Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

16 січня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користуванням житловим будинком, розташованим за адресою: Миколаївська область Вітовський район с.Українка вул. Гуменюка, 9/1. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що у її власності знаходиться зазначений житловий будинок, в якому вона проживає. В цьому будинку зареєстровані, хоча і не проживають з липня 2014 року колишня дружина її сина -[PERSON] та онука [PERSON] Вони самостійно виселилися із житлового приміщення, забравши всі свої речі. У сплаті комунальних послуг та послуг по утриманню будинку відповідачі участі не приймають. Посилаючись на те, що відповідачі добровільно не знялися з реєстрації, хоча і в будинку з 2014 року не мешкають, тому просила позбавити їх права користування цим будинком, оскільки дана обставина заважає позивачу в повній мірі користуватися та розпоряджатися власним будинком, Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомили, відзив не подали. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений належним чином. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Будинок № 9/1, розташований за адресою: Миколаївська область Вітовський район с.Українка вул. Гуменюка, належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідачі зареєстровані в будинку, хоча і не проживають з липня 2014 року, що підтверджено актом виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Наявність такої реєстрації позбавляє позивачку як власника будинку належним чином ним володіти та розпоряджатися. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Також, згідно з вимогами ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На час виникнення спірних правовідносин діяли норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного кодексу України 2003 року, Житлового кодексу України. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Проте відповідачі в будинку добровільно не мешкають, перестали бути членом її сім`ї, тому позовні вимоги [PERSON] законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved