Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

16.05.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2011 року він та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, під час спільного проживання у них народились діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У квітні 2016 між ним та відповідачем припинені шлюбні стосунки, відповідач зібрала свої речі, залишила дітей та виїхала у невідомому напрямку. З квітня 2016 року по теперішній час вони проживають окремо, а спільні діти проживають з позивачем. Спорів щодо проживання дітей між сторонами не було. На теперішній час відповідач самоусунулась від виховання дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. У зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги, позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей, стягнути аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку відповідача). В судове засідання позивач надав заяву з проханням проводити слухання справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не сповістила. Не з'являючись у судове засідання відповідач усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з'ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Третя особа у судове засідання не з'явились, звернулись до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за їх відсутності. Окрім того, третьою особою було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] серія [NUMBER] серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9,10). Батьки [PERSON], [PERSON], [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. З довідки головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №4» вбачається, що діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] знаходиться під наглядом фахівців КЗОЗ з народження, до медичного закладу з приводу обстеження та лікування дітей звертається їх батько [PERSON], який також здійснює догляд за дітьми та виконує рекомендації лікарів (а.с.11). Як випливає з листа - повідомлення начальника Шевченківського ВП в ході розгляду заяви про встановлення факту проживання [PERSON] було встановлено, що остання за адресою [ADDRESS] не мешкає, а також встановлено те, що [PERSON] залишила своїх дітей у червні 2015 року та поїхала у невідомому напрямку (а.с. 12). З постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.10.2011 у справі №3-4893/11 вбачається, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей [PERSON], так [PERSON] займалась жебракуванням у метрополітені. У зв'язку з чим [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с. 20-21). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.11.2012 [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно дітей [PERSON], [PERSON] У судове засідання у зазначеній справі №2011/9560/12 [PERSON] не з'явилась та звернулась до суду з заявою, яка посвідчена нотаріальна, у якій зазначено, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.22-24). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2018 у справі №638/19108/17 було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 100565,56 грн. (а.с. 25). Як випливає з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавлення батьківськх прав [PERSON] (а.с. 43-44). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню до дитини, матеріально їх не забезпечує, а тому позбавлення батьківських прав спрямовано на те, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дітям у соціально здоровому середовищі. Приймаючи до уваги викладене, виходячи з інтересів дітей, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved