Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

16.06.2014 року позивачі звернулися до суду із позовом про стягнення боргу по договору позики із [PERSON] В своїй заяві позивачі вказують, що 22 листопада 2013 року між ними та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позивачі надали [PERSON] позику в сумі 28500 грн., яку останній зобовязався повернути до 1 квітня 2014 року, про що написав розписку. Однак у визначений термін відповідач борг не повернув, а тому [PERSON] та [PERSON] прохають суд стягнути із останнього суму боргу та понесені ними судові витрати. 10 липня 2015 року позивачі подали до суду додаткову позовну заяву, в якій крім суми позики прохають стягнути із відповідача інфляційні втрати в сумі 19818,84 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1068,17 грн. Позивачі, [PERSON] та [PERSON], а також їх представник, адвокат [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, однак останній подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позов прохав задовольнити. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 листопада 2013 року між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], з другої сторони, укладено договір позики. Розмір позики становить 28500 грн. Термін позики визначається з моменту набуття чинності ( передачі коштів) і становить чотири місяці, станом на 01 квітня 2014 року. Крім цього, сторони визначили, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 01 квітня 2014 року), позикодавець вправі буде предявити за цим договором позов про стягнення боргу в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків річних від простроченої суми (а.с.5-7). Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність іншій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язуться повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на утвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів, викладена правова позиція, із якої вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] 22 листопада 2013 року отримав від [PERSON] та [PERSON] позику в сумі 28500 грн., однак до цього часу отримані кошти не повернув, то позов в частині стягнення боргу підлягає задоволенню. Крім цього із відповідача слід стягнути 3 % від простроченої суми боргу, яка за період з квітня 2014 року по червень 2015 року складає 1068,17 грн. ( 2014 рік 28500 грн. х 3 % х 275 днів; 2015 рік 28500 грн. х 3% х 365 днів). Також підлягає задоволенню позов в частині стягнення із відповідача індексу інфляції, розрахунок якої слід проводити за даними Держкомстату (а.с.69). Сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції складає : 28500 грн. х 1,6953978 28500 грн. = 48318,84 грн. 28500 грн. = 19818,84 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із матеріалів справи, позивачами, в звязку із розглядом даної справи понесені судові витрати: судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с.8) та правова допомогу в сумі 400 грн. (а.с.11)., а тому із [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] слід стягнути по 321, 80 грн. кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved