Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

16.08.2017 року представник заявника [PERSON] подала до Олександрівського районного суду Донецької області заяву про встановлення факту смерті, в обґрунтування якої зазначає, що заявник - [PERSON] була дружиною [PERSON], який помер [INFO]. на території, непідконтрольній державній владі України за адресою: [ADDRESS], причина смерті: гострий калькульозний холецистит, холедохолитиаз, атеросклеротичний кардіосклероз, гострий інфаркт міокарда. З метою реєстрації смерті чоловіка та отримання свідоцтва про смерть звернулася до Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, але їй відмовили, оскільки нею подано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті чоловіка їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського зразку. Просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. та проживав по день смерті за адресою: [ADDRESS]. Заявник та його представник в судовому засіданні підтримали подану ними заяву та просили її задоволенні. Представник заінтересованої особи - Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень по даній справі не мають. Заслухавши заявника та його представника, дослідивши докази по справі суд дійшов наступних висновків. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 13 постанови № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану). Судом встановлено, що заявник [PERSON] була дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданого 27.12.1979 року відділом РАЦС Шахтарського міськвиконкому Донецької області (а.с. 9). За життя [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки від 27.07.2016 р. № 1434002385 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, заявник [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], взята на облік за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно протоколу патологоанатомічного дослідження №252 від 24.09.2015 року та посмертного епікризу з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4212 від 23.09.2015 року, виданого Центральною міською клінічною лікарнею м. Донецька № 16, [PERSON] , [INFO], помер [INFO]. у віці 81 років, причина смерті: гострий калькульозний холецистит, холедохолитиаз, атеросклеротичний кардіосклероз, гострий інфаркт міокарда (а.с. 6-7). Свідоцтво про смерть [PERSON] [NUMBER] від 22.10.2015 року видано «Шахтарським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки». Місто смерті: «Донецька Народна Республіка», Будьоновський район, м. Донецьк (а.с. 5). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням КМУ від 07.11.2014 р. № 1085-р. м. Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відтак, лікарські довідки про смерть [PERSON], [INFO] видано у м. Донецьк, а свідоцтво про смерть в Шахтарському районі м. Шахтарськ Донецької області, у яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державною фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. За вимогами пункту 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. На звернення [PERSON], Олександрівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 15.08.2017 р. № 154.50-69/545 надав відмову їй у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником на підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] та реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, зокрема для оформлення спадкових справ після смерті чоловіка. Оцінюючи надані заявником докази суд враховує висновки Європейського суду з прав людини по справам «Кіпр проти Туреччини», «Мозер проти Молдови і Росії» у яких суд застосовуючи «намібійський виняток» зазначав, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території та становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Зважаючи на викладене, оскільки заявнику відмовлено у державній реєстрації смерті чоловіка, у зв'язку з пред'явленням документа, виданого на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у інший спосіб провести реєстрацію смерті та отримати свідоцтво про смерть неможливо, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті [INFO] у м. Донецьк [PERSON], [INFO] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved