Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

15.05.2019 відкрито провадження в даній справі. Позивачі свої вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований, але з 2006 року фактично не проживає колишній чоловік [PERSON] та батько [PERSON] [PERSON] , який за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в квартирі не має, проживає у квартирі [ADDRESS] . Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування квартирою, просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, судові витрати просять вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивача та його представника, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Позивачі являються співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2018 №143341799, №143342038 та №143342244, а також рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2008 №2-341/2008 та договором дарування частини квартири від 07.06.2012, зареєстрованим в реєстрі за №2-512. З інформації відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради Сумської області від 14.05.2019 №15-11/2996 та довідки ПП «СІБ» від 14.03.2019 №260 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту від 13.03.2019, затвердженого директором ПП «СІБ», [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але з 2012 року не проживає. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що його батько [PERSON] не проживає в квартирі з 2005 року, всі рахунки за комунальні послуги сплачує він. Коли відповідач займався приватним підприємництвом, він брав багато грошей у борг. Підприємство доходів не давало, відповідач виїхав в м. Харків, переховуючись від людей, яким заборгував. Десь в 2005-2006 році [PERSON] переїхав жити до своєї матері, коли з`являвся до них, виникали сварки. Квартира була приватизована на трьох, в подальшому [PERSON] , якій відповідач був винен гроші, забрала частину квартири батька за борги. В 2012 році 1/3 частина квартири, належна [PERSON] , перейшла у його власність. На даний час 1/3 частини квартири належить [PERSON] , а 2/3 частини йому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з позивачами, заселилися в будинок десь у 1983 році. Після виходу на пенсію відповідач займався підприємницькою діяльністю, робив ескізи кухні. Десь з 2005 року вона його в будинку не бачила, бачила його в м. Охтирка, знає, що він проживав у матері по пров. Штагера, можливо проживає там і після смерті матері. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачами десь з 1987 року, із [PERSON] працювала в одній школі. Після розлучення [PERSON] із [PERSON] , останній в квартирі не проживав, після 2012 року в будинку [ADDRESS] його не бачила. Знає, що відповідач проживає в квартирі матері по [ADDRESS] . Частинами 1, 4 ст. 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383\~ЦК України та ст.\~150\~ЖК Української\~РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 ст. 156\~ЖК Української\~РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156\~ЖК Української\~РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з\~ч.\~2\~ст. 64\~ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідачем не оспорено, що він понад один рік не проживає в зазначеній квартирі без поважних причин, не несе витрат на її утримання, наявні підстави для задоволення вимог позивача. Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 4 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, позивачем [PERSON] надана квитанція про сплату 630 грн за розміщення оголошення в засобах масової інформації про виклик відповідача до суду. Крім того, позивачами було сплачено по 768,40 грн судового збору при подачі позовної заяви до суду. Таким чином, враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь [PERSON] з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768,40 грн, на користь [PERSON] 1398,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved