Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

15 січня 2021 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява представника [PERSON] - адвоката Гріньова Руслана Олеговича до фізичної особи-підприємця [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Заказ Юкрейн», в якій просили розірвати публічний договір, укладений 08.12.2020 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] щодо виконання замовлення № 38753004 на сайті aushan.zakaz.ua та стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати, пов`язані з виконанням замовлення та придбання товарів у розмірі 2 388,42 грн. В обґрунтування позову зазначали, що 08.12.2020 року [PERSON] з використанням сайту aushan.zakaz.ua зробила замовлення продуктів та побутових товарів на загальну суму 2874,34 грн. з вартістю пакування і доставки - 223,00 грн. Того ж дня, о 18-00 год. [PERSON] здійснила платіж на загальну суму 3096,56 грн. (автоматично зазначену на Сайті) з використанням банківських послуг АТ «Ощадбанк» на реквізити ФОП [PERSON] . На номер телефону позивача надійшло повідомлення про те, що замовлення № 38753004 зібране та успішно оплачене. Згідно замовлення, продукти та побутові товари мали бути доставлені [PERSON] до кінця 08.12.2020 року. Пізніше, на адресу позивача з`явився невідомий їй чоловік, який повідомив про виконання ним послуг з доставки замовленого товару. В свою чергу ,як зазначає позивач, часу на перевірку доставленого товару в неї фактично не було, оскільки кур`єр передав товар та одразу пішов. Самостійно перевіривши обсяг доставлених товарів, [PERSON] встановила, що їй було доставлено лише частина товару на суму 485,92 грн. Тобто, не додано товарів на суму 2388,42 грн. З цього приводу позивач за номером телефону, наведеним на Сайті, залишила відповідну скаргу з вимогою повернути сплачені грошові кошти за недоставлений товар. Згідно листа ТОВ «Заказ Юкрейн» від 23.12.2020 року №132 підтверджено, що вищевказане замовлення виконувалось ФОП [PERSON] на підставі договору публічної оферти, а також те, що 08.12.2020 року до колл-центру ТОВ «Заказ Юкрейн» зателефонувала [PERSON] зі скаргою, яка наразі розглядається. Позивачка також вказує, що кур`єром, перед тим як піти, було залишено непідписаний звіт про виконання замовлення від 08.12.2020 року із товарним чеком. Враховуючи той факт, що позивач не має намір продовжувати чекати на виконання відповідачем умов договору у повному обсязі, вона звернулась до суду із відповідним позовом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.01.2021 року справу було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання. 08.02.2021 року від представника третьої особи надійшли письмові пояснення згідно яких вказував на висвітлення позивачем обставин що не відповідають дійсності. Так, вказувалось, що згідно аудіозапису телефонного дзвінку до колл-центру, [PERSON] отримала всі замовлені нею товари, однак мав місце конфлікт між позивачем та кур`єром, який здійснював доставку. 15.02.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем наведено обставини позову, які не відповідають дійсності. Так, відповідачем було прийнято замовлення від позивача № 38753004 на сайті aushan.zakaz.ua на збір, придбання, пакування та доставку товарів з магазину Ашан. Доставку вищевказаного замовлення здійснював [PERSON] на підставі договору про надання послуг від 04.12.2020 року. 09.12.2020 року кур`єром були надані пояснення з приводу обставин доставки товару [PERSON] 08.12.2020 року згідно яких кур`єр телефонував заздалегідь [PERSON] для узгодження часу доставки. Крім того, по прибуттю за адресою доставки ( [ADDRESS] під. 1, пов. 2) кур`єр чекав на перевірку наявності товарів 15 хвилин, однак позивач замість перевірки провокувала останнього на конфлікт. За спливом 15 хвилин кур`єр пішов. Відповідач також зазначає, що посилання повивача на те, що товар було доставлено на загальну суму 485,92 грн. не відповідає дійсності, оскільки кур`єр доставив 5 великих пакетів вага яких складала приблизно 110 кг, а тому вказаний перелік товарів, який зі слів позивача був доставлений, не міг важити 110 кг. тобто його було більше. 15.02.2021 року від позивача надійшла заява про визнання аудіозапису, наданого представником третьої особи недопустимим доказом, оскільки перед записом позивача не було попередженого про записування кожної розмови, надані записи не засвідчені електронним цифровим підписом та жодним чином не підтверджують факту доставлення замовлених товарів у повному обсязі. Ухвалами суду від 19.02.2021 року було задоволено клопотання представника третьої особи та представника відповідача про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 22.02.2021 року було частково задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків. Викликано у судове засідання свідка [PERSON] . 22.02.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що всі доводи відповідача, наведені у відзиві спираються на пояснення кур`єра, однак жодних доказів належного виконання договору комісії відповідачем надано не було. Той факт, що кур`єр поспішав, а тому через 15 хвилин покинув адресу доставки [PERSON] не свідчить про автоматичне прийняття невідомого товару позивачем. Крім того, наголошував, що згідно договору, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] від 04.12.2020 року, кур`єр повинен надати замовнику відповідний підписаний звіт про виконання замовлення, а у разі відмови покупця від отримання товару в повному обсязі, повинен повідомити замовника. У разі ж часткової відмови від отримання товару, кур`єр повинен відмітити у чеку товар, від якого відмовляється покупець. Всупереч зазначеному, кур`єр не виконав вказані умови, а доводи відповідача базуються на домислах та довільних думках про вагу доставленого товару, яка на його думку підтверджує факт виконання договору у повному обсязі. Заслухавши думку учасників справи, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 08.12.2020 року [PERSON] , здійснивши реєстрацію на сайті zakaz.ua та ввівши запитувану інформацію, з використанням вказаного сайту зробила замовлення продуктів та побутових товарів на загальну суму 2874,34 грн. з вартістю пакування і доставки - 223,00 грн. Того ж дня, о 18-00 годині позивач здійснила платіж на загальну суму 3096,56 грн з використанням банківських послуг АТ «Ощадбанк» на реквізити ФОП [PERSON] , про що свідчить виписка по картковому рахунку [PERSON] , що міститься в матеріалах справи. 08.12.2020 року на мобільний номер [PERSON] надійшло повідомлення про те, що замовлення №38753004 зібране та успішно оплачене. Вказані обставини також визнаються учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 08.12.2020 року на адресу, вказану при оформленні замовлення, прибув кур`єр, який повідомив, що він здійснює послуги з доставки замовленого товару, однак як зазначає у своєму позові [PERSON] , вона не мала змоги перевірити комплектацію замовлення, оскільки кур`єр не дав їй достатнього часу та після чого покинув приміщення квартири. Самостійно перевіривши обсяг доставлених товарів, позивач встановила, що доставлено лише частину замовлення, а саме: гель для прання універсальний 5 л. за 99,00 грн; тампони 16 шт. за 104,20 грн.; вода Карпатська Джерельна слабогазована 2л. вартістю 146,40 грн.; вода Кривоозерська мінеральна столова негазована за 136,32 грн. Тобто, загальна сума доставлених товарів складала 485,92 грн., та не було доставлено товарів на суму 2388,42 грн. Виявивши вказані недоліки [PERSON] звернулась за номером телефону, наведеним на сайті та залишила відповідну скаргу з вимогою повернути сплачені кошти за недоставлений товар. Так, згідно п.3 умов користування сайтом zakaz.ua, опублікованих на офіційній веб-сторінці, вбачається, що функціональні можливості сайту дозволяють користувачам переглядати актуальні пропозиції роздрібних торгівельних мереж на продаж товарів та дійсні ціни на них, створювати власний аккаунт, розміщувати замовлення на придбання та доставку товарів, зберігати власну історію замовлень. Доступні на сайті послуги з організації замовлення та доставки продукції користувачам разом становлять Службу доставки. В свою чергу, виконання безпосередніх функцій служби доставки як то збір замовлення, його пакування та доставка, може здійснюватися незалежними сторонніми підрядниками, які надають свої послуги через сайт. При зверненні користувача за безпосередньою послугою на сайті, йому буле запропонований публічний договір відповідного постачальника послуг, який містить умови та порядок її надання. З аналізу наведеного вбачається, що сайт zakaz.ua є лише інтернет майданчиком, на якому торгівельні мережі пропонують свій товар, а певні незалежні суб`єкти підприємницької діяльності здійснюють організацію зі збирання та доставки обраного користувачем товару. Згідно умов публічної оферти, розміщеної на офіційній сторінці aushan.zakaz.ua, вбачається, що відповідно до 2.1 суб`єкт підприємницької діяльності, фізична особа-підприємець [PERSON] виступає в якості повіреного, іменований надалі zakaz.ua, публікує/ розміщує цей Договір доручення як публічний договір-оферту відповідно до статті 633 ЦК України. Договір вважається укладеним з моменту акцепту оферти (п.2.4). Крім того, умови публічної оферти визначають довірителем фізичну особу, яка уклала договір із zakaz.ua шляхом акцепту оферти, і за замовленням якої zakaz.ua вчиняє певні дії відповідно до умов договору (п. 1.5). Тобто у даному випадку довірителем виступає саме [PERSON] , яка зареєструвалась на сайті, погодившись з умовами користування ним та прийняла публічну оферту, оформивши інтернет замовлення на сайті aushan.zakaz.ua. Судом встановлено, що між сторонам виник спір в сфері застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неналежного виконання договору комісії. Крім того, судом встановлено, що в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» між сторонами був укладений договір на відстані, тобто договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку (п.1 ч.1 ст. 1 Закону). В даному випадку дистанційним зв`язком виступала мережа Інтернет. Згідно ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Частиною 1 статті 1012 ЦК України зазначено, що комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. За своїм змістом договір комісії виступає різновидом договору про надання послуг, оскільки зводиться до обов`язку комісіонера вчинити певні дії за дорученням комітента за певну плату. Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ч.1,2 ст. 902 ЦК України). З наданого договору про надання послуг з доставки (надалі - Договір) вбачається, що ФОП [PERSON] уклала договір з надання послуг по доставці із [PERSON] , який відповідно до п.1.1. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язаний за винагороду надати замовнику послуги з одержання, завантаження, перевезення власним автомобільним транспортом, розвантаження та передачі (доставка) покупцям замовлених ними товарів відповідно до замовлення замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги. Згідно п.2.5 Договору, в день надання послуг по доставці товару, виконавець зобов`язаний зв`язатися засобами зв`язку з покупцем наявності від останнього відповідного коментаря щодо доставки. З наданих пояснень позивачем, а також свідком [PERSON] вбачається, що в день доставки товарів 08.12.2020 року, [PERSON] телефонував [PERSON] з метою погодити приблизний час доставки товарів. З приводу виникнення конфлікту між кур`єром та позивачем в момент здійснення останнім доставки, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що дійсно 08.12.2020 року прибув за вказаною у замовленні адресою з метою доставки позивачу товарів, однак позивач не хотіла перевіряти його наявність у його присутності, а почала ображати кур`єра та вимагати, щоб він залишався та чекав стільки скільки потребуватиме позивач. Оскільки у [PERSON] були ще замовлення, він пробув за адресою позивача близько 17 хвилин, після чого залишив їй чек та поїхав, як це передбачено укладеним із ним договором. З оглянутого у судовому засіданні аудіозапису розмови [PERSON] та представником колл центру сайту zakaz.ua вбачається, що позивач дійсно звернулась в той же день зі скаргою про те, що замовлений нею товар був доставлений не у повному обсязі, у зв`язку із чим вимагала повернення кур`єра для прояснення обставин. Однак оператор зазначила, що для того щоб розібратись у ситуації. [PERSON] необхідно надати товарний чек із переліком замовлених нею товарів, на що позивач надала свою категоричну незгоду. У судовому засіданні [PERSON] не заперечувала, що на записі саме її голос, однак зазначала, що даний запис є нелегітимним, оскільки її не попереджали, про те що розмова записується. Так, представником відповідача у судовому засіданні було зазначено, що в нього відсутні копії чеків або інших документів, які б свідчили про виконання у повному обсязі договору комісії. Згідно п.2.8 Договору, у разі безготівкового розрахунку покупцем, покупцеві передається товар, а також розрахункові документи на нього та договір (якщо покупець - юридична особа). По одному примірнику розрахункових документів та договору виконавець повинен повернути представнику відправника товару. Пункт 2.9 Договору зазначає, що якщо покупець відмовляється від отримання товару в повному обсязі, виконавець зобов`язаний повідомити про таку відмову представнику замовника та в подальшому товар та документи, що визначені в п.п 2.8 п.2 Договору, повернути представнику відправника по завершенню розвезення товарів. У випадку часткової відмови від товару, виконавець повинен відмітити в чеку товар, від якого відмовився покупець. Про часткову відмову від товару, виконавець зобов`язаний повідомити представника замовника та покласти такий товар в ящики. Тобто згідно умов договору, укладеного між кур`єром та ФОП [PERSON] , у разі успішної доставки товару до пункту призначення, кур`єр повинен надати один примірник розрахункового документу замовнику - ФОП [PERSON] . У разі виникнення конфлікту або питань щодо неприйняття доставленого товару, кур`єр зобов`язаний повідомити про це ФОП [PERSON] чого зроблено не було. Як встановлено в ході розгляду справи, та не заперечується самими сторонами, кур`єр залишив примірник товарного чеку [PERSON] та не дочекавшись проставлення нею відмітки про отримання товару, пішов, що в свою чергу є порушенням умов Договору. Враховуючи вказане, суд не приймає доводів представника відповідача з приводу належного виконання ним договору комісії, оскільки за умовами договору про надання послуг з доставки, належним доказом здійснення своєчасної доставки товарів та у повному обсязі є саме другий примірник товарного чеку із відповідною відміткою особи, яка здійснила таке замовлення. З приводу конфлікту, який виник між позивачем та кур`єром, слід зазначити, що відповідно до п.2.12 Договору, у випадку наявності непорозумінь, конфліктних ситуацій з представниками відправника або покупця виконавець зобов`язаний повідомити про такі непорозуміння представника замовника. Однак, як вбачається з пояснень учасників справи, кур`єр, залишивши товар та чек на нього покинув адресу мешкання [PERSON] та не повідомив про конфліктну ситуацію замовника його послуг. Статтею 906 ЦК України, зазначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов публічно оферти, zakaz.ua гарантує фактичну наявність вичерпного переліку обраних довірителем на сайті товарів для їх передачі довірителю на умовах даного договору (п.7.3.4.). Щодо звільнення від відповідальності за неотримання товарів довірителем, то така умова буде дійсною, у разі якщо неотримання товару трапилось саме з вини довірителя (п. 9.10). Тобто тягар доведення відсутності своє вини у неналежному виконанні умов договору покладено саме на відповідача, однак до суду не надано жодного належного доказу. які б свідчили про зворотнє. Посилання представника відповідача на існування нібито п`яти пакетів загальною вагою приблизно 110 кг не підкріплені жодними доказами, що в свою чергу не доводить того факту, що [PERSON] дійсно був доставлений замовлений нею товар у повному обсязі. Сам факт відмови [PERSON] від перевірки комплектації доставленого товару не свідчить про автоматичне прийняття його, оскільки Договором про надання послуг з доставки чітко передбачені дії кур`єра при виникненні конфліктів та непорозумінь із покупцем товару, однак всупереч встановленим умовам, кур`єром не було повідомлено своєчасно замовника про таку ситуацію. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також механізм їх захисту визначено положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Статтею 12 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено права споживача в разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями. Так, згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самими сторонами, [PERSON] , виявивши нестачу товару зателефонувала в той же день, 08.12.2020 року на гарячу лінію та залишила скаргу з цього приводу, тобто встановлений чотирнадцятиденний строк не був пропущений. Вказані дії позивача, суд трактує як повідомлення позивача про свій намір розірвати укладений між нею та ФОП [PERSON] договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що відповідачем не було надано суду доказів, які б підтверджували відсутність його вини у невиконанні умов договору комісії, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задовлення позовних позовних вимог. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахування того, що позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову, а позовоні вимоги задоволено у повному обсязі, то судові витрати за вимогу майнового характеру та вимогу немайнового характеру у загальному розмірі 1816 гривень 00 коп. підлягають стягненню на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved