Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

16 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15 червня 2012 року був зареєстрований шлюб з відповідачем [PERSON]. За час спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зайнята доглядом за донькою, не працює, оскільки доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку, не має необхідних коштів для існування. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, проте, на її погляд, може надавати їй матеріальну допомогу, але самоусунувся від надання такої допомоги. Позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. та на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2016 року роз'єднані заявлені позовні вимоги та виділені у два самостійні провадження. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що не працює, з відповідачем не проживає, коштів на утримання дитини відповідач не надає, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, посилаючись на те, що на даний час відповідач не працює, самостійного доходу не має, а тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини. Також відповідач пояснив, що розмір аліментів на дитину, який просить позивач, є необхідним для належного та необхідного утримання дитини. Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2012 року (а.с. 7, 14). Батьком [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] (а.с. 8). Позивач [PERSON] отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 9). Відповідач звертався з заявами до позивача (а.с. 24-28). Відповідачем здійснювалися грошові перекази за період з 01.01.2012 року по 02.03.2016 року (а.с. 29-35). 24.05.2016 року відповідачем на рахунок позивача сплачено 1 500,00 грн. (а.с. 40). Донька проживає з позивачем, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує належним чином, не надає матеріальну допомогу на доньку, яка є необхідною для нормального утримання. Згідно частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності з положеннями частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Одним із різновидів майнових прав та обов'язків подружжя є права та обов'язки, пов'язані із взаємним утриманням, тобто матеріальною підтримкою один одного. Право одного з подружжя за наявності певних обставин на утримання за рахунок іншого також визначено на законодавчому рівні, а саме: в нормах Сімейного кодексу України. Так, відповідно до частини 2 статті 84 цього Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із частиною 2 статті 80 Сімейного кодексу України, розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я відповідача, те, що у нього на утриманні, крім доньки [PERSON], інших дітей немає, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, а також те, що відповідач належної необхідної добровільної допомоги на утримання дитини не надає, проте зобов'язаний надавати матеріальну допомогу. У зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн. щомісяця, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 16 березня 2016 року, і до досягнення донькою [PERSON] повноліття. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували доводи позивача про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, позивач не надала жодних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, які, з врахуванням змагальності та диспозитивності цивільного процесу, повинні бути доведені позивачем, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружинислід відмовити. У відповідності з пунктом 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 80, 84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial