Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

16.06.2021 позивач звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, що зареєстрований судом 02.07.2021, мотивуючи тим, що згідно особового рахунку № [NUMBER] відповідачі, як співвласники квартири [ADDRESS] , за період з 01.11.2017 по 01.06.2021 мають заборгованість за теплову енергію у розмірі 26499,31 грн. В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги відповідачі не виконують. КП БМР «Білоцерківтепломережа» відповідачам було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити у добровільному порядку, але боржники не відреагували на дану пропозицію та не сплатили борг. Тому, позивач просив у судовому порядку стягнути з відповідачів суму боргу за теплову енергію на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» у розмірі 26499,31 грн., в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 4293,77 грн. і 3% річних у розмірі 1807,05 грн., та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. 22.07.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 14.09.2021 судом постановлено ухвалу, про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначення судового засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, 18.10.2021 до суду надійшла заява від представника позивача, за довіреністю у справі - Матриненко Т.М, про розгляд справи у відсутності представника КП БМР «Білоцерківтепломережа», проти винесення заочного рішення позивач не заперечує та 16.11.2021 до суду подана заява, в якій представник позивача просила стягнути з відповідачів на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 4293,77 грн. і 3% річних у розмірі 1807,05 грн., та судові витрати у розмірі 2270,00 грн., тобто зменшила розмір позовних вимог у зв`язку з їх частковою сплатою відповідачами після відкриття провадження у справі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подали. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання теплової енергії у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП «Білоцерківтепломережа» ( а.с.15-20). Згідно інформації про реєстрацію місця проживання відділу обліку та моніторингу ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області ( а.с.32,33), [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 10-12), квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності (в рівних частинах по 1/2) відповідачам: [PERSON] , на підставі договору купівлі - продажу № 938 від 08.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Дуднік І.В., та [PERSON] , на підставі дублікату договору купівлі - продажу від 18.11.2003 за № 1-3484, № 1-1004 від 14.08.2014, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кравець А.В. З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7-8) вбачається, що комунальні послуги з постачання теплової енергії сплачуються, однак не у повному обсязі, тому за період з 01.11.2017 по 01.06.2021 виникла заборгованість за теплову енергію у розмірі 26499,31 грн. З матеріалів справи (а.с.9), вбачається, що 07.06.2021 КП «Білоцерківтепломережа», в порядку досудового врегулювання спору, направляло відповідачам лист з вимогою щодо сплати заборгованості, однак борг не було сплачено, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Також, встановлено, що після подання вказаного позову та відкриття провадження у справі відповідачами було сплачено у листопаді 2021 року суму заборгованості у розмірі 26499,31 грн., що підтверджено розрахунковим листом абонента ( а.с.52-53). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року, виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація ). У відповідності до п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 року № 2479-VI, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно із ч.1 п.1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 року № 2479-VI, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню. Ч. 2 ст. 14 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому порядку тарифами та вноситься щомісяця. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-УПІ від 09.11.2017 року, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. П. 5 ч. З ст. 20 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року, передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. П.п. 1,2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-УПІ від 09.11.2017 року покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-УПІ від 09.11.2017 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Ст. 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч.1, ч.2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідачів, як співвласників житлового приміщення є своєчасна оплата комунальних послуг, згідно затверджених в установленому порядку тарифів з дотриманням вимог законодавства, якими передбачено обов`язок сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В даному випадку, факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово - комунальні послуги постачання теплової енергії встановлений, а сплата заборгованості перед виконавцем послуг ними здійснена лише після відкриття провадження у справі, тому, позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка відповідно до ст. 49 ЦПК України, прийнята судом до розгляду. Таким чином, позивач не підтримує позовних вимог щодо стягнення заборгованості за теплову енергію у розмірі 26499,31 грн. за період з 01.11.2017 по 01.06.2021, а позовні вимоги щодо стягнення коштів в порядку ст. 625 ЦК України підлягають вирішенню судом. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, що також зазначено у правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. Суд, перевіривши розрахунок наданий позивачем (а.с. 4-6), дійшов висновку, що розмір інфляційних втрат за період з 01.11.2017 по 07.06.2021 становить - 4293,77 грн., а 3% річних - 1807,05 грн. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі відзив на позов з належними та допустимими доказами в підтвердження заперечень та спростування доводів позивача до суду не подали. Даючи оцінку встановленим обставинам та поданим позивачем доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому з відповідачів на користь КПБМР «Білоцерківтепломережа» стягуються кошти за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді інфляційних втрат та 3% річних відповідно до їх частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі, які складаються з судового збору в розмірі 2270,00 грн. (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 1135,00 грн. з кожного.

Outcome: approved