Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

15 липня 2021 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання останіх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . В спірній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . З 2014 року відповідачі, які є синами позивача в спірній квартирі не проживають оскільки виїхали до Російської Федерації. Особистих речей в квартирі не мають, внаслідок чого не сплачують комунальні послуги та в утриманні житла участі не беруть. Таким чином через порушення права власника внаслідок відсутності добровільного зняття з реєстрації за такої адреси позивач проси ть суд визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] , таким, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні поданого нею позову. Не заперечувала, щодо винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, за невідомих причин, відзиву на позов чи будь-яких інших заяв по суті справи не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 29 вересня 2006 року [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського територіального округу Скалун Л.М., зареєстровано в реєстрі за № 2227. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Згідно паспорту громадянина Російської Федерації [PERSON] отримав громадянство Російської Федерації 02.07.2018 року та мешкає в [ADDRESS] . Відповідно до інформації Департаменту адміністративних послуг управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Маріупольської міської ради від 10.06.2021 року по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно акту про фактичне місце мешкання наданої КСН «Східний» від 15.06.2021 за вих. 248 в квартирі [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 3 СК визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом. В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного проживання є додатковою і має обов`язковий характер. Тому можна виділити такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен, по-перше, бути членом сім`ї власника житла, а по-друге, повинен проживати разом із ним. За змістом ст. 316, 317, 319 ЦК право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідачі з 2014 року у квартирі квартирі [ADDRESS] не мешкають без поважних причин. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачі, залишаючись зареєстрованими у спірному житловому приміщенні, однак не користуючись ним понад передбачені законом строки без поважних причин, є таким, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі ст. 141 ЦПК з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень.

Outcome: approved