Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

16.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ЛМКП «Львівтеплоенерго» та [PERSON] відділу соціального захисту населення Львівської міської ради, в якому просить визнати заборгованість за житлово-комунальні послуги безпідставною та скасувати її, а також зобовязати ЛМКП «Львівтеплоенерго» повернути в державний бюджет гроші за відсутні послуги за період з 01.12.2007 року по 29.01.2014 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є ветераном війни-інвалідом війни, ліквідатором аварії на ЧАЕС, а тому має право на 100-відсоткову пільгу по оплаті житлово-комунальних послуг. Вказаною пільгою користуються всі члени його сімї, які проживають разом з ним. Крім того, донька [PERSON] [PERSON] є багатодітною матірю, тому вона та її неповнолітні діти користуються пільгами багатодітної сімї. Незважаючи на це, ЛМКП «Львівтеплоенерго» нарахувало заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 9608 грн. 15 коп. [PERSON] вважає, що вказаними діями ЛМКП «Львівтеплоенерго» порушує його права. 24.03.2016 року до суду надійшли доповнення до позовної заяви, в яких [PERSON] просить зобовязати [PERSON] відділ соціального захисту населення Львівської міської ради здійснювати «державні програми та гарантії щодо соціального захисту, що не обмежують обсяг пільг та нормативно-правових актів на суспільних відносинах, до вимог Законів на права і пільги в їх оплаті, до захищених видатків бюджету». В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що його та членів його сімї безпідставно позбавлено пільг з житлово-комунальних послуг. Представник відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» позов не визнала, пояснивши, що оплата послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води нараховується позивачу у відповідності з чинним законодавством з урахуванням всіх пільг, на які має право позивач та члени його сімї. Також представник відповідача зазначила, що питання правомірності нарахування оплати вже було предметом судового розгляду. Крім того, представник відповідача посилалася на те, що позивач не має повноважень виступати від імені держави з вимогами про повернення коштів в державний бюджет. Тому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] відділу соціального захисту населення Львівської міської ради та треті особи без самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду позову повідомлені належним чином. Заслухавши позивача, представника відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго», дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є основним квартиронаймачем квартири № 79 в багатоквартирному будинку № 63 по вул. Стрийській в м. Львові. Разом з позивачем в квартирі зареєстровані та мешкають члени його сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також неповнолітні діти останньої: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Позивач є інвалідом 3-ї групи та має пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни інвалідів війни. Член сімї позивача [PERSON] має пільги як багатодітна сімя. Відповідач ЛМКП «Львівтеплоенерго» виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Львові послугами з централізованого теплопостачання та централізованого постачання гарячої води. Відповідач [PERSON] відділ соціального захисту населення Львівської міської ради здійснює функції щодо надання пільг соціально незахищених верств населення України. Позивач вважає, що його родина має пільги з житлово-комунальних послуг в розмірі 100%, а тому нарахування заборгованості з цих послуг є безпідставним. Вирішуючи позов суд врахував наступне. Позивач виробляє теплову енергію для опалення приміщень та постачання гарячої води. Згідно п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідно до вимог п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Оскільки позивач послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води не сплачував, утворилася заборгованість, яка рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18.12.2014 року стягнута на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго». У вказаному судовому рішенні зазначено, що нарахування плати за надані послуги є правомірним. При цьому було відмовлено в задоволенні зустрічного позову про звільнення від сплати заборгованості. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18.12.2014 року залишено без зміну хвалою Апеляційного суду Львівської області від 03.03.2015 року. Таким чином, судове рішення про правомірність нарахування позивачу плати за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води набрало законної сили. Крім того, позивач вже звертався до суду з позовом, в якому посилався на безпідставність нарахування плати за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води та просив звільнити від сплати боргу. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24.05.2013 року в задоволенні позову було відмовлено з підстав правомірності нарахування вказаної оплати. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15.07.2013 року вказане рішення залишено без змін. Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судовими рішеннями від 24.05.2013 року та від 18.12.2014 року, які набрали законної сили відповідно 15.07.2013 року та 03.03.2015 року, встановлено правомірність нарахування позивачу плати за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказаними рішеннями також встановлено, що розмір плати за ці послуги, нараховується з дотриманням вимог чинного законодавства. Тобто, правомірність нарахування позивачу плати за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води вже встановлена судовими рішеннями та не потребує доведення в цьому судовому засіданні. А можливість скасування заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, яка правомірно нарахована споживачу та за судовим рішенням підлягає стягненню із споживача, не передбачена чинним законодавством. Отже, правові підстави для скасування заборгованості з плати за послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води відсутні. З приводу позовної вимоги про зобовязання ЛМКП «Львівтеплоенерго» повернути в державний бюджет гроші за відсутні послуги за період з 01.12.2007 року по 29.01.2014 року, суд виходить з того, що позивачем не доведено відсутність послуг в період з 01.12.2007 року по 29.01.2014 року, а також безпідставне отримання відповідачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» коштів з державного бюджету. Крім того, позивач не надано доказів того, що він наділений повноваженнями звертатися до суду в інтересах держави. Щодо позовних вимог щодо зобовязання [PERSON] відділу соціального захисту населення Львівської міської ради здійснювати «державні програми та гарантії щодо соціального захисту», суд вважає їх неконкретними, невмотивованими та не обґрунтованими. Позивачем не наведено та не доведено, якими діями чи бездіяльністю [PERSON] відділу соціального захисту населення Львівської міської ради порушено права позивача та членів його сімї. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту, не передбачений законодавством. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed