overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

17.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 05.07.2000 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони в судове засідання не зявились, від позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2000 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. \~\~Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

17.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 22.07.2011 року в сумі 30448 грн 38 коп. і понесених судових витрат у сумі 1762 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомив, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 22.07.2011 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір, а.с. 8-24). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 17.12.2017 року становить 30448 грн 38 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 2578 грн 53 коп., заборгованість по сплаті відсотків 16731 грн 85 коп., комісія 9211 грн 89 коп., штраф 1926 грн 11 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 5-7), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

17.01.2018 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визначити йому додатковий строк в два місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 12.09.2014 року. Мотивує це тим, що є спадкоємцем за законом після смерті батька, але своєчасно в шестимісячний строк не звернувся до державної контори для оформлення спадщини, так як не знав про наявність державних актів. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер 12.09.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ТП №248199 та є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ТП №268164. На час смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки. Довідка Овруцької міської ради Житомирської області від 16.11.2017 року №558 свідчить про те, що [PERSON] на момент смерті проживав разом з сином [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З повідомлення Овруцької ДНК №249/01-16 від 19.01.2017 року видно, що після померлого 12.09.2014 року [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до контори не зверталися. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. З матеріалів справи видно, що постановою Овруцької ДНК №1952/02-13 від 01.12.2017 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у звязку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.8). Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. [PERSON] вчасно не звернувся до нотаріальної контори, оскільки не знав про існування державних актів, а тому суд вважає, що останній пропустив вказаний строк з поважної причини і йому слід надати додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

17.01.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 01 березня 2002 року Відділом реєстрації актів громадського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, з вересня 2013 року проживають окремо. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В підготовче судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 березня 2002 року Відділом реєстрації актів громадського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що зроблений відповідний актовий запис № 41 (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 24.07.2002 року Відділом реєстрації актів громадського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області (а.с.6). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

17.01.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2014 року, який розірвано рішенням суду від 06.11.2017 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 1200 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

17.01.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2014 року, який розірвано рішенням суду від 06.11.2017 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

17.01.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] та доньку [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя. З 2014 року проживають окремо. Шлюбних стосунків не підтримують. Збереження сімї та примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Розмариновська». Проти постановлення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечувала. В підготовчому судовому засіданні відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Проти постановлення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Матеріалами справи встановлено, що 25 серпня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 3. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

17.01.2018 року Ужгородським міськрайонний судом було винесено рішення по даній справі, яким позовні вимоги задоволено частково. 29.01.2018 року представник позивача [PERSON] надала суду заяву, в якій вказує на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.01.2018 року вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме стягнуто з [PERSON] на користь КС «Хосен» суму сплаченого судового збору. Однак, представник позивача вказує на те, що в процесі розгляду даної справи позивачем було збільшено суму боргу та відповідно доплачено суму судового збору у відповідності до збільшених позовних вимог в розмірі 1193,47грн. Однак, в судом при винесенні вказаного вище рішення суду не було вирішено питання про стягнення з [PERSON] на користь позивача судовий збір також в розмірі 1193,47грн., плаченого згідно Платіжного доручення №19 від 06.02.2017 року за подачу до суду заяви про збільшення позовних вимог. Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце слухання заяви були повідомлені належним чином, не повідомивши суд про причини неявки. Суд розглядає справу у їх відсутності, так як у відповідності до вимог ч.4 ст.270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає при ухваленні додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що слід винести додаткове рішення по справі. Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України вбачається, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Зважаючи на те, що при винесенні рішення по цивільній справі за №308/7797/16-ц судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат в розмірі 1193,47грн., сплачених за збільшення розміру позовних вимог, суд вбачає за необхідне винести додаткове рішення з даного приводу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

17.01.2018 р. позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. 18.01.2018 р. ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. 21.02.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 лютого 2010 року у Виконкомі Піївської сільської ради Миронівського району Київської області, а/з 1. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки сторони не бажають. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дитини, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

17.01.2018 р. судом було ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Нікопольський районний відділ Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, яким позовні вимоги [PERSON] було задоволено. 27.02.2018 року [PERSON] подала заяву в якій просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON]на її користь судовий збір в розмірі 640,00 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне постановити додаткове рішення. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved