overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

16.02.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей. Вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. 05.07.2010 року шлюб між ними було розірвано, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області було зроблено відповідний актовий запис за № 114. Неповнолітні діти проживають разом із нею. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дітей не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), які проживають разом із матір'ю (а.с. 6). 05.07.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області було зроблено відповідний актовий запис за № 114 (а.с. 3). Як вбачається зі змісту позовної заяви відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дітей в достатньому розмірі не надає, інших дітей не має, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. В заяві про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дітей та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

16.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], після розірвання шлюбу визначити місце проживання сина з позивачем. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 27.04.2012 року. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несхожість характерів, через що виникали постійні суперечки. На даний час сторони припинили ведення спільного господарства та спільне проживання і з цього часу не підтримують шлюбних стосунків. У позивача відсутні почуття до відповідача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач прость визначити місце проживання дитини з нею, оскільки у позасудовому порядку вони з відповідачем цього визначити не можуть. В ході судового розгляду позивач позов підтримала та просила такий задоволити. Відповідач в ході судового розгляду позов не визнав подав заперечення на позов, відповідно до яких зазначив, що шлюб може бути розірвано лише у випадку, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя буде суперечити інтересам одного з подружжя та просив надати їм строк для примирення подружжя. З приводу позовної вимоги про визнанчення місця проживання дитини з матір'ю заперечень не навів. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 19.04.2016 року сторонам було надано строк для примирення подружжя. Однак, впродовж цього строку сторони не примирилися та позивач звернулася до суду з заявою про те, що підтримує позов, оскільки примирення не відбулося. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 27.04.2012 року. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сімї. Суд приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи те, що відповідач не заперечує проти того щоб дитина після розірвання шлюбу проживала з матір'ю, суд приходить до висновку, що у цій частині позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

16.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Берізко-Чечельницької сільської ради про визначення судом додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON]. У позовній заяві позивач зазначила, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала у с.Берізки-Чечельницькі Чечельницького району. Після її смерті залишилося спадкове майно, а позивач являється спадкоємцем за заповітом. З метою оформлення спадщини до нотаріальної контори не зверталася, оскільки вважала, що при наявності заповіту має право на прийняття спадщини в будь-який час. Коли позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, то отримала відмову, оскільки пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився 25 вересня 2010 року. Позивач важає, що вона пропустила строк з поважної причини, просить суд визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Належно повідомлена позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, від її представника [PERSON] 16.03.2016 року до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі та просить позов задовільнити повністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Голова Берізко-Чечельницької сільської ради направив до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, просить справу розглядати без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З копії свідоцтва про смерть (а.с.4) вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Строк для прийняття спадщини закінчився 25 вересня 2010 року. З копії заповіту (а.с.10) вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] З повідомлення приватного нотаріуса (а.с.9) вбачається, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини, а тому їй не видано свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] З позовної заяви вбачається, що позивач з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини. З письмової заяви сільського голови села Берізки-Чечельницькі- відповідача по справі - вбачається, що відповідач повністю визнав позов, що також є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

16.02.2016року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 01.08.2011року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 30.11.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 14166,68грн., яка складається з наступного: - 7710,81грн. заборгованість за кредитом; - 4705,08грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 600грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00грн. штраф ( фіксована частина); - 650,79грн. штраф ( процентна складова). Тому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 14166,68грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не зявився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 01.08.2011року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 30.11.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 14166,68грн., яка складається з наступного: - 7710,81грн. заборгованість за кредитом; - 4705,08грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 600грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00грн. штраф ( фіксована частина); - 650,79грн. штраф ( процентна складова). Тому, суд стягує з відповідача заборгованість перед банком у сумі 14166,68грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1378грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

16.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з листопада 2015 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув без поважних причин. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 року та вони є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки з листопада 2015 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде, позивач поновлювати сімейні стосунки не бажає, а ступінь відчуженості сторін, нерозуміння один одного є значними - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

16.02.2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 04.11.2015 року під час проведення рейду (контрольної перевірки) представниками Голопристанського РЕЗ і ЕМ за адресою: Херсонська область Голопристанський район с. Нова Збурївка, вул. Кірова № 8-а, було виявлено безоблікове користування електричною енергією шляхом самовільного підключення до мереж ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» Голопристанського РЕЗ і ЕМ зі зміною схеми підключення. За зазначеною адресою фактично мешкає та являється споживачем електроенергії [PERSON]. Внаслідок самовільного підключення електрична енергія споживалася, але лічильником не враховувалася. По даному факту було складено відповідний акт № 227060 від 04.11.2015р. Таким чином, внаслідок порушення правил користування електричною енергією споживачем завдано збитків на суму 15123,40 грн., які позивач просить стягнути з [PERSON], а також компенсувати за рахунок останнього понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги на підставах, що вказані в позовній заяві та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку, від отримання судової повістки відмовився. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується і повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні було встановлено, що в ході перевірки користування електричною енергією контролери Голопристанського РЕЗ і ЕМ виявили порушення правил користування електричною енергією для населення відповідачем, про що було складено відповідний акт №227060 від 04.11.2015р. На підставі даного акту та відповідно до [PERSON] визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, було визначено розмір заподіяних [PERSON] збитків енергопостачальнику, який складає 15123,40 грн. Згідно ст.ст. 48, 53 Правил користування електричною енергією, споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією, розкрадання електроенергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку. Розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акту при виявлені порушення за методикою, затвердженої НКРЕ України. З огляду на вище наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

16.02.2016 року позивач звернувся з позовом про визнання житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями по [ADDRESS] з земельною ділянкою площею 0,1514 га цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка розташована по [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] його особистою приватною власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.06.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». 09.10.2015 року [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями по [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку площею 0,1514 га цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. Вказану нерухомість було придбано за особисті кошти позивача, а тому відповідно до ст. 57 ч.1 п.3 СК України є його особистою приватною власністю. В зв'язку з чим він є звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але надала заяву в якій просила справу розглядати без неї, а позов визнає і проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому так як відповідач позов визнав, то суд знаходить позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню в силу ст. 57 ч.1 п. 3 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

16.02.2016 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 17336,67 грн. за кредитним договором № б/н від 29.05.2013 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 29.05.2013 року договору №б/н відповідач отримав кредит в розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 30.11.2015 року має заборгованість у сумі 17336,67 грн., яка складається: 2497,36 грн. заборгованість за кредитом, 10887,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2650 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 801,75 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника № б/н від 29.05.2013 року (а.с.4), довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.5-6), витягом з Умов та правил надання банківських послуг ( а.с.7-30) підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості ( а.с.3) підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

16.02.2016 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку кредитної заборгованості станом на 01.03.2016 року у розмірі 22338,50 грн. з яких 16631,13 грн. заборгованість по кредиту та 5707,37 грн. - проценти за користування кредитом, а також судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.05.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 520/14 про надання останній кредиту в сумі 22000 грн. під 60% річних відповідно до якого протягом 36 місяців відповідач зобовязувалась виплатити суму кредиту та передбачені договором проценти за користування кредитом відповідно до графіку розрахунків. В якості забезпечення кредиту виступала порука фізичних осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з якими було укладено договори поруки до договору кредиту № 520/14 від 16.05.2014 року. Станом на 01.03.2016 року [PERSON] повинна була здійснити 21 виплату на загальну суму 27968,64 грн., згідно графіку, однак було здійснено лише 14 виплат на суму 19300 грн. і остання проплата відбулась 21.08.2015 року. Відповідно до п.п. «б» п. 5.4.3 Кредитного договору КС «Світовид» має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку затримання сплати позичальником частину кредиту та процентів на строк що перевищує 1 календарний місяць. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву в якій позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, справу розглядати в його відсутність. Відповідача [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, але надали заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність, а позовні вимоги визнають. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не зявились, заперечень по суті позову не надали, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином. Ст. 60 ч. 1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що так як копіями кредитного договору № 520/14 від 16.05.2014 року, видаткового касового ордеру від 16.05.2014 року, договорів поруки, графіком розрахунку та довідкою заборгованості підтверджені позовні вимоги проти яких заперечень та відповідних доказів відповідачами не надано, то суд знаходить позовні вимоги доведеними і в силу ст. ст. 526, 553, 554, 598, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

16.02.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 10.06.2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 76. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини з причини відсутності взаємоповаги та порозуміння, втрачено почуття любові та довіри між подружжям. Суперечки про місце мешкання дітей не виникає. Просить розірвати шлюб, вважає, що сім'я розпалася остаточно, на примирення не згодна. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду надіслала заяву з клопотання справу розглянути у її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з клопотання справу розглянути у його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 10.06.2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 76. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6,7). Згідно ст. 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з червня 2014 р., родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім'ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний.

Outcome: approved