overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

17.03.2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду із зазначеною вище заявою мотивуючи тим, що він, [PERSON] ,народився 15.03.1956 року в смт.Новотроїцьке, Херсонської області . Така дата його народження згідно паспорту громадянина України . У 1981 році він почав працювати в колгоспі «Росія «, де 10 квітня 1981 року йому була виписано трудову книжку колгоспника №24 , в якій помилково рік народження вказано не 1956 , а 1955 рік. Зараз він почав оформлятися на пенсію зі віком і в УПФУ у Новотроїцькому районі звернули увагу на те, що рік його народження , записаний в трудовій книжці, не відповідає року його народження, записаному в паспорті. Просить встановити факт приналежності йому документа, а саме трудової книжки. Заявник надав до суду заяву згідно якої просить слухати справу без його участі, заяву просить задоволити. Заінтересована особа УПФ України в Новотроїцькому районі Херсонської області до суду не з»явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено факт, що трудова книжка колгоспника № 24 видана на ім»я [PERSON] , [INFO] належить [PERSON] [INFO], даний факт підтверджується зібраними в справі доказами, а саме паспортом особи, копією трудової книжки, довідкою з трудового архіву Новотроїцького району Херсонської області. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі зазначеного, п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

17.03.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 05.09.2014 року, зареєстрованого міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 853. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на неповнолітню дитину аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей певного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі по 500 гривень щомісячно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що знаходиться у скрутному матеріальному положенні, проте позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.10.2015 року батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як слідує з матеріалів справи, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, оскільки відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на скрутне матеріальне становище відповідача. З ч. 2 ст. 84 СК України вбачається що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК, оскільки вимоги позивача задоволені повністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

17.03.2016 року позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому віділом ДРАЦС Шосткинського району управління юстиції Сумської області, за актовим записом № 06, шлюбі з відповідачем з 14.03.2013 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сім'ї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Позивач вважає що сім'я розпалася, примирення між сторонами не можливе, тому просить шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, крім того просить розглядати справу без участі відповідача по справі та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не з'явився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши докази по справі, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.3) згідно якого дійсно сторони зареєстрували шлюб 14.03.2013 році; суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню з наступних підстав:. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 14.03.2013 року сторони дійсно зареєстрували шлюб. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

17.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 2908,25 грн. заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 13.03.2014 р., з яких 1998,92 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 383,91 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 525,42 грн. - заборгованість по пені, посилаючись на те, що відповідачу, було надано у рамках зарплатного проекту кредит у сумі 2000 грн., зі сплатою 34 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення кредиту 30.04.2018 р. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. Це є підставою для постановлення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 13.03.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER]. Згідно вказаного договору відповідачу надано у рамках зарплатного проекту кредит у сумі 2000 грн., зі сплатою 34 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення кредиту 30.04.2018 р. (а.с. 7-10). Згідно пунктів 7.3.3.,7.3.14. позивач має право дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі не виконання відповідачем будь-яких умов договору. Порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526 ЦК України, згідно з розрахунком заборгованості за кредитом станом на 10.03.2016 р., відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем на суму 2908,25 грн., яка складається з: - 1998,92 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 383,91 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 525,42 грн.- заборгованість по пені. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 1049,1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У випадку прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати сплати процентів. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявлені позову 1378 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

17.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 3262,88 грн. заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 23.06.2009 р., з яких 1995,86 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 505,30 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 761,72 грн. - заборгованість по пені, посилаючись на те, що відповідачу, було надано у рамках зарплатного проекту кредит у сумі 2000 грн., зі сплатою 34 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення кредиту 31.12.2017 р. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. Це є підставою для постановлення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 23.06.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER]. Згідно вказаного договору відповідачу надано у рамках зарплатного проекту кредит у сумі 2000 грн., зі сплатою 34 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення кредиту 31.12.2017 р. (а.с. 7-10). Згідно пунктів 7.3.3.,7.3.14. позивач має право дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі не виконання відповідачем будь-яких умов договору. Порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526 ЦК України, згідно з розрахунком заборгованості за кредитом станом на 10.03.2016 р., відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем на суму 3262,88 грн., яка складається з: - 1995,86 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 505,30 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 761,72 грн.- заборгованість по пені. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 1049,1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У випадку прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати сплати процентів. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявлені позову 1378 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

17.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 17928 грн 91 коп. та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 19 листопада 2015 року по 19 березня 2016 року включно в сумі 6411 грн 42 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів розрахунок і не виплатив усі належні йому суми, чим порушив його трудові права. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнала. Вона повідомила, що повністю погоджується з визначеною позивачем сумою заборгованості, водночас зазначила, що відповідач перебуває в скрутному фінансовому становищі, а тому не має вини у виникненні заборгованості по заробітній платі перед позивачем. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працював у відповідача інженером-електронником 1 категорії випробувально-метрологічної служби інженерно-технічного центру № 492 департаменту з підготовки виробництва і розвитку. Наказом відповідача від 18.11.2015 року № 326/к позивача звільнено з роботи 18.11.2015 року, в зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 17928 грн 91 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунковим листком відповідача, що є підставою для її стягнення в судовому порядку. Згідно із статтею 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як випливає з розрахунку позивача, з яким відповідач погодився, середньоденний заробіток позивача (без відрахування податків і зборів) становив 103 грн 41 коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19 листопада 2015 року по 19 березня 2016 року включно в сумі 6411 грн 42 коп. [103.41 х 62], де: 62 - кількість днів прострочення розрахунку при звільненні позивача за період з 19 листопада 2015 року по 19 березня 2016 року включно. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

17.03.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить надати їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] яка померла [INFO] в м.Красний Лиман Донецької області області строком 2 ( два ) місяці з дня набранням рішенням законної сили. В судовому засіданні вона наполягала на заявлених нею вимогах, при обставинах викладених у позовній заяві , просила позов задовольнити , та судові пояснила що оскільки вона є особою юридично не обізнаною і тому вона пропустила передбачений законом строк з поважної причини, оскільки вважала, що заяву про прийняття спадщини слід подавати до ноторіальної контори після спливу шестимісячного строку після смерті матері . Ухвалою суду прийняте рішення розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Третя особа [PERSON]до судового засідання не з*явилась але подала заяву в якій просила справу розглянути за її відсутністю та не заперечувала в задоволенні позовних вимог. Свідки [PERSON]та [PERSON]судові пояснили , що вони добре знають позивача , оскільки вона раніше мешкала разом зі своєю померлою матір*ю з ними по сусідству, потім [PERSON]стала мешкати за іншою адресою, а коли матір захворіла вона забрала її до себе і десь два роки доглядала її. Після смерті матері вона дуже переживала є юридично необізнаною людтною і можливо у неї не було грошей щоб своєчасно оформити документи на прийняття спадщини. Суд, заслухавши позивача, здійснивши допит свідків, та дослідивши докази по справі, вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі , бо в судовому засіданні встановлено, що: Позивач по справі [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] яка померла [INFO] в м.Красний Лиман Донецької області ( а.с.8-9), після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку розташованого в [ADDRESS] ( а.с.10) . Державним нотаріусом позивачу відмовлено в реєстрації заяви про прийняття спадщини після її померлої матері у зв*язку з пропуском встановленого законом стороку ( а.с.13), а з іншими заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніїто не звертався ( а.с.31-32). Позивач тривалий час доглядала за своєю хворою матір*ю ( а.с.14-15). Відповідно до ст.1272 ЦК України спадкоємцю , який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може призначити додатковий строк, достатній йому для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, з огляду на досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає,що оскільки позивач дійсно, у зв*язку зі своєю правовою необізнаністю була введена в оману, щодо її права на спадок, то вона пропустила строк подання заяви до нотаріальної контори з поважної причини і його слід їй поновити, бо її право на прийняття спадщини підлягає захисту. \\

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

17.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі. За час спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. На даний час всі витрати на утримання сина позивачка несе одна. Відповідач добровільної допомоги на дитину не надає, участі у вихованні дитини не приймає, тому на підставі зазначеного просить позов задовольнити в повному обсязі стягнувши з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини його доходу. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбних відносинах. Зі свідоцтва про народження серії І-КИ № 029132 від 10.12.1998 року встановлено, що 14.11.1998 року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви та вважає, що не має підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 551 гр. 20 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

17.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі. За час спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. На даний час всі витрати на утримання сина позивачка несе одна. Відповідач добровільної допомоги на дитину не надає, участі у вихованні дитини не приймає, тому на підставі зазначеного просить позов задовольнити в повному обсязі стягнувши з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини його доходу. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень до позовної заяви не надав. У заяві про перегляд заочного рішення просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частину заробітку, так як з нього стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] , у розмірі ? частини його заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбних відносинах. Зі свідоцтва про народження серії І-КИ № 029132 від 10.12.1998 року встановлено, що 14.11.1998 року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.10.2009 року з [PERSON] стягнуто на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частини заробітку. (а.с.43) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працездатний, на утриманні має сина [PERSON], [INFO] на утримання якого стягуються аліменти у розмірі ? частини заробітку, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви та вважає, що не має підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 640 гр. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: partial