Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

16.11.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора 08.01.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2019 року відкрите провадження по справі. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 15.03.2019 року. 15.03.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 05.06.2019 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 05.06.2019 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог за поданою позовною заявою позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину серія та номер: 2-383, видане 29 березня 2017 року Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою [PERSON] , на земельну ділянку з кадастровий номер [NUMBER] , площею 5.17 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: постановою Верховного Суду України від 05.09.2018 року по справі № 178/560/16 встановлене наступне: у квітні 2016 року [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5.17 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, відповідно до якого [PERSON] , заповіла йому належну їй земельну ділянку. Зазначив, що спадкоємцем [PERSON] , яка у передбачений законом шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, успадковане майно, яке не входить до спадкової маси (за заповітом). Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2017 року у задоволенні позову [PERSON] ,. було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.01.2017 року скасоване рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2017 року та [PERSON] ,. визначений додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом. Постановою Верховного суду України від 25.09.2018 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.01.2017 року скасоване та залишене в силі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2017 року. Оскільки суд прийшов до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову [PERSON] , ухвалене відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права та всебічно з`ясовані всі обставини справи. З Інформаційної довідки № 144447851 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 листопада 2018 року, встановлено. що 29.03.2017 року державний нотаріус першої Кам`янської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину серія та номер: 2-383, [PERSON] , на земельну ділянку з кадастровий номер [NUMBER] , площею 5.17 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Також встановлено, що 29.03.2018 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за відповідачем на підставі означеного свідоцтва про право на спадщину. За даних обставин видане відповідачу свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку має бути визнаним недійсним, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивач позовні вимоги підтримали, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третьою особою, Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області подана заява про розгляд справи у відсутність її представника, письмових пояснень на позовну заяву не надано. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що постановою Верховного Суду України від 05.09.2018 року по справі № 178/560/16 встановлене наступне: у квітні 2016 року [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5.17 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, відповідно до якого [PERSON] , заповіла йому належну їй земельну ділянку. Зазначив, що спадкоємцем [PERSON] , яка у передбачений законом шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, успадковане майно, яке не входить до спадкової маси (за заповітом). Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2017 року у задоволенні позову [PERSON] ,. було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.01.2017 року скасоване рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2017 року та [PERSON] ,. визначений додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом. Постановою Верховного суду України від 25.09.2018 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.01.2017 року скасоване та залишене в силі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2017 року. Оскільки суд прийшов до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову [PERSON] , ухвалене відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права та всебічно з`ясовані всі обставини справи. Що підтверджується копією постанови Верховного суду України. З Інформаційної довідки № 144447851 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 листопада 2018 року, встановлено, що 29.03.2017 року державний нотаріус першої Кам`янської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину серія та номер: 2-383, [PERSON] , на земельну ділянку з кадастровий номер [NUMBER] , площею 5.17 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Також встановлено, що 29.03.2018 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за відповідачем на підставі означеного свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким , що е прийняв її. Судом встановлено, що після набрання законної сили рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.01.2017 року, яким скасоване рішення Верхньодніпровського районного суду про відмову у встановленні відповідачу додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом та [PERSON] ,. встановлений додатковий строку для прийняття спадщини за заповітом у нотаріуса були підстави для видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] , був визначений додатковий строк для прийняття спадщиниі на сас видачі свідоцтва про право на спадщину дане рішення набрало законної сили. Проте в подальшому постановою Верховного суду України від 05.09.2018 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.01.2017 року було скасоване, та залишене в силі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2017 року, яким [PERSON] , відмовлено у визначенні додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Таким чином відпала підстава за якою відповідачу було видане свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1301 ЦК України - Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Так як підстава за якою відповідачу було видане свідоцтво про право на спадщину відпала в результаті винесення постанови Верховним Судом України, яким залишене в силі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2017 року, яким [PERSON] , відмовлено у визначенні додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином з моменту ухвалення даного рішення відповідач є особою, що не мала права на спадкування після смерті [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі так як відпала підстава за якою відповідачу убло видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн., 80 коп., оскільки позовні вимоги задоволені.

Outcome: approved