Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

17.07.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] з березня 2009 року до дня відкриття спадщини, тобто до [INFO] за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], право власності на земельну ділянку площею 3,20 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що вищевказане майно належить [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги після смерті [PERSON], немає. [PERSON] з березня 2009 року, постійно проживала разом з [PERSON] у її будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], де вони вели спільне господарство, були пов'язані взаємними правами та обов'язками, тобто відносини які склались між ними є сімейними, як між матір'ю та донькою, отже [PERSON] має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги після смерті [PERSON], померлої [INFO], відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України. Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що необхідно надати доказ на право спадкування за законом, як особі яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,20 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 07.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 10-09-304, що підтверджено довідкою, наданою Міськрайонним управлінням в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 2314/126-18 від 31.07.2018 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 02.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,20 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 53363232 від 19.09.2018 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої [INFO] - відсутня. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги відповідно до ст. 1261 - 1263 ЦК України після смерті [PERSON], немає. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Досліджуючи показання свідків [PERSON] та [PERSON] судом було встановлено, що [PERSON], у зв'язку із тим, що тяжко хворіла та потребувала стороннього догляду, з березня 2009 року мешкала разом з [PERSON] у її будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], де вони вели спільне господарство, були пов'язані взаємними правами та обов'язками, відносини які склались між ними є сімейними, як між матір'ю та донькою, вказане також підтверджено довідкою Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.06.2018 року №405. Отже [PERSON] має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги після смерті [PERSON], померлої [INFO], відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53363116 від 19.09.2018 року, наданою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], згідно якої після [PERSON], померлої [INFO], будь-які заяви не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із [PERSON] з березня 2009 року до дня відкриття спадщини, тобто до [INFO] за адресою: [ADDRESS], що підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт спільного проживання однією сім'єю, тобто [PERSON] вважається такою, яка прийняла спадщину. Крім того, факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується довідкою Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №404 від 05.06.2018 року. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] № 886/01-16 від 31.07.2018 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що необхідно надати доказ на право спадкування за законом, як особі яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Проаналізувавши докази, що є в матеріалах справи, показання свідків, суд дійшов до висновку, що стосунки, які склались між [PERSON] та [PERSON] були сімейними, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, отже [PERSON] є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON], померлої [INFO], тому підлягає задоволенню позов [PERSON] про встановлення факту її проживання однією сім'єю з [PERSON] з березня 2009 року до дня відкриття спадщини, тобто до [INFO] за адресою: [ADDRESS] та визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], право власності на земельну ділянку площею 3,20 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також, приймаючи до уваги, що у зв'язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved