Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

15 вересня 2017 року, позивачка звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30 квітня 2004 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 29), в якому у сторін народились доньки : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яких вона після розірвання шлюбу просила залишити проживати з нею, посилаючись на те, що між подружжям, спільне життя не склалося у звязку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачем, з яким вони втратили почуття любові, поваги один до одного, взаємодопомоги, порозуміння, а також через постійні сварки між ними, внаслідок чого, їхній шлюб носить формальний характер, а також враховуючи, що спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам та правам їхніх дітей, наслідком чого стало те, що відповідач зібрав свої речі та став проживати за місцем своєї реєстрації, а також просила суд, стягнути з відповідача на свою користь, на утримання двох дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, з дати подачі позову і до повноліття кожної дитини, мотивуючи це тим, що після того, як відповідач залишив сімю, він почав ухилятися від утримання їхніх дітей та матеріальної допомоги на їх утримання, з урахуванням того, що останній неофіційно працює монтажником на приватному підприємстві та має мінливий дохід, позивачка вважає, що він здатен сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позов визнав частково, а саме, визнав позов в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з матірю (позивачкою) після розірвання шлюбу та частково визнав позов в частині стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, мотивуючи це тим, що він неофіційно працює монтажником в ПП «Алюмініка», отримуючи неофіційну зарплату, яка становить в середньому 6000 грн. щомісячно, а влітку, його заробітна плата може зростати до 8000 грн., а також те, що він проживає разом із непрацездатною матірю, похилого віку, яка отримує пенсію у розмірі 1373 грн. щомісячно, і якій потрібні певні грошові кошти на придбання для ліків, які він купує та утримує матір за свої кошти, і з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.11.2017 р., за клопотанням відповідача, який бажав зберегти сімю, проти чого заперечувала позивачка, сторонам був наданий двомісячний строк на примирення до 30.01.2018 р., однак до вказаного строку, сторони не примирилися та позивачка наполягала на розірванні шлюбу, стверджуючи, що примирення з відповідачем, який не змінив свого ставлення до сім`ї, неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 184 СК України передбачає суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» - прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 грн., з з 1 липня 0 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн. Суд встановив, що офіційно, між сторонам був зареєстрований шлюб 30 квітня 2004 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 29), в якому у сторін народились доньки : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 093675 виданого повторно 09.12.2008 р. та свідоцтвами про народження дітей серії 1-ЖД № 162509 виданого повторно 09.12.2008 р. та серії 1-ЖД № 186196 від 23.11.2009 р., в яких батьком дітей записаний відповідач (а.с. 8-10). Суд з`ясував, що сторони на сьогодні однією сім`єю не проживають і спільного господарства не ведуть. При цьому, позивачка проживає разом з дітьми окремо від відповідача. В судовому засіданні, позивачка пояснила та підтвердила, що між нею та відповідачем, спільне життя не склалося у звязку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачем, до якого вона втратила почуття любові, поваги, взаємодопомоги, порозуміння, а також через постійні сварки між ними, вважаючи при цьому, що їхній шлюб носить формальний характер, а також пояснила, що відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги їхнім спільним донькам, яких їй як матері важко утримувати на свою заробітну плату, враховуючи, що дітям потрібні відповідне харчування, одяг, ліки, прилади для навчання, а також, враховуючи, що діти відвідають додаткові курси з англійської та коли вони проживали разом із відповідачем, доньки постійно відвідували бальні танці, гімнастику та художню школу. Однак, на сьогодні, вона була вимушена відмовитись від останніх додаткових зайнять для дітей внаслідок браку коштів, яких не надає відповідач, проти чого не заперечував відповідач (а.с. 11). Відповідач, в свою чергу, визнаючи позов в частині розірвання шлюбу і місця проживання дітей разом з матірю, заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей, пояснивши суду, що він неофіційно працює монтажником в ПП «Алюмініка», отримуючи неофіційну зарплату, яка становить в середньому 6000 грн. щомісячно, а влітку, його заробітна плата може зростати до 8000 грн., а також те, що він проживає разом із непрацездатною матірю, похилого віку, яка отримує пенсію у розмірі 1373 грн. щомісячно, і якій потрібні певні грошові кошти на придбання для ліків, які він купує та утримує матір за свої кошти, а тому має фінансову можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно з урахуванням викладених ним обставин, які обєктивно підтверджуються письмовими доказами по справі (а.с. 24-30). При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки, яка не змінилася після надання строку на примирення подружжю, стосовно її бажання на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин, і визнання позову в цій частині відповідачем буде суперечити інтересам позивачки, спільним дітям сторін та моральним засадам суспільства, у звязку з чим, позов підлягає частковому задоволенню з розірванням шлюбу між сторонами, залишенням проживати дітей разом із матірю, проти чого не заперечував відповідач, із стягненням з відповідача аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно з дати подачі позову і до повноліття дитини та стягненню з відповідача на користь позивачки, в порядку ст. 141 ЦПК України судового збору 640 грн. за розгляд судом позовних вимог про розірвання шлюбу та на користь держави судового збору за розгляд судом позовних вимог про стягнення аліментів. Визначена судом сума аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання двох доньок, яку запропонував відповідач на думку суду відповідає фінансовій можливості (спроможності) відповідача, який працюючи неофіційно, має мінливий, непостійний дохід, який в середньому становить 6500 грн. щомісячно, а також має на своєму утриманні непрацездатну матір, яку він утримує за свої кошти.

Outcome: partial