Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

16 квітня 2014 року публічне акціонерне товариство (надалі - ПАТ) «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 2792 грн 40 коп.; стягнення з [PERSON] судового збору у розмірі 243 грн 60 коп. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 18 червня 2008 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична особа - резидент України [PERSON] уклали кредитний договір №001-14940-180608 (надалі - Договір). За умовами Договору, позивач надав кредит у сумі 4899 грн, строком до 17 червня 2009 року на придбання певного майна/послуг, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплачувати проценти, виходячи з 24% річних, а також за ведення кредитної справи сплачувати плату в розмірі 1,7% в місяць. Відповідач, станом на 24 лютого 2014 року, порушив умови кредитного договору та має заборгованість на загальну суму 2792 грн 40 коп., з яких 1933 грн 54 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 192 грн 62 коп. - заборгованість за відсотками, 666 грн 24 коп. - заборгованість по сплаті комісії. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. У поданій позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог банку заперечував з тих підстав, що суму заборгованості було повністю сплачено ще 25.02.2014 року. В підтвердження цього факту [PERSON] надав суду квитанцію №32463444 на суму 2 792 грн 40 коп., а також довідку, видану начальником Управління з розвитку комунікацій та після продажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки ПАТ «Дельта Банку», про те, що кредитний договір №001-14940-180608 від 18.06.2008 року повністю погашений та закритий. Крім того, відповідач просив застосувати при розгляді справи строк позовної давності. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 червня 2008 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», з однієї сторони, та [PERSON], з другої, був укладений кредитний договір №001-14940-180608. За умовами договору Кредитор надає позичальнику грошові кошти на придбання майна (послуг) у сумі 4899,00 грн. Кредит надавався на строк 12 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 17 червня 2009 року. Згідно з п.п. 2.3, 2.5 Договору, відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати проценти, виходячи зі ставки 24% в рік, та плату в розмірі 1.7% за обслуговування кредитної заборгованості. Також відповідно до п. 2.9 Договору, відповідач щомісячно не пізніше 18 числа кожного місяця повинен зараховувати на розрахунковий рахунок Кредитора, рівними частинами грошові кошти, які включають заборгованість за Кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної лінії, у розмірі 548,00 грн, у відповідності до графіку платежів. Відповідно до розрахунку ціни позову, наданого банком, заборгованість відповідача складається з 1 933 грн 54 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 192 грн 62 коп. простроченої заборгованості по відсоткам, 666 грн 24 коп. простроченої заборгованості за комісію. Згідно з квитанцією №32463444 від 25.02.2014 року, копію якої долучено до матеріалів справи, кредитна за заборгованість згідно договору №001-14940-180608 від 18.06.2008 року в сумі 2 792 грн 40 коп. [PERSON] погашена. Як вбачається з листа ПАТ «Дельта Банк» від 09.04.2014 року (Вих. №05-1955733), кредитний договір №001-14940-180608 від 18.06.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» погашений у повному обсязі та закрит; жодних фінансових та майнових претензій з боку Банку до [PERSON] як до позичальника немає. На вимогу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки факт наявності у [PERSON] заборгованості перед банком на суму 2 792 грн 40 коп. після сплати відповідачем зазначеної суми позивачем не доведений, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, суд виходить з такого. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, кредит надавався на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 17 червня 2009 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давніть встановлена тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності, згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, що передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України Правова позиція щодо застосування строків позовної давності висловлена Верховним судом України у постанові №6-20цс14 від 19 березня 2014 року, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. Так, для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи викладене, суд погоджується з твердженням відповідача про пропущення банком строку позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за Кредитним договором №001-14940-180608. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови у позові. Разом із тим, суд звертає увагу на п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», а саме: встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки позивач свій процесуальний обов'язок доказування у справі не виконав, а відповідач надав суду докази на підтвердження факту погашення ним заборгованості за Кредитним договором №001-14940-180608 від 18.06.2008 року та відсутності боргу перед ПАТ «Дельта Банк», суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed