overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 15.03.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №121. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15.03.2008 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №121. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі з 14.08.2012р. вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час проживають окремо. Від цього шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Син проживає разом з нею, відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на його утримання. Оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, ніде не працює і не має ніяких доходів, то вирішила звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання. Так як відповідач офіційно не працює, однак має певні доходи, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, та просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 400 грн щомісячно. Відповідач [PERSON] позов не визнав. В судовому засіданні пояснив, що рішенням Володимир-Волинського суду від 14.05.2015р.з нього стягуються аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON]. Оскільки він не працює, а тимчасові заробітки не приносять таких значних доходів, щоб він міг сплачувати ще по 400 гривень аліментів на утримання дружини щомісячно. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити частково з наступних підстав. Згідно ч. 2 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог ч.2 ст. 79 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило у грошовій формі. Згідно з вимогами ч.1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовоної заяви. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина: [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Дані обставини стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про народження дитини. Згідно ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я позивачки та відповідача, наявності стягнень на утримання малолітньої дитини, то розмір аліментів на утримання позивачки відповідно до ст.ст.80, 84 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною віку трьох років. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 20 жовтня 2002 року в Мокроволянській сільській раді Білогірського району Хмельницькій області зареєструвала з ним шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя між ними не склалося, протягом шістнадцяти місяців з відповідачем спільно не проживають, будь-яке примирення та налагодження сімейних відносин між ними неможливе, а тому збереження шлюбу є недоцільним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила строк для примирення не надавати, шлюб розірвати і при розірванні шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив строк для примирення не надавати, оскільки в їхніх відносинах, які склалися між ними, примирення вже неможливе. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 20 жовтня 2002 року в Мокроволянській сільській раді Білогірського району Хмельницькій області зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 9. Під час перебування сторін в шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбних відносин між собою не підтримують, з жовтня 2013 року проживають окремо, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовилася, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 22 червня 2008 року Колківською селищною радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача та відповідача і видано свідоцтво про одруження. Від даного шлюбу у них народилося двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дітей, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 червня 2008 року, який був зареєстрований Колківською селищною радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 9, та видано свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 22 червня 2008 року (а.с. 4). Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім'ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором відповідача залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривні 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову до суду. На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 25 листопада 2012 року виконавчим комітетом Черевахівської сільської ради Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача та відповідача і видано свідоцтво про одруження. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 листопада 2012 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Черевахівської сільської ради Маневицького району Волинської області і видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 3). Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім'ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача змінити її прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.10.1993 р. у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис № 2669. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є повнолітня донька. Вказує, що подружнє життя з відповідачем у них не склалося, вони виявилися людьми із різними поглядами на життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки, що негативно вплинуло на їх стосунки. Шлюбні і сімейні відносини між ними фактично припинені з вересня 2012 року, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 16.10.1993 р. у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис № 2669 (а.с.3). Від спільного шлюбу з відповідачем у них народився повнолітня донька. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували 12 квітня 2014 року, від спільного життя мають сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, але добровільно не надає допомогу дитині. Просить постановити рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини, щомісячно і до повноліття дитини. У судове засіданні сторони не з'явилися, але надіслали письмові заяви, позовні вимоги позивач підтримала, відповідач позов визнав в повному обсязі. Просять справу розглядати у її відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити про проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч .4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач з 12 квітня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.(а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачем.(а.с.3-4) З березня 2015 року сторони припинили подружні стосунки та проживають окремо. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, та згоден надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/3 частини. (а.с.11). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 гривень

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з жовтня 2013 року, однак починаючи з 15 грудня 2014 року вони проживають окремо. Від шлюбу 08 березня 2014 року у них народилася донька [PERSON]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дитини. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1000 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак відповідач проживає окремо від сімї. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, але офіційно не працює, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16 березня 2015 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини від його заробітку, а також аліменти на її утримання у розмірі ? частини від заробітку відповідача до досягнення дитиною трьох років. В позові зазначила, що 16 липня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Крім того, на даний час вона доглядає за донькою, яка не досягла трьох років, у зв'язку з чим позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе. Відповідач працює, та може надавати матеріальну допомогу як на утримання дитини так і на її утримання. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Позов підтримала, не заперечувала проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та постановити у справі заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 16 липня 2011 року відділом ДРАЦС по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ у Хмельницькій області (актовий запис №985). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджено наданими свідоцтвами про реєстрацію шлюбу та народження дитини. Згідно з вимогами ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також на утримання [PERSON], як дружини, яка проживає разом з дитиною до досягнення останньою трьох років, - у розмірі ? частини від заробітку відповідача. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60. На підставі викладеного та

Outcome: approved