overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

15.02.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що у них з відповідачем є спільна неповнолітня дитина -син [PERSON] [INFO]. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, але недостатню та не регулярну, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності (а.с.17). Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину -сина [PERSON] [INFO] (а.с.3). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

15.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб зареєстрований 08.11.2008 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №553. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що від спільного подружнього життя у них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини , сімейних відносин не підтримують з червня 2015 року. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 08.11.2008 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 553./а.с.4/. Від спільного подружнього життя у них народилися [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження /а.с.7,8/ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин з червня 2015 року. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

15.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона досягла пенсійного віку та звернулася до УПФ України у Сихівському районі м. Львова для оформлення пенсії. Під час перевірки поданих документів виявилося, що в трудовій книжці невірно зазначено ім'я працівника. В судове засідання заявниця не з'явилася, подавши клопотання про розгляд заяви без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився за невідомих обставин. Про час та місце розгляду заяви заінтересована особа повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду заяви від заінтересованої особи не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено в судовому засіданні, прізвищем, іменем, по батькові та датою народження заявниці є «[PERSON], [INFO]», про що свідчить її паспорт [NUMBER]. Із свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] вбачається, що дошлюбним прізвищем заявниці є «[PERSON]». В трудовій книжці [NUMBER], яка заповнена 07.02.1959 року, прізвищем, іменем, по батькові та датою народження працівника є «[PERSON], [INFO]». На внутрішній сторінці обкладинки трудової книжки зазначено, що прізвище «[PERSON]» змінено на прізвище «[PERSON]» на підставі свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER]. Приймаючи до уваги, що прізвище, по батькові, дата народження, що вказані в трудовій книжці, збігаються з прізвищем, по батькові і датою народження, що вказані в паспорті та свідоцтві про укладення шлюбу заявниці, суд вважає за можливе встановити факт належності заявниці трудової книжки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

15.02.2017 року [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила встановити, факт, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] проживала разом з [PERSON], [INFO], однією сім'єю з 2003 року по день смерті останнього - [INFO]. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалася на те, що 13.06.1987 року її мати - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який фактично став їй вітчимом. Після розлучення з чоловіком, у 1988 році, [PERSON] почала проживати з матір'ю та вітчимом у квартирі [ADDRESS], де з 02.12.2003 року була зареєстрована. [INFO] померла мати - [PERSON] Після смерті вітчима - [PERSON], померлого [INFO], відкрилося спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Таким чином, з метою визначення кола спадкоємців, просила встановити факт спільного проживання однією сім'єю з [PERSON], починаючи з 2003 року по день смерті останнього - [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа подала в суд заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність. З'ясувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності в порядку приватизації державного житлового фонду [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 27 лютого 2008 року. (а.с. 10). З довідки № 4553 від 25.10.2016 року, виданої КП «Жилкомсервіс», вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в квартирі [ADDRESS] з чоловіком - [PERSON], який зареєстрований у даній квартирі з 20.03.2001 року, та дочкою - [PERSON], що зареєстрована з 02.12.2003 року. (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с 3). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 29.03.1988 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 13.06.1987 року, актовий запис № 555. (а.с. 6). Факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] знайшов своє підтвердження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

15.02.2017 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було постановлено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради про визначення місця проживання дітей, згідно якого позовні вимоги були задоволенні. Визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], [INFO] за адресою: м. Верхньодніпровськ вул. Затишна б. 1 Дніпропетровської області Проте, при ухвалені рішення судом не вирішене питання щодо розподілу понесених судових витрат. Відповідно до п.п. 4 п.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішене питання про судові витрати. Судом встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем сплачений судовий збір , що підтверджується квитанціє про сплату судового збору. № 1/73 від 24.11.2016 року Враховуючи те, що позовні вимоги позивачки задоволенні в повному обсязі. А відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд вважає за потрібне вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача [PERSON]. на користь позивача [PERSON]В,. понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн.20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

15.02.2017 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 21.06.2016 року Вознесенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №103, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з вересня 2016 року через поведінку відповідача, який нехтує її інтересами та почуттями, суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON]в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення, на примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи в порядку статей 224-226 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

15.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 07.11.2006 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 583. Від даного шлюбу мають двоїх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги один до одного, що призвело до серйозних суперечок, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, діти залишаться проживати разом з позивачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.11.2006 року, шлюб зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 583. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом з позивачем. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам сторін, інтересам їх дітей, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернувся до відповідачів з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідачів борг за кредитним договором від 25.12.2013 року та договором поруки, укладеного між позивачем та першим відповідачем та другим відповідачем, у сумі 192249,00 гривні, так як відповідачі добровільно сплати борг відмовилися. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність . Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та дату розгляду справи їх було повідомлено шляхом публікації у газеті «Донеччина» № 12 від 24.03.2017 року та розміщенням інформації про розгляд справи на офіційному web сайті суду. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини. 25.12.2013 року між позивачем та першим відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит. 25.12.2013 року між позивачем та другим відповідачем було укладено договір поруки в забезпечення вищевказаного кредитого договору Відповідно до кредитного договору перший відповідач зобов'язався повернути кредит, на умовах передбачених договором, а другий відповідач поручився за належне виконання цього договору. На теперішній час відповідачі не виконують умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачами договору кредиту на 15.12.2016 року склався борг перед банком у сумі 136003,83 гривень, а саме: борг за тілом кредиту 88329,21 гривень, заборгованість за відсотками 33159,54 гривень, розмір інфляційних витрат за кредитом 11096,26 гривень, розмір інфляційних витрат за відсотками 3418,82 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається,якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства ,а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1ст 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання ,то воно підлягає виконанню у цей строк . Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець , зобов'язується надати грошові кошти(кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановленнях договором ,а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає, що відповідачі суттєво порушили умови договору кредиту, прострочивши виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідачів, тому позов слід задовольнити у повному обсязі . З відповідачів слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору 2040,06 гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернувся до суду з вимогами про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №51 у будинку №13 по вулиці Волковича у місті Чернігів Чернігівської області та виселення його із вказаного помешкання, так як він систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач без поважних причин у судове засідання не прибув. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], де з 16.03.2006 року зареєстрований та мешкає відповідач (син позивача) на правах члена сімї власника житла. Відповідно до положень ст.ст.157,116 ЖК України, член сімї власника жилої квартири може бути виселений у судовому порядку у випадку систематичного порушення правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними і виселення відбувається без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивач не надала суду належні і допустимі докази, які б свідчили про систематичне порушення відповідачем правил співжиття, а саме: характер порушень, дата вчинення та їх кількість у позові не зазначено, які саме обставини виключають можливість проживання з відповідачем в одній квартирі у позові також не приведені. Встановлені судом обставини є підставами для відмови у задоволенні позову, приймаючи до уваги ту обставину, що виселення громадянина з помешкання без надання іншого житла є виключним заходом, а відповідач не притягувався до юридичної відповідальності за вчинення правопорушень відносно членів сімї.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди з тих підстав, що вироком Коропського районного суду, Чернігівської області від 11 січня 2017 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: у викраденні двох шин марки Rosava BC - 20175/70 R 1382 Т та двох сталевих колісних дисків 4х98 R 13х5 ЕТ 29, що належать позивачу, а всього на загальну суму 1700 грн. 00 коп, що підтверджується товарним чеком про вартість викраденого. В результаті злочинних дій відповідача позивачу завдана майнова шкода, яку просить стягнути з відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що викрадене було повернуто ще при вилученні працівниками правоохоронних органів, тому підстав для задоволення позову немає. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали кримінального провадження № 1-кп/735/12/2017 суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2017 року відповідача засуджено за ст. 185 ч. 1 КК України і призначено покарання у виді штрафу 50 (п'ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 гривень. Згідно вироку Коропського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2017 року, [PERSON], 11 червня 2016 року, близько 02 години 00 хвилин прибув на [ADDRESS], таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку двох шин марки Rosava BC - 20175/70 R 1382 Т та двох сталевих колісних дисків 4х98 R 13х5 ЕТ 29, попередньо демонтувавши їх з автомобільного причепу, що належить [PERSON], в результаті чого останньому спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1061 (одна тисяча шістдесят одна) грн. 73 (сімдесят три) коп. При цьому речові докази: два диски білого кольору з автомобільного колеса та одна покришка з автомобільного колеса марки Rosava BC - 20175/70 R 13 повернуто [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Суд вважає встановленим та доведеним, що позивачу діями відповідача [PERSON] спричинено матеріальну шкоду в розмірі 1061 грн. 73 коп., а тому суд стягує її з відповідача в повному обсязі, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 05.09.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 1788. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який залишається проживати з відповідачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідач позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2008 року, про що є актовий запис № 1788 у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який залишається проживати з відповідачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved