Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

16 травня 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником квартири, що розташована: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є колишньою невісткою позивача, зареєстрована у зазначеній квартирі, але не мешкає у вказаній квартирі більше ніж півроку, тому відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, просить визнати [PERSON] такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А відповідно до ч. 4 ст. 337 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі - продажу квартири серії ВВО № 386206 від 05.11.2004 (а.с. 6-8) набув право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], тому має право володіння, право користування та право розпорядження зазначеною квартирою. Виникнення права відповідача на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від наявних саме у власника майна прав. Із матеріалів справи не вбачається, що відповідач укладав з позивачем як власником квартири яких-небудь договорів щодо неї чи узгоджував з ним можливість свого проживання в якості тимчасового мешканця. Проте, сама наявність реєстрації у відповідача у належній позивачу квартирі є порушенням права користування, а тому й порушенням права власності позивача. Відповідно до акту від 30.04.2014 встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з жовтня 2013 року, проте не мешкає за вказаною адресою з жовтня 2013 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тому суд приходить до висновку, що право позивача на користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] порушено й потребує захисту шляхом визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та ст.ст.316, 317, 337, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved