Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

17.08.2018 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення найстаршою дитино повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем від шлюбу, укладеного 17.09.2005 року, мають дітей - дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які знаходяться на її повному утриманні, всупереч вимогам статті 180 Сімейного кодексу України відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання неповнолітніх дітей, хоча має таку можливість. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав 06.12.2018 року, у встановлений судом строк відзив не надав. На підставі статей 178, 191, 279 Цивільного процесуального кодексу Українисуд вважає можливим розглядати справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 17.09.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чуднівського районного управління юстиції Житомирської області від 17.09.2005 року, про що складено відповідний актовий запис №55 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Бейзимівською сільською радою Чуднівського району Житомирської області від 15.01.2008 року, дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Бейзимівською сільською радою Чуднівського району Житомирської області від 21.10.2011 року (а.с.11-12) Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи наявність у відповідача обов'язку матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного та

Outcome: approved