Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

15 серпня 2017 року [PERSON](далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (далі відповідач), з урахуванням уточненої позовної заяви поданої до суду 19.10.2017 року, про визнання права на земельну ділянку, розташовану в селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 03 грудня 1998 року помер [PERSON] батько позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON]відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки (паю), площею 7,69 умовних кадастрових гектарів, розташованої у селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області. У позовній заяві позивач вказує на те, що право на вказану земельну ділянку за [PERSON] закріплено сертифікатом на право на земельну частку (пай), зареєстрованого 10 вересня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну ділянку за № 3514. Після звернення позивача до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питанням оформлення свого спадкового права, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки у позивача [PERSON] відсутня можливість вирішення спору у позасудовому порядку, він просить визнати за ним право на земельну ділянку, розташовану в Відкритому вкціонерному товаристві Ковалівський у селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, при цьому 16.11.2017 подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому 10.10.2017 відповідач також подав суду заяву, в якій не заперечував розглядати справу без участі його представника. Заперечень щодо уточненої позовної заяви на адресу суду не подав. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а. с. 12). 03 грудня 1998 року [PERSON] помер у віці 71 років у с. Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 3). За життя, [PERSON] був виданий сертифікат серії МК № 0181123 на право на земельну частку (пай), площею 7,69 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться у Відкритому акціонерному товаристві Ковалівський, що підтверджується довідкою Відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (а. с. 37). Як вбачається з тексту позовної заяви, а також матеріалів справи, [PERSON], за життя не оформив свого права власності на зазначену вище земельну ділянку. 08 серпня 2017 року державний нотаріус Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] винесла постанову про відмову [PERSON]у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 03 грудня 1998 року [PERSON] на право на земельну частку (пай), у зв'язку з тим, що ним не подано відомості (інформацю) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (а. с. 14). Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого. З копії спадкової справи № 159/2017 до майна померлого 03 грудня 1998 року [PERSON] вбачається, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті [PERSON], шляхом подання заяви від 07 липня 2017 року про прийняття спадщини до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має (а. с. 29 - 37). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України позивач [PERSON] успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на земельну частку (пай), належну [PERSON], згідно з сертифікатом серії МК № 0181123. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved