Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

15.01.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому він просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.10.2009 року в розмірі 8041 грн. 71 коп. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву б/н від 26.10.2009 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Також відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку із чим, станом на 11.11.2019 року виникла заборгованість в розмірі 8041 грн. 71 коп., з яких: 8041 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредита. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Таким чином, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, тому відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Після смерті [PERSON] спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] - відповідач у справі. 13.04.2017 року АТ КБ «ПриватБанк» до Жовтоводської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, на яку 27.06.2017 року було отримано відповідь про те, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені законодавством строки, а саме 6 місяців з дня відкриття спадщини, тому вона прийняла спадщину після померлого [PERSON] , до якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого. 27.09.2019 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист - претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Тому АТ КБ «ПриватБанк» змушене було звернутися із даним позовом до суду. Просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованоість за тілом кредиту в сумі 8041 грн. 71 коп. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09 год. 00 хв. 04 березня 2020 року. 26.02.2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка зазначила, що даний позов поданий з порушенням норм матерального та процесуального права та не може бути задоволений з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно копії її паспорту, вона зареєструвалась за адресою [ADDRESS] 25 січня 2017 року, тобто вже після смерті [PERSON] . Окрім того, як слідує із наданих документів Жовтоводською державною нотаріальною конторою за вих. №335/01-16 від 08.06.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь в якій зазначено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилась, спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Також зазначила, що відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та ст. 1269 ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Системне тлумачення ст.16 та ч. 2 ст.1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Аналіз ч. 2 ст. 1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, а тому позовні вимоги щодо стягнення з неї заборгованості не можуть бути задоволені. У судове засідання 04.03.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив. На електронну адресу суду надійшло клопотання від представника позивача Чепіги Д.О. про відкладення розгляду справи на іншу дату та надання додаткового часу для надання доказів та пояснень по справі. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. В задоволенні позовних вимог просила відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 року, у зв`язку з клопотанням представника позивача [PERSON] , судовий розгляд справи було відкладено на 11.03.2020 року. 11.03.2020 року АТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу позивача, у судове засідання свого повноважного представника не направив. На електронну адресу суду повторно надійшло клопотання представника позивача Чепіги Д.О. про відкладення розгляду справи повторно для надання додаткових доказів. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Таким чином, в силу вимог п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника позивача, у зв`язку з повторною неявкою позивача незалежно від причини неявки, не зважаючи на подану останнім заяву про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на неявку учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані сторонами докази, на підтвердження обставин, на які посилаються, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 26.10.2009 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банк», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Однак своїх зобов`язань позичальник не виконав. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.38/. Станом на 11.11.2019 року позичальник має заборгованості за кредитним договором в сумі 8041, 71 грн., що складається з тіла кредиту. 24.03.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив до Жовтоводської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст.1281 ЦК України. /а.с. 42/. Згідно зазначеної претензії, банк просив включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого [PERSON] про наявність заборгованості перед банком у розмірі 8041 грн. 71 коп. Просили повідомити Банк про те хто звертався із заявою про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадини після померлого боржника [PERSON] 27.06.2017 року позивач отримав відповідь Жовтоводської державної нотаріальної контори від 08.06.2017 року, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця не була заведена /а.с.43/ На думку позивача спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачка у справі [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де адресою реєстрації є [ADDRESS] . 27.09.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» направив спадкоємцеві Саєнко Т.В. лист-претензію від 09.09.2019 року про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором, який укладений між банком та [PERSON] . Однак лист залишений без виконання. /а.с. 44,45/ Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. В даному випадку кредитор ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з вимогою до відповідача в межах строку встановленого ст.1281 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Однак, позивач не довів, що відповідач за правилами частинами третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно копії паспорта на ім`я [PERSON] , [INFO] , остання з 25.01.2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто вже після смерті [PERSON] . Таким чином, на час відкриття спадщини відповідач не проживала із [PERSON] . А тому, в силу вимог ст. 1268 ЦК України, не є такою, що прийняла спадщину після померлого. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини відповідачка також не зверталась. Обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємця обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «ПриватБанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості. Представник позивача двічі звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів. Однак, суд наголошує, що сторони зобов`язані надати суду всі докази. Позивач повинен надати докази разом з поданням позовної заяви. Всупереч вимогам ст.83 ЦПК України, позивач не надав суду всі докази. Суд, дотримуючись принципу диспозитивності розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази. Обов`язок доведення обставин на які особа посилається, як на підставу своїх вимог покладається саме на цю особу. В той же час, суд не приймає доводи відповідача, викладені у відзиву в тій частині, що судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно, а тому обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам ч.2 ст.1282 ЦК України. Відповідно до ст.1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Проте за домовленістю між кредитором та спадкоємцями боржника може бути встановлений інший порядок виплати боргу. Якщо такої домовленості між кредитором та спадкоємцями боржника не досягнуто, кредитор вправі звернутися до суду з позовом про виплату боргу. Таким чином, законодавець дозволяє звернутися кредитору з позовом до суду про стягнення боргу, а не тільки з позовом про звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог. Судовий збір залишити за рахунок позивача, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed