Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

16 лютого 2021 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] в період з 01.07.2012 року по 22.02.2018 року за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що заявниця є спадкоємицею на підставі заповіту після бабусі [PERSON] . За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторо придбала квартиру та зареєструвала її у встановленому законом порядку. За життя спадкодавця [PERSON] склала заповіт, так належну на праві власності квартиру [ADDRESS] , остання заповіла гр. [PERSON] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , в рівних частках кожній. 10 серпня 2017 року на підставі заяви про прийняття спадщини спадкоємиці за заповітом [PERSON] та заяви про прийняття спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України, на обов`язкову частку у спадщині, як пенсіонер за віком [PERSON] у Бердянській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 392/2017, щодо майна померлої [INFO] гр. [PERSON] 21 грудня 2017 року надійшла заява від чоловіка спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] , про відмову від спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Проте заява була написана ним від руки, справжність підпису на ній нотаріально не засвідчена, тому нотаріусом до уваги не прийнялася, у зв`язку з чим [PERSON] , як чоловік спадкодавиці, є таким, що прийняв спадщину за законом згідно ст. 1241 ЦК України, так як був зареєстрований зі спадкодавицею на момент її смерті. Оформити спадкові права належним чином [PERSON] не встиг, бо вже [INFO] помер, що підтверджується довідкою Бердянського міськрайонного відділу ДРАЦС Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Зі спадкової справи № 252/2020 Бердянської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини від 22 лютого 2018 року звернулася [PERSON] , разом з тим, роз`ясненням за № 1560/0214 від 19 вересня 2020 року, останній запропоновано звернутися до суду для встановлення факту проживання із спадкодавцем. Представник заявниці [PERSON] у судовому засіданні 01.07.2021 року заяву підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечували. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. [PERSON] є спадкоємицею на підставі заповіту після смерті своєї бабусі - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 24 червня 1992 року за реєстровим № 1-3298 та зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації Бердянського Комунального господарства Запорізької області 07 серпня 1992 року придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS] . 30 жовтня 1992 року за реєстровим номером № 1-6345 Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області, було посвідчено заповіт від імені [PERSON] . Відповідно до вищевказаного документу, належну на праві власності квартиру [ADDRESS] , [PERSON] заповіла гр. [PERSON] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , в рівних частках кожній. 10 серпня 2017 року на підставі заяви про прийняття спадщини спадкоємиці за заповітом [PERSON] та заяви про прийняття спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України, на обов`язкову частку у спадщині, як пенсіонер за віком [PERSON] у Бердянській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 392/2017, щодо майна померлої [INFO] гр. [PERSON] . 21 грудня 2017 року надійшла заява від чоловіка спадкодавиці [PERSON] [PERSON] , про відмову від спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Проте заява була написана ним від руки, справжність підпису на ній нотаріально не засвідчена, тому нотаріусом до уваги не прийнялася, у зв`язку з чим [PERSON] , чоловік спадкодавиці, є таким, що прийняв спадщину за законом згідно ст. 1241 ЦК України, так як був зареєстрований зі спадкодавицею на момент її смерті. Оформити спадкові права належним чином [PERSON] не встиг, бо вже [INFO] помер, що підтверджується довідкою Бердянського міськрайонного відділу ДРАЦС Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Зі спадкової справи № 252/2020 Бердянської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини від 22 лютого 2018 року звернулася [PERSON] , разом з тим, роз`ясненням за № 1560/0214 від 19 вересня 2020 року, останній запропоновано звернутися до суду для встановлення факту проживання із спадкодавцем. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] за свої кошти здійснювала поховання [PERSON] , що підтверджується квитанцією про оплату ритуальних послуг. Також, в матеріалах справи містяться заяви [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за якими вказані особи підтверджують факт проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Вказані заяви посвідчено керівником КП БМР «Житлосервіс-2а» Тітенкової А.П. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини, викладені в заяві та не спростували факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] в період з 01.07.2012 року по 22.02.2018 року за адресою: [ADDRESS] . Так, [PERSON] пояснила, що [PERSON] являється її невісткою, протягом тривалого часу, а саме з 2012 року по березень 2018 року проживала за адресою [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . Допомагала їм з домашнім господарством, опікувала їх, допомагала з лікуванням. Після смерті бабусі [PERSON] залишилася проживати разом з [PERSON] та також його доглядала, після його смерті [INFO] здійснювала витрати на його поховання. [PERSON] пояснила суду, що була сусідкою [PERSON] та [PERSON] протягом дуже тривалого часу. Добре знає [PERSON] , яка являється її хресницею. Підтвердила ту обставину, що [PERSON] з 2012 року по березень 2018 року проживала за адресою [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] та [PERSON] . Пояснила, що у них були гарні відносини, [PERSON] здійснювала оплату лікування і бабусі і [PERSON] , опікувалась ними. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Із роз`яснень викладених у. п. п. 2, 23 Постанови Пленуму ВСК України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, слідує, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то вона звертається до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, суд вважає, що заявницею надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин заяви. Також вказані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved