Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

15.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту предявлення позову до суду до моменту досягнення дитиною повноліття, тобто до 15.12.2032 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з жовтня 2013 року вона з відповідачем фактично проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання 15.12.2014 року в них народився син [PERSON] Вказала, що в подальшому спільне життя з відповідачем не склалося. З вересня 2015 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Як зазначає позивач, з вересня 2015 року відповідач припинив надавати допомогу на утримання сина, що на його думку, свідчить про те, що відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини, в звязку з чим змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що з жовтня 2013 року спільно проживала з відповідачем в цивільному шлюбі в родині його батьків, з вересня 2015 року проживають окремо. Вказала, що на початку спільного проживання все було добре, але згодом відповідач почав піднімати на неї руку, постійно предявляв безпідставні претензії, а потім виїхав на інше місце проживання. Намагалася домовитися з відповідачем в позасудовому порядку вирішити питання про надання їй допомоги на виховання сина, але на дзвінки відповідає його нова дружина, яка пропонує всі питання вирішувати шляхом звернення до суду. На даний час вона з сином проживають разом зі своєю матірю та братом. Зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового засідання, в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не направив. За таких обставин суд вирішує справу за відсутності відповідача, зі згоди позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є сторони у справі, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 393093, актовий запис № 01 від 12.01.2015 року. (а.с.7) Ст.180 СК України зобовязує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, з урахуванням положень ч.2 ст.181 СК України може брати участь у її утриманні в грошовій (або) натуральній формі. Як вбачається зі змісту довідки № 250 від 04.08.2016 року, наданої Баранівською сільською радою Валківського району Харківської області, син [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю - позивачем у справі. (а.с.8) При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідачем не надано доказів щодо неспроможності виплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у заявленому позивачем розмірі. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що не позбавляє сторони у майбутньому звернутися до суду з позовом про зміну порядку стягнення і розміру аліментів. Судові витрати у справі відповідно до положень ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved