Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

16.12.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] [PERSON] в обґрунтування своєї позовної заяви зазначив, що відповідач [PERSON] та третя особа у справі є його рідними батьками. Відповідач по справі [PERSON] проживає окремо від нього. Також позивач зазначив, що навчається за державним замовленням на IV- му курсі денної форми навчання у Державному вищому навчальному закладі «Дрогобицький коледж нафти і газу», стипендії не отримує. Навчаючись у ВУЗі, вимушений купувати собі підручники, витрачати кошти на проїзд до навчального закладу, а також на харчування та одяг і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги від відповідача по справі [PERSON] на період його навчання. Оскільки він продовжує навчання, то не має можливості влаштуватися на роботу та самостійно отримувати заробіток, а тому змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на своє утримання, у зв`язку з продовженням навчання у розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача [PERSON] щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Ухвалою судді від 30.12.2020 року у зазначеній справі було відкрито провадження та призначено справу на 21.01.2021 р. до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Ухвалою суду від 21.01.2021 року розгляд даної цивільної справи було відкладено на 09.02.2021 року. 21.01.2021 року до канцелярії суду надійшла заява від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору щодо розгляду справи без її участі та просила позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] повторно не з`явився. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Петруняк О.Б. до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, у заяві адвокат заявлений позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі ,у заяві [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази та проаналізувавши їх в сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.11.2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області 18.11.2002 року, актовий запис №602. Згідно з довідкою №240 від 01.12.2020 року, позивач [PERSON] є студентом IV- ого курсу денної форми навчання в ДВНЗ «Дрогобицький коледж нафти і газу», навчається за державним замовленням та закінчує навчання 30.06.2021 р. Позивачем надано суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 12.05.2020 року (номер інформаційної довідки 208741232), з якої вбачається, що [PERSON] є власником наступного нерухомого майна: квартира загальною площею 67,2 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням сина, не надає. Відповідач працездатний, платоспроможний, має у власності трьохкімнатну квартиру, працює у ПАТ «»Укрнафта» на посаді провідного інженера - супервайзера, інших осіб, які перебувають на його утриманні не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу сину на період навчання. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно до положень ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є повнолітнім, навчається на денній формі навчання, а відтак факт потреби останнього у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість його працевлаштування впродовж часу навчання. Навчання в учбовому закладі потребує витрат на проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування та придбання підручників. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на визнання позову відповідачем, думку третьої особи щодо задоволення позову, враховуючи, що позивач наполягає на задоволенні позову, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню дитини, яка продовжує навчання та її потребу в отримані матеріальної допомоги, враховуючи інтереси останньої, можливість відповідача надавати таку допомогу, визнання позовних вимог відповідачем а також обставини справи та виходячи із принципів розумності і справедливості, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог наявні правові підстави, передбачені законом, а тому, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з цим суд вважає можливим призначити аліменти у розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача В.О. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягнути з відповідача в дохід державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved