overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

16 грудня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 15 лютого 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 21, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 14 вересня 2016 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивачка вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.19). Відповідач [PERSON] до суду не зявився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Суд, зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 21, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 267284 (а.с.11). Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 214140, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції, та серії І-НО № 511215, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області відповідно (а.с.8, 9). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній, діти мешкають з позивачем. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини 14 вересня 2016 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

16 грудня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 12800 грн. 62 коп. У судове засідання представник позивача не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував у звязку з чим станом на 30 листопада 2016 року утворилася заборгованість в сумі 12800 грн. 62 коп., з якої 1956 грн. 27 коп. заборгованість за кредитом, 9996 грн. 70 коп. заборгованість по процентам, 250 грн. штраф (фіксована частина), 597 грн. 65 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

16 грудня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 14141 грн. 41 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 06 травня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 30 листопада 2016 року утворилася заборгованість в сумі 14141 грн. 41 коп., з якої 1999 грн. 37 коп. - заборгованість за кредитом, 10992 грн. 45 коп. - заборгованість по процентам, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 649 грн. 59 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4-5). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

16 грудня 2016 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області ухвалено рішення яким безстроковий трудовий договір, укладений 04 січня 2010 року між [PERSON] та фізичною особою [PERSON], який був зареєстрований у Шосткинському міськрайонному центрі зайнятості 06 січня 2010 року за № [NUMBER], розірвано з 08 червня 2016 року за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. 15 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення із встановленням факту необхідності звільнення саме з поважної причини відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України через те, що трудові відносини припинились з незалежних від [PERSON] обставин. Позивач, посилаючись на п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, заяву мотивує тим, що позивач планує ставати на облік до Шосткинського міськрайонного центру зайнятості, як безробітна. Враховуючи, що у ч. 1 ст. 38 КЗпП України зазначені поважні і не поважні причини звільнення, і поважність причини звільнення впливає на умови виплати допомоги по безробіттю. Сторони просили розглянути справу без участі сторнін: позивач по справі заяву підтримує, а провідний юрисконсульт Шосткинського міськрайонного центру зайнятості [PERSON], проти заяви не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін та ухвалити додаткове рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт необхідності звільнення [PERSON], саме з поважної причини відповідно до ч. 1ст. 38 КЗпП України, через те, що трудові відносини припинились з незалежних від неї обставин, і в звязку з цим необхідно ухвалити додаткове рішення та його резолютивну частину викласти в наступній редакції: «Вважати безстроковий трудовий договір, укладений 04 січня 2010 року між [PERSON] та фізичною особою [PERSON], який був зареєстрований у Шосткинському міськрайонному центрі зайнятості 06 січня 2010 року за № [NUMBER], розірваним з 08 червня 2016 року за ч. 1 ст. 38 КЗпП України, з поважної причини, через те, що трудові відносини припинились з незалежних обставин від [PERSON]. В інший частині рішення залишити без змін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

16 грудня 2016 р. позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача. Обґрунтовує вимоги тим, що нею та відповідачем для забезпечення вимог відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/08-112/70496 від 30 жовтня 2007 р. укладено Іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку було передано належний їм в рівних частках житловий будинок [ADDRESS], за яким вона виступила майновим поручителем. Зазначила, що до середини 2013 року відповідач сплачував необхідні платежі за кредитним договором, але в подальшому припинив виплати, отже утворилася заборгованість. Вказала, що з метою недопущення звернення стягнення на її частку в житловому будинку, в якому вона проживає, сплатила у повному обсязі борг за кредитним договором у сумі 42 284,04 грн. Вважає, що за таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про іпотеку» має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої суми за кредитним договором. У судове засідання позивач не з'явилася, але її представник ([PERSON].) надав суду письмову заяву, в якій цивільний позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. У своїй заяві позивач погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 ст. 42 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель може виконати основне зобов'язання за боржника. Майновий поручитель, який виконав основне зобов'язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що 30 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/08-112/70496, за яким останньому надано кредит в сумі 50 000 грн, зі сплатою 13,5 % річних, строком на 120 місяців, тобто з поверненням до 30 жовтня 2017 року. В цей же день, тобто 30 жовтня 2007 року для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком, останнім укладено з нею нотаріально посвідчений договір Іпотеки, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS] заставна вартість якого 66 157 грн. Зі змісту довідки наданої Банком видно, що з 30 вересня 2013 р. по 14 листопада 2016 р. майновим поручителем [PERSON], тобто позивачем у цій справі, було сплачено борг за кредитним договором замість боржника [PERSON] у сумі 42 284,04 грн. За такого, у позивача виникло право на вимогу від боржника на відшкодування сплачено боргової суми за вказаним кредитним договором. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

16 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 17 грудня 2011 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції був здійснений відповідний актовий запис №925. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного. Мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка залишилася проживати біля матері. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу «Ніколаєва». Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб 1-ФП №078017, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 17 грудня 2011 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №925. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Фуркалова» на «Ніколаєва» (а.с.7). Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 173878 (а.с. 8). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх доньки на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

16 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з померлою [INFO] [PERSON] , зазначивши, що остання є його матір`ю, проте у видачі йому, як спадкоємцю, свідоцтва про право на спадщину Хмельницька районна нотаріальна контора відмовила, оскільки відсутні документи, які б засвідчили їх родинний зв`язок. Ухвалою від 17 грудня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої\~особи \~Олешинської сільської\~ради в\~судове засідання\~не з`явився,\~проте подав\~до суду\~заяву про\~розгляд справи\~у його\~відсутності, у вирішенні справи поклався на розсуд суду. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.06.2017 року. Сином померлої є заявник - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) серії [NUMBER] від 03.12.2019 року. Наявність родинних зв`язків між померлою [PERSON] та заявником [PERSON] підтверджується також даними Погосподарської книги, де останній зазначений як син [PERSON] та [PERSON] , заповітом [PERSON] від 25.11.2010 року, а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Труднощі у встановленні факту родинних відносин заявника з його матір`ю зумовлені помилкою у написанні по-батькові матері в свідоцтві про народження заявника . З урахуванням викладеного, на підставі наявних у справі матеріалів суд доходить висновку, що померла [INFO] [PERSON] дійсно є матір`ю заявника [PERSON] , а отже, заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

16 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гадяцької міської ради про визнання права власності, вказуючи, що рішенням Гадяцької міської ради від 21 серпня 1997 року № 291-13 було надано дозвіл на будівництво гаража по [ADDRESS] . Всі зобов`язання, передбачені даним рішенням, позивач виконав і в 1998 році гараж був збудований. Рішенням Гадяцької міської ради №238-12 від 26.09.2008 року гаражу позивача було присвоєно поштову адресу : [ADDRESS] , гараж [ADDRESS] . 31.10.2019 року КП «Контур» проведено технічне обстеження гаража, виготовлено технічний паспорт та складено звіт №19 від 07.11.2019 року, згідно якого вказаний гараж не суперечить будівельним нормам. На даний час встановлено, що даний об`єкт будівництва збудований самочинно, тому звернувся до суду. 18 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що рішеннями Гадяцької міської ради від 21.08.1997 року № 291-13 [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаража розміром 6,0х4,0 м по [ADDRESS] . Рішенням Гадяцької міської ради від 26.09.2008 року №238-12 гаражу [PERSON] присвоєно поштову адресу [ADDRESS] . Відповідно даних технічного паспорту, виготовленого КП «Контур» 31.10.2019 року на замовлення [PERSON] та зроблено відмітку про самовільну забудову гаража. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження №19 від 07.11.2019 року, можлива надійна та безпечна експлуатація гаража з погребом [ADDRESS] Відповідно ч.1,ч. 3 та ч.5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~ [PERSON] \~підлягає задоволенню,\~так як\~самочинно збудований\~гараж з\~погребом \~ [ADDRESS] придатний до подальшої експлуатації і не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

16 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON] , [INFO] , є її та відповідача сином та у теперішній час проживає з нею. Посилаючись на те, що добровільної угоди про сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, позивачка просила стягнути на її користь з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дитини щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення нею до суду і до досягнення дитиною повноліття. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивачка та відповідач надали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивачка, крім цього в заяві зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження дитини [NUMBER] та довідкою про склад сім`ї позивачки № 853-р від 16 жовтня 2019 року виданої Чорноморською сільською радою Очаківського району Миколаївської області (а.с.7-8). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved