Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

15 серпня 2018 року позивач звернулася до суду позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що вона є власником вищезазначеної квартири, в якій окрім неї зареєстрована її донька [PERSON]. Зазначає, що відповідач з 2003 року не проживає в зазначеній квартирі, оскільки виїхала на постійне проживання в Канаду, кошти на утримання позивача не надає. Ця обставина обмежує її права, зокрема право на отримання субсидії. Вказує, що доки відповідач зареєстрована у вищезазначеній квартирі, це зробити неможливо. З огляду на зазначене просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, але подали заяву, в якій просять позов задовольнити та розглядати справу без їх участі, що суд вважає за можливе. Відповідач, яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, через оголошення на сайті Залізничного районного суду м. Львова, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подала. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію № 339 від 07 серпня 2018 року, що видана Житлово-будівельним кооперативом № 74, в квартирі [ADDRESS] зареєстровано двоє осіб: [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 6) Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 19 жовтня 2004 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. (а.с. 7) Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник згідно зі ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За актом № 337 про непроживання особи за місцем реєстрації від 07 серпня 2018 року встановлено, що [PERSON], [INFO], з 2003 року не проживає в [ADDRESS]. (а.с. 5) Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач відсутня за місцем своєї реєстрації в квартирі [ADDRESS] і не проживає в цьому житлі понад один рік, а доказів поважності причин її відсутності чи наявність домовленості між нею і власником житла щодо порядку користування квартирою суду надано не було, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved