Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

15.08.2017 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся представник Кредитної спілки «Iсток» з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи: Відділу у справах дітей Приморської Райадміністрації Одеської міської ради та згідно уточненої позовної заяви просив: - зняти з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON].' - виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON]. - виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]. - визначити місце постійного проживання [PERSON] та [PERSON] разом із матір'ю за адресою [ADDRESS]. - зареєструвати [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS]. При цьому посилаючись на те, що 19 червня 2008 року між КС «Істок» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № КДК-1264 з додатками, відповідно до якого кредитор на умовах Договору надав позичальнику грошові кошти в сумі 570 000,00 грн. строком користування до 20.06.2012 року. 20.06.2008 року між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір. Відповідно до п. 7 Іпотечного договору в забезпечення виконання зобов'язань Іпотекодавця перед Іпотекодержателем з метою своєчасного виконання Кредитного договору № КДК-1264 від 19.06.2008 року Іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві особистої приватної власності наступне майно: ізольовану квартиру під [ADDRESS], яка в цілому складається з 3 житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 83,1 кв. м. та житловою площею 60,9 кв. м. Рішенням Київського районного суду м. Одеси позовні вимоги Кредитної спілки «Істок» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № КДК-1264 від 19.06.2008 року задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь КС «Істок» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 938 502, 41 гривень, у тому числі заборгованість за кредитом 489871, 90 гривень, заборгованість за відсотками - 423 789,07 гривень та індекс інфляції - 24841,44 гривень. Станом на 01.02.2017 року рішення суду не виконано та вимоги КС «Істок» до [PERSON] про виселення з наданого в іпотеку майна, а саме квартири [ADDRESS], добровільно виконані не були, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, час та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не з'явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надавав та не заявляв. Представник третьої особи про дату, час та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не з'явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надавав та не заявляв. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною першою статті 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 19 червня 2008 року між КС «Істок» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № КДК-1264 з додатками, відповідно до якого Кредитор на умовах Договору надав Позичальнику грошові кошти в сумі 570 000,00 грн. строком користування до 20.06.2012 року. 20.06.2008 року між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 4166. Відповідно до п. 7 Іпотечного договору в забезпечення виконання зобов'язань Іпотекодавця перед Іпотекодержателем з метою своєчасного виконання Кредитного договору № КДК-1264 від 19.06.2008 року, Іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві особистої приватної власності наступне майно: ізольовану квартиру під [ADDRESS], яка в цілому складається з 3 житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 83,1 кв. м. та житловою площею 60,9 кв. м. 29.05.2013 року Київським районним судом м. Одеси по справі № 1512/2-1274/11 прийнято рішення, відповідно до якого позовні вимоги Кредитної спілки «Істок» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № КДК-1264 від 19.06.2008 року задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь КС «Істок» заборгованість за кредитним договором КДК - 1264 від 19.06.2008 року в загальній сумі 938 502, 41 гривень, у тому числі заборгованість за кредитом 489871, 90 гривень, заборгованість за відсотками - 423 789,07 гривень, індекс інфляції - 24841,44 гривень. Рішення набрало законної сили 15.10.2013 року, проте станом на 01.02.2017 року рішення суду не виконано. Відповідно до п. 27 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». 10.04.2017 року Кредитна Спілка «Істок» в позасудовому порядку набула право власності на іпотечне майно - квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки, що є випискою з домової книги про склад сім'ї та реєстрації у вищевказаній квартирі мешкають та зареєстровані 3 особи, а саме: [PERSON] 1981 р. н., зареєстрований з 05.11.1996 року; [PERSON] 2006 р. н., зареєстрований з 20.05.2014 року та [PERSON] 2009 р. н., зареєстрована з 20.05.2014 року. Слід зазначити, що малолітні особи [PERSON] 2006 р. н. та [PERSON] 2009 р. н. були зареєстровані в квартирі за вищевказаною адресою після укладання договору іпотеки та без згоди КС «Істок». Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ N 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», [PERSON] 2006 р. н. та [PERSON] 2009 р. н. не мали права власності на предмет іпотеки та права користування предметом іпотеки на момент укладання договору іпотеки, а отже, права неповнолітніх дітей не порушені. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. За змістом ч. 2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч. З ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений, або інший погоджений сторонами строк, добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На виконання вимог Закону України «Про іпотеку» 11.07.2017 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення про добровільне виселення з квартири. 13.07.2017 року [PERSON] отримав повідомлення, однак вимоги КС «Істок» про виселення виконані не були. Факт отримання підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого листа за № 6504902765182. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.08.2014 року [PERSON], яка є дружиною [PERSON], володіє 1/1 житлового будинку за адресою [ADDRESS], загальною площею 80,1 кв. м. Підстава виникнення права власності - Свідоцтво про право на спадщину р №5-94, 03.02.2012 року, видане Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою. Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Право членів сім'ї власника квартири користуватися жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім'ї якої вони є, з припиненням же права власності в такої особи право користування жилим приміщенням у членів її сім'ї теж втрачається. З огляду на вищевикладене [PERSON] та [PERSON], які є членами сім'ї [PERSON] та були зареєстровані в квартирі [ADDRESS] втратили право користування жилим приміщенням, а отже підлягають виселенню та реєстрації в житловому будинку за адресою [ADDRESS], що належить матері неповнолітніх дітей [PERSON]. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved