Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

15.11.2017р. гр.[PERSON] звернулась до суду із заявою, про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування свого звернення вказує на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка постійно мешкала в [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із зазначеної квартири. Заявник є спадкоємцем на майно [PERSON], про що мається заповіт. Звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, оскільки документально не підтверджено споріднення між нею та [PERSON] Просила встановити факт про те, що [PERSON], яка померла [INFO] є рідною матір'ю [PERSON], [INFO] [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи також не з'явився в судове засідання, хоча був повідомлений про день, місце та час розгляду справи. Таким чином, на підставі ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, дослідивши письмові документальні докази, представлені в обґрунтування заяви, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження виданого 23.10.1987р.н. Червоногвардійським відділом ЗАГС м. Макіївки Донецької області на ім'я [PERSON], актовий запис №1871, її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» у зв'язку з укладенням шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу виданого 22.07.1993р., серія [NUMBER]. Тобто [PERSON] та [PERSON] є однією особою, заявник по справі (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 26.05.2017р. батько заявниці [PERSON] помер [INFO]., актовий запис №62 (а.с.7). Після смерті батька, мати заявниці [PERSON] повторно одружилась з гр.[PERSON], про що мається копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 13.10.1964р. та змінила прізвище на «[PERSON]», але прізвище матері у вказаному свідоцтві була зазначена як «[PERSON]», вказане прізвище вказана особа мала ще до першого шлюбу, про що свідчить копія витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 23.05.2017р., але яким чином було змінено прізвище матері заявниці не відоме. Крім того судом встановлено, що у вказаних вище копіях свідоцтва про одруження та витягу з державного реєстру також допущена помилка, прізвище матері заявниці записано як «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с.11,13). Хоча у свідоцтві про народження гр.[PERSON], її прізвище записано як «[PERSON]» (а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть від 12.05.2017р., виданого Добропільським МВ державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №209, [PERSON], [INFO]., уродженка РФ Курської області с.Мілове, померла [INFO] (а.с.6). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS], про що в справі мається свідоцтво про право власності на житло, видане на ім'я [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копії заповіту від 05.06.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Черніковою Н.В., гр.[PERSON], [INFO]. заповіла усе своє майно своїй дочці [PERSON], [INFO], особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено (а.с.8). 13.11.2017р. заявниця зверталась із заявою до державного нотаріуса Другої Добропільської в.о.Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвої О.В. з метою отримання спадщини. Але постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1012/02-31 від 13.11.2017р. було відмовлено, оскільки відсутні належні документи, що підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та померлою [PERSON] (а.с.16). Здійснюючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, у окремому провадженні, як непозовному провадженні, розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, і встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95р., зокрема, п.7. передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку (491-2011-п), затвердженого Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з копії заповіту від 05.06.2008р. посвідченого приватним нотаріусом Черніковою Н.В. (а.с.8), особу заповідача було встановлено, а її дієздатність перевірено, тобто заповідач була дієздатною особо відповідно до ст.30 ЦК України. [PERSON] усвідомлювала свою волю, заповіт було прочитано в голос та складено з її слів, власноручно підписано, тобто у суду немає сумнівів в тексті заповіту, в якому вказано, що [PERSON] заповідає своє майно саме своїй дочці [PERSON] Також суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Зважаючи на викладене, оцінюючи у сукупності наявні письмові документи, суд приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин між [PERSON], яка померла [INFO] та заявником [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved