Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

15 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], в якій вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 12 серпня 2006 року. Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про поділ майна немає. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примирення між ними неможливе. Місце проживання дитини між ними погоджено і син буде проживати разом з матірю. Позивач просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 14 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 січня 2019 року на 09-10 годину. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не зявилася. 14 січня 2019 року від неї надійшла заява, в якій вона просить задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без її участі. Зазначила, що шлюбні відносини між ними припинені з 14 жовтня 2018 року. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Художникова». Сплачений нею судовий збір просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не зявився. 14 січня 2019 року за № 904 надав суду заяву, в якій просив розглянути позовну заяву без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розірвати шлюб, шлюбні відносини між ними припинені з 14 жовтня 2018 року. Сплачений позивачем судовий збір не визнає. Згідно ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч. 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 12 серпня 2006 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який було зареєстровано Соледарською міськрадою Донецької області, актовий запис № 54. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Місце проживання дитини між сторонами погоджено і після розірвання шлюбу син [PERSON] буде проживати разом з матірю [PERSON]. Я.С. Судом достовірно зясовано, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 14 жовтня 2018 року, за цей час примирення між сторонами не відбулося. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved