено 27.06.2018, він є безробітнім, перебуває на обліку у центрі зайнятості, де грошової допомоги ще не отримував; відповідач проживає із батьками-пенсіонерами, які хворіють. Тобто на даний час відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому провис позов задовольнити на суму 972 гривні. Відповіді на відзив не надійшло. Інших заяв та клопотань до суду не надійшло. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.. Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.04.2018 позов [PERSON] до [PERSON] задоволено, розірвано шлюб, зареєстрований 10 січня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №3 (а.с. 7-7зворот). Від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] (а.с.6) Відповідно до довідки виданої Квартальним комітетом «Постройки» м. Жмеринка від 06.07.2018 № 356 син позивачки [PERSON] [PERSON] дійсно проживає з нею та знаходиться на її утриманні (а.с. 8). Позивач [PERSON] працює вчителем у Кацмазівській ЗОШ І-ІІ ступеня, де за період з листопада 2017 по квітень 2018 року отримана фактично 40526,01 грн. заробітної плати (а.с.10). Відповідач [PERSON], народився [INFO], є працездатним, зареєстрований в [ADDRESS], його батьками згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 35-37), які є пенсіонерами за віком (а.с.29 - 30). Позивач [PERSON] перебуває на обліку як безробітній в Жмеринській МРЦЗ з 17 липня 2018 року, що вбачається із довідки №349 від 06.08.2018 Жмеринської міськрайонної філії Державного центру зайнятості. Згідно довідки квартального комітету «Петрівка» №348 від 06.08.2018 відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом із ним періодично проживає син [PERSON], [INFO] (а.с.33). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Суд відхиляє як докази надані відповідачем копії сторінок трудових книжок (а.с.28, 31, 32), так як відсутність у них титульної сторінки не дає можливості встановити їх приналежність будь-яким особам. Також суд не бере до уваги аргумент відповідача про його спільне проживання та утримання непрацездатних батьків, які хворіють, оскільки із наданих відповідачем доказів щодо проживання по вулиці Базилевича, постійного проживання із ним будь-яких осіб не встановлено, а будь-які хвороби батьків та витрати на їх лікування не доведені жодними доказами. Аргумент позивача про періодичне проживання із ним неповнолітнього сина, суд розцінює як нормальну участь батька у виконанні обов'язку щодо виховання та утримання дитини, досягнення згоди з позивачем щодо побачень із дитиною, з огляду про те, що періодичність та тривалість такого проживання судом не встановлено. Однак суд бере до уваги аргумент позивача про постійне проживання із нею неповнолітньої дитини, недостатність наявних у неї коштів на утримання дитини. До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Сімейним кодексом України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно з частиною 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 01.01.2018 складає 1860 грн., а з 01.07.2018 - 1944 грн., а з 01.12.2018 - 2027 грн. Відповідно до частини 1 статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до частини 1 статті 155 СК України. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України). Частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх досліджені приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дитини, з урахуванням гарантованого статтею 48 Конституцією України права батьків дитини на достатній життєвий рівень, приходить до висновку, що працездатний відповідач зобов'язаний та може сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Дана сума відповідає 50 відсоткам прожиткового мінімуму є необхідною та достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дитини. З урахуванням задоволення позову відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial