Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

15 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 13 червня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 207. В обґрунтування позову вказав, що сімейне життя між сторонами не склалося, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. Вказав, що шлюбні відносини сторони не підтримують вже декілька років. Ухвалою суду від 16 травня 2018 року провадження у справі зупинено та сторонам надано строк для примирення 4 місяці. Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач не зявився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, надісла суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13 червня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 207 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] року народження (а.с.5). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачем в заяві зазначено про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. При ухваленні рішення судом також враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи подану заяву про повернення 50 відсотків сплаченого судового збору, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 352,40 грн.

Outcome: approved