Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~16 жовтня 2019 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] , систематично, багато років поспіль страждає від домашнього насильства зі сторони цивільного чоловіка її доньки [PERSON] Заявник зазначає, що вона є пенсіонеркою та проживає в своєму помешканні разом з донькою [PERSON] , онукою [PERSON] , [INFO] , та співмешканцем дочки [PERSON] Через відсутність можливості змінити місце проживання вона зазнає знущань та насильства зі сторони [PERSON] , який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема вже понад 30 разів лише за попередні два роки, близько 5 разів отримував покарання у вигляді адміністративного арешту. Крім того, [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України. Усі заходи та санкції, які застосовувались до [PERSON] , не вплинули на нього і він продовжує агресивно поводитися та систематично вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до неї. \~ \~ \~ \~Враховуючи систематичність вчинення [PERSON] домашнього насильства по відношенню до неї, її вік та стан здоров`я, обґрунтованість ризиків та підставність застосування до [PERSON] спеціальних заходів захисту щодо протидії домашньому насильству, покликаючись на положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заявник просить видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис, яким встановити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки: -заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] ; -заборонити контактувати з постраждалою особою [PERSON] особисто, вести листування, телефонні переговори та контактувати через інші засоби зв`язку і через третіх осіб. Заявник просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців. Ухвалою судді від 16 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, суду пояснила, що після того як її дочка [PERSON] почала жити з [PERSON] її життя стало нестерпним, оскільки [PERSON] систематично вчиняє відносно неї насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: виганяє її, ображає нецензурною лайкою, вчиняє сварки і бійки. Неодноразово вона зверталась за медичною допомогою, оскільки [PERSON] спричиняв їй тілесні ушкодження. Зазначила, що [PERSON] офіційно з її дочкою не одружений, в її помешканні, за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований, однак постійно там проживає. Характеризуючи свого кривдника, заявник вказує, що він агресивний, приводить додому своїх знайомих, з якими розпиває алкогольні напої, вчиняє вдома сварки. В зв`язку з такими обставинами вона часто викликає працівників поліції, однак такі її звернення не дають жодного виховного впливу на [PERSON] , оскільки він заручився підтримкою її дочки, яка стає на його захист перед поліцейськими. Заявник просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , оскільки жодні інші заходи не допоможуть їй захистись від кривдника. Представник заявника [PERSON] вимоги заяви підтримала з підстав, зазначених в заяві, просить задовольнити в повному обсязі. Заінтересовані особи [PERSON] , Луцький ВП ГУНП у Волинській області до суду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, їхня неявка не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення заявника та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню за таких підстав. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд встановив, що заявник [PERSON] є пенсіонеркою за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] (а.с.10). З пояснень заявника та показів свідків, суд встановив, що [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] , співмешканцем доньки [PERSON] та онучкою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є старшою дочкою [PERSON] і раніше також проживала за адресою: [ADDRESS] , однак покинула це помешкання саме через співмешканця мами [PERSON] Свідок підтвердила, що [PERSON] часто вчиняв вдома сварки, скандали, приводив друзів і розпивав з ними алкоголь. Будучи в стані алкогольного сп`яніння вів себе неадекватно, агресивно, ображав [PERSON] , нецензурно лаявся, застосовував фізичне насильство до заявниці. Також свідок розповіла, що в той час, коли вона проживала разом з мамою, був випадок, коли [PERSON] прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку, в ході якої роздягнувся, оголивши свої статеві органи в присутності всіх членів її сім`ї, в тому числі малолітньої сестрички. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона являється дочкою [PERSON] , проживає окремо від неї, однак часто буває в домі матері через її скарги на [PERSON] Свідок підтвердила, що вона неодноразово була присутня під час того, як [PERSON] вчиняв домашнє насильство відносно заявниці, а саме: виганяв її, принижував, лаявся. Також їй відомі факти, коли [PERSON] застосовував до заявниці фізичне насильство. Тоді [PERSON] зверталась до лікарні з тілесними ушкодженнями. Наразі відносно [PERSON] є порушені кримінальні провадження щодо таких випадків. На підтвердження систематичного вчинення домашнього насильства [PERSON] по відношенню до неї, заявниця надала витяг з Інформаційної підсистеми «Єдиний облік» Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», за змістом якого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Луцького ВП ГУНП у Волинській області за період з 01 січня 2017 року зареєстровано численні звернення з приводу неправомірних дій [PERSON] . Суд звертає увагу, що, підставою звернень заявниці до поліції було те, що [PERSON] вчиняє відносно неї домашнє насильство, зокрема: виганяє її з дому, ображає нецензурною лайкою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, - чинить насильство. [PERSON] вказує, що окрім насильства психологічного характеру [PERSON] неодноразово застосовував до неї фізичне насильство. Суд встановив, що 11 грудня 2017 року до Луцького ВП ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що [PERSON] в приміщенні будинку за адресою: [ADDRESS] під час словесного конфлікту наніс один удар кулаком руки в їй обличчя, чим спричинив фізичний біль. За вказаною заявою внесено відомості в ЄРДР за №12017030010005712 від 12 грудня 2017 року за ч. 1 ст. 125 КК України. 27 червня 2018 року до Луцького ВП ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення зі служби 102 від працівника закладу охорони здоров`я про те, що до лікарні звернулась [PERSON] , діагноз: забійне садно, підшкірна гематома чола зліва, пояснення: тілесні ушкодження наніс [PERSON] . З приводу вказаної події [PERSON] звернулась до поліції з відповідною заявою, на підставі якою внесено від ості до ЄРДР за №12018030010002316 від 28 червня 2018 року за ч. 1 ст. 125 КК України. Крім того, 10 серпня 2018 року о 22 год. 17 хв. до Луцького ВП ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення зі служби 102 від працівника закладу охорони здоров`я про те, що до лікарні звернулась потерпіла [PERSON] , [INFO] , діагноз: множинні підшкірні гематоми обличчя та верхніх кінцівок. За поясненнями потерпілої тілесні ушкодження наніс [PERSON] 15 серпня 2018 року до Луцького ВП ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення [PERSON] про те, що 10 серпня 2018 року за місцем проживання [PERSON] наніс їй два удари кулаком правої руки по голові, чим спричинив їй тілесні ушкодження. За такою заявою внесено відомості в ЄРДР №12018030010002984 від 16 сепаня 2018 року за ч. 1 ст. 125 КК України. Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За змістом вказаної постанови [PERSON] 23 червня 2019 року за місцем проживання вчинив насильство психологічного характеру відносно [PERSON] , зокрема, ображав її нецензурною лайкою. Наведене дає підстави для висновку, що [PERSON] систематично вчиняє відносно [PERSON] домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Враховуючи, що [PERSON] є жінкою пенсійного віку, то вона не має змоги протистояти такому насильству, захистити себе чи припинити таке насильство з боку [PERSON] . Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства [PERSON] відносно заявниці суд враховує численність звернень заявниці до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій [PERSON] , систематичність таких дій кривдником відносно неї. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved