Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

15.03.2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором №CSIPGA00000284 від 05.06.2008р. в розмірі 106000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 05.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]укладено Кредитний договір № CSIPGA00000284 від 05.06.2008р., відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 33090,00 грн. на термін до 05.06.2013 року. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 05.06.2008 року між Банком та [PERSON] та [PERSON]укладено договори поруки. Неналежне виконання відповідачами умов Кредитного договору призвело до виникнення заборгованості перед Банком, яка станом на 25.01.2017 року становить 169552,80 грн., яка складається із пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Посилаючись на вказані обставини та на порушення відповідачами своїх зобов'язань, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 106000,00 грн. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON],[PERSON] в судове засідання не з'явились, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без їх участі до суду не подавали, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається із матеріалів справи, 05.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]укладено Кредитний договір № CSIPGA00000284 від 05.06.2008р., відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 33090,00 грн. на термін до 05.06.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON]за кредитним договором було укладено договір поруки № CSIPGA00000284 від 05.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]та договір поруки № CSIPGA00000284/1 від 05.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], згідно яких [PERSON] та [PERSON]виступили поручителем за виконання [PERSON]кредитних зобов'язань. Згідно з пунктом 11 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором. Згідно з пунктом 12 договору поруки, сторони прийшли до згоди, що порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Відповідач [PERSON]свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Згідно наданого ПАТ КБ «Приват Банк» розрахунку заборгованість [PERSON]станом на 25.01.2017 року складає 169552,80 яка складається із пені за несвоєчасне виконання зобов'язань . Позивачем зазначено, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення складає 106000,00 - із пені за несвоєчасне виконання зобов'язань. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки № CSIPGA00000284/1 від 05.06.2008 року та № CSIPGA00000284 від 05.06.2008 вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 12 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Разом із тим позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися. Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. В кредитному договорі № CSIPGA00000284 від 05.06.2008р., строк виконання основного зобов'язання чітко визначений строк повного погашення кредиту є 05.06.2013 року. За таких обставин у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] та [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 05.06.2013 року і протягом наступних шести місяців. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Позичальник [PERSON] зобов'язалась повернути кредит в строк до 05.06.2013 року, а оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до поручителя [PERSON] та [PERSON] з позовом у березні 2017 року, тобто із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, є підстави для відмови в позові в частині стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Саме такі правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16, від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1265цс16. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що заборгованість за кредитним договором № CSIPGA00000284 від 05.06.2008 року в розмірі 106000,00 грн. підлягає стягненню з [PERSON] Що стосується вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON], суд приходить до переконання, що позивач в цей частині не довів ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог та не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог, у зв'язку з чим в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача [PERSON]на користь позивача підлягають стягненню понесені ПАТ КБ «Приват Банк» та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 1600,00 гривень.

Outcome: partial