Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання в розмірі ? частки його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачем проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 2013 року по серпень 2015 року, від спільного сумісного продивання з відповідачем у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з 01 серпня 2015 року спільне проживання з відповідачем було припинено, він не надає матеріальну допомогу дитині, ухиляється від належного виконання обов'язку по утриманню їхньої спільної дитини та її, після припинення спільного проживання дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні позивач підтримала пред»явлений нею позов та просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, обгрунтовуючи це тим, що він не може сплачувати позивачу аліменти в такому розмірі як на утримання їхньої дитини так і на утримання позивача, оскільки вже сплачує аліменти на утримання своїх інших 2-х (двох) дітей, має батьків пенсіонерів, яким також змушений допомагати, має проблеми зі здоров»ям, вказав про те, що на його особисті потреби не вистачає коштів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи надала до суду письмові пояснення, в яких вказувала проте, що позивач та відповідач на даний час проживають однією сім»єю, в одній квартирі, надавши Акт про встановлення факту проживання, просила відмовити в задоволенні позову, а також зазначає проте, що подання позову зумовлене тим, щоб уникнути виконання судових рішень відповідачем про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила при розгляді справи врахувати ту обставину, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання 2-х (двох) дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с. 4). В Довідці № 793 від 15 вересня 2015 року виданою Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області, яку надала позивач зазначено, що в квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] (позивач), [PERSON] (син) 2006 р.н., [PERSON] (донька) 2015 р.н., а також співмешканець - [PERSON], відповідач у справі. В судовому засіданні сторони визнали обставину свого спільного сумісного проживання однією сім»єю, як чоловіка і дружина з березня 2013 року по серпень 2015 року і категорично заперечували щодо тієї обставини, що вони ніби то проживають разом після серпня 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що з відповідача стягуються аліменти на утримання: - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2010 року; - [PERSON], [INFO], в розмірі у розмірі 1/6 частки його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2011 року; Судом встановлено, що відповідач працює у Державному підприємстві «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» - Смолінська шахта, з його заробітної плати проводяться відрахування на утримання неповнолітніх дітей, що підтверджується відповідними Довідками з підприємства (а.с. 14, 16). Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Генеральної Асамблеї ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рок та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що обов'язок по утриманню дитини, нормами діючого законодавства покладається на обох батьків, крім того відповідач також сплачує аліменти на утримання своїх інших дітей: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто відповідач вже сплачує аліменти на утримання інших дітей, що в загальному розмірі складає 5/12 частки його заробітку (доходу). Враховуючи вище наведене, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 вересня 2015 року і визначена частка розміру стягуваних аліментів буде справедливою в тому числі і до інших дітей, посильною для відповідача та не буде порушувати загальний розмір стягуваних аліментів з відповідача згідно ст. 128 КЗпП України. При визначенні розміру аліментів, на утримання жінки з якою проживає дитина, до досягнення дитиною тричірного віку суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. В ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України зазначається, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В судовому засіданні відповідач визнав ту обставину, що з березня 2013 року по серпень 2015 року, тобто більше 2-х (двох) років він та позивач проживали однією сім»єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, відповідач офіційно працевлаштований, і як було встановлено судом після народження дитини позивач позбавлена можливості особистою працею заробляти грошові кошти та забезпечувати своє матеріальне утримання особисто, при цьому суд враховує і ту обставину, що на відповідача покладений обов»язок по утриманню 3-х (трьох) дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Доказів, які б підтверджували незадовільний стан здоров»я, неможливість відповідача працювати, а також наявність інших осіб, які б перебували офіційно на його утриманні ним надано не було. Враховуючи вище наведене суд вважає, що буде правильним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 200,00 грн. (двісті гривень 00 коп.) щомісячно до досягнення дитиною трьох річного віку, з дня звернення з позовом до суду, тобто у твердій грошовій сумі, а не так як просила у позові позивач - ? частки його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. З наведних вище підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Разом з цим, суд вважає доцільним роз'яснити сторонам, що відповідно положень ст.ст. 80, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial