Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

15.01.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким виселити відповідача [PERSON] з належного їй на праві приватної власності будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , та зняти його з реєстрації місця проживання у цьому будинку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу ВКВ № 497556 від 24.12.2007 року. В даному будинку разом із позивачем зареєстровані: відповідач - син [PERSON] [INFO] ; син [PERSON] [INFO] ; невістка [PERSON] [INFO] ; внучка [PERSON] [INFO] . Із зазначених осіб у будинку фактично проживає позивач та відповідач. Починаючи з 2010 року відповідач веде антигромадський та аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, приходить до будинку в нетверезому стані, часто влаштовує сварки та навіть бійки, псує майно, продає побутові речі з будинку, а гроші витрачає на придбання алкогольних напоїв, принижує її перед сусідами та родичами, погрожує фізичною розправою, підпалом будинку. Позивач неодноразово викликала працівників поліції для захисту від неправомірних дій сина. Останнім часом проживання разом з сином в одному будинку стало зовсім нестерпним. В результаті зазначених обставин стан її здоров`я значно погіршився, вона часто хворіє, тому звернулася до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі зіславшись на обставини викладені у позовній заяві, крім того додатково пояснила, що проживає в житловому будинку з відповідачем [PERSON] , який систематично зловживає алкогольними напоями, ображає її нецензурними словами, зробив життя неможливим, не допускає її до плити, не оплачує комунальні послуги, раніше укладену угоду порушує, ламає меблі, б`є посуд, хапає сокиру, погрожує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином судовою повісткою, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що його брат [PERSON] проживає разом з матір`ю в одному житловому будинку, систематично скандалить та не дає їй спокою. Пошкоджує майно, розламав стільці та стіл. Після скандалів у матері погіршився стан здоров`я. Суд, вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу серії ВКВ № 497556 від 24.12.2007 року. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку у приватного нотаріуса Баранівського районного нотаріального округу (а.с. 9, 10). В даному будинку зареєстровані: позивач [PERSON] [INFO] ; відповідач [PERSON] [INFO] ; син [PERSON] [INFO] ; невістка [PERSON] [INFO] ; внучка [PERSON] [INFO] , що підтверджується даними довідки Кам`янобрідської селищної ради Баранівського району Житомирської області № 15 від 11.01.2021 року (а.с. 18). Відповідач є сином позивача, що стверджується вищенаведеною довідкою, а також належними доказами долученими до матеріалів справи. За даними постанови Баранівського районного суду Житомирської області від 26.11.2020 року, відповідача [PERSON] визнано винним за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Адміністративні правопорушення відповідач вчиняв відносно матері [PERSON] - позивачки по справі щоденно, починаючи з 14.09.2020 року по 23.09.2020 року (а.с. 15). 05.01.2021 року в домоволодінні позивачки було проведено обстеження матеріально побутових умов проживання та складено акт. Внаслідок обстеження було встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію, працює по договору. Син [PERSON] із сім`єю зареєстрований в будинку матері, але проживає окремо по [ADDRESS] . Син [PERSON] зареєстрований та проживає у будинку матері по [ADDRESS] , зловживає спиртними напоями (а.с. 16). З долучених до матеріалів справи копій квитанцій вбачається, що оплату комунальних послуг (за електропостачання, газ) здійснює позивач [PERSON] (а.с. 19-20). Долучені до матеріалів позову фотоматеріали стверджують, що в кімнаті де проживає відповідач зафіксовано безлад, речі розкидані по кімнаті, стіл не прибраний, [PERSON] спить на ліжку одягнений та у брудному взутті (а.с. 21-29) Матеріалами перевірки за зверненнями [PERSON] до Баранівського ВП стверджується, що позивач 26.03.2020 року, 30.03.2020 року зверталася до працівників поліції з заявами про вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства. Працівниками Баранівського ВП було здійснено перевірку та складено протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинені 17.03.2020 року, 20.03.2020 року, 26.03.2020 року, 30.03.2020 року (а.с. 40-53). За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права, правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Частина перша ст. 116 ЖК УРСР визначає якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Отже, враховуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює житлові правовідносини та правила співжиття членів сім`ї, а також обставини встановлені в судовому засіданні, які підтверджені належними, допустимими, достовірними доказами про те, що відповідач [PERSON] систематично порушує правили співжиття, що робить неможливим проживання з ним в одному будинку, заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними, відповідач добровільно виселятись відмовляється, тому суд вважає, що останнього слід виселити в судовому порядку без ненадання іншого житла. Щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, суд зазначає наступне. Згідно абзацу 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто, вказана норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про виселення, є правовою підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для скасування реєстрації, а зобов`язання зняти відповідача з реєстрації за місцем проживання передбачає втручання в діяльність суб`єкта владних повноважень, який уповноважений приймати відповідні рішення, тоді як, суд не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн., так як вони документально підтверджені.

Outcome: approved