Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

16.10.2015 року позивач через відділення поштового звязку звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №PLXRRX14980071 від 05.08.2008 року в сумі 99964,80 грн. та судові витрати у розмірі 999,65 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №PLXRRX14980071 від 05.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 5989,82 грн, однак свої обовязки щодо його повернення, сплати відсотікв та інших платежів виконує неналежним чином. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 16.02.2011 року, яке набрало законної сили 26.02.2011 року (а.с.54, 55) задоволено вимоги позивача за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON]«ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №PLXRRX14980071 від 05.08.2008 року, стягнуто 37249,51грн боргу. Відповідно до уточнення позовних вимог, отриманих судом 09.12.2015 року, відповідач має станом на 02.07.2015 року загальну заборгованість у сумі 94728,38 грн, яка складається з наступного (а.с.146): -0,00 грн заборгованість за кредитом; -595,33 грн заборгованість по процентам за користування кредитом за період 10.11.2010 року по 02.07.2015 року; -2000,67 грн заборгованість по комісії за користування кредитом за період 05.08.2008 року по 02.07.2015 року; -92132,38 грн пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитом за період 05.08.2008 року по 02.07.2015 року. Позивач просить стягнути вказану заборгованість, а також відповідно до п.5.3. Умов та правил надання банківських послуг штраф 500 грн (фіксована частина) та 4736,42 грн штраф (процентна складова). Загальна сума позову складає 99964,80 грн. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечив, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, згоден на заочний розгляд справи, позовні вимоги підтримує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій позов не визнав, просить застосувати строк позовної давності, зменшити розмір пені у звязку із скрутним матеріальним становищем, справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступні юридичні факти (обставини) та відповідні ним правовідносини. Відповідно до заявки №PLXRRX14980071 від 05.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 5989,82 грн (а.с.8). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 16.02.2011 року, яке набрало законної сили 26.02.2011 року (а.с.54, 55) задоволено вимоги позивача за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON]«ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №PLXRRX14980071 від 05.08.2008 року, стягнуто 37249,51грн боргу. З описової та мотивувальної частини рішення вбачається, що предметом позову та судового розгляду були наступні вимоги про стягнення: -заборгованість за кредитом в сумі 5536,86 грн; -заборгованість за процентами в сумі 29653,15 грн; -штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн; -штраф (процентна складова) в сумі 1759,50 грн З тексту рішення також вбачається, що вказані заборгованості були визначені за період з 05.08.2008 року по 10.11.2010 року. Таким чином, позовні вимоги в даній справі, є іншими ніж ті, що вже були предметом судового розгляду та рішення Октябрського районного суду м.Полтава від 16.02.2011 року. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обовязковим для виконання (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період 10.11.2010 року по 02.07.2015 року в сумі 595,33 грн підлягають задоволенню в повному обсязі. Нарахування відсотків передбачено в п.4.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») (а.с.9-11). Відповідно до п.5.5. даних Умов термін позовної давності складає 5 років. Позивач не заперечував ознайомлення з вказаними Умовами, не заперечував їх розміру. Таким чином, позивачем правомірно нараховані відсотки. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з комісії задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до наданого [PERSON] заборгованості (а.с.7) позивачем здійснювалось її нарахування за період 05.08.2008 рік по 01.12.2009 рік. Відповідно до п.5.5. даних Умов термін позовної давності складає 5 років. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Таким чином, ці вимоги не підлягають задоволенню у звязку із пропуском строку позовної давності. Позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 92132,38 грн нараховану за період з 05.08.2008 року по 02.07.2015 року. Відповідно до заявки позичальника №PLXRRX14980071 від 05.08.2008 року (а.с.8) передбачено нарахування пені за кожний день прострочення відповідно до п.5.1. Умов. Позивачем позовну заяву подано до відділення поштового звязку 16.10.2015 року. Відповідно до п.5.5. даних Умов термін позовної давності складає 5 років. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення пені за період з 05.08.2008 року по 16.10.2000 року задоволенню не підлягають в звязку із пропуском строку позовної давності. В іншій частині суд керується наступним. У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання пені, оскільки зобовязання залишається належним чином не виконаним (ст.ст.598, 599 ЦК України). В той же час, ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З наданого позивачем [PERSON] заборгованості вбачається, що заборгованість з тіла кредиту складає 36,84 грн. (а.с.7). Відповідачем зазначено, що він не працює, має на утриманні бабу [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Козельщинської селищної ради. Становище відповідача суд визнає обставиною, яке має суттєве значення. Крім цього, розмір пені значно перевищує розмір збитків позивача. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені до суми 37 грн, що приблизно дорівнює сумі боргу за тілом кредиту. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 03.09.2014 р. № 6-100цс14, який є обовязковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. В частині стягення штрафів 500 грн (фіксована частина) та 4736,42 грн (процентна складова), суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 5.1 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 5.3 Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, на загальну суму 632,33 грн, тобто на 0,63%, то з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 6,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial