Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

16 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області та [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що за договором купівлі-продажу вона є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], а також земельної ділянки площею 0,25 га для його обслуговування. Разом з будинком їй перейшла у власність і земельна ділянка розміром 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства. Питання про відчуження земельної ділянки не було вирішено належним чином. Посилаючись на викладене, просила визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивачка, крім цього, вказала, що повністю підтримує заявлені вимоги; представники відповідача та третьої особи зазначили, що не заперечують проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася, про причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. З копії договору купівлі-продажу від 22 лютого 2001 року (а. с. 5), вбачається, що [PERSON] та [PERSON] продали позивачці [PERSON] цілий житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі-продажу рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 липня 2013 року (а. с. 6-7) було визнано дійсним. Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8180652 від 19 серпня 2013 року (а. с. 8), за позивачкою [PERSON] зареєстровано право приватної власності на вказаний вище житловий будинок. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2013 року (а. с. 9) за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, за цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS]. Згідно державного акту на право приватної власності на землю (а. с. 10), попередньому власникові [PERSON] на підставі рішення Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 3 від 27 січня 1994 року було виділено земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,30 га дляведення особистого підсобного господарства за вказаною вище адресою. З дослідженої судом копії свідоцтва про право на спадщину від 22 лютого 2001 року (а. с. 11-12), відповідачка [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON], який помер [INFO], зокрема, земельної ділянки площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, при переході права власності на будівлю та споруду переходило у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності на земельну ділянку, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі. Згідно п. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України, який діє з 01 січня 2002 року, при переході права власності на будівлю та споруду право власності на земельну ділянку може переходити на підставі цивільно-правових угод. Як вбачається з договору купівлі-продажу, зміст ст. 30 Земельного кодексу України сторонам, що підписали договір, роз'яснено нотаріусом. Згідно з випискою з земельно-кадастрової книги (а. с. 14) позивачці [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,55 га, за цільовим призначенням: для обслуговування будинку - 0,25 га, для ведення підсобного господарства - 0,30 га. Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що разом із земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку[PERSON] та [PERSON]відчужували [PERSON] також земельну ділянку за цією ж адресою для ведення особистого підсобного господарства. Обставин, які б вказували, що попередній власник за життя набув право власності на спірну земельну ділянку неправомірно, або, що на неї, окрім позивачки, претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved