Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

16 січня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON], Державної служби інтелектуальної власності України про дострокове припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг, зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до даних Державного реєстру свідоцтв України на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво України на знак для товарів і послуг України № [NUMBER] «[INFO]». Відповідач не використовує цей знак уже більше трьох років (щонайменше від 01 грудня 2012 року), а тому дія свідоцтва має бути достроково припинена. У судовому засідання представники позивача підтримали заявлений позов та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача - Державної служби інтелектуальної власності України вважала, що позов не підлягає задоволенню. Надала суду письмові заперечення (а.с. 42-46). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 74 ЦПК України, шляхом публікації оголошення в пресі (а.с. 95). Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки у судове засідання до суду подано не було. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що 16 січня 2006 року Державна служба інтелектуальної власності України зареєструвала за [PERSON] знак для товарів і послуг України № [NUMBER] «[INFO]» (а.с. 52). Відповідно до статті 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів, що виробляються однією особою, від товарів, що виробляються іншими особами. Частиною 2 ст. 497 ЦК України визначено, що чинність майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку може бути припинено достроково за ініціативою особи, якій вони належать, якщо це не суперечить умовам договору, а також в інших випадках, передбачених законом. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» визначено, що будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону. У ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» зазначено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом. Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. На підтвердження своїх доводів щодо невикористання відповідачем [PERSON] спірного знаку сторона позивача посилається на письмові докази. Так, знак для товарів і послуг України № [NUMBER] «[INFO]» набув правової охорони для товарів 35 класу МКТП. Суду надано Звіт про надання патентно-інформаційних послуг від 22 грудня 2015 року, в якому зазначено, що за результатами інформаційного пошуку щодо позначення «[INFO]» (зареєстрований за позивачем [PERSON].) відносно товарів 35 та 38 класу МКТП по базі зареєстрованих знаків та по базі поданих заявок на реєстрацію в Україні знаків для товарів і послуг виявлений, зокрема, знак для товарів і послуг України № [NUMBER] «[INFO]», зареєстрований за [PERSON] (а.с. 7-14). З довідки ДП «Моніторинг ЗМІ України» № 46 від 30 грудня 2015 року вбачається, що згідно даних моніторингу, проведеного підприємством на радіо, телебаченні та у друкованих ЗМІ за період з 01 грудня 2912 року і до моменту надання довідки, товари та послуги під торговельною маркою «[INFO]» не реєструвались (а.с. 15). У відповіді асоціації товарної нумерації України «ДжіЕс1 Україна» № 002/01 від 04 січня 2016 року зазначено, що станом на 29 грудня 2015 року у реєстрі Асоціації «ДжіЕс1 Україна» відсутні записи про товарні позиції суб'єктів господарювання - асоційованих членів Асоціапції «ДжіЕс1 Україна», у складі яких є позначення «[INFO]». Це означає, що Асоціація «ДжіЕс1 Україна» не присвоювала ідентифікаційних номерів товарним позиціям, у складі яких є позначення «[INFO]» (а.с. 16). Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» 14 січня 2016 року надало відповідь № 68/24 про те, що станом на 14 січня 2016 року до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не вносились відомості щодо передачі права власності на знак для товарів і послуг по свідоцтву України № [NUMBER] (а.с. 41). З іншої довідки Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» від 11 серпня 2016 року № 2278/24 вбачається, що станом на 29 липня 2016 року до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не вносились відомості щодо видачі ліцензій на використання знака для товарів і послуг по свідоцтву України № [NUMBER] (а.с. 97). На спростування доводів позивача стороною відповідачів не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] використовував спірний знак або вживав дії спрямовані на його подальше використання (організація виробництва, виробництво, рекламування тощо). Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами, зокрема є: обставини, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, такі як обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством; можливість введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг, відносно яких висунута вимога про припинення дії свідоцтва. Для цілей цього пункту використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва. Суб'єкт права на торговельну марку зобов'язаний, згідно з вимогами Закону, використовувати належне йому право на марку щодо товарів чи послуг, для яких вона зареєстрована. Уповноважена особа може реалізувати дане право як безпосередньо ? шляхом маркування виробленої продукції чи при надані послуг, так і через передачу (надання) права на її застосування іншому суб'єкту на підставі відповідних ліцензійних договорів. Відповідно до 8 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору. Надання такого дозволу згідно абзацу 5 ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» також вважається використанням знака власником свідоцтва. При розгляді справи не встановлено наявність перешкод у [PERSON] щодо вчинення таких дій. Суду не було надано будь-яких доказів на підтвердження наявності обставин, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, як не надано доказів і можливості введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг, відносно яких висунута вимога про припинення дії свідоцтва. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 20104 року № 18-рп/2004 зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Крім того, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» містить положення про те, що будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та вини осіб, що порушили права позивача, на підставі статті 88 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] підлягають понесені судові витрати.

Outcome: approved