Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

15 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить визнати право власності в порядку спадкування на домоволодіння, що належало його матері [PERSON]. Мотивує свої вимоги тим, що 17 травня 1998 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яку фактично прийняла його мати [PERSON], яка на сьогоднішній день теж померла. Він, як спадкоємець за заповітом в установлений законодавством шестимісячний строк подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріуса. Нотаріусом була заведена спадкова справа. Видачі свідоцтва на домоволодіння перешкоджає відсутність правовстановлюючого документу на нього. Просив визнати за ним право власності на домоволодіння з господарськими спорудами в с. Лучка Липоводолинського району Сумської області по вул. Димитрова, 4. Уповноважений представник позивача в судове засідання не зявився, у поданій письмовій заяві просив провести розгляд справи провести без його участі та без участі позивача та уточнив позовні вимоги позивача вказавши всі складові домоволодіння з зазначенням площ житлового будинку. Представник відповідача в судове засідання не зявився, судом отримано заяву відповідача про розгляд справу за його відсутності, позовні вимоги визнаються повністю. Третя особа в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] народився 10 грудня 1952 року, його батьками згідно свідоцтва про народження вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). 17 травня 1998 року в с. Лучка Липоводолинського району Сумської області помер [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідок № 804, 807 від 22 грудня 2016 року, виданих Лучанською сільською радою Липоводолинського району Сумської області та копій погосподарської книги [PERSON], який помер 17 травня 1998 року, до дня смерті був зареєстрований та проживав в [INFO] (на даний час Лугова) разом з дружиною [PERSON], яка після смерті свого чоловіка [PERSON], розпоряджалася його майном, доглядала за будинком, садила город (а.с. 58-61, 66). 2 липня 1998 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Лучанською сільською радою Липоводолинського району Сумської області за реєстровим № 58, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі на все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (а.с. 9). 14 грудня 1999 року [PERSON] отримала державний акт серія СМ № 046385 на право власності на земельну ділянку площею 0,67 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (0,25 га) та для ведення особистого підсобного господарства (0,42 га) на території с. Лучка (а.с. 10). 12 листопада 2007 року в с. Лучка Липоводолинського району Сумської області померла [PERSON] (а.с. 8). 10 вересня 2009 року в м. Суми помер [PERSON] (а.с. 38). Відповідно до довідки № 538 від 25 серпня 2016 року, виданої Лучанською сільською радою Липоводолинського району Сумської області, [PERSON], яка померла 12 листопада 2007 року, до дня смерті була зареєстрована та проживала в [INFO] (на даний час Лугова) сама. Підтверджено посвідчення заповіту (а.с. 11). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 1524/01-16 від 8 грудня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON], відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався (а.с. 50). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 1525/01-16 від 8 грудня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON], відповідно до Спадкового реєстру посвідчувався Лучанською сільською радою Липоводолинського району Сумської області 2 липня 1998 року за реєстровим № 58. Зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена у приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 51). З інформації, наданої приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу [PERSON] № 251/01-16 від 5 грудня 2016 року вбачається, що за заявою [PERSON] 9 листопада 2016 року в даній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 12 листопада 2007 року, інші заяви від будь-яких осіб по даній справі не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 46-48). Згідно складеного 20 вересня 1990 року БТІ технічного паспорту домоволодіння за адресою вул. Димитрова, 4, с. Лучка Липоводолинського району Сумської області 1971 року побудови, власником його є [PERSON] (а.с. 13-18). Із копії висновку про вартість майна ПП «Бюро Аспект» від 21 жовтня 2016 року вбачається, що вартість житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходяться в с. Лучка Липоводолинського району Сумської області по вул. Димитрова, 4 становить 26430 грн. (а.с. 20-21). Відповідно до копії рішення Лучанської сільської ради від 22 січня 2016 року вул. Димитрова с. Лучка Липоводолинського району Сумської області перейменовано на вул. Лугова (а.с. 67). Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 524 чинного станом на 17 травня 1998 року (день смерті [PERSON]К.) Цивільного кодексу УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На підставі вказаних положень суд приходить висновку, що спадкоємець за законом [PERSON] прийняла спадщину після смерті 17 травня 1998 року [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном - будинком, що числився за померлим, проживаючи в ньому надалі, але спадщину на себе не оформила та 12 листопада 2007 року померла. За приписами статті 1217 ЦК України (чинного на день смерті [PERSON]Я.) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті особи). Осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині після смерті [PERSON], судом не встановлено, проте матеріалами справи підтверджено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, подав заяву про прийняття спадщини. [PERSON] володіла за життя домоволодінням з господарськими спорудами в с. Лучка Липоводолинського району Сумської області по вул. Димитрова (Лугова), 4, але не зареєструвала на себе право власності. Через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння [PERSON] позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане домоволодіння і зареєструвати право власності на нього, а тому його право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за ним права власності на вищевказане домоволодіння з господарськими спорудами. Таким чином, вимоги позивача суд вважає обґрунтованими, отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved