Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що надає теплову енергію за адресою [ADDRESS], у звязку із чим, був відкритий особовий рахунок № 304-40036, по якому відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], який повинен був сплачувати дані послуги до 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Однак оплату за надані послуги теплопостачання відповідач не здійснював з 15.10.2002 року по 01.02.2014 року, у зв'язку з чим борг перед підприємством по вищевказаному особовому рахунку за вищевказаний період становить 14\~908,32 грн. На підставі вищевикладеного позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути з співвідповідачів суму боргу по оплаті за теплопостачання в розмірі 14\~908,32 гривень та судові витрати по справі. В судове засідання позивач в особі свого представника за довіреністю, не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду представником позивача надано заяву, в якій він просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.40). Співвідповідачі у судове засідання не зявилися. Про день, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомили. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилали. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» надає послуги теплопостачання у м. Дніпропетровську за адресою: [ADDRESS], головним квартиронаймачем якої є [PERSON]. На ім'я відповідача було відкрито особовий рахунок № 304-40036. За надані послуги теплопостачання відповідачем повинно була проводитися оплата до 10 числа місяця, який слідує за розрахунковим. Проте тривалий час оплата не здійснювалась відповідачем, а саме, за період з 15.10.2002 року по 01.02.2014 року, у зв'язку з чим, виникла заборгованість у сумі 14\~908,32 грн.(7). Про наявність заборгованості відповідач повідомлявся актами «Про повідомлення квартиронаймача про суму заборгованості» від 10.02.2014 року (а. с. 4,5). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлені строки. Відповідно до ст. 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості у розмірі 14\~908,32 гривень. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і його вимоги задоволені, з відповідачів в рівних частках належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved