Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

16 липня 2021 року позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання. В обґрунтування вимог зазначила, що їй на підставі договору дарування належить будинок [ADDRESS] . Відповідач по справі з 2013 року у вказаному будинку не проживає, особистого майна в ньому немає. Реєстрація відповідача в будинку створює для неї як для власника, перешкоди, адже вона змушена нести витрати з оплати комунальних послуг з урахуванням зареєстрованого в будинку відповідача та розпорядитись ним. Тому просить усунути перешкоду у праві власності визнавши [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно витягу з Державного реєстру речових правочинів вбачається, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 03 жовтня 2005 року на праві приватної власності. З інформації, виданої Управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 09 липня 2021 року вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про фактичне проживання від 25.06.2021 року, виданого КСН «Первомайський» вбачається, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] проживає одна. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Відповідно до ст.ст.317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з вимогами ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірного будинку понад рік, чим створює позивачці перешкоди в користування ним. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , а відповідач, будучи зареєстрованим у вказаному будинку, але фактично не проживаючи в ньому, перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні ним своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved