Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

17.05.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , та зняти відповідача з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого поширюється на адресу зазначеного будинку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою по [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 02.04.2002 року. З цього часу позивач мешкає за вищевказаною адресою. Крім позивача в цьому будинку зареєстрована відповідач по справі, яка є її донькою. Але вже більш ніж три роки відповідач не мешкає в цьому будинку та не цікавиться ним, комунальні послуги не сплачує, виниклу заборгованість довелося сплачувати позивачу. Кореспонденцію за даною адресою позивач не отримує, особистих речей відповідача у будинку немає. Позивач вказує, що самій, у матеріальному відношенні, їй важко оплачувати всі комунальні послуги за відповідача. Позивач неодноразово в добровільному порядку просила відповідача змінити реєстрацію свого постійного місця проживання, проте в добровільному порядку відповідач цього робити не бажає, між тим остання з 2004 року має на праві власності квартиру, але не бажає там реєструватись. У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.06.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення та зняття з реєстраційного обліку. Призначено судове засідання. 28.08.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання позивача [PERSON] про виклик свідків у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, та зняття з реєстраційного обліку - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] та [PERSON] . В подальшому судом задоволено заяву позивача про розгляд справи без допиту свідка [PERSON] і виклик в судове засідання в якості свідка [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Позивач [PERSON] також позовні вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в позові обставин, уточнила, що правильною є назва вулиці, де вона має будинок - [ADDRESS], а не [ADDRESS], як зазначено в деяких документах. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.08.2020 року, занесеної до протоколу судового засідання, проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши вступне слово позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено і підтверджується копією договору купівлі-продажу від 02.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мороз Г.І., [PERSON] купила і є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] (а.с.8-9). Вказані відомості також вбачаються з копії технічного паспорту (а.с.10-15). Копія домової книги для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] свідчить про те, що у вказаному будинку, зокрема зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (а.с.16-19). Згідно з відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області від 03.06.2019 року, яка отримана судом 07.06.2019 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). В судовому засіданні свідок [PERSON] , сусідка позивача, підтвердила, що відповідач [PERSON] , дочка позивача, вже тривалий час не проживає в будинку за адресою [ADDRESS] . Востаннє свідок бачила відповідача за вказаною адресою приблизно в 2015 році, батьки не виганяли дочку, вона сама вирішила втекти та жити окремо, свідкові відомо, що відповідач на даний час проживає на Баварії , однак адресу вона не знає. Свідок [PERSON] , подруга і сусідка позивача, в судовому засіданні також підтвердила, що спілкується з позивачем родинам, проживає навпроти позивача. Дочку позивача [PERSON] свідок не бачила за місцем проживання позивача близько 5 років, оскільки вона проживає на Баварії , має квартиру власну, речей її в будинку матері немає. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним. Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що власник житлового будинку позивач [PERSON] має певні перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком [ADDRESS] , її право порушено, оскільки реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] за даною адресою, за якою вона не проживає приблизно кілька років, тягне додаткові витрати з боку позивача по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання будинку, а також перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні будинком. При цьому [PERSON] не має права власності на вищевказане домоволодіння, в судове засідання відповідач не з`явилася, відзиву не надала та не довела протилежних обставин, що свідчили б про поважність причин її непроживання за адресою реєстрації або факту відповідної домовленості з власником житла. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду. У зв`язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, та зняття з реєстраційного обліку в частині позовних вимог про зняття [PERSON] з реєстрації за вищевказаною адресою задоволенню не підлягає. У зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial