overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

16 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.06.2014р. о 15 год. 31 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах.. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.06.2014р. о 15год. 31 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений. Виявляє психотичну симптоматику, яка визначає його поведінку. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний с-м. . Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

16 червня 2014 року заявниця [PERSON] звернулася в суд із заявою та уточненням до неї про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 077945, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 05 липня 2004 року, їй належать земельні ділянки - кадастрові номери 1422485500:22:000:0029, 1422485500:27:000:0025. У зазначеному акті її прізвище вказано як «[PERSON]», а не «[PERSON]», що перешкоджає розпоряджатися належним їй майном. В інших документах, а саме: в паспорті громадянина України, довідці про присвоєння ідентифікаційного коду, свідоцтві про шлюб її прізвище вказане як «[PERSON]», в зв'язку з чим вона просить суд встановити факт належності їй державного акту на право власності на вказані земельні ділянки серії ДН № 077945, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 05 липня 2004 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказуючи, що викладені в заяві вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Костянтинівської районної держаної адміністрації Левковський К.І. в судове засідання з'явився, не заперечував проти задоволення вимог заявника, пояснив, що помилка у написанні прізвища заявника у спірному державному Акті про право власності на земельні ділянки є неуважністю. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН №077945, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 05 липня 2004 року [PERSON] належать земельні ділянки кадастрові номери 1422485500:22:000:0029, 1422485500:27:000:0025. (а.с.9). При заповненні вказаного державного акту в прізвищі заявниці було допущено помилку - замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Проте в паспорті громадянина України (а.с.5-6), довідці про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с.6), свідоцтві про шлюб (а.с.7) прізвище заявниці вказане як «[PERSON]». На підставі викладеного суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки невідповідність прізвища заявниці у державному Акті на право власності на земельні ділянці перешкоджає їй розпорядитись належним їй майном, тому слід встановити факт, що державний Акт на право власності на земельну ділянку серія ДН № 077945 виданий Костянтинівською райдержадміністрацією 05 липня 2004 року, виданий відносно заявниці і належить їй. Даний факт може бути встановлений тільки в судовому порядку і він має юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

16 червня 2014 року по вказаній справі ухвалено рішення, яким позов [PERSON] задоволено: визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON] та зобов'язано [PERSON] передати [PERSON] малолітніх дітей; у задовленні позову [PERSON] відмовлено. 17.07.2014 року [PERSON] подав заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що при ухваленні рішення не вирішено позовну вимогу [PERSON] про визначення місця проживання дітей за місцем проживання матері, а саме: квартира [ADDRESS]. Заявник у судове засідання не з'явився. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про розгляд заяви в її відсутності та заперечувала проти визначення місця проживання за конкретною адресою. Представник органу опіки та піклування просив розглянути заяву в її відсутності, проти визначення місця проживання за конкретною адресою заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] у позовній заяві просила визначити місце проживання дітей з нею за адресою: [ADDRESS], але при ухваленні рішення не було вирішено питання щодо конкретної адреси проживання. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд вважає, що вимога про визначення конкретної адреси проживання не підлягає задоволенню, оскільки законом не передбачено зазначення конкретної адреси при визначенні місця проживання дітей, а Сімейним кодексом України передбачено визначення того, з ким буде проживати дитина (ч.1 ст. 161 СК). У даному випадку визначення конкретної адреси проживання дітей у квартирі [ADDRESS] буде порушувати права [PERSON] як власника квартири та інтереси дітей і позивача, встановлені частиною 1 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

16 червня 2014 року по даній цивільній справі було ухвалено рішення яким було позов задоволено. 18 липня 2014 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області дана цивільна справа була повернута, оскільки не було вирішено питання щодо судових витрат. За змістом ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Із матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2014 року по даній цивільній справі було ухвалено рішення, яким позовні вимоги було задоволено (а.с.53-54). При ухвалені рішення суд не вирішив питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 121,80 гривень, однак не було сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із позовних заяв немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 243,60 гривен. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки в судовому рішенні не було вирішено у повному обсязі питання щодо розподілу судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідним винести додаткове рішення. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

16 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача аліменти на її користь, на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що вона 08 жовтня 1997 року по 25 липня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. З липня 2011 року проживають окремо, подружні стосунки розірвані. Відповідач не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання їхньої дитини. [PERSON] іншим особам аліменти не сплачує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повнолітня дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовні заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 1997 року по 25 липня 2011 року. Вони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та вона сама утримує і виховує доньку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тоді як відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Враховуючи наявні обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

16 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.03.2003 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 75 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 15 березня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 75 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2014 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON]. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

16 червня 2014 року позивач звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитній угоді відповідно до умов заяви № 004-16076-080912 від 08.09.2012 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем укладена угода, відповідно до якого позивач надав відповідачу споживчий кредит у сумі 5527 грн. 32 коп. на придбання товарів (послуг). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, про що свідчить меморіальний ордер № 40104994 від 10.09.2012 року, який підтверджується перерахуванням кредитних коштів відповідно до рахунку-фактури № CФPLA-0000003510 від 08.09.2012 року. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 3658 грн. 32 коп., яка складається із: заборгованості за сумою кредиту - 3127 грн. 55 коп.; заборгованість за відсотками - 0 грн. 13 коп.; заборгованість за комісіями - 530 грн. 64 коп.. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача розглядати справу у порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 08 вересня 2012 року була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви № 004-16076-080912, згідно до якого позивач надав відповідачу споживчий кредит у сумі 5527 грн. 32 коп. на придбання товарів (послуг). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, про що свідчить меморіальний ордер № 40104994 від 10.09.2012 року, який підтверджується перерахуванням кредитних коштів відповідно до рахунку-фактури № CФPLA-0000003510 від 08.09.2012 року. Відповідач [PERSON] отримав кошти та не виконує умови кредитного договору , має заборгованість за кредитом у сумі 3658 грн. 32 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

16 червня 2014 року позивач звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору № 002-16067-060911 від 06.09.2011 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем укладений договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 4795 грн. 31 коп. на придбання певного майна/послуг, зі сплатою процентів, виходячі зі ставки 0,01% в рік. Процентна ставка може змінюватись відповідно до умов договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 4795 грн. 31 коп., про що свідчить меморіальний ордер № 31895330 від 07.09.2011 року та рахунок-фактура № СФРLВ-0000002703 від 06.09.2011 року. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 1395 грн. 81 коп., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 1395 грн. 77 коп.; заборгованість за відсотками - 0 грн. 04 коп.; Просив стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача розглядати справу у порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 06 вересня 2011 року укладений кредитний договір № 002-16067-060911 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 4795 грн. 31 коп. на придбання певного майна/послуг, зі сплатою процентів, виходячі зі ставки 0,01% в рік. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 4795 грн. 31 коп., про що свідчить меморіальний ордер № 31895330 від 07.09.2011 року та рахунок-фактура № СФРLВ-0000002703 від 06.09.2011 року. Відповідач [PERSON] отримав кошти та не виконує умови кредитного договору , має заборгованість за кредитом у сумі 1395 грн. 81 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

16 червня 2014 року позивач звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 08 жовтня 2013 року між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачкою виявилось невдалим, шлюб фактично розпався і подальше збереження сім'ї є неможливим. Посилаючись на викладені обставини просив шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив про його задоволення. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Зазначила, що прізвище міняти не бажає через відсутність коштів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 жовтня 2013 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.06.2014 року. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки з січня 2014 року, сумісне господарство не ведеться. Фактично шлюб розпався. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи зазначену норму Закону, вимога позивача про зміну прізвища відповідачці, задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

16 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 02 вересня 2000 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 313, також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], дитина мешкає з відповідачкою. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02 вересня 2000 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 313, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.10 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Костянтинівським відділом реєстрації актів громадського стану Донецького обласного управління юстиції (а.с.11) Сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved