Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

15 червня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 листопада 2004 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді одноповерхового житлового будинку та допоміжних господарських споруд, зокрема, 3 сараїв, літньої кухні, 3 навісів, вбиральні, погребу та огорожі, розташованих по вул. Гоголя, буд. 13 в с. Чапліївка Шосткинського району Сумської області. Позивач [PERSON] звернувся до Шосткинської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, однак у видачі свідоцтва йому відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та прохав слухати справу в його відсутність. Представник третьої особи, який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 листопада 2004 року в с. Чапліївка Шосткинського району, Сумської області, помер [PERSON] свідоцтво про смерть серії І-БП № 191813 (а.с. 7). З копії рішення виданого виконавчим комітетом Чапліївської сільської ради від 11 грудня 1993 року, №33 « Про розгляд заяв громадян про передачу у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства» вбачається, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства, та 0,10 га для обслуговування будинку та\~ господарських споруд (а.с. 10). З технічного паспорту на житловий будинок №13 вбачається, що за адресою вул. Гоголя в с. Чапліївка Шосткинського району розташований одноповерховий житловий будинок, загальною площею 98,4 кв. м, житловою площею 53,0 кв. м., тамбуром 6,2 кв. м., верандою 12,8\~ кв. м. та 12, 0 кв. м, передпокоєм - 4,7 кв. м., вбудованої шафи 0,5 кв. м., кухні 9,2 кв. м. Рік збудування 1953 (а.с. 13-15). Відповідно до висновку експертного дослідження вбачається, що за результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій одноповерхового житлового будинку та господарських будівель, розташованих по вул. Гоголя, буд. 13 с. Чапліївка Шосткинського району Сумської області, встановлено їх відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації будівель можливості їх експлуатації (а.с. 16). Згідно довідки наданої виконавчим комітетом Чапліївської сільської ради № 576 від 23 квітня 2018 року житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходяться за адресою: вул. Гоголя, буд. 13 в с. Чапліївка Шосткинського району Сумської області рахуються за [PERSON], який на день смерті був зареєстрований та проживав за вищевказаною адресою разом з сином [PERSON], невісткою [PERSON], онуком [PERSON], онуком [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Чапліївської сільської ради був складений , посвідчений 23 березня 2001 року, за №40 (а.с. 12). Відповідно до довідки наданої виконавчим комітетом Чапліївської сільської ради № 5767 від 23 квітня 2018 року, згідно із записом в погосподарській книзі №9 на 2016 -2020 роки, особовий рахунок №01-0675-1 житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Гоголя, буд. 13 в с. Чапліївка Шосткинського району Сумської області рахується за померлим [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з постанови в.о. державного нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 20 червня 2018 року, позивач прийняв спадщину після померлого [PERSON] однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджував би право власності спадкодавця на вказаний будинок (а.с. 9). Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ч.1 ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивач правомірно претендує як спадкоємець за заповітом на визнання за ним права власності на нерухоме майно у порядку спадкування після померлого [PERSON] Разом з тим, судом встановлено, в нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно. Тобто, зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Згідно технічного паспорту на вказаний будинок, він побудований в 1953 році. За даними погосподарської книги спірний будинок рахується за [PERSON] (а.с. 11). На момент побудови даного будинку, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Крім того, момент виникнення права власності на будинки, споруди, побудовані в 1953 році, не залежали від державної реєстрації. На підставі наведеного суд вважає доведеним факт того, що померлому [PERSON] належав на праві власності вищевказаний житловий будинок, а його син [PERSON] як єдиний спадкоємець, прийняв вказану спадщину після нього. Враховуючи наведене, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, а позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця та його право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпано, суд на підставі до ст. 16 ЦК України, вважає що цивільне право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved