Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

16.04.2018 року до суду звернулась позивач [PERSON] , з позовом про стягнення пені по аліментам до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області 22.05.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 28.08.2018 року. 28.08.2018 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання Розгляд справи призначений на 02.10.2018 року. 02.10.2018 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання Розгляд справи призначений на 27.11.2018 року. 27.11.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву в зв`язку з задоволенням клопотання відповідача про витребування доказів. Справу призначено до розгляду на 22.01.2019 року. 22.01.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву. Справу призначено до розгляду на 04.03.2019 року. 04.03.2019 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. Справу призначено до розгляду на 22.05.2019 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 22.05.2019 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 9125.00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: в період з 1999 року по 2017 рік вона перебувала з зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2017 року шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу в них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Станом на 01.04.2018 року за відповідачем утворилась заборгованості по аліментам, які стягуються з останнього на утримання дітей за виконавчими листами, виданими Верхньодніпровським районним судом 03.12.2015 року № 173/2073 та 13.03.2018 року № 173/1467/17. Відповідач є здоровим працездатним чоловіком, офіційно займається адвокатською діяльністю, не має інших неповнолітніх та малолітніх дітей, чи інших осіб, які потребують обов`язкового його утримання. З часу виникнення заборгованості з аліментів у [PERSON] , не було ніяких перешкод для своєчасного погашення боргу. Дана заборгованість виникла з вини відповідача, який достовірно знаючи про наявність судових рішень про стягнення аліментів на її користь, про їх розмір, добровільно аліменти не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, що й стало підставою для задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що він має певну заборгованість з аліментів, але в меншому розмірі. Крім того якщо він інколи і прострочував сплату аліментів, але потім сплачував аліменти з урахуванням заборгованості. Заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина взагалі відсутня, так як аліменти були сплачені навіть наперед, тому ніякої пені за даним виконавчим листом не може бути. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог представник верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2017 рік. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2017 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . З відповідача на користь позивачки за рішеннями суду стягнені аліменти на утримання дітей, що сторонами не заперечується. Як вбачається з наданих сторонами та державним виконавцем документів, з відповідача стягуються аліменти за двома виконавчими листами: № 173/2073/15, за яким заборгованість по аліментам, стягуваним в твердій грошовій сумі 1500 грн.. обраховується з 2015 року. Та за виконавчим листом № 173/1467/17 від 22.03.2018 року, за яким аліменти стягуються в твердій грошовій сумі 2000 грн. При цьому згідно оглянутого в судовому засіданні виконавчого листа № 173/1467/17 вбачається, що з відповідача стягнені аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2000 грн., з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 31.08.2017 року і до повноліття дитини. рішення судом ухвалене 31.01.2018 року. Виконавчий лист виданий стягувану 22.03.2018 року. Таким чином на час ухвалення рішення та видачі даного виконавчого листа син сторін досяг повноліття і відповідач повинен був сплатити аліменти за минулий період. Тому на час ухвалення судом рішення та видачі виконавчого листа вже існувала заборгованість зі сплати аліментів. Враховуючи, що даний виконавчий лист був отриманий стягувачем лише 22.03.2018 року, коли вже стягнення аліментів припинились в зв`язку з досягненням сином сторін повноліття. За повідомленням відділу державної виконавчої служби відповідачем були сплачені аліменти за даним виконавчим листом в добровільному порядку в с умі 6000 грн. з позовною заявою про стягнення пені по аліментам позивач звернулась до суду 16.04.2018 року, тобто до спливу одного місяця з дня видачі виконавчого листа, за даних обставин пеня із заборгованості по сплаті аліментів за даним виконавчим листом стягненню не підлягає із-за передчасності заявлення позовних вимог. При цьому в подальшому при розгляді справи позивачем позовні вимоги в цій частини уточнені не були. За даних обставин вимоги про стягнення пені із заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом № 173/1467/17 в сумі 3000 задоволенню не підлягають. Тому суд приходить до висноку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за виконавчим листом № 173/2073/15 суд виходить з наступного. Згідно ч.1ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку позивача, пеня за прострочку відповідачем сплати аліментів за даним виконавчим листом становить 6125.00 грн. Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст.196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбаченаст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам за вищевказаним виконавчим листом за період з жовтня 2015 року по 31.03.2018 року, борг по аліментам становить 20064,36 грн. Виходячи із правової позиції Верховного Суду від 25 квітня 2018 року розмір неустойки (пені) по аліментах необхідно розраховувати за формулою. ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць Таким чином розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виключенням місяців у яких аліменти сплачувались на час подання позовної заяви буде наступним. За 2015 рік: Жовтень 2015 року: 64 грн., х 1% х 842 дні = 542 грн. 08.коп. Листопад 2015 року: 500 грн., х 1% х 821 дні = 4205.00 грн. За 2016 рік. Січень 2016 року: 1500 грн., х 1% х 780 дні = 11700.00 грн. Лютий 2016 року 1500 грн., х 749 днів = 11235.00 грн. Липень 2016 року: 1500 грн., х 599 днів = 8985.00 грн. Серпень 2016 року: 1500 грн., х 568 днів = 8055.00 грн. Вересень 2016 року: 1500 грн.. х 466 днів = 6690.00 грн. Листопад 2016 року:1500 х15 х30 днів = 450.00 грн. 2017 рік січень 2017 року: 1500 грн., х 387 днів = 5805.00 грн. березень 2017 року: 1500 грн., х 326 днів = 4890.00 грн. травень 2017 року: 1500 грн., Х 266 днів = 3975.00 грн. липень 2017 року: 1500 грн., х 235 днів = 3525.00 грн. жовтень 2017 року: 1500 грн.. х 174 днів = 2610.00 грн. 2018 рік. Лютий 2018 року: 1500 грн.. х 51 днів ., 765.00 грн. Березень 2018 року 1500 грн., х 31 днів = 465.00 грн. Загальна сума заборгованості за період з жовтня 2015 року по 31.03.2018 року складає 82417 грн., 08коп. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з того, що позивач за даний період просила стягнути пеню із заборгованості по сплаті аліментів в сумі 6125.00 грн., за проведеним нею розрахунком, який не суперечить положенням ст. 196 СК України та узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 року. Та, що розмір пені значно перевищує розмір самої заборгованості зі сплати аліментів, суд вважає, що позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенні в межах заявленої суми. Відповідачем доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, а також обставин, які б мали б наслідком зменшення розміру заборгованості по аліментам, суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позові вимоги в частині стягнення (пені) по аліментам за виконавчим листом № 173/2073/15 за період з жовтня 2015 року по 31.03.2018 року є обгрунтованим та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір виходячи із розміру задоволених позовних вимог в сумі 768.40 грн.. На основі ст. 180, 182, 192, СК України,

Outcome: partial