overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

16.05.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та згідно уточненої позовної заяви від 18.01.2016 р. з врахуванням заяви від 02.02.2015 р. просить визнати наказ по [PERSON] театру музичної комедії ім. М.Водяного за № 66 від 27.04.1998 року (недійсним) неправомірним, стягнути з відповідача [PERSON] академічного театру музичної комедії ім. М.Водяного за три роки, належну йому заробітну плату в розмірі суми різниці, - її несплаченої (в силу дії наказу № 66) з 22.06.2004 р. по 22.06.2007 р. індексованої; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100000 гривень. При цьому посилається на те, що з 01.05.1998 р. по місцю своєї роботи в [PERSON] театрі музичної комедії ім. М.Водяного на посаді соліста-вокаліста був переведений наказом по театру за № 66 від 27.04.1998 року незаконно без його згоди (без заяви) на умови разової оплати праці. В подальшому він був запрошений у відділ кадрів театру для ознайомлення з наказом, де розписався в тому, копію наказу не отримав. Таким чином, в певний період йому перестали сплачувати ставку та належні на той період (губернаторські) надбавки та премії, з поясненням, що він не в штаті. Він звернувся до нового директора театру та йому надали відповідь: „заява та його власний підпис на наказі. На його вимогу йому показали копію наказу, а про заяву повідомили, що вона знищена та потім надали акт від 27.04.2003 р. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню, надав суду письмові заперечення на позов. Вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.07.1991 р. [PERSON] був зарахований в [PERSON] театр музичної комедії ім. М.Водяного на посаду соліста вокаліста, за договором та з 15.09.1992 р. працював на посаді соліста вокаліста постійно. (а.с. 7 - 8) Відповідно до наказу [PERSON] театру музичної комедії ім. М.Водяного № 66 від 27.04.1998 р. [PERSON] з 01.05.1998 р. переведений на умови разової оплати праці. Підстава: заява [PERSON] З вказаним наказом позивач був ознайомлений 30.04.1998 р. (а.с. 5) Згідно акту від 27.04.2003 р. про виділення до знищення документів та справ [PERSON] театру музичної комедії ім. М.Водяного комісія у складі: заступника директора театру [PERSON]В, головного бухгалтера [PERSON], начальника відділу кадрів [PERSON], голови профкому [PERSON], начальника хоз.відділу [PERSON],

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

16.05.2015 року за поштовим штемпелем [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 08.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 356) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери. Сторони на час звернення до суду разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що з [PERSON] не проживають однією сім'єю з 2010 року. [PERSON] позов визнав. Суд, вислухавши пояснення [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.05.2009 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 356 та видано відповідне свідоцтво (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1501 та видане відповідне свідоцтво (а.с.9). Із пояснень сторін вбачається, що вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище набуте в шлюбі - «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

16.05.2016 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що уклав з відповідачем шлюб у стані алкогольного спяніння і насправді не бажав вступати в шлюб з відповідачем. Крім того, одразу після реєстрації шлюбу сторони припинили сімейні відносини, при цьому він не має бажання перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Від надання судом строку на примирення з відповідачем відмовився. Відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Про причини своєї неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд, за згодою позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 20.04.2016, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Одразу після реєстрації шлюбу сторони припинили сімейні відносини і почали проживати окремо. Вони не мають спільного сімейного бюджету і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

16.05.2016 позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], 2013 року народження, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин з відповідачем та на ненадання ним матеріальної допомоги на утримання сина. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як випливає з пояснень позивача, з січня 2016 року сторони проживають окремо. Дитина залишилася разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання сина позивачу не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та матеріальний стан сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

16.05.2016р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 05.03.2011 р. вони перебувають у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина, оскільки спільне життя не склалося через непорозуміння, несумісність характерів, то шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з грудня 2014 року. Позивачка та відповідач в судове засідання не зявились, позивачка надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності та позов підтримала. Відповідач надав суду заяву з проханням розглядати справу без нього, позов визнав повністю, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 05.03.2011 р. Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом №53 (а.с.5), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Окрім того, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

16.05.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON] про поділ майна подружжя: трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 62,7 кв.м. житловою площею 43,4 кв.м., як майна набутого у шлюбі; по 1/2 частині квартири кожному. В обґрунтування вказує, що вказана квартира була придбана за договором купівлі-продажу 18.11.2011 р., в період шлюбу зареєстрованого 27.11.2010 р. Квартира є спільним майном подружжя, та належить їм на праві спільної сумісної власності, але зареєстрована на чоловіка. Позивач надала суду заяву про підтримання позову. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання заявленого позову. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Належність квартири на праві власності, рівність часток подружжя, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини між сторонами регулюються ст.70 Сімейного кодексу України, ч.3 ст.368, 372 ЦК України згідно норм яких - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, вказане майно може бути поділено виходячи з рівності часток, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом, або рішенням суду, у звязку з чим право спільної сумісної власності припиняється. Таким чином суд проводить поділ вказаного майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, виходячи з рівності часток, то слід визнати за сторонами право власності по 1/2 частині вказаної квартири за кожним. При задоволенні позову - судовий збір в сумі 631,96 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 700.00 грн. сплачені позивачем згідно чеку та квитанції а.с.1, 14 слід стягнути з відповідача згідно, ст.81, 84, 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.368-372 ЦК України, ст.70 СК України, ст.ст.174, 197 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

16.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу №2449-Л від 22.04.1999 року дійсним, мотивуючи тим, що між нею та відповідачами на товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири №19 по вул. Червоних Майовщиків (Озерна), 17-А в м. Миколаєві. Усі суттєві умови були сторонами виконані, але договір купівлі-продажу нерухомого майна не було нотаріально посвідчено, у звязку з чим позивачка звернулася до суду. В судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи Миколаївської Універсальної товарно-сировинної Біржі в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У звязку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 22.04.1999 року на Миколаївській Універсальній товарно-сировинній Біржі між відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачкою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за №2449-Л квартири №19 по вул. Червоних Майовщиків (Озерна), 17-А в м. Миколаєві. Спірна квартира належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1999 року, зареєстрованого Миколаївським БТІ в реєстрі №19125 від 16.04.1999 року. Також судом встановлено, що 22.04.1999 року Миколаївським БТІ була проведена державна реєстрація спірної угоди за реєстровим №2449-Л. Усі суттєві умови за договором купівлі-продажу сторонами були повністю виконані, тому даний договір на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України може бути визнаний дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

16.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказував, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 26.04.1996 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивував тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 26.04.1996 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Сторони з квітня 2016 року припинили шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що після надання сторонам строку для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

16.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], 28.02.2014р. народження в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що з 19.10.2013року з відповідачем проживали у шлюбі, від спільного проживання у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], 28.02.2014р. народження, аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

16.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі ? частини заробітку (доходу) на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], на період навчання у вищому навчальному закладі без урахування часу канікул, але не довше досягнення донькою 23 років. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [PERSON] є батьком [PERSON]. Донька є студентом 1 курсу ПНІ-15 психолого-педагогічного факультету Криворізького національного університету, денної форми навчання, що підтверджується довідкою навчального закладу. Відповідач має постійний заробіток, його матеріальний стан дозволяє йому сплачувати аліменти доньці на період навчання. Позивачка в судовому засіданні не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем (заява від 04.06.2016 року), це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог\~відповідно до вимог ст.174 ЦПК України. Згідно ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 16 травня 2016 року дня звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ст.367 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення\~\~в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved