Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

16.11.2018р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.11.2016 року з відповідачем був укладений договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500,00 грн., у вигляді встановленого відновлювального кредитного ліміту на картковий рахунок та отримав платіжну картку для використання коштів зі сплатою 30% на рік. В свою чергу, позичальник повинен щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, а також виконувати інші умови договору. Оскільки [PERSON] з лютого 2017 року зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з нього на користь банку заборгованість у загальному розмірі 2883,27 грн., що складається з: 1494,38 грн. - основна (прострочена) заборгованість за кредитом; 707,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (строкові), 517,60 грн. - пеня за прострочену заборгованість, 9,00 грн. - комісія, 31,82 грн. - сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів, 70,24 грн. - сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту, 37,09 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту, 15,65 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, а також судові витрати по справі. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28.11.2016 [PERSON] підписав заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі Договір) та став клієнтом банку. Того ж дня відповідачем було підписано заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, згідно якої останній зазначив бажаний розмір кредиту в сумі 1500,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На умовах договору Банком було відкрито клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях, видано клієнту платіжну картку з персональним ідентифікаційним кодом та встановлено кредит в сумі 1500,00 грн. Згідно п. 6.6, процентна ставка за використання кредиту є фіксованою та становить 30% річних. Проценти нараховуються методом факт/факт на фактично от марину клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з пешого дня отримання кредиту включно та до дня фактичного його повернення. Умовами п. 6.1 Договору передбачено, що послуги, які надаються банком клієнту оплачуються останнім за Тарифами, чинним на момент здійснення відповідної операції чи отримання послуги. Пунктом 7 Заяви про приєднання визначено, що клієнт повинен щомісяця здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, а також має право провести повне чи часткове погашення кредиту. Згідно п.п. 1.10.1 Договору клієнт зобов`язаний використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. У випадку не виконання клієнтом будь-якої з умов договору, банк має право достроково відкликати кредит, а клієнт зобов`язаний достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 19.09.2018 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2883,27 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Статтею 1054 ч. 1 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень п. 6.1 Договору та ст.1054 ЦК України має право вимагати від [PERSON] , як позичальника, повернення частини кредиту, що залишилась, комісії, та сплати належних йому процентів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з: основної (простроченої) заборгованості за кредитом - 1494,38 грн., заборгованості по відсоткам - 707,49грн., заборгованості за комісією - 9,00 грн. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ст.. 549 ЦК України). За невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути зачислена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором. Пеня нараховується в валюті грошового зобов`язання, за неналежне виконання якого вона застосовується, і сплачується в національній валюті за курсом дня в якому сплачується. Виходячи з цього, вимоги банку про стягнення з відповідача пені за прострочену заборгованість в сумі 517,60 грн. також підлягають стягненню, як такі що передбачені умовами договору та положеннями ЦК України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 31,82 грн., суму інфляційних втрат на суму простроченого кредиту в розмірі 70,24 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту в розмірі 37,09 грн. та 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 15,65 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1762 гривень 00 коп.

Outcome: approved