Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

17.04.2020 року до суду надійшла позовна заява ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. У позовній заяві посилається на те, що між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 5278579-02-10-01 від 11.05.2018 року, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Мазда», д.р.н. [NUMBER] . 15.03.2019 року в м. Києві по вул. В.Васильківська, 50 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Мазда», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2019 року ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 8.7 ПДР України. ПАТ «СК «ВУСО» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 136 211,29 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] була застрахована за полісом № АМ 3874231 в ПАТ «СК «ЕТАЛОН». ПАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПАТ «СК «ЕТАЛОН» з вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, у зв`язку з чим останнє здійснило виплату в межах ліміту передбаченого полісом в розмірі 100 000,00 грн. 20.12.2019 року між ПАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » укладено договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги. Згідно додатку № 1 до цього договору новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 5278579-02-10-01 від 11.05.2018 року. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 36 211,29 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. В матеріалах справи міститься клопотання, з якого вбачається, що представник позивача просить суд проводити розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 5278579-02-10-01 від 11.05.2018 року, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Mazda 6», номер кузову [NUMBER] (а.с. 14). 15.03.2019 року в м. Києві по вул. В.Васильківська, 50 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Shevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Mazda 6», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої автомобіль «Mazda 6» отримав механічні пошкодження. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 цього Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 23). Факт ДТП був визнаний ПАТ «СК «ВУСО» страховим випадком. Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає поняття «страховий випадок» як дорожньо-транспортну пригоду, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з даними рахунку-фактури № 00374 від 18.03.2019 та наряд-замовлення № ТМ008631 від 14.05.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 6», д.р.н. [NUMBER] , склала 136 211,29 грн. (а.с. 31-32, 33-37). На підставі заяви потерпілої особи та страхового акту, ПАТ «СК «ВУСО» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 136 211,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8470 від 05.04.2019 року (а.с. 38). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована за полісом № АМ 3874231 в ПАТ «СК «ЕТАЛОН» (а.с. 18). Таким чином, відшкодування шкоди визначається Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 22.1 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. ПАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПАТ «СК «ЕТАЛОН» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу, у зв`язку з чим останнє здійснило виплату в межах ліміту передбаченого полісом в розмірі 100 000,00 грн. (а.с. 40-41). Згідно зі ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 36 211,29 грн. Оскільки ПАТ «СК «ВУСО» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 5278579-02-10-01 ВІД 11.05.2018 року було виплачено суму страхового відшкодування за страховим випадком у розмірі 136 211,29 грн., однак виплата ПАТ «СК «ЕТАЛОН» в розмірі 100 000,00 грн. за полісом № АМ3874231 не покриває суми збитків, то суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 36 211,29 грн. До суду з заявленою вимогою звернулася фізична особа-підприємець [PERSON] . Так, 20.12.2019 року між ПАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір № 20/12/2019 року про відступлення права вимоги (а.с. 8-10), відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному критому за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі. 27.12.2019 року [PERSON] сплатив ПАТ «СК «ВУСО» кошти у сумі 57 594,31 грн. - ціну, визначену у п. 4 цього Договору, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 13). Відповідно до додатку 1 до договору до нового кредитора перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 5278579-02-10-01 від 11.05.2018 року (а.с. 11-13). Таким чином, кредитором за забов`язаннями [PERSON] став ФОП [PERSON] . З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду. Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 7 299,80 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду копію договору № 1 про надання правової допомоги від 10.12.2019 року (а.с. 45-46) та копію додаткової угоди № 3, акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 15.02.2020 року до договору (а.с. 46), платіжне доручення №23 від 16.02.20230 року на суму 7 299,80 грн. Згідно наданих документів, характер правової полягає у наступному: вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції; підготовка та відправка запитів до поліції та суду; підготовка позовної заяви; підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі до суду; підготовка заяви, клопотання; представництво інтересів у суді. Суд вважає, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу також підлягає задоволенню.

Outcome: approved