Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

17.08.2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, обґрунтувавши позовні вимоги наступним. Згідно з державним актом серії [NUMBER] від [NUMBER] липня 2007 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 0,0607га, розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. 15.11.2007 року відділом архітектури та містобудування Краснолиманської міської ради позивачці надано дозвіл на будівництво на вищезазначеній земельній ділянці житлового будинку розміром 8,5х9,0м. Відповідач [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS], що межує з земельною ділянкою позивачки. В період часу 2007-2008 роки [PERSON] здійснила будівництво паркану між їх земельними ділянками. В 2016 році у позивачки виникли сумніви щодо відповідності меж належної їй земельної ділянки, вказаної в правовстановлюючих документах до меж в натурі, тому вона звернулася до інженера-геодезиста а потім до судового експерта Пальченко О.Ю., отримала висновок №226/8 від 08.08.2016 року, відповідно до якого розташування межових знаків не відповідає акту виносу в натурі земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] і правовстановлюючим документам, так як з боку земельної ділянки [ADDRESS] встановлено огорожу на відстані 0,8 м по фасаду і 0,7м по торцевому боку в бік земельної ділянки [NUMBER] відносно межових знаків. Для того, щоб межові знаки земельної ділянки [NUMBER] відповідали правовстановлюючим документам необхідно демонтувати огорожу між земельними ділянками [NUMBER] та [ADDRESS] і встановити огорожу у відповідності з межовими знаками, а саме перемістити огорожу довжиною 36,11 м в бік земельної ділянки [NUMBER] на відстань 0,8 м по [ADDRESS] і на відстань 0,7 м по торцевому боку. Інженеру-геодезисту позивачкою сплачено за договором 300 грн., судовому експерту - 1536 грн., транспортні видатки на доставку експерта до місця дослідження склали 400 грн. Добровільно усунути перешкоди в користуванні належною позивачці земельною ділянкою відповідач не бажає, тому позивач змушена звернутися до суду. Крім того, неправомірними діями відповідачки, що виразилися в незаконному володінні частиною земельної ділянки позивачки, останній завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн. Правовими підставами заявлених позовних вимог позивач зазначила ст. 14 Конституцію України, ст. 23, 317, 319, 322, 373, 374, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 79, 125, 126, 212 ЗК України. Позивач просила усунути перешкоду в користуванні, належною їй на праві власності земельною ділянкою шляхом зобов'язання [PERSON] демонтувати огорожу між земельними ділянками [NUMBER] та [ADDRESS] і встановити огорожу у відповідності з межовими знаками, а саме перемістити огорожу довжиною 36,11 м в бік земельної ділянки [NUMBER] на відстань 0,8 м по [ADDRESS] і на відстань 0,7 м по торцевому боку. Стягнути з відповідачки на користь позивачки 5000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати. Ухвалою судді (Шавиріної Л.П.) від 17.08.2016 року відкрито провадження у справі, призначено попереднє судове засідання, запропоновано відповідачеві надати письмові заперечення проти позову (а.с.18 т.1). 31.08.2016 року до суду надійшли заперечення [PERSON], в яких вона позовні вимоги не визнала, зазначила, що з позивачкою у них дійсно виникли суперечності щодо межі земельних ділянок, з приводу яких проводилися перевірки фахівцями органів місцевої влади, які встановили, що не вона, а [PERSON] незаконно розпоряджається її частиною земельної ділянки. Відповідач не погоджується з експертним висновком №226/8 від 08.08.2016 року, оскільки експертне дослідження проводилося візуально, тобто без відповідних схем, матеріалів аєрозйомок; при обстеженні фахівцями органів місцевої влади в 2007 році було встановлено, що господарчих побудов і будинку на земельній ділянці [NUMBER] не має, так як вони зруйновані, в той же час на момент проведення експертного дослідження в 2016 році вже мається збудоване домоволодіння, в той час як огорожа була вже збудована до побудови будинку позивачкою. Допущені порушення і експертом - геодезистом, який виносив межі земельної ділянки в натурі. Спричинення моральної шкоди нічим не підтверджено. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 54-55 т.1). Ухвалою Краснолиманського міського суду від 12 вересня 2016 року цивільну справу призначено до судового розгляду ( а.с.128-129 т.1). [NUMBER].09.2016 року відповідно до Розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, які перебувають у провадженні судді Шавиріної Л.П. №23 від [NUMBER].09.2016 року цивільна справа №236/885/16 розподілена судді Саржевській І.В. згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи (а.с. 141 т.1). 13.02.2017 року позивачка подала уточнюючу позовну заяву, де в якості співвідповідачів окрім [PERSON] зазначила: Лиманську міську раду Донецької області, відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради, міськрайонне управління Держгеокадастру у м. Лимані та Краснолиманському районі та в якості третьої особи Краснолиманський районний відділ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія (а.с.10-15 т.2). При цьому позивач зазначила, що судовим експертом Пальченко О.Ю. у висновку №226/8 від 08.08.2016 року зазначено, що фактичні межі земельної ділянки, розташовані по [ADDRESS] не збігаються з межами, вказаними в правовстановлюючих документах, а саме в плані Державного акту на право власності на земельну ділянку від [NUMBER].07.2007 року для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також розташуванням межових знаків даної земельної ділянки, тому, що з боку земельної ділянки [NUMBER] по [ADDRESS] встановлено огорожу на відстані 0,8м по фасаду (по [ADDRESS]) і 0,7м по торцевому боку в бік земельної ділянки [NUMBER] відносно межових знаків. Для відновлення меж земельної ділянки [PERSON] необхідно демонтувати огорожу довжиною 36,11 м між земельними ділянками [NUMBER] та [ADDRESS] і перемістити її в бік земельної ділянки відповідачки на відстань 0,8 м по [ADDRESS] і на відстань 0,7 м по торцевому боку. Позивач обґрунтувала залучення співвідповідачів тими обставинами, що відповідно до рішення Лиманської міської ради від 23.12.2016 року №7/22-995 було затверджено технічну документацію і передано безоплатно [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 0,0681 га по [ADDRESS]. Вказане рішення позивачка вважає неправомірним, в тому числі оскільки при оформленні технічної документації не були узгоджені межі з позивачкою, як власницею суміжної ділянки, чим порушені вимоги земельного законодавства. Просила суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належної їй на праві приватної власності земельною ділянкою шляхом демонтування огорожі між земельними ділянками [NUMBER] та [ADDRESS], перемістивши огорожу довжиною 36,11 м в бік земельної ділянки [NUMBER] на відстань 0,8 м по [ADDRESS] і на відстань 0,7 м по торцевому боку. Стягнути з відповідачки на користь позивачки 5000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати. Визнати недійсним та скасувати рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови міської ради і державну реєстрацію цієї земельної ділянки. Визнати недійсним і скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 33241495 від [NUMBER].12.2016 року 13:39:38 виконавчого комітету Лиманської міської ради щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 0,0681 га по [ADDRESS] власник [PERSON] Припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 0,0681 га по [ADDRESS]. Ухвалою суду від 13.02.2017 року задоволено клопотання позивачки щодо залучення до участі в справі в якості співвідповідачів: Лиманську міську раду Донецької області, відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради, міськрайонне управління Держгеокадастру у м. Лиман та в якості третьої особи Краснолиманський районний відділ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія (а.с. 41-42 т. 2). Відповідачем - Лиманською міською радою 27.02.2017 року надані заперечення на позовну заяву, в яких представник відповідача Медяник К.С., просить позовні вимоги щодо визнання недійсним та скасування рішення ради залишити без задоволення, провадження в цій частині закрити, оскільки земельні спори з суб'єктом владних повноважень щодо оскарження рішень дій чи бездіяльності відносяться до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства не допускається (а.с. 58-61 т. 2). Ухвалою суду від 27.02.2017 року за клопотанням позивачки та її представника адвоката Фесенко А.Л. змінено у справі первісного відповідача - міськрайонне управління Держгеокадастру у м. Лиман на належного відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (а.с. 64-65 т.2). 09.03.2017 року позивачка до суду подала уточнюючу позовну заяву, де в якості співвідповідачів зазначила: [PERSON], Лиманську міську раду Донецької області, відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області та в якості третьої особи Краснолиманський районний відділ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія. Позовні вимоги, викладені в попередній заяві від 13.02.2017 року підтримала (а.с. 76-81 т.2). 13.03.2017 року відповідачка надала суду додаткові заперечення в яких зазначила, що в матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, де володар земельної ділянки та володарі суміжних земельних ділянок вносять свої претензії, зауваження, ставлять підписи; відсутня кадастрова зйомка яка проводилась інженером-геодезистом [PERSON].; не підтверджена дата будівництва огорожі між спірними земельними ділянками (а.с.84-86 т.2). У позові просила відмовити у повному обсязі. 01.06.2017 року відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області надані заперечення на позов, в яких представник відповідача Кононенко І.Ю. зазначила, що [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 0,0607га, що розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Обмінний файл прийнято 20.06.2007 року. Розробником землеврядної документації є КРВ ДРФ ДП «ЦДЗК». Обчислення каталогу координат виконав Литвин А.Ю. Згідно ортофотоплану дана земельна ділянка лежить не коректно відповідно до існуючих парканів і будівель. У червні 2016 року до Краснолиманського районного виробничого відділу ДП «ЦДЗК» ДРФ звернулася [PERSON] щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] для подальшого оформлення права власності на дану земельну ділянку. При цьому замовник попередила про існуючий спір з сусідкою - [PERSON] через межу. З приводу подальшого розв'язання спору з суміжним землекористувачем [PERSON] звернулася до Лиманської міської ради. Постійно діюча земельна комісія Лиманської міської ради здійснила обстеження земельних ділянок на місцевості та надала відповідь з рекомендацією оформити право власності або користування на земельну ділянку та виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Після отримання вказаної відповіді [PERSON] замовила виготовлення технічної документації. Був виготовлений акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання встановленого зразку та погоджений з сумісними землевласниками. Оскільки [PERSON] відмовилася погодити вже існуючі межі, [PERSON] звернулася до Лиманської міської ради для вирішення спору та узгодження меж. 02.09.2016 року комісія з розгляду та вирішенню земельних спорів розглянула заяву [PERSON], погодила межі між земельною ділянкою [NUMBER] та земельною ділянкою [NUMBER]. Державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS] власник [PERSON] проведена 22.09.2016 року. Обчислення каталогу координат виконала Філонова І.М. Згідно ортофотоплану дана земельна ділянка лежить коректно відповідно до існуючих парканів і будівель. Таким чином позивачем не доведено чим саме Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області порушив права [PERSON], а також не висунуто жодної позовної вимоги до цього відповідача. Просила залучити ГУ Держгеокадастру у Донецькій області не як відповідача, а як третю особу (а.с.155-158 т.2). Ухвалою суду від 16.06.2017 року задоволено клопотання позивачки та її представника адвоката Фесенко А.Л., по справі призначена судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідницькому інституту судових експертиз МЮ України. Оплату за проведення експертизи покладено на [PERSON] Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи ( а.с.186-188 т.2). 17.10.2017 року ухвала від 16.06.2017 року разом з матеріалами цивільної справи повернута до суду у зв'язку з неможливістю надання висновку, оскільки кошти на оплату експертизи та додаткові матеріали не надійшли (а.с.203 т.2). Ухвалою суду від 06.12.2017 року по справі призначена судова земельно-технічна експертиза із залученням спеціаліста-геодезиста, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідницькому інституту судових експертиз МЮ України. Оплату за проведення експертизи покладено на [PERSON] та [PERSON] Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи ( а.с.23-25 т.3). Ухвалою суду від 20.12.2018 року відновлено провадження у справі у зв'язку з надходженням до суду матеріалів цивільної справи з висновками судової земельно-технічної експертизи № 2846 від 23.11.2018 року (а.с.83-84 т.3). Позивач [PERSON] в судовому засіданні 20.04.2018 року позивачка просила задовольнити позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві. Пояснила, що земельну ділянку їй подарувала мати. При оформленні земельної ділянки у власність межовим знаком був паркан між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER]. Представник позивача адвокат Фесенко А.Л. в судовому засіданні виклав зміст та підстави позовних вимог, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Пояснила, що вона дійсно є власницею земельної ділянки та житлового будинку [ADDRESS], що межує з земельною ділянкою позивачки. Земельна ділянка їй в користування була видана ще в 1973 році. Зразу були встановлені межі з сусідами, встановлені паркани. В 2005 році паркан між її земельною ділянкою та земельною ділянкою [NUMBER] був відремонтований за її кошти. При цьому паркан не пересувався, а лише ремонтувався, що можуть підтвердити свідки. Заперечила, що вона підписувала Акт узгодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, на який посилається [PERSON] Коли вона в 2016 році оформлювала право власності на земельну ділянку, то позивачку неодноразово викликали, але вона не прибула, тому комісія виконкому погодила межі. В натурі земельні ділянки розташовані вірно, лише відбулося зміщення обмінних файлів між будинками [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER]. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача адвокат Рогов О.А. в судовому засіданні виклав зміст та підстави заперечень проти позовних вимог, просив у позові відмовити. В тому числі наголосив на тому, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Згідно з п. 3.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками на бажання власника (користувача) - у разі якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами, в тому числі парканами, огорожами, фасадами будівель межові знаки не встановлюються. Відсутність у [PERSON] межових знаків та її пояснення в судовому засіданні підтверджує, ті обставини, що на момент оформлення її земельної ділянки у власність паркан між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] існував. Доказів того, що з 2007 року паркан пересувався відповідачкою суду позивачкою не надано. Представник відповідача Лиманської міської ради Донецької області Шуляченко І.О. належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання 18.06.2019 року не прибула, надала заяву про без розгляд справи її участі (а.с.167 т. 3). Представник відповідача Лиманської міської ради Медяник К.С. в судовому засіданні 20.04.2018 року виклав зміст та підстави заперечень проти позовних вимог. Наполягав на тому, що спір в частині визнання недійсним рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]» є адміністративним спором. Тому просив провадження в цій частині закрити. Наголосив, що оскаржуване рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року є правомірним, ухвалено на підставі технічної документації, наданої [PERSON] Представник відповідача - Лиманської міської ради Джумалієв Ж.А. в судовому засіданні 20.04.2018 року проти заявлених позовних вимог заперечував, просив у позові відмовити. Пояснив, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При встановленні меж земельної ділянки [PERSON] в 2007 році межові знаки збігалися з існуючим парканом. При оформленні результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу) земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] по [ADDRESS] виникла помилка та всі ці ділянки змістилися, що видно на кадастровій карті. Проте в натурі (на місцевості) межі зазначених земельних ділянок відповідають. Ситуація що виникла може бути усунена шляхом внесення змін в обмінний файл. Представник відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області Біленко Г.М. в судовому засіданні 20.04.2018 року виклала зміст та підстави заперечень проти позовних вимог, в тому числі наголосила, що Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором територіального органу центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності. Оскільки реєстратору [PERSON] було наданно відповідне рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]», сплачений адміністративний збір, тому була проведена державна реєстрація зазначеної земельної ділянки. Просила у позові відмовити. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.227 т.2), при цьому представником Кононенко І.Ю. 01.06.2017 року надані письмові заперечення на позов (а.с.155-158 т.2). Представник третьої особи - Лиманського районного виробничого відділу Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Філонова І.М. у судовому засіданні 20.04.2018 року проти заявлених позовних вимог заперечувала, суду пояснила, що до філії звернулася гр. [PERSON] для виготовлення технічної документації на земельну ділянку, при цьому заявниця повідомила про існуючий спір між нею та суміжним землекористувачем. У зв'язку з чим останній було рекомендовано зі спірним питанням звернутися до Лиманської міської ради, що вона і зробила. Було з'ясовано, що земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] лежать некоректно в земельному кадастрі. У будинку [NUMBER] також мається помилка, яку власник погодився виправити. Усі інші сумісні землекористувачі, окрім позивачки узгодили [PERSON] межі земельної ділянки. Була зроблена кадастрова зйомка на місці та технічна документація виготовлена до існуючого старого паркану. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. За змістом ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд, вислухавши учасників справи та їх представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Краснолиманської міської ради від 30.05.2007 року «Про передачу земельних ділянок у власність та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» №5/12-740 [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 607 м. кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 24-[NUMBER] т.2). Позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 0,0607 га, розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від [NUMBER].07.2007 року (а.с.29 т.1). Право власності на земельну ділянку зареєстроване, внесено до Державного реєстру земель 01.08.2007 року (а.с.30 т.1). Згідно акту обстеження домоволодіння по вул. [ADDRESS] від 02.04.2007 року, складеного техніком Слов'янського БТІ житловий будинок та господарські споруди на момент огляду зруйновані (а.с.30 т.2). 15.11.2007 року відділом архітектури та містобудування Краснолиманської міської ради позивачці надано дозвіл на будівництво на вищезазначеній земельній ділянці житлового будинку розміром 8,5х9,0м на відстані 2,0 м від червоної смуги та 2,0 м від межі земельної ділянки справа (а.с.31 т.1). Згідно рішення виконкому Краснолиманської міської ради від [NUMBER].03.1973 року [PERSON] надано право індивідуальної забудови на земельній ділянці [ADDRESS], площею 600 кв.м (а.с.155 т.1). На підставі цього рішення проведено відвід земельної ділянки (а.с.155 т.1). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] належав на праві власності житловий будинок [ADDRESS], на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки № 2419 від [NUMBER].12.1973 року. Право власності на належний будинок зареєстроване комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янськ за номером запису: 6693 в книзі: 45 (а.с.58 т.1). Відповідачка [PERSON] успадкувала після померлого чоловіка ([PERSON]) житловий будинок, розташований по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 10.07.2012 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М., за реєстровим №2108 (а.с.59 т.1). Право власності на належний будинок зареєстроване комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янськ 19.07.2012 року за номером запису: 6693 в книзі: 45 (а.с.61 т.1). КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янськ виготовлений технічний паспорт №10-7569 на зазначений житловий будинок станом на 06.06.2012 року, в якому міститься план земельної ділянки садибного житлового будинку, де зазначено, що він межує з земельною ділянкою [NUMBER] (а.с.62-67 т.1). Отже земельні ділянки [NUMBER] та [ADDRESS] є суміжними. Згідно договору №1/06-16 від 24.06.2016 року на виконання проектно-дослідницьких робіт по інженерно-геодезичних вишукуваннях землевпорядкуванню (а.с.35 т.1) ФОП [PERSON], який має сертифікат інженера-геодезиста, на замовлення [PERSON] виконав роботи по винесенню меж земельної ділянки в натурі за адресою: [ADDRESS]. При цьому був складений Акт встановлення меж земельної ділянки від 30.06.2016 року, а саме встановлені межі вищезазначеної земельної ділянки площею 0,0607 га (а.с.36 т.1). Також був складений Акт узгодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, який містить підписи [PERSON] (земельна ділянка [NUMBER]), [PERSON] (земельна ділянка [NUMBER]), [PERSON] (земельна ділянка по [ADDRESS]) (а.с. 37 т.1). Проте Акт, доданий позивачкою при звернення до суду не містить будь-якої інформації, навіть дати його складання (а.с. 37 т.1). 13.02.2017 року позивачкою наданий інший Акт узгодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, який містить підписи [PERSON] (земельна ділянка [NUMBER]), [PERSON] (земельна ділянка [NUMBER]), [PERSON] (земельна ділянка по [ADDRESS]), в якому зазначено, що він виконаний інженером-землеврядником Зіркою Н.Ф. в присутності [PERSON], проте дата складання не зазначена, акт не підписаний ані землеврядником, ані [PERSON] (а.с. 29 т.2). При цьому в судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечувала що підписувала зазначений акт. На замовлення позивачки судовим експертом Пальченко О.Ю. (свідоцтво №1449 від 02.07.2010 року) проведено будівельно-технічне дослідження з питань: чи відповідають фактичні межі земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] межам, вказаним в правовстановлюючих документах на дану земельну ділянку, а також акту виносу в натурі межових знаків даної земельної ділянки; якщо не відповідає то в чому полягає невідповідність; що необхідно виконати для того, щоб межі земельної ділянки по [ADDRESS] відповідали правовстановлюючим документам на дану земельну ділянку. Згідно висновку судового експерта Пальченко О.Ю. №226/8 від 08.08.2016 року: «Розташування межових знаків не відповідає акту виносу в натурі земельної ділянки по [ADDRESS] і правовстановлюючим документам, а саме Державному акту на право власності на земельну ділянку від [NUMBER] липня 2007 року кадастровий номер [NUMBER] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, так як з боку земельної ділянки [ADDRESS] встановлено огорожу на відстані 0,8 м по фасаду (по [ADDRESS]) і 0,7м по торцевому боку в бік земельної ділянки [NUMBER] відносно межових знаків. З боку земельної ділянки [NUMBER] по [ADDRESS] огорожа встановлена на відстані 0,3 м від межових знаків в бік земельної ділянки [NUMBER]. Для того, щоб межі земельної ділянки [ADDRESS] відповідали правовстановлюючим документам на дану земельну ділянку, необхідно демонтувати огорожу між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] і встановити огорожу у відповідності з межовими знаками, а саме перемістити огорожу довжиною 36,11 м в бік земельної ділянки [NUMBER] на відстань 0,8 м по [ADDRESS] і на відстань 0,7 м по торцевому боку. Демонтувати огорожу між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] і встановити огорожу в відповідності з межовими знаками довжиною 36,11 м, а саме перенести огорожу на відстань 0,3 м в бік земельної ділянки [NUMBER]» (а.с. 10-42 т.1). За повідомленням судового експерта Пальченко О.Ю. від 09.08.2016 року у висновку №226/8 експертного будівельно-технічного дослідження на 11, 12 аркушах була допущена технічна помилка, а саме у висновку зазначено, що «…Розтушування межових знаків не відповідає акту виносу в натурі земельної ділянки по [ADDRESS] і правовстановлюючим документам …, так як з боку земельної ділянки [ADDRESS] встановлено огорожу на відстані 0,8м по фасаду (по [ADDRESS]) і 0,7 м по торцевому боку в бік земельної ділянки [NUMBER] відносно межових знаків…». Насправді повинно бути: «Фактичні межі земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], [NUMBER] не збігаються з межами, вказаними в правовстановлюючих документах, а саме в плані Державного акту на право власності на земельну ділянку від [NUMBER] липня 2007 року кадастровий номер [NUMBER] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також з розташуванням межових знаків даної земельної ділянки, так як з боку земельної ділянки [NUMBER] по [ADDRESS] встановлено огорожу на відстані 0,8 м по фасаду (по [ADDRESS]) і 0,7 м по торцевому боку в бік земельної ділянки [NUMBER] відносно межових знаків, а також на земельній ділянці [NUMBER] встановлено огорожу на 0,3м по всій довжині (36,11 м) в бік земельної ділянки [NUMBER] відносно межових знаків» (а.с.120 т.1). З вказаного висновку вбачається, що фактичні межі земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], що належить [PERSON] не збігаються з межами, вказаними в правовстановлюючих документах. 01.07.2016 року [PERSON] звернулася до Лиманської міської ради зі скаргою на дії [PERSON] та її чоловіка, щодо переносу існуючого між земельними ділянками паркана (а.с.68 т.1). Згідно відповіді Лиманської міської раді від 01.08.2016 року спеціалістами міської ради з виїздом на місце було зроблено обстеження земельних ділянок, в ході якого встановлено, що обмінні файли земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] розміщені та укладені на кадастровій карті зі зміщенням, що не відповідає існуючим в натурі (на місцевості) межам по паркану, тобто зміщені у бік присадибної ділянки [NUMBER] орієнтовно на 1 м. Рекомендовано оформити право власності на земельну ділянку (а.с.69 т.1). Згідно з висновком № 2846 від 23.11.2018 року судової земельно-техничної експертизи, що його виготовлено експертами Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України, Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] за адресою: [ADDRESS], [PERSON] за адресою: [ADDRESS], [NUMBER] не відповідають за складом та змістом вимогам чинного законодавства та інших нормативно-правових актів у сфері землеустрою. Але виходячи з наведеного, невідповідностей вимогам нормативно-правових та інших актів з питань землеустрою та землекористування, за правилами оформлення, які впливають на результати заходів передбачених цією документацією із землеустрою, не виявлено. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, по [ADDRESS] та його затвердження, станом на 30.05.2007, за складом і змістом не відповідають вимогам чинного законодавства а інших нормативно-правових актів у сфері землеустрою. Згідно зведеному схематичному плану фактичні межі земельних ділянок не співпадають з межами земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS], [NUMBER], [ADDRESS], а отже не відповідають межам, вказаним в правовстановлюючих документах на дані ділянки, інформацію про які внесено до автоматизованої системи Держгеокадастру. З огляду на викладене можна дійти висновку, що фактичні межі вказаних земельних ділянок також не відповідають і актам прийому-здачі межових знаків на зберігання, даних земельних ділянок та по межам з кожною із зазначених земельних ділянок. Оскільки при дослідженні попередніх питань були визначені невідповідності технічних документацій із землеустрою та їх затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, а фактичні межі земельних ділянок не співпадають, а подекуди і перетинаються влаштовуючи накладення, згідно вказаним межам в правовстановлюючих документах на дані ділянки, інформацію про які внесено до автоматизованої системи Держгеокадастру (ДЗК), то і фактичний порядок користування земельними ділянками, які розташовані адресами: [ADDRESS], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [ADDRESS], не відповідає правовстановлюючим документам та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування. При візуальному обстеженні і дослідженні територій земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER], № [NUMBER] по [ADDRESS] та [ADDRESS], зокрема порушення меж земельних ділянок між кожною з даних ділянок, не проглядається. Паркани, що відокремлюють кожну зі спірних земельних ділянок виглядають давніми, а якихось інших межових знаків, які б свідчили про порушення землекористувань у найближчий час не виявлені. Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи фотофіксацію візуального дослідження земельних ділянок, можливо прийти до висновку, що порушень землекористувань, в тому числі самовільного зайняття не виявлено. Але враховуючи дослідження питання 2, відносно фактичних меж земельних ділянок, дещо зміщені межі за правовстановлюючими документами, інформація про які внесена до бази ДЗК. Згідно зведеного схематичного плану, складеного на основі результатів топографо-геодезичної (кадастрової) зйомки, на якому нанесено фактичне місцеположення меж земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER], № [NUMBER] по [ADDRESS], та дані про межі цих земельних ділянок, інформація про які занесена до автоматизованої системи ДЗК, враховуючи відсутність фактичних зрушень межових та давність (застарілий стан) парканів між даними земельними ділянками, можливе невідповідне виконання топографо-геодезичних робіт у процесі виробництва технічних документацій із землеустрою на вищевказані ділянки або внесенні інформації до бази ДЗК та реєстрації прав власності на них у 2006 - 2016 роках. При виконанні співставлення, виявлено, зокрема, порушення меж земельних ділянок між кожною з даних ділянок за правовстановлюючими документами, а саме зміщення з перетином і накладкою відносно фактичних меж вищевказаних земельних ділянок, меж, які внесені до автоматизованої системи ДЗК, але по факту це не може бути визнане як порушення меж землекористування. Оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку [ADDRESS], Церкви Євангельських християн-баптистів були виконані у 2006 році і межі були закріплені межовими знаками у вигляді стовпів паркану, то ймовірно, при формуванні земельної ділянки [ADDRESS], та вирахуванні її площі були використані межі, за фактичним користуванням, зокрема з суміжною ділянкою [ADDRESS]. З огляду на вищенаведене, можна прийти до висновку, що збільшення розмірів та площі земельної ділянки [PERSON], [ADDRESS], було здійснено тільки за рахунок суміжної ділянки [ADDRESS], яка за правовстановлюючими документами, наданими на дослідження, знаходиться в постійному користування Церкви Євангельських християн-баптистів (а.с. 55-80 т.3). Тобто, з вказаного висновку вбачається, що Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) як позивачки так і відповідачки за складом і змістом не відповідають вимогам чинного законодавства а інших нормативно-правових актів у сфері землеустрою. Проте експертами при візуальному обстеженні і дослідженні територій земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER], № [NUMBER] по [ADDRESS] та [ADDRESS], порушення меж земельних ділянок між кожною з даних ділянок, не виявлено. За висновком експертів паркани, що відокремлюють кожну зі спірних земельних ділянок виглядають давніми, а якихось інших межових знаків, які б свідчили про порушення землекористувань у найближчий час не виявлені. Самовільного зайняття не виявлено. Виявлено порушення меж земельних ділянок за правовстановлюючими документами, а саме зміщення з перетином і накладкою відносно фактичних меж вищевказаних земельних ділянок, меж, які внесені до автоматизованої системи ДЗК, але зроблений висновок, що по факту це не може бути визнане як порушення меж землекористування. В судовому засіданні (24.04.2019 року) судові експерти Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України Годяцька С.В. та Сафіян Д.В. надали роз'яснення зазначеному висновку. Так експерт Годяцька С.В. пояснила, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою [ADDRESS] дійсно мала деякі недоліки, але в цілому вони не мають правових наслідків. Аналогічна ситуація за адресою [ADDRESS]. Щодо проекту землеустрою відведення земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS], як станом на [NUMBER].05.2007 року, так і станом на момент проведення дослідження за станом і змістом не відповідає вимогам чинного законодавства та інших нормативно - правових актів у сфері землеустрою. Земельна ділянка [ADDRESS] по ширині не збільшувалася. Площа накладення меж земельних ділянок не була предметом експертного дослідження. Таким чином, виявлене зміщення з перетином і накладкою відносно фактичних меж вказаних земельних ділянок, меж, які внесені до автоматизованої системи ДЗК, по факту це є не порушенням меж землекористування. Експерт Сафіян Д.В. надав суду пояснення, що фактичні межі земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] по [ADDRESS] та [ADDRESS] Донецької області не співпадають з межами, які вказані в правовстановлюючих документах. При візуальному обстеженні і дослідженні територій спірних земельних ділянок було встановлено, що паркани, що їх відокремлюють виглядають давніми. Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від [NUMBER] травня 2019 року в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Фесенка А.Л. про призначення по справі додаткової судової земельно-технічної експертизи було відмовлено. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (ст. 391 ЦК України). Пленум ВСУ у Постанові № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (далі - Постанова) роз'яснив, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). Згідно із статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. При цьому відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказом на обґрунтування позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні належної їй на праві власності земельною ділянкою позивачкою наданий висновок судового експерта Пальченко О.Ю. №226/8 від 08.08.2016 року, щодо того, що фактичні межі земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] не збігаються з межами, вказаними в правовстановлюючих документах. Згідно договору №1/1-17 від 2017 року на виконання проектно-дослідницьких робіт по інженерно-геодезичних вишукуваннях землевпорядкуванню (а.с.35-36 т.2) ФОП [PERSON], на замовлення [PERSON] виконав роботи щодо побудови земельних ділянок за координатами та дійшов висновку, що площа перетину земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] дорівнює 20 м кв. (а.с.37-38 т.2). Допитаний в якості свідка [PERSON]. суду показав, що він як геодезист за допомогою спеціального інструменту - тахеометру (сертифікованого) за заявою [PERSON], з укладанням договору, виніс межі земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] в натуру (на місцевості), за наслідками якого був складений Акт. Згідно наявних документів на право власності межі земельної ділянки не співпадали з фактичними межами до 1 м, помилки припустити він не міг. Коли експерти проводили огляд на місцевості він також був присутній, експерти використовували інструмент менш точний ніж у нього. Між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] був паркан. У висновку № 2846 від 23.11.2018 року судової земельно-технічної експертизи також зазначено, що фактичні межі земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER] по [ADDRESS] не відповідають межам, вказаним в правовстановлюючих документах на дані ділянки, інформацію про які внесено до автоматизованої системи Держгеокадастру. Проте згідно зведеного схематичного плану, складеного на основі результатів топографо-геодезичної (кадастрової) зйомки, враховуючи відсутність фактичних зрушень межових та давність (застарілий стан) парканів між даними земельними ділянками експертами зроблений висновок, що по факту це не може бути визнане як порушення меж землекористування. Показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та актом від 03.03.2017 року підтверджується, що паркан між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] був побудований до оформлення права власності на земельну ділянку позивачкою у 2007 році. На застарілий стан парканів вказується і у висновку № 2846 від 23.11.2018 року. Так, свідок [PERSON] суду показав, що мешкає по сусідству з позивачкою та відповідачкою у буд. [ADDRESS]. В 2005 році він за проханням [PERSON] ремонтував паркан між земельними ділянками, а саме між старими стовпчиками натягував сітку - рабицю. При цьому паркан домоволодіння [NUMBER] не зміщувався, та на теперішній час перебуває на тому ж самому місці. Свідок [PERSON] суду показав, що мешкає за адресою: [ADDRESS]. В 2005 році придбав у [PERSON] будинок [NUMBER] під розбирання. Будинок був з дерева, обкладений цеглою. При цьому договір сторони не укладали. В той же час він розібрав будинок до фундаменту. Між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] на той час був паркан з сітки-рабиці, який не переміщувався. Зараз на місці старого фундаменту побудований новий будинок. Згідно Акту від 03.03.2017 року, який складено головою вуличного комітету та підписано 4 свідками (мешканцями [ADDRESS]), за адресою [ADDRESS] з 1975 року та по теперішній час мешкали: [PERSON] (помер в 2006 році), [PERSON], [PERSON] Територія вказаного домоволодіння була огороджена парканом з 1973 року по теперішній час згідно плану та даних очевидців. Весь час паркани підтримувалися в нормальному стані (а.с.83 т.2). ГУ Держгеокадастру у Донецькій області підтвердило, що земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS] власник [PERSON] згідно ортофотоплану лежить коректно відповідно до існуючих парканів і будівель (а.с.156 т.2). У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Відповідно до частин першої, третьої, шостої статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. За правилами статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. За змістом пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відновлення меж земельної ділянки на місцевості передбачає повторне винесення меж в натуру на підставі наявної земельно-кадастрової документації. Згідно із пунктом 2.1 вищевказаної Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до пункту 2.3 вищезгаданої Інструкції для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) охоплюється комплекс робіт, а саме: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Отже встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При встановленні меж земельної ділянки [PERSON] в 2007 році межові знаки збігалися з існуючим парканом. З пояснень представника відповідача - Лиманської міської ради Джумалієва Ж.А. при оформленні результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу) земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] по [ADDRESS] виникла помилка та всі ці ділянки змістилися, що видно на кадастровій карті. Проте в натурі (на місцевості) межі зазначених земельних ділянок відповідають. Ситуація, що виникла, може бути усунена шляхом внесення змін в обмінний файл. Експертами також зроблений висновок, що Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по спірним ділянкам не відповідає за складом та змістом вимогам чинного законодавства та інших нормативно-правових актів у сфері землеустрою та можливе невідповідне виконання топографо-геодезичних робіт у процесі виробництва технічних документацій із землеустрою на вищевказані ділянки або внесенні інформації до бази ДЗК та реєстрації прав власності на них у 2006 - 2016 роках (висновок № 2846 від 23.11.2018 року). Згідно із пунктом 3.8 вищевказаної Інструкції межові знаки не встановлюються на бажання власника (користувача) - у разі якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо). В судовому засіданні позивач [PERSON] наголошувала на тому, що при оформленні земельної ділянки у її власність межовим знаком був існуючий паркан між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER]. Тобто, позивачем не доведено, що відповідачем порушені межі земельної ділянки, а саме відповідачкою здійснювалося переміщення паркану. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог щодо зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належної [PERSON] на праві приватної власності земельної ділянки шляхом демонтування огорожі між земельними ділянками [NUMBER] та [ADDRESS] слід відмовити. Щодо позовних вимог про визнання недійсним та скасувати рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови міської ради і державну реєстрацію цієї земельної ділянки; визнати недійсним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 33241495 від 28.12.2016 року 13:39:38 виконавчого комітету Лиманської міської ради щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 0,0681 га по [ADDRESS] власник [PERSON] та припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку, суд наголошує наступне. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Як встановлено судом, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (а.с.59 т.1). [PERSON] 09.08.2016 року звернулася до Краснолиманського районного відділу ДП «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія з заявою із виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.74 т.1). Краснолиманським районним відділом ДП «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія [PERSON] виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], в натурі (на місцевості), яка включає план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки та кадастровий план земельної ділянки (а.с.71-101, а.с. 158-184 т.1). Згідно з Актом обстеження земельної ділянки по [ADDRESS], що складений комісією з розгляду та вирішення земельних спорів в межах населених пунктів на території Лиманської міської ради від 02.09.2016 року встановлено, що: «[PERSON] укладений договір з суб'єктом господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. На підставі даного договору була виготовлена технічна документація. До складу технічної документації входить акт прийомки передачі межових знаків на зберігання, який підлягає погодженню з суміжними землевласниками чи землекористувачами. Однак при погодження межі земельної ділянки з гр. [PERSON] власницею суміжної земельної ділянки по [ADDRESS], [NUMBER], вона відмовилася підписувати акт без поважних на то причин». Комісія вивчивши обставини справи дійшла до висновку погодити межі між земельної ділянки гр. [PERSON] по [ADDRESS],[NUMBER] площею 0,0681 га, яка знаходиться в стадії розробки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельною ділянкою гр. [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.177 т.1). 13.09.2016 року [PERSON] звернулася до Лиманської міської ради з заявою, в якій «пропонувала відкласти розгляд надання згоди на приватизацію [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] до вирішення цивільного спору з меж суміжних ділянок Краснолиманським міським судом» (а.с.32-33 т.2). Згідно з рішенням Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]», затверджено технічну документацію із землеустрою, передано у безоплатну власність [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) загальною площею 0,0681 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], із земель житлової та громадської забудови міської ради (а.с.218 т.1). Згідно з правовим висновком Верховного Суду у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 580/168/16-ц погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. А отже посилання відповідачки на неправомірність рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]» у зв'язку з неузгодженням з нею меж не є підставою для визнання недійсним даного акту. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами частини третьої статті 140 та частини першої статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Згідно статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Статею 26 зазначеного Закону передбачено, в тому числі, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Таким чином, враховуючи наведені вище норми законодавства та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивачки щодо незаконності та необхідності скасування рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995. За змістом статті 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки . При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. На підставі рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 державним реєстратором Біленко Г.М. 28.12.2016 року зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 0,0681 га по [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.219 т.1). Будь-яких порушень з боку державного реєстратора судом не встановлено, а отже в позовних вимогах щодо визнання недійсним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 0,0681 га по [ADDRESS] власник [PERSON] слід відмовити. З урахуванням викладеного, підстав для припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] суд не вбачає. Щодо заперечень представника відповідача - Лиманської міської ради Медяника К.С. з приводу того, що даний спір в частині визнання недійсним рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]» є адміністративним спором, суд наголошує таке. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Водночас, спір у справі, що розглядається, стосується права власності [PERSON] на земельну ділянку. Суд дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про надання у власність земельної ділянки (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання цього права власності має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, оскільки виникає спір про цивільне право. Аналогічна правова позиція була висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року (справа № 21-3296а15). Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). Оскільки судом не встановлено порушення права власності [PERSON] на належну їй земельну ділянку з боку [PERSON], позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. задоволенню не підлягають. Згідно приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в позовних вимогах [PERSON] відмовлено у повному обсязі, усі, понесені нею судові витрати, пов'язані з розглядом цивільної справи, в тому числі, пов'язані з проведенням експертизи, відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed