Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

15.07.2014 року заявники [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з заявою в порядку окремого провадження, якою просили встановити факт родинних відносин між ними та [PERSON], що помер [INFO], стверджуючи, що вони є його дочками, проте одержати свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька вони не можуть, у зв'язку з тим, що його прізвище у свідоцтві про смерть вказано як «[PERSON]». У судове засідання заявники та представник третьої особи не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, задовольнивши вимоги в повному обсязі. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справу можна розглянути у попередньому судовому засіданні на підставі представлених доказів і матеріалів, а заява підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 271-275 ЦПК. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду порядком окремого провадження за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні (наприклад, встановлення факту перебування на утриманні для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника має юридичне значення для непрацездатного члена сім'ї померлого незалежно від часу перебування на його утриманні, а для вітчима і мачухи таке право настане за умови, якщо вони виховували або утримували померлого пасинка чи падчерку протягом не менше п'яти років (статті 37 і 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); 4) встановлення факту не має бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право, підвідомчий суду, або суд сам дійде висновку, що у даній справі встановлення факту пов'язано з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах (ч. З ст. 255 ЦПК); 6) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено, із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах громадянського стану тощо). Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів. Перелік юридичних фактів, підвідомчих встановленню в судовому порядку, наводиться в ст.273 ЦПК і не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, які мають юридичне значення, зокрема визнання батьківства, реєстрацію батьківства, прийняття спадщини, володіння будинком на праві власності тощо. Відповідно до ст.273 ЦПК суд розглядає справи про встановлення такого юридичного факту, як факт родинних відносин громадян (п.1). Цей факт встановлюється у судовому порядку, якщо його підтвердження необхідно заявнику, наприклад, для одержання в нотаріальних органах свідоцтва про право на спадщину, а також для оформлення права на пенсію у разі втрати годувальника. Неправомірною є відмова суду в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з тих мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Разом з тим порядком окремого провадження не може бути встановлений факт родинних відносин, якщо заявнику він необхідний для підтвердження в подальшому права на жилу площу або на обмін останньої, оскільки у разі відмови щодо визнання права на жилу площу чи на її обмін заінтересована особа може звернутися до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні дослідженням наданих доказів, встановлено, що - [INFO] помер [PERSON] у віці 72років (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], що було видане [INFO] відділом державної РАЦС РС Болградського РУЮ в Одеській області); - згідно відповіді державного нотаріуса Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області №859/02-17 від 19.05.2014р. на звернення [PERSON], оформити спадщину на спадкове майно неможливо, оскільки прізвище заявниці є «[PERSON]», а померлого - «[PERSON]»; - згідно наданих суду свідоцтв про народження, російською «[PERSON]») та «[PERSON]», їхнім батьком значиться «[PERSON]», обидва свідоцтва були видані російською мовою; - відповідно до копії паспорту [PERSON], його прізвище українською хоч і значилося як «[PERSON]», але російською - «[PERSON]», що українською звучить як «[PERSON]»; - згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] після реєстрації шлюбу одержала прізвище «[PERSON]». Роль судового встановлення юридичних фактів випливає з їх значення для розвитку правових відносин та необхідності захисту прав і охоронюваних законом інтересів громадян та організацій. Оскільки заявники звернулися до суду з заявою для захисту свого права на одержання свідоцтва про право на спадщину після свого батька, це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану вирішити неможливу з-за смерті батька заявниць а також у зв'язку з різними мовами документів - свідоцтва про народження - російською, а паспорти і свідоцтво про смерть - українською, з матеріалів справи не вбачається, що встановлення факту за даною заявою пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, тому суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з метою захисту цивільного права заявниць щодо визнання родинних відносин між ними та їхнім рідним батьком, прізвище якого у документах не збігається з написанням цього ж прізвища у документах його дочок. Відповідно до вимого ст.ст.10,11,60,64,131 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з наданих доказів не вбачається, що задоволенням вимог заяви будуть порушені права інших осіб, тому доводи заяви є обґрунтованими і відповідно з вимогами ЦК України, ЦПК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved