Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

16.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 8 535,80 грн., судовий збір у розмірі 640 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 10.08.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода по вул. Лавицького, 21 в Приморському районі м. Маріуполь, за участю транспортних засобів марки «Ланос» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та марки «Ланос» д.н.з. [NUMBER], під його ж керуванням, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Ланос» д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з відповідачем, у відповідності до полісу серії АЕ № 5793874. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, а позивачу, як власнику транспортного засобу, завдано збитки, розмір яких згідно звіту № 892/17 від 18.03.2017 року, становить 5 470,84 грн. 10.08.2016 року відповідач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, та 21.11.2016 року відповідачу було подано заяву про виплату суми страхового відшкодування. Однак, сума страхового відшкодування на час звернення до суду з позовом відповідачем позивачу не виплачена. У зв'язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 6 270,84 грн., пені у розмірі 1 385,34 грн., 157 грн. трьох процентів річних, та інфляційних втрати у розмірі 722,62 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2017 року відкрито провадження у справі. На час судового розгляду 06.06.2018 року з'ясовано відсутність відзиву від відповідача. Представник відповідача у судове засідання повторно не забезпечив явку представника, про поважність причин неявки у судове засідання суд не повідомив, про день та час судового розгляду був повідомлений судом належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 10.08.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода по вул. Лавицького, 21 в Приморському районі м. Маріуполь, за участю транспортних засобів марки «Ланос» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та марки «Ланос» д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Транспортний засіб марки «Ланос» д.н.з. [NUMBER] на праві власності зареєстровано за позивачем [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 8). Постановою судді Приморського районного суду м. Маріуполь від 07.09.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 7). В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 10.08.2016 р., є доведеною, та не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Відповідно до полісу серії АЕ № 5793874 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було забезпечено транспортний засіб марки «Ланос» д.н.з. [NUMBER], зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50 000,00 грн., франшиза дорівнює 510 грн (а.с. 9,10). Згідно цього ж полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 11.08.2016 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» із повідомленням про настання страхового випадку, 21.11.2016 року - із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 11,12). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 3 ст. 34 цього Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно звіту про оцінку матеріального збитку № 892/17 від 18.03.2017 року, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «Ланос» д.н.з. [NUMBER] становить 5 470,84 грн. (а.с. 14-24). За складення вказаного звіту з визначення вартості матеріального збитку, позивачем сплачено 800 грн., що стверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 237 від 16.02.2017 року (а.с. 25). Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування виплачена відповідачем не була. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Пунктом 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування,сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за порушення зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування, за період з 31.11.2016 року по 06.11.2017 року, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня, у розмірі 1385,34 грн., три відсотки річних від простроченої суми за період з 31.11.2016 року по 06.11.2017 року у розмірі 157, 00 грн., та втрати від інфляції за весь час прострочення, а саме з 31.11.2016 року по 06.11.2017 року у розмірі 722,62 грн. та 800 грн. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку. Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком, вважає його вірним та обґрунтованим. Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, що становить розмір матеріального збитку, визначеного відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку, складеного 18.03.2017 року, трьох відсотків річних від простроченої суми, втрат від інфляції, пені, є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Зазначені вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє ствердження в ході судового розгляду. З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору, підлягають відшкодуванню ПрАТ «СТ «Іллічівське» у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved