Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

15.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив суд встановити факт того, що за походженням по батьківській лінії по національності він є поляком та внести відповідні зміни в актовий запис №6 про його одруження, зроблений 07 березня 1970 року Угорницькою сільською радою Коломийського району, виключивши із актового запису дані про те, що за національністю він «українець» та вказати його національність як «поляк». Від решти заявлених вимог [PERSON] відмовився. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він народився [INFO] року у селі Угорники, Коломийського району Івано-Франківської області у польській родині по батьківській лінії. Так, матір батька та бабуся заявника [PERSON] та його батько [PERSON] були за національністю поляками. Визнання заявника поляком дасть йому змогу безперешкодно спілкуватися з членами родини, які проживають на території Польщі, отримати карту поляка та передбачені для поляків соціальні блага і гарантії. У підготовчому судовому засіданні заявник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та, будучи допитаним судом у якості свідка, пояснив, що він народився [INFO] року у селі Угорники, Коломийського району Івано-Франківської області у польській родині по батьківській лінії. Матір батька та його бабуся [PERSON] та його батько [PERSON] були за національністю поляками. Частина його родини [PERSON], [PERSON], сестра [PERSON] у 1945 році були депортовані в [PERSON]. Однак, оскільки його бабка [PERSON] одружилася з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка «[PERSON]», не була депортована. У 1921 р. у подружжя [PERSON] та [PERSON]» народився батько заявника [PERSON], в актовому записі про народження якого вказано, що за національністю він поляк. Встановлення факту національної ідентичності необхідне для реалізації ним особистих немайнових прав, пов'язаних із підтвердженням польського походження. Представник заінтересованої особи - Яремчанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій просив розглянути справу в його відсутність, не заперечував проти задоволення вимог заявника. З'ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення [PERSON], дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.5), між [PERSON] та [PERSON] 07.03.1970 року укладений шлюб, про що зроблено актовий запис №6. Національність [PERSON] вказана «українець». Згідно висновку Яремчанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.6), [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актового запису №6 від 07.03.1970 року про укладення шлюбу. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.13-14) [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблений актовий запис №24. Його матір'ю записана [PERSON] та її національність вказана як «полька». Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.15-16) [PERSON] народився [INFO] року, про що 29.02.1948 року зроблений актовий запис №3. Його батьком записаний [PERSON] та його національність вказана як «поляк». Відповідно до ст.11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. За змістом ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж Кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства (ст. 300 ЦК України). Згідно положень статей 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян в будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Статтею 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої Законом України від 09.12.1997 р., встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і одним із напрямків міжнародного співробітництва. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Дослідивши докази в судовому засіданні суд приходить до висновку про достатність доказів, які узгоджуються між собою та підтверджуються показаннями заявника, допитаного у якості свідка, для задоволення заяви [PERSON] та встановлення того факту, що за національністю (національним походженням) він є поляком. Встановлення вказаного факту має юридичне значення для реалізації особистих немайнових прав заявника, виходячи із положень ст.300 ЦК України, а також ст.13 Закону України «Про національні меншини в Україні» про те, що громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання. Відповідно до ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 319 ЦПК України та пунктів 1.1, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 (з наступними змінами та доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення є підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідних змін до актового запису №6 про одруження [PERSON], зробленого 07 березня 1970 року Угорницькою сільською радою Коломийського району, виключивши із актового запису дані про те, що за національністю він «українець» та вказавши його національність як «поляк». На підставі ст.ст.269, 300 ЦК України, Закону України «Про національні меншини в Україні» та

Outcome: approved