Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

17.02.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок №7679 . В її будинку було зареєстровано відповідача. Відповідач в будинку з 2014 року не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей в будинку не має і взагалі даним житловим приміщенням не цікавиться, перешкод в користуванні житловим приміщенням позивач не чинив, весь тягар по підтриманню будинку в належному стані та сплаті комунальних послуг лежить на позивачу. На підставі викладеного позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За твердженням ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивачки, відповідач по справі є онуком позивачки, раніше проживав разом зі своєю бабусею, однак останні сім років не проживає разом з нею. Відповідач мешкає в цьому ж селі, має свою сім`ю, однак знятися з місця реєстраціє добровільно не бажає. Свідок [PERSON] , пояснив суду, що він є сусідом позивачки, відповідач по справі є онуком позивачки, раніше проживав разом з нею, однак останні сім років проживає окремо. Відповідач мешкає в цьому ж селі, має свою сім`ю, однак знятися з місця реєстраціє добровільно не бажає. Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом №7679 про право особистої власності на житловий будинок, свідоцтво видане на основі рішення виконкому Апостолівської районної ради народних депутатів №112 від 12.04.1989 року, зареєстровано в реєстрі за №172 (а.с.6). З акту про не проживання особи за місцем реєстрації № 61 від 14.05.2019 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] - власник будинку, [INFO] ; [PERSON] - онук, [INFO] , зареєстрований, але з 10 лютого 2014 року не проживає за даною адресою, вищевказане засвідчують сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). З довідки центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради №657 від 17.02.2020 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] - заявник, [INFO] ; [PERSON] - онук, [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає, однак зареєстрований, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому він повинен бути визнаним таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved