Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

17.03.2016 року Державна екологічна інспекція у Миколаївській області (далі позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач). Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем були завдані збитки рибному запасу України, заподіяні внаслідок незаконного вилову раків в кількості 56 одиниць, сума збитків складає 1\~428,00 грн., яка відповідачем не відшкодована. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, у якій позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.\~1\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 10.07.2015 року о 19:50 годині [PERSON] в межах м. Первомайськ Миколаївської області на річці Південний Буг незаконно здійснював лов волоком з сітки довжиною два метри з вічком 1х1 см в брід та виловив 56 одиниць раків, у звязку з цим відносно [PERSON] складено протокол № 000701 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4\~ст. 85 КУпАП. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.08.2015 року, яка набрала законної сили 13.08.2015 р., [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4\~ст. 85 КУпАП,\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 гривень з конфіскацією знарядь лову та без конфіскації водних живих ресурсів. Відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», своїми діями [PERSON] заподіяв шкоду рибним запасам України на суму 1\~428,00 грн. Розмір шкоди підтверджується Розрахунком, який проведено держінспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Миколаївської області. Позивач 11.12.2015 року направив відповідачу вимогу про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок самовільного добування водних живих ресурсів на суму 1\~428,00 грн., яка залишилась без відповідного реагування.\~\~ Частиною 2\~ст. 3 ЦПК України\~визначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 66 Конституції України\~кожен зобовязаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодувати завдані ним збитки. Приписами\~статті 22 Цивільного кодексу України\~визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ця стаття визначає загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків та причинний звязок між порушенням права та збитками, а також вина особи, яка завдала збитків. Відсутність будь-якого з цих елементів виключає відповідальність у вигляді стягнення збитків, якщо інше не передбачено законом. При цьому слід мати на увазі, що вимога про відшкодування збитків має ґрунтуватись не тільки на положеннях зазначеної статті, а і на нормі матеріального права, яка передбачає такий спосіб захисту порушеного права. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про тваринний світ», дикі тварини, які перебувають у стані природної волі в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, інші об'єкти тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону і які перебувають у державній власності, а також об'єкти тваринного світу, що у встановленому законодавством порядку набуті у комунальну або приватну власність і визнані об'єктами загальнодержавного значення, належать до природних ресурсів загальнодержавного значення. Таким чином, при незаконному лові риби причиняються прямі збитки державі. Згідно з\~ст. 10 Закону України «Про тваринний світ»\~громадяни зобовязані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 429 від 04.11.2011 року (далі - Положення), Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі\~ Держекоінспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується. Здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог: законодавства про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів щодо порядку та умов здійснення промислового, любительського, спортивного, наукового рибальства на водних обєктах України тощо. Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах. Відповідно до\~ст. 60 Закону України «Про тваринний світ» та п. 6.11 Положення, Держекоінспекція має право визначати розмір збитків, завданих об'єктам тваринного світу, за затвердженими таксами та методиками. Згідно\~ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»\~та 6.17 Положення, Держекоінспекція вправі подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України; застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно\~до\~\~ч.\~1\~ст.\~69\~Закону\~\~України\~«Про\~охорону\~навколишнього природного середовища»\~шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. \~\~\~\~ Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається якна підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved