Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

15 січня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі відповідач, [PERSON]О.) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP42811794 від 04.10.2006 [PERSON] отримала кредит у розмірі 1163,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Рострочка» складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення зазначених умов договору відповідач свої зобовязання не виконала, в звязку з чим станом на 24.12.2015 утворилася заборгованість в сумі 25574,57 грн., яка складається з 578,44 грн. заборгованість за кредитом; 6770,37 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 16531,73 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1194,03 грн. штраф (процентна складова). Позивач просив суд стягнути вказану заборгованість за кредитом з відповідача, а також понесені ним витрати на оплату судового збору при подачі позовної заяви в сумі 1378,62 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, заперечив проти застосування позовної давності, оскільки, на його думку, позивач не порушив її строки, подавши позов в межах пятирічного строку позовної давності, яка була встановлена за домовленістю сторін. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що дійсно отримала кредит в Приватбанку на придбання мобільного телефону, частково сплатила кредит, але в звязку з сімейними обставинами, а саме народженням третьої дитини, припинила сплачувати борг. Також, зазначила, що банк відраховував кошти з іншої картки на власний розсуд, на що вона не давала згоди. Крім того, наполягала на застосуванні позовної давності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP42811794 від 04 жовтня 2006 року на суму 1163,50 грн. строком до 06.10.2008 (а.с. 5, 6-9). Факт укладення між сторонами кредитного договору підтверджується підписаною відповідачем заявою, в якій вона також засвідчила про своє ознайомлення та згоду із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Ст.1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що в звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором станом на 24.12.2015 утворилася заборгованість в сумі 25574,57 грн., яка складається з 578,44 грн. заборгованість за кредитом; 6770,37 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 16531,73 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що підтверджується наявними в матеріалах цивільної справи розрахунками заборгованості (а.с. 4, 4 зворотній бік, 51-53). Судом встановлено, що сторони визначили порядок повернення Кредиту, а саме: сплата кредиту та відсотків за нього здійснюється в порядку і строки відповідно до умов договору, і погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 27 число кожного місяця, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 63,25 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. (а.с. 4 зворотній бік, 6-9). Отже, поряд із встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії договору, як з певними моментами, які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Дана правова позиція висловлена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, і є обовязковою для застосування у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки відповідачем було заявлено клопотання про застосування позовної давності, суд вважає, що несплачені до моменту звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з позовом 15 січня 2016 року платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Сторонами було визначено збільшений строк позовної давності ніж той, що передбачений ЦК, а саме 5 років (п.п. 5.5 Умов) (а.с. 9). Враховуючи вищевикладене, а також розрахунок заборгованості по кредитному договору наданий позивачем, суд вважає, що в межах строку позовної давності заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 578 грн. 44 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3842 грн. 27 коп. (6770,37 грн. 2928,10 грн.); пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 13657 грн. 95 коп. ( 16531,73 грн. 2873,78 грн.); 500 грн. - штраф (фіксована частина). Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Позивачем не було надано доказів в обґрунтування негативних наслідків для себе через прострочення виконання зобов'язання відповідачем. На підтвердження важкого матеріального становища відповідач надала посвідчення № 006069 від 19.10.2010, предявник якого має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей, а також копії свідоцтв про народження дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Тому суд вважає за доцільне зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором до 1000 грн., так як вказана в позові сума значно перевищує розмір збитків завданих позивачу невиконанням відповідачем умов кредитного договору у звязку із збігом особистих сімейних обставин і відсутністю негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні сума штрафу (процентна складова), передбаченого за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, обчислена з розрахунку 5% всієї суми заборгованості, в звязку з чим, на думку суду, вказана сума підлягає зменшенню із розрахунку зменшення суми заборгованості. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору в розмірі 6191 грн. 75 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 578 грн. 44 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3842 грн. 27 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 1000 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина).; 271 грн. 04 коп. - штраф (процентна складова). Що стосується заперечень відповідача про неправомірність дій позивача щодо відрахування з її платіжних карток грошових коштів на погашення кредиту, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки п.п. 3.2.5 передбачене право Банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за заявою та Умовами при настанні строків платежів (а.с. 6 зворотній бік). Крім того, заперечення відповідача проти позову з підстав недійсності договору, також суд відкидає, як необґрунтовані і недоведені відповідачем належними та допустимими доказами в суді. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, понесені ПАТ КБ «ПриватБанк» при сплаті судового збору (а.с. 1), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 333,62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial