Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

16.10.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, у якому просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Ленінського районного суду м. Полтава №553/1879/17 від 28.11.2017 року з [PERSON] на підставі виконавчого листа по справі №553/1879/17 від 14.12.2017 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] з розміру ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття на 1/6 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що наразі проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою в шлюбі, від якого народився син та зазначив, що має третю групу інвалідності, що свідчить про погіршення здоров`я в зв`язку з чим він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі визначеному рішенням суду. Ухвалою суду від 26.10.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. В судовому засіданні представник позивача адвокат Черчик Т.В. позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача надано відзив на позовну заяву та заперечення на відзив позивача. Представником позивача надано відповідь на відзив представника відповідача. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2017 року Ленінським районним судом м. Полтави ухвалено рішення про розірвання шлюбу між сторонами та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-14). Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що на даний час матеріальне та сімейне положення у нього змінилося, оскільки наразі він перебуває у громадянському шлюбі з 2018 року, від якого у нього народився син [PERSON] . Цивільна дружина перебуває у декретній відпустці, не отримує ніякого доходу, знаходиться вдома та доглядає сина, якому лише вісім місяців. Тому на сьогоднішній день має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Також в зв`язку з народженням дитини у новому шлюбі, він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище обох дітей, а також дружини, яка знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою. Також у відповідності до довідки МСЕК від 26.02.2019 року серії АВ0030652 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності загального захворювання, терміном безстроково. Діагноз цукровий діабет, діабет першого типу. Погіршення стану здоров`я позивача є суттєвою зміною матеріального стану. На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду: свідоцтво про народження [PERSON] (а.с.11); довідку МСЕК від 26.02.2019 року серії АВ0030652 (а.с.19); виписку з амбулаторної картки (а.с. 20). Аналіз положень ст. 192 СК України, з врахуванням обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, вказує на те, що зменшення розміру аліментів можливе у разі погіршення здоров`я платника аліментів, яке відбулось після ухвалення рішення про стягнення аліментів, в даному випадку такі обставини мають настати після винесення відповідного судового наказу. При цьому, з наданих суду письмових документів, а саме повідомлення директора Комунального підприємства «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради» вбачається, що 01.02.2017 року при огляді позивача останнього визнано особою з інвалідністю третьої групи з дитинства, з 26.02.2019 року визнаний особою з інвалідністю третьої групи з дитинства безтерміново та надано витяги з МСЕК (а.с.165). Отже, рішення про стягнення аліментів датовано 28.11.2017 року, а 01.02.2017 року при огляді позивача визнано особою з інвалідністю третьої групи з дитинства. Такий стан здоров`я позивач має тривалий час і він існував до та продовжує існувати після ухвалення судового рішення. Позивач дійсно є інвалідом третьої групи та страждає на цукровий діабет, однак такий стан здоров`я позивача існував на час розгляду справи про стягнення з нього аліментів. Тож відсутні правові підстави, передбачені ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів, оскільки з урахуванням вимог ст. 192 СК України обставини погіршення здоров`я мають настати після винесення відповідного судового рішення, що в даному випадку є відсутнім. Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Оскільки, стан здоров`я позивача існує з дитинства і наразі продовжує існувати, тобто не є погіршенням здоров`я, а з теперішньою дружиною він проживає в цивільному шлюбі, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed