Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

16.04.2019, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку щомісячно, на період навчання сина починаючи з 19.04.2019 року, до досягнення 23 років, або на період навчання до 30.06.2024 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Вказала, що з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання сина до повноліття дитини. Вказує, що син навчається в Запорізькому медичному університеті, на денній формі навчання за державним замовленням, термін навчання до 30.06.2024 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку вона не може надавати самостійно. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, має регулярний та стабільний дохід. 15.08.2019 року ухвалено рішення (заочне), позовні вимоги задоволені частково. 16.04.2020 року, відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду та скасування рішення (заочного). Ухвалою суду від 21.04.2020 року, заяву [PERSON] прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 09.11.2020 року, заяву відповідача [PERSON] про скасування рішення (заочного), задоволено. Рішення (заочне) від 15.08.2019 року, скасовано, справа призначена до розгляду. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] до судового засідання не з`явились, надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, у разі повторної неявки відповідача наполягали на проведенні заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяви про відкладання розгляду справи, з підстав перебування на лікуванні, але підтверджуючих доказів не надав, правом надати відзив не скористався. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити повторне заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із зазначеним, 17.02.2021 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. [INFO] народився [PERSON] . Батьками в свідоцтві про народження дитини вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України за №00023348554, встановлено, що державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Згідно довідки Запорізького державного медичного університету за №1008 від 11.02.2019 року, встановлено, що [PERSON] , є студентом 1-го медичного факультету та навчається на денній формі навчання за держзамовленням за спеціальністю «222-медицина (магістр)». Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2024 року. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: що повнолітня дитина [PERSON] навчається, відповідач працює, має працездатний вік, доказів щодо зміни його сімейного чи матеріального стану не надав, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання але не більше ніж до досягнення 23 років, починаючи стягнення з 20.04.2019 року до 19.04.2024 року. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачем в суді не заявляли суду про неналежність або ж недопустимість наданих позивачем доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з отриманням документів для звернення до суду, слід відмовити в їх відшкодуванні, оскільки в розумінні ст. 133 ЦПК України, вони не відносять до судових витрат пов`язаних з розглядом справи. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved