Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

16.01.2018 року представник позивача звернулася до суду із позовною заявою, в якій, уточнивши позовні вимоги, просить визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Огульчанське» Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 28.07.1996 року, з не витребуваних/нерозподілених земельних часток (паїв) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] В обґрунтування позовних вимог вказує, що її донька [PERSON] з 01.05.1994 року по 29.10.1997 року працювала механізатором в КСП «Огульчанське» Валківського району Харківської області, в зв'язку з чим була включена до списку членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) із земель колективної власності. Але при звільненні в 1997 році, за невідомих позивачу обставин, її доньці не було видано Сертифікат про право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Огульчанське» Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області. [INFO] [PERSON] померла. На час смерті була зареєстрована та фактично проживала зі своєю матір'ю - позивачем у справі за адресою: [ADDRESS]. В 2017 році при оформленні спадкових прав позивачу стало відомо, що прізвище її доньки зазначено в списку власників земельних часток (паїв), що додавався до Державного акту колективної власності по КСП «Огульчанське» серії [NUMBER] за [NUMBER], але Сертифікат про право на земельну частку (пай) відсутній. Згідно відповіді Валківської районної державної адміністрації Харківської області від 23.11.2017 р. № 01-44/2617 на заяву позивача про видачу Сертифікату на право на земельну частку (пай), було повідомлено про відсутність бланків Сертифікатів та роз'яснено право звернення до суду з відповідним позовом. 08.12.2017 року Державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району та області винесено постанову про відмову у видачі на ім'я позивача свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Огульчанське», через відсутність Сертифікату. Посилаючись на вимоги п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.124 Конституції України ст.16 ЦК України, ст.ст.2,4,19,60,175,274,276 ЦПК України, п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95, ст.2 абзацу 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі на (місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток», п. 11 XV розділу Конституції України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», представник позивача стверджує, що [PERSON] була внесена до списку доданого до Державного акту на право колективної власності на землю Серії [NUMBER] за [NUMBER], оскільки дійсно в період видачі Державного акту була членом колгоспу, тобто мала право на земельну частку (пай), але не змогла за життя оформити своє право через відсутність у неї Сертифікату на право на земельну частку (пай). Як зазначає позивач, вона, як спадкоємець за законом майна [PERSON], яке складається з права на земельну частку (пай) в розмірі 6,37 умовних кадастрових гектарів на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області згідно списку доданого до Державного акту Серії [NUMBER], звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як має право на успадкування спадкового майна та не має бажання відмовлятися від спадщини. Але через відсутність Сертифікату не має можливості реалізувати своє право в нотаріальному порядку, в зв'язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 19.01.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз'яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 20.02.2018 року представник відповідача Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області - сільський голова Веретельник А.О. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що відповідно до Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.02.1996 року за № 11 - кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймається за списком, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю, який, у разі потреби, уточнюється і підписується керівниками підприємства і головами відповідної Ради. Згідно листа-роз'яснення Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.07.2000 року за № 14-17-Ш1065/2731 - вирішення питання встановлення членства в підприємстві і надання права на земельну частку (пай) повинно вирішуватися за заявою громадянина, загальними зборами (зборами уповноважених) зазначеного підприємства, оскільки список-додаток до державного акта на право колективної власності на землю формується підприємством і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) цього підприємства. З наданих Архівним відділом Валківської РДА копій протоколів зборів уповноважених членів Огульчанського КСП та розпоряджень голови Валківської РДА вбачається, що процес розпаювання земель колективного сільськогосподарського підприємства «Огульчанське» розпочався з 1996 року; прізвище [PERSON] спершу було внесене в список громадян на отримання Сертифікату на право на земельну частку (пай), про що свідчить запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку частку(пай), але сертифікат не видавався, що підтверджується відсутністю підпису громадянки про його отримання. На підставі розпорядження голови Валківської районної державної адміністрації від 25.05.1998 року № 138 «Про усунення недоліків, допущених при паюванні земель колективних сільськогосподарських підприємств» загальними зборами уповноважених членів Огульчанського КСП від 19.02.2000 року було затверджено рішення: «...не включати в Уточнений список до Державного акту на право колективної власності на землю, в зв'язку з помилковим їх включенням певної кількості осіб, серед яких було прізвище [PERSON] та затверджено Уточнений список - додаток до Держаного акту на право колективної власності на землю, в якому прізвище [PERSON] вже не значилось. Попередньо, рішенням зборів уповноважених членів Огульчанського КСП від 31.01.1998 року було затверджено рішення засідання правління Огульчанського КСП від 29.10.1997 року про виведення [PERSON] з членів КСП за власним бажанням. Розпорядженням голови Валківської районної державної адміністрації Харківської області від 30.05.2000 року №113 «Про додаткове виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянам, членам КСП «Огульчанське» за рахунок земель вивільнених в результаті уточнення списку громадян, членів КСП «Огульчанське», що мають право на земельну частку (пай), було підтримано рішення загальних зборів уповноважених членів Огульчанського КСП від 19.02.2000 року і затверджено зміни та доповнення до списку - додатку до Держаного акту на право колективної власності на землю, в якому прізвище [PERSON] не значилось. В результаті, на думку представника відповідача, підтверджено факт, що рішенням загальних зборів уповноважених членів КСП «Огульчанське» певну кількість громадян було виключено із списку - додатку на отримання земельних часток (паїв) і замінено їх новими людьми, які на сьогоднішній день вже скористались своїм правом. Представник відповідача наполягала, що рішення загальних зборів уповноважених членів КСП «Оіульчанське» від 26.12.1999 року та 19.02.2000 року не було скасовано і не було визнано протиправним, тому сільська рада підтримує колективне рішення зборів уповноважених членів Огульчанського КСП. Керівництвом ПСП «Огульчанське» та Валківським районним землевпорядником 07.11.2000 року було підписано Акт передачі книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) та не витребуваних сертифікатів. До цього акту додано Список не витребуваних сертифікатів на право на земельний пай (частку) по ПСП «Огульчанське», які передаються у Валківський районний відділ землевпорядкування. В Акті чітко вказаний перелік сертифікатів з серією та номером, прізвище, ім'я, по-батькові власника сертифікату. Прізвище [PERSON] в списку не витребуваних сертифікатів не значиться. На думку представника відповідача, перелік не витребуваних земельних ділянок (паїв), на які посилається позивач у своєму позові жодним чином не дає йому право вбачати, що належна їй земельна частка (пай) знаходиться серед них, оскільки будуть порушені права інших громадян, які мають право та внесені до списку власників земельних часток, чиї землі передані в управління райдержадміністрації, як не витребувані земельні ділянки (паї). На сьогоднішній день такий список та не витребувані сертифікати зберігаються в Міжрайонному управлінні у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру Харківської області, які поступово знаходять своїх власників чи спадкоємців. 22.02.2018 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, в якому вказала, що заперечення голови Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області не маються законного підґрунтя та порушують права позивача. При цьому представник відповідача не повідомляє на якій підставі [PERSON] не була внесена в даний список та чому саме її включення в первинний список власників земельних часток (паїв) по КСП «Огульчанське» було «недоліком», допущеним при паюванні земель КСП. Зазначила, що невнесення доньки позивача в уточнений список - додаток до Державного акту на право колективної власності на землю в 2000 році не позбавляє позивача права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, так як згідно Протоколу №1 загальних зборів членів колгоспу ім. Калініна від 05.02.1994 р. було затверджено рішення про прийняття в члени колгоспу доньки позивача. Відповідно до протоколу № 12 від 29.10.1997 р. затверджено рішення правління КСП про вихід її з членів КСП. Отже, з 1994 року по 1997 року [PERSON] була членом КСП. Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] було виготовлено 19.02.1996 року, тобто в той період, коли донька позивача [PERSON] була членом КСП, тому вона має право на земельну частку (пай), враховуючи п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Представник позивача звернула увагу, що відзив має велику кількість протиріч, наприклад, твердження представника відповідача, що у разі задоволення вимог позивача будуть порушені інтереси третіх осіб. Але разом з тим, зазначає про те, що не витребувані нерозподілені земельні частки (паї), за рахунок яких позивач має намір реалізувати своє законом передбачене право, це - земельні частки (паї), на які громадяни, що мають право на земельну частку не отримали сертифікатів чи іншим чином не заявили свої права на земельну частку, до яких відноситься і позивач. Реєстрація права оренди не позбавляє її можливості оформити право на земельну частку (пай), а в подальшому право власності на земельну ділянку. Для позивача є не зрозумілою поведінка представника відповідача - голови Огульцівської сільської ради, яка будучи виборним органом, який повинен представляти та захищати інтереси громади, з великим ентузіазмом захищає інтереси реформованого КСП «Огульчанське» та його керівництва. Посилаючись на Методичні рекомендації щодо паювань земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсам від 20.02.1996 р., на лист роз'яснення Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.07.2000 р., намагається надати законності тому факту, що з списків власників земельних часток (паїв) були виключені члени КСП «Огульчанське». 22.02.2018 року представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Капинос А.Д. надав пояснення, в яких вказав, що відповідно до інформації наданої Міжрайонним управлінням у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, прізвище [PERSON] в списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Огульчанське», що мають право на земельну частку (пай), відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 19.02.1996 року за № 96, значиться під [NUMBER]. Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Валківською районною державною адміністрацією ПСП «Огульчанське» на ім'я [PERSON] сертифіката на право на земельну частку (пай) зареєстровано не було. Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по КСП Огульчанське» проведено. Інформація щодо участі [PERSON] в розподіленні земельніих ділянок в Управлінні відсутня. Посилаючись на Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст.ст.1,3,5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», представник третьої особи вважає, що [PERSON] за життя не набула право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Огульчанеьке» Огульцівської сільської ради, а отже це право не може бути успадкованим. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, просив проводити розгляд справи за відсутності представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з урахуванням викладених письмових пояснень. 05.03.2018 року представник відповідача Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області - сільський голова Веретельник А.О. подав заперечення на позовну заяву, в яких наголосив, що згідно методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.02.1996 року за № 11, кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймається за списком, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю, який у разі потреби, уточнюється і підписується керівниками підприємства і головами відповідної Ради. У відповідність до цього, двічі загальними зборами уповноважених членів Огульчанського КСП від 26.12.1999 року та 19.02.2000 року піднімалось дане питання щодо внесення уточнень до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю. Депутатами XXIII скликання Огульцівської сільської ради на Х сесії сільської ради від 18.04.2000 року було підтримано рішення зборів уповноважених ПСП «Огульчанське» про внесення змін в Державному Акті на право отримання сертифікатів на земельні частки (паї). Тому, на думку представника відповідача, будучи виборним органом, вона представляє і захищає інтереси громади, а саме добровільне і свідоме рішення 133 уповноважених членів Огульчанського КСП, які приймали дане рішення на зборах уповноважених від 26.12.1999 року та 114 уповноважених із 161 чоловік присутніх на загальних зборах від 19.02.2000 року, а також рішення депутатів Огульцівської сільської ради XXIII скликання. На дату 26.12.1999 року був один керівник КСП «Огульчанське», а на 19.02.2000 року - був уже інший керівник господарства, який подав лист до голови Валківської РДА щодо підтримання рішення Огульцівської сільської ради та зборів уповноважених членів Огульчанського КСП про внесення змін до списку до Державного акту на право колективної власності на землю. А отже будь-якого ентузіазму по захисту інтересів реформованого КСП «Огульчанське» та його керівництва представник Огульцівської сільської ради не має, а апелює тільки наявними архівними документами наданими архівним відділом Валківської РДА. До раніше зазначених обставин представник відповідача доповнила, що список невитребуваних сертифікатів є вичерпним. В Акті передачі книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) та списку невитребуваних сертифікатів чітко вказаний перелік сертифікатів з серією та номером, прізвище, ім'я, по-батькові власника не витребуваного сертифікату. Прізвище [PERSON] в списку невитребуваних сертифікатів не значиться. 23.03.2018 року представник позивача Музиченко\~О.В. подала відповідь на пояснення представника третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якій вказала, що не додано жодних доказів, які б спростовували докази, надані позивачем. Разом з тим, посадові особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не звернули уваги та не надали належної оцінки доказам відповідача Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, які були надані ним разом з відзивом на позовну заяву. А саме протокол № 3 зборів уповноважених членів Огульчанського КСП від 26.12.1999 року, відповідно до якого голова КСП Холодний О.М. повідомив, що: «збори мають право додатково включити в Уточнений список додаток членів, які прийняті після 29.07.1996 р. і являються членами КСП, тобто після одержання Державного акту. Це дуже важливо для зміцнення колективу молодими кадрами. В проекті рішення я зачитаю список, але хочу підкреслити, що кожен з нас повинен поступитися розміром своєї частки землі». На підставі даної пропозиції був складений «уточнений список-додаток членів КСП, які помилково були не включені в список та членів КСП, які проявили себе здібними спеціалістами та користуються авторитетом у трудовому колективі (арк. № 13 протоколу). Тобто, саме за ініціативи голови КСП Холодного О.М. було прийнято рішення, що померла [PERSON] повинна поступитися розміром своєї частки землі для задоволення потреб родичів правління КСП. На думку представника позивача, прийнятими рішеннями були порушені норми Конституції України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право власності дійсних членів КСП «Огульчанське», які в 1999 році незаконно були виключені із спмску власників земельних часток (паїв) (арк.12 протоколу). Та на думку голови Огульчанської сільської ради, втратили своє право на земельну частку (пай) і подальшу реалізацію права власності на належні їм земельні ділянки. Враховуючи дані факти, особам, виключеним зі списку, в тому числі й дочці позивача було нанесено матеріальні збитки та моральні страждання. Ознайомившись з доказами, наданими відповідачем, позивач звернула увагу, що до списку власників земельних часток (паїв) були включені особи, які працевлаштувалися до КСП, починаючи з 1997-1999 року та які згідно чинного законодавства не мали право на земельну частку (пай), але отримали її, реалізували своє право власності і понад 20 років отримують прибутки. Але навіть не цей факт так обурює позивача, а той, що серед новоствореного списку осіб значиться велика кількість родичів керівництва КСП, серед яких одним із перших зазначено прізвище [PERSON] (відпрацював у КСП станом на 1999 р. - 1 рік. арк. № 13 протоколу), який до речі був не тільки зятем голови КСП, а й чоловіком заступника голови КСП Веретельник А.О., яка на даний час обіймає посаду голови Огульцівської сільської ради. На думку представника позивача, Головне управління Дежгеокадастру у Харківській області не бентежить нікчемність правочинів, якими апелює відповідач. Відповідно до норм ЦК України та згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, атакож моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України. Своїми поясненнями до позовної заяви, без надання будь-яких доказів всупереч законодавству третя особа підтримує неправомірну позицію відповідача, що базується на захисті особистих інтересів голови Огульцівської сільської ради. Пояснення третьої особи, на думку представника позивача, є письмовим міркуванням посадових осіб державного органу, базується на припущеннях, не містить жодного доказу, який би спростовував докази, надані позивачем, направлене на порушення майнових прав. 02.05.2018 року представник відповідача - голова Валківської районної державної адміністрації Харківської області Войтенко В.І. подав відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на ст.ст.1,2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказав, що за інформацією Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області прізвище [PERSON] в Державному акті на право колективної власності на землю серії [NUMBER], виданого КСП «Огульчанському» значиться за [NUMBER]. В наданій позивачем копії трудової книжки члена КСП «Огульчанське» міститься відмітка про дату прийняття [PERSON] в члени відповідного підприємства (01.05.1993 року) та дату виходу із членів КСП «Огульчанське» (30.09.1997 року). Вказані обставини є підтвердженням наявності обов'язкових умов, які дають право особі претендувати на отримання земельної частки (паю), оскільки [PERSON] була включена до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], виданого КСП «Огульчанському», зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 19.02.1996 року за № 96 та була членом КСП «Огульчанське» на момент проведення у зазначеному підприємстві паювання земель (визначення та затвердження розміру земельної частки (паю). Визначення та затвердження розміру земельної частки (паю) в КСП «Огульчанському» було здійснено на підставі розпорядження Валківської районної державної адміністрації від 12.06.1996 року № 196 «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах КСП «Огульчанське». Як вказує представник відповідача, зазначені обставини спростовують позицію Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області щодо неможливості задоволення позовних вимог позивача, що обумовлюється фактом невнесення [PERSON] до уточненого списку, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Огульчанському», затвердженого 19.02.2000 року загальними зборами уповноважених членів КСП «Огульчанське». Зазначає, що Огульцівська сільська рада Валківського району Харківської області обґрунтовує свою позицію фактом прийняття Валківською районною державною адміністрацією розпорядження від 25.05.1998 року № 138 «Про усунення недоліків, допущених при паюванні земель колективних сільськогосподарських підприємств» та розпорядження від 30.05.2000 року №113 «Про додаткове виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянам, членам КСП «Огульчанське» за рахунок земель вивільнених в результаті уточнення списку громадян, членів КСП «Огульчанське», що мають право на земельну частку (пай)», а також складення та підписання протоколу № 2 від 19.02.2000 року загальними зборами уповноважених членів КСП «Огульчанське» у відповідності до яких було визначено окремих осіб (в тому числі [PERSON].), включення яких до первинного списку громадян - членів КСП «Огульчанського» було помилковим. Проте, Огульцівська сільська рада Валківського району Харківської області не спростовує факт членства [PERSON] в КСП «Огульчанському», а також внесення її до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] виданого КСП «Огульчанському», що дає підстави стверджувати про неналежне правове обґрунтування позиції відповідного органу місцевого самоврядування. Враховуючи зазначені вище обставини, Огульцівською сільською радою Валківського району Харківської області не було враховано, що згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Тобто [PERSON] (член КСП «Огульчанське») набула права на земельну частку (пай) 19.02.1996 року, з дня видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER]. Представник відповідача зазначив, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Валківською районною державною адміністрацією на землі колишнього КСП «Огульчанське» на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, наявна інформація, що на ім'я [PERSON] виготовлено та зареєстровано 28.07.1996 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Таким чином, позивач відповідно до ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом із земель колективної власності КСП «Огульчанське» на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, оскільки є спадкоємцем права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Доводи Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, які в основному ґрунтуються на Методичних рекомендаціях щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.02.1996 року № 11 та листі-роз'яснення Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.07.2000 року № 14-17-Ш1065/2731, на думку представника відповідача, не засновані в повній мірі на законодавчих актах, що регламентують підстави визнання за особою права на земельну частку (пай), а саме ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та інших підзаконних нормативно-правових актах - Указ Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] просили задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на викладені вище обставини. Представник Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області Веретельник А.О. позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на відсутність [PERSON] в уточненому списку та переданому до Держкомзему списку серед не витребуваних сертифікатів. Підтвердила, що сертифікат на ім'я [PERSON] дійсно був виготовлений, але Державний акт про право власності на землю не оформлено. Де дівся сам Сертифікат, не знає. Представник Валківської районної державної адміністрації Харківської області Дембовський В.О. позов визнав, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Представник Приватного сільськогосподарського підприємства «Огульчанське», будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи не направив. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області просив проводити розгляд справи за його відсутності з урахуванням викладених письмових пояснень. За клопотанням позивача на підставі ухвали суду від 27.03.2018 року витребувано з Міжрайонного управління в Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру Харківської області додаткові докази: Державний акт на право колективної власності на землю по КСП «Огульчанське» серії [NUMBER] та доданий до нього список власників земельних часток (паїв), а також інформацію щодо виготовлення бланку Сертифікату серії [NUMBER] від 28.07.1996 року з Харківського НДПІЗ на підставі ухвали суду від 08.08.2018 року. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] - донька позивача працювала механізатором в колгоспі ім. Калініна з 01.05.1994 року по 29.10.1997 року, що підтверджується фотокопією трудової книжки серії [NUMBER], виданої 04.09.1978 року, та архівним витягом Валківської районної державної адміністрації Харківської області від 04.10.2017 р. за № 01-33/40. Згідно архівної довідки від 04.10.2017 р. № 01-34/16 Валківської районної державної адміністрації Харківської області рішенням зборів уповноважених членів колгоспу ім. Калініна с. Огульці (Протокол № 1 від 18.02.1993 р.) колгосп перетворений у колективне сільськогосподарське підприємство без зміни предмету діяльності і форми власності. Колективному сільськогосподарському підприємству присвоєна назва «Огульчанське». КСП «Огульчанське» є правонаступником колгоспу ім.Калініна. Рішенням загальних зборів уповноважених членів підприємства на базі КСП створене Приватне сільськогосподарське підприємство «Огульчанське» (Протокол №3 від 13.03.2000 р.), якому передане майно КСП «Огульчанське». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Люботинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 240. На час смерті [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала зі своєю матір'ю [PERSON] - позивачем у справі за адресою: вул. Толстого, 20, м. Люботин Харківського району та області, про що свідчить копія домової книги. Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 96, на підставі рішення Огульцівської сільської ради народних депутатів № 147 від 12.12.1995 року земельну ділянку площею 2965,7 га передано у колективну власність КСП «Огульчанське» для ведення сільськогосподарського виробництва. Відповідно до довідки Міжрайонного управління в Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру Харківської області від 07.12.2017 р. № 31-20-0.23,141-1073/121-17 вартість земельної частки (паю) по КСП «Огульчанське» розміром 6,37 умовних кадастрових гектарів станом на 01.01.2017 р. становить 82 944,15 грн. За інформацією Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області прізвище [PERSON] в Державному акті на право колективної власності на землю серії [NUMBER] виданого КСП «Огульчанське» значиться за [NUMBER]. Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Валківською районною державною адміністрацією на землі колишнього КСП «Огульчанське» на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області на ім'я [PERSON] виготовлено та зареєстровано 28.07.1996 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Згідно листа Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 31-20-0.23,142-770/121-17 від 26.09.2017 року сертифікат на ім'я [PERSON] відсутній, про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), державний акт на ім'я [PERSON] відсутній. Із відповіді Валківської районної державної адміністрації від 23.11.2017 р. № 01-44/2617 на заяву позивача про видачу Сертифікату на право на земельну частку (пай), повідомлено про відсутність бланків Сертифікатів та роз'яснено право звернення до суду з відповідним позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай). Як вбачається із постанови Державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 08.12.2017 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Огульчанське» Валківського району Харківської області через відсутність у неї Сертифікату на земельну частку (пай). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об'єктом відносин спадкування виступають права та обов'язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). Ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в п.1 ст.1 Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Європейський суд з прав людини в своїх рішення, а саме: «Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року, «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, сформував позицію, про те, що держава під час виконання своїх функцій, щодо захисту права власності має дотримуватись принципу правомірних або законних очікувань громадян, а також утримуватись від необґрунтованого пасивного втручання у разі якщо такі очікування на оформлення права власності за особою підтвердженні будь-якими засобами, передбаченими національним законодавством. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. З огляду на викладене, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що померла [PERSON] на час смерті мала право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Огульчанське» Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області відповідно до Сертифікату серії [NUMBER], який в передбаченому законом порядку зареєстрований, дані про його скасування відсутні. Твердження представника Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області Веретельник А.О. про відсутність [PERSON] в уточненому списку членів КСП, доданому до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] та списку не витребуваних сертифікатів, не впливає на належність права на земельну частку (пай) [PERSON], яке зареєстроване в передбаченому законом порядку та не порушує нічиїх прав. Враховуючи, що незаконність набуття померлою права на земельну частку (пай), судом не встановлено, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги, яка в передбаченому законом порядку прийняла спадщину, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved