Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

16 жовтня 2019 року, [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02.06.2001 року Архангельським територіальним відділом РАЦСом, РФ (актовий запис № 690), в якому у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка на час ухвалення судом рішення є повнолітньою і яку після розірвання шлюбу, позивачка просила залишити їй на виховання, посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалось, через різні характери та погляди на сімейне життя, подружні відносини, шлюбні відносини між ними припинились, вони мешкають окремо, у зв`язку з чим, їхній шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, особисто під розписку, причини неявки не повідомила, однак надіслала до суду заяву в якій повністю підтримала позов, просила його задовольнити і слухати справу без її участі, не заперечуючи проти заочного розгляду справи (а.с. 16). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 130,131 ЦПК України, за останньою відомою судові і позивачці адресою його місця проживання, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулися до суду з відмітками про вручення судових повісток та з відміткою листоноші «за місцем обслуговування», причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву або письмових пояснень суду не надав (а.с. 13,22,23). Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку в підготовчому судовому засіданні, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ст.ст. 191,281 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 02.06.2001 року Архангельським територіальним відділом РАЦСом, РФ (актовий запис № 690), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 02.06.2001 р., в період якого у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.11.2001 р. (а.с. 4,8). З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя у подружжя не склалось, через різні характери та погляди на сімейне життя, подружні відносини, шлюбні відносини між ними припинились, вони мешкають окремо, у зв`язку з чим, їхній шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу на думку позивачки неможливо. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам, свободам позивачки та моральним засадам суспільства. Стаття 160 СК України передбачає - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо - місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Водночас, ст. 157 СК України встановлює порядок виховання малолітньої чи неповнолітньої дитини за участю органу опіки та піклування та їхнього висновку з цього приводу в порядку ст. 19 СК України. У зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог в частині вирішення питання щодо виховання (проживання) повнолітньої доньки сторін [PERSON] , [INFO] , яка в силу свого повнолітнього віку сама вирішує своє місце проживання і не потребує участі батьків у своєму вихованні з огляду на її вік. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки належать стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., які були підтверджені позивачкою документально (а.с. 1).

Outcome: partial