Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

16.01.2016 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до ТОВ «Пелла-Дизайн», в якій вона просила стягнути\~\~з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку при звільненні у сумі 31\~681, 20 грн. (після сплати податків), так як на день її звільнення відповідачем не виплачено належних їй сум, моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. Свої позовні вимоги\~\~[PERSON] обґрунтовує тим, що з 11.02.2011 року по 31.08.2015 року вона перебувала в трудових відносинах з підприємством - ТОВ «Пелла-дизайн», перебувала на посаді інженераконструктора ІІ категорії. 31.08.2015 року позивачка була звільнена відповідачем за угодою сторін на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України. Оскільки при звільненні повний розрахунок з нею не був проведений, просила стягнути з відповідача вищезазначений середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. До судового засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, поважної причини своєї неявки суду не повідомив. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені йому не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. \~У судовому засіданні встановлено, що позивачка з 11.02.2011 року по 31.08.2015 року вона перебувала в трудових відносинах з підприємством - ТОВ «Пелла-дизайн», перебувала на посаді інженераконструктора ІІ категорії, що підтверджується копією трудової книжки. Наказом №108К від 31.08.2015 року позивачка була звільнена відповідачем за власним бажанням на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України. Станом на 31 серпня 2015 року відповідачем не виплачено позивачу всі суми у відповідності до ст. 116 КЗпП України. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір нарахувань працівнику підтверджено випискою до угоди №63032 за період з 01.05.2015 року по 20.01.2016 року (номер карткового рахунку 26252105048040 у ПАТ «Сбербанк»). Тому, виходячи із розміру середньоденної заробітної плати позивачки, що складає 310,60 грн. відповідно до довідки УПФУ України в Заводському районі м. Миколаєва від 20 січня 2016 року, суд вважає, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складе 31\~681,20 грн. (310,60 грн. * 102 дні). Ця сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Суд вважає, що позивач у судовому засіданні довела обставини, на які вона посилалася, та які не спростовані відповідачем, а тому її вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимог позивачки про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн., суд приходить до наступних висновків. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після невиплати заробітної плати, тривалість порушення прав позивача, як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих звязків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,6,9,13Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. моральної шкоди. Так як справа доведена до суду з вини відповідача, позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial