Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

15 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2010 року. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені остаточно у зв'язку з втратою взаєморозуміння. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем та відповідачем на даний момент припинено. Спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з батьком. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, всебічно і повно дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 1795 (а.с. 5). У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторін фактично припинені. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не вбачає. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу залишити на проживання з батьком. У відповідності зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації розірвання шлюбу позивачу прізвище не змінювати. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved