Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

15.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку з квартири. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] Позивач стверджує, що разом з нею на спірній житловій площі зареєстрована її донька [PERSON]. Позивач вказує на те, що факт перебування відповідача на реєстраційному обліку за даною адресою перешкоджає їй як власникові у здійсненні права власності у повному обсязі, крім того вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюються з кількості зареєстрованих за адресою осіб. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що її донька вийшла заміж та переїхала на постійне місце проживання до Росії. Також стверджувала, що по вині відповідача вона вимушена нести додаткові витрати по утриманню житла, тому реєстрація відповідача по її адресі створює додаткові незручності. Матеріально позивачу дуже важко утримувати домоволодіння і сплачувати комунальні послуги за людей, які в ній не проживають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [NUMBER], розташованої в [ADDRESS], яка складається в цілому з одної житлової кімнати та підсобних приміщень, загальною площею 33,7 кв.м., в тому числі житловою площею 17,2 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого 05 червня 2015 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіною Т.М.. Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) № 1434 від 30.07.2015 року, виданої КП «ЖКС «Чорноморський» вбачається, що в квартирі [NUMBER], розташованій в [ADDRESS] крім позивача [PERSON] також з 02.08.2002 року зареєстрована її донька [PERSON] [INFO]. Як вбачається з відповіді адресно-довідкового бюро, яка надійшла на адресу суду 24.09.2015 року, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Судом достовірно встановлено, що відповідач не несе ніяких обов'язків по оплаті житла, так як в ньому не проживає, проте за комунальні послуги (воду, тепло, каналізацію і т.д.) позивачу нараховують із розрахунку на всіх осіб, зареєстрованих по даній адресі. Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу майна відповідач створює перешкоди в реалізації ним в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, а також позивач несе додаткові витрати із власного бюджету. Також суд бере до уваги довіреність від 02 квітня 2015 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.В., якою [PERSON] уповноважила [PERSON] зняти її з реєстраційного обліку місця проживання у квартирі [NUMBER], розташованої в [ADDRESS]. Крім того, суд вважає, що відсутні будь-які правові підстави для перебування відповідача на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу нерухомого майна, так як остання по спірній адресі не проживає. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При викладених обставинах суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, тому що інтереси позивача порушені, вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном за своїм розсудом, а також по теперішній час несе збитки по сплаті житлово-комунальних послуг за відповідача, яка не мешкає тривалий час у даному житлі. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved