Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

16 січня 2018 року ООП виконкому Чечіловської районної у місті ради звернувся до суду в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] до [PERSON], [INFO] (ІНН [NUMBER], квартира [ADDRESS], 49000) з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Просив позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] (ІНН [NUMBER], квартира [ADDRESS], 49000) відносно її дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON], [INFO] (ІНН [NUMBER], квартира [ADDRESS], 49000) аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі ? доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% (відсотків) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16 січня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття на користь закладу чи особи, куди їх буде влаштовано. Стягнути з [PERSON], [INFO] (ІНН [NUMBER], квартира [ADDRESS], 49000) на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що сім'я [PERSON] перебуває на обліку в центрі соціальних служб. [PERSON] не виконує належним чином батьківські обов'язки про що зібрано купу доказів та проводились з останньою бесіди, проте вона належних висновків не зробила. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. [PERSON], [INFO] (ІНН [NUMBER], квартира [ADDRESS], 49000) є матір'ю малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] до [PERSON], [INFO] (ІНН [NUMBER], квартира [ADDRESS], 49000) (а. с. 7-13). Сім'я [PERSON] з 2012 року перебуває на обліку в центрі соціальних служб, як така що потрапила у складні життєві обставини (а. с. 14-17). 06 лютого 2014 року та 06 квітня 2015 року постановами Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов'язків (а. с. 18-20). Квартира в якій мешкає родина [PERSON] знаходиться в антисанітарному стані, електрика несправна, постільна білизна дітей брудна, місця для навчання дітей не обладнані у дітей немає стільців. Діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] постійно пропускають шкільне навчання без поважних причин (а. с. 22-61). Згідно частин першої та четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході розгляду справи встановлено, що відповідачка протягом значного часу відсторонились від виховання та утримання своїх дітей. Отже, позбавлення відповідачки батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та визнання нею позову, враховуючи свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дітям гармонійного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав, відповідачка має право поновитись у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст. 169 СК України. Таким чином, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] (ІНН [NUMBER], квартира [ADDRESS], 49000) відносно її дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [INFO] (ІНН [NUMBER], квартира [ADDRESS], 49000) аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі ? доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% (відсотків) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16 січня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття на користь закладу чи особи, куди їх буде влаштовано. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з частиною першою ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позову, з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved