Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

15 квітня 2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом до Держави Україна в особі Миколаївської обласної прокуратури та управління Державної казначейської служби України в Очаківському районі Миколаївської області. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що 17 лютого 2017 року на підставі ухвали слідчого судді було надано дозвіл слідчому СВ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області Лебедєву О.О. на проведення обшуку в квартирі [ADDRESS] , що належить їм на праві спільної часткової приватної власності. Обшук було проведено у зв`язку із здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 03 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120171550100000004 на підставі заяви [PERSON] про крадіжку майна з кафе-бару «Імперіал» в м. Очакові Миколаївської області. В результаті проведення обшуку викрадених речей знайдено не було. Участь у вказаному обшуку приймав прокурор Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 [PERSON] , якого на момент вчинення цієї процесуальної дії навіть не було включено до групи прокурорів у кримінальному провадженні. Сам факт проведення обшуку спричинив їм глибокі моральні страждання, порушив налагоджений ритм життя, викликав емоційний дискомфорт, вплинув на їх репутацію в очах сусідів. Посилаючись на те, що внаслідок вказаних незаконних дій, зокрема, участі прокурора, який не мав повноважень під час проведення обшуку, вони зазнали незаконного втручання в їх право на повагу до житла, просили стягнути з Держави Україна по 32500 грн. на користь кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, як й позивачка [PERSON] в одному з минулих судових засідань, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач [PERSON] , крім цього, додатково пояснив, що відповідно до положень ч. 1 ст. 236 КПК слідчий, який отримав дозвіл на проведення обшуку, не може запросити для участі в його проведенні прокурора, навіть якщо останній здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні, а відтак прокурор [PERSON] , який на запрошення слідчого взяв участь у проведенні обшуку, порушив вимоги чинного законодавства. Також наголошував на тому, що станом на 13 лютого 2017 року діяло Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затверджене Наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, за вимогами якого відомості про призначення процесуального керівника вносяться до ЄРДР невідкладно, тобто одразу після прийняття відповідного рішення. Посилаючись на те, що представником відповідача не надано жодних доказів винесення постанови про внесення змін до групи процесуальних керівників, якою до неї введено прокурора Гомана В.О. саме 13 лютого 2017 року, просив про задоволення позову. Представник відповідача Миколаївської обласної прокуратури в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що в матеріалах вказаного кримінального провадження міститься постанова про внесення змін до складу групи прокурорів від 13 лютого 2017 року за підписом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 [PERSON] , відповідно до якої до складу групи прокурорів у даному провадженні було включено [PERSON] , тобто на момент проведення обшуку цей прокурор здійснював процесуальне керівництво у даному провадженні та діяв у відповідності до норм закону. Крім того, наголошувала на тому, що чинним кримінальним процесуальним законодавством, яке діяло на момент проведення обшуку, не було передбачено обов`язку внесення до ЄРДР даних про прокурора, який здійснює процесуальне керівництво, а вказане рішення приймалось керівником органу прокуратури у формі постанови, яка долучалась до кримінального провадження, і ця постанова є єдиним документом, що наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Посилаючись на безпідставність позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , як і представник відповідача Державної казначейської служби України в Очаківському районі Миколаївської області, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позивачі, крім цього, зазначили, що повністю підтримують заявлені вимоги. У письмовому відзиві Державної казначейської служби України, що міститься в матеріалах справи, зазначено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду відшкодовується лише у випадках вчинення дій, вичерпний перелік яких визначений ст. 1176 ЦК України. Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивачі не ставлять питання про визнання незаконними\~дій органів\~прокуратури, хоча наявність підстав для відшкодування шкоди та незаконність дій і рішень, які, за твердженням позивачів, призвели до виникнення такої шкоди, мають перебувати у прямому зв`язку. Посилаючись на те, що розмір моральної шкоди не повинен призводити до збагачення особи, відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантовано право кожного на повагу до приватного і сімейного життя, житла і кореспонденції. При цьому, частина 2 цієї статті містить випадки, в яких втручання у право на повагу до житла є виправданим і не становитиме порушення. Так, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення зазначеного права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб. Так, з метою перевірки обшуку на предмет порушення гарантій ст. 8 Конвенції необхідним є визначення таких обставин: чи мало місце втручання, чи було втручання відповідно до закону, чи переслідувало легітимну мету, чи було необхідним у демократичному суспільстві, тобто пропорційним. З витягу з кримінального провадження № 12017150100000004 вбачається, що 03 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за заявою [PERSON] про те, що в ніч з 02 на 03 січня 2017 року невідома особа проникла до приміщення кафе-бару « [INFO] » по [ADDRESS] , звідки здійснила крадіжку пристрою для приготування кави, монітору, системного блоку та сейф-каси, чим спричинила матеріальний збиток на загальну суму 25000 грн., за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (т.1 а.с.75). В судовому засіданні встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2017 року (т.1 а.с. 13), було надано дозвіл слідчому СВ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області Лебедєву О.О. на проведення обшуку квартири [ADDRESS] , що на праві спільної часткової приватної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (довідка Очаківської філії ММБТІ № 40 від 03 лютого 2017 року, що міститься в матеріалах кримінального провадження №12017150100000004), за місцем проживання [PERSON] , з метою виявлення та вилучення пристрою для приготування кави «Delonghi MAGNIFICA», монітору та системного блоку «SAMSUNG», сейф-каси сірого кольору, магнітних пластикових карток «БАР ІМПЕРІАЛ», барного ножа, 4 штук дозаторів «Грейзер» та барної ложки, що були викрадені у потерпілої [PERSON] з кафе-бару «Імперіал» в м. Очакові Миколаївської області. З копії протоколу обшуку від 17 лютого 2017 року, проведеного на підставі вказаної вище ухвали слідчого судді, вбачається, що обшук було проведено слідчим СВ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області Лебедєвим О.О., за участю прокурора Очаківського відділу прокуратури Гомана В.О., оперуповноважених СКР Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області Слісаренка та [PERSON] . Під час обшуку відшукуваних речей не виявлено (т.1 а.с.14-16). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка була присутня в якості понятої під час проведення обшуку, повідомила суду, що у лютому 2017 року її сусідка [PERSON] запросила її та іншого сусіда [PERSON] бути присутніми під час проведення обшуку в її квартирі. Коли вони прийшли туди, [PERSON] запропонувала працівникам поліції дочекатись її чоловіка [PERSON] , однак останні повідомили, що мають право проводити обшук без його присутності. Невдовзі приїхав й позивач [PERSON] . Обшук проводили 4 чоловіка у форменому одязі, вони ходили по різних кімнатах, однак в результаті нічого не знайшли. Викладене узгоджується з показаннями позивачки [PERSON] , яка в судовому засіданні також повідомила обставини проведення обшуку в її квартирі. При цьому, наголошувала, що керував проведенням обшуку саме прокурор Гоман В.О. Він ходив по кімнатах та віддавав працівникам поліції розпорядження. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий СВ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області [PERSON] також підтвердив участь прокурора Гомана В.О. під час проведення обшуку, пояснивши це тим, що хоча й процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні був прокурор Ярмошевич О.О., замість нього поїхав прокурор Гоман В.О., який також був включений до групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні. Відповідно до копії постанови про призначення групи прокурорів від 04 січня 2017 року за підписом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Мерімеріна К.Г. (т.1 а.с.17), у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12017150100000004 від 03 січня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, було призначено групу прокурорів, до якої включено начальника Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Гавенка В.В. та прокурорів цього відділу Ярмошевича О.О. та Лозана А.В. Старшим групи прокурорів призначено прокурора Лозана А.В. В матеріалах справи міститься також копія постанови про внесення змін до складу групи прокурорів від 13 лютого 2017 року за підписом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Мерімеріна К.Г., відповідно до якої у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12017150100000004 від 03 січня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, внесено зміни до складу групи прокурорів, до якої включено начальника Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 [PERSON] та прокурорів цього відділу Гомана В.О., Ярмошевича О.О. та Лозана А.В. Старшим групи прокурорів призначено прокурора Лозана А.В. (т.1 а.с. 60). Судом не можуть бути взяті до уваги посилання представника відповідача Миколаївської обласної прокуратури на те, що прокурор Гоман В.О. на момент проведення обшуку в квартирі позивачів здійснював процесуальне керівництво у даному провадженні та діяв у відповідності до норм закону, з огляду на таке. Як вбачається з письмової відповіді на звернення позивача від 09 квітня 2020 року за підписом начальника управління реєстрації вхідних та вихідних документів Департаменту документального забезпечення офісу Генерального прокурора, загальні правила роботи з документами органів прокуратури України визначаються Тимчасовою інструкцією з діловодства в органах прокуратури України, відповідно до положень якої вхідні, внутрішні, вихідні, інші документи незалежно від форми їх створення реєструються в інформаційній системі «Система електронного документообігу органів прокуратури України» (т.3 а.с. 29). Так,\~на запит\~суду було\~надано роздруківки\~скриншотів екрану\~комп`ютера в кримінальному провадженні №12017150100000004 (т. 3 а.с.73-81). Під час дослідження останніх було беззаперечно встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні тричі вносились зміни до складу прокурорів. При цьому 04 січня 2017 року в складі групи прокурорів був відсутній прокурор Гоман В.О. Введено його до групи прокурорів було лише 07 липня 2017 року. Отже, позивачами в цій справі за допомогою належних та допустимих доказів доведено, що прокурор Очаківського відділу Миколаївської прокуратури № 1 [PERSON] не мав повноважень бути присутнім 17\~лютого 2017\~року під час обшуку в квартирі позивачів. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. За загальним принципом для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина. З урахуванням викладеного, а також того факту, що позивачі довели належними і допустимими доказами порушення їх права на повагу до житла за критерієм непропорційності втручання у зв`язку з проведення обшуку в їх квартирі за участю прокурора, який не мав для цього законних і достатніх підстав, а відповідачі свого процесуального обов`язку не виконали, не надавши переконливі докази на спростування обставин, викладених в обґрунтування позову, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивачів. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивачів, суд виходить з того, що проведення обшуку в житлі будь-якої особи перебуває повністю під контролем держави від збору доказів до безпосередньо проведення обшуку, а тому порушення прав людини представниками органів державної влади має більший ризик свавілля, що пов`язано зокрема із безпорадним станом людини перед державою. При цьому суд також керується принципами розумності та справедливості, врахує тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивачів, характер немайнових втрат, можливість відновлення попереднього стану. Так, судом враховується факт порушення конституційних прав та свобод позивачів внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, оскільки фактично їм були заподіяні страждання внаслідок порушення права на недоторканість житла, порушились та змінились у негативний бік життєві зв`язки, оскільки така слідча дія як обшук в невеликому місті швидко стає відомою, що безперечно впливає на ставлення до особи, в якої проведено обшук, у зв`язку з чим суд дійшов переконання, що 15000 грн. є достатньою та справедливою компенсацією моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь кожного з позивачів як співвласників квартири, в якій проведено обшук. При цьому, кошти на відшкодування моральної шкоди, як це передбачено чинним законодавством, слід стягнути з Державного бюджету України шляхом їх списання зі спеціального рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Судовий збір суд відносить на рахунок держави, оскільки у відповідності до Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури або суду судовий збір не справляється. На підставі викладеного,

Outcome: partial