Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

17.10.2017 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] вимогами якої є встановлення факту її проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з листопада 2008 року по лютий 2017 року та змінити черговість права на спадкування надавши позивачу право на спадкування першої черги. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка [PERSON] посилалась на те, що з листопаду 2008 року по 02 лютого [INFO] проживала в квартирі [ADDRESS] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Квартира належала [PERSON] на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видане на підставі розпорядження №89 від 04.06.2008 року та було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 25 червня 2008 року. Разом з [PERSON] та [PERSON] проживав син позивачки [PERSON] , [INFO] . Крім цього, у позовній заяві [PERSON] зазначила, що [PERSON] по медичним показникам не міг мати своїх дітей, тому спільних дітей в них не було, однак він вважав рідним сином [PERSON] і відповідно ставився до нього як до рідного сина, виховував та любив, що підтверджується Довідкою виданою Середньою загальноосвітньою школою №253 Святошинського району м.Києва №22 від 10.02.2017. Також у позовній заяві [PERSON] зазначила, що [PERSON] за час спільного життя з позивачкою не працював, лише в лютому вийшов вперше за час їх сумісного життя, на роботу в ТОВ «Водоканалбуд», де 02 лютого 2017 року і стався нещасний випадок, внаслідок якого чоловік загинув. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що [PERSON] не працював за медичними показниками, оскільки в нього був діагноз: Остеохондроз шийного відділу, він постійно терпів сильний біль та регулярно звертався за медичною допомогою. Крім того, [PERSON] був визнаний непридатним до військової служби. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що за станом здоров`я [PERSON] не те, що не міг працювати та заробляти кошти для свого забезпечення, він не міг виконувати елементарну домашню роботу та потребував постійного нагляду через свій стан здоров`я. У зв`язку з чим, позивачці доводилось постійно працювати, протягом тривалого часу опікуватися ним (займатися прибиранням квартири, пранням речей, приготуванням їжі, тощо), забезпечувати його матеріально, оплачувати комунальні послуги, підтримувати спільне життя та доглядати за [PERSON] , який через тяжку хворобу та психічний стан був у безпорадному стані. Також, у позовній заяві [PERSON] зазначила, що за правилами ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтву був у безпорадному стані. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що фактично позивачка [PERSON] утримувала [PERSON] , що підтверджується копією довідки №893 від 11.05.2017 Городецької сільської ради Рівненського району, рівненської області про те, що [PERSON] у 2007 році була виділена земельна ділянка, яка згодом нею була продана, а кошти по договору позики позичені третій особі, які повертались третьою особою частинами, крім того позивачка весь час працювала швачкою як по найму так і в домашніх умовах виконувала замовлення фізичних осіб, крім того, мати позивачки деякий час проживала разом з позивачкою та працювала в м.Києві, щоб допомагати доньці та її чоловіку як матеріально так виконанням домашніх робіт. Безпорадний стан спадкодавця підтверджується копіями амбулаторної картки, довідкою військкомату. : [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04 лютого 2017 року Відділом державної реєстрації смерті Головного Територіального управління юстиції у місті Києві. Витрати на поховання померлого [PERSON] повністю взяла на себе, а в організаційних питаннях поховання сина приймала участь і його мати [PERSON] відповідачка. Факт спільного проживання, ведення ними спільного побуту, тяжкої хвороби [PERSON] , догляду за ним та утримання, підтверджуються документально, а саме: -актом від 13 лютого 2017 року, засвідченим працівником ЖЕД №5 [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] по [ADDRESS] з 2008 року; -довідкою Городоцької сільради Рівненського району, Рівненської області № 861 від 03.05.2017; -свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 04 лютого 2017 року Відділом державної реєстрації смерті Головного Територіального управління юстиції у місті Києві; -довідкою виданою Середньою загальноосвітньою школою № 253 Святошинського району м. Києва №22 та №32 від 10.02.2017 та Характеристикою дитини виданою Середньою загальноосвітньою школою № 253 Святошинського району м.Києва №42 від 10.02.2017, де зазначено, що померлий приймав участь у вихованні сина [PERSON] , який навчався в школі за місцем проживання з 01.09.2014; -копією медичної книжки [PERSON] , з якої вбачається, що останній регулярно скаржився на сильний біль, часто звертався до лікаря за медичною допомогою та періодично проходив лікування; -копіями квитанцій про сплату комунальних рахунків. Також, у позовній заяві позивачка [PERSON] , зазначила, що під час спільного проживання однією сім`єю, [PERSON] та [PERSON] не перебували між собою у шлюбі, а також в будь-якому іншому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу [PERSON] з якого вбачається, що шлюб [PERSON] з [PERSON] розірвано 13.10.2009. У позовній заяві позивачка [PERSON] зазначила, що за життя [PERSON] , його мати - відповідачка, з ним фактично не спілкувалася, матеріально не допомагала, хоча їй, як матері було відомо про хворобливий стан здоров`я сина. У зв`язку з вище викладеним посить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити, Відповідач та представники відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважав, що підтвердження факту спільного проживання не знайшло свого відображення, показами свідків такий факт не може бути підтверджено,крім того, вважав, що правових підстав змін черговості в спадкуванні взагалі не існує. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] посилалась на те, що з листопаду 2008 року по 02 лютого 2017 року проживала в квартирі [ADDRESS] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Квартира належала [PERSON] на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видане на підставі розпорядження №89 від 04.06.2008 року та було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 25 червня 2008 року. Разом з [PERSON] та [PERSON] проживав син позивачки [PERSON] , [INFO] . Крім цього, у позовній заяві [PERSON] зазначила, що [PERSON] по медичним показникам не міг мати своїх дітей, тому спільних дітей в них не було, однак він вважав рідним сином [PERSON] і відповідно ставився до нього як до рідного сина, виховував та любив, що підтверджується Довідкою виданою Середньою загальноосвітньою школою №253 Святошинського району м.Києва №22 від 10.02.2017. Також у позовній заяві [PERSON] зазначила, що [PERSON] за час спільного життя з позивачкою не працював, лише в лютому вийшов вперше за час їх сумісного життя, на роботу в ТОВ «Водоканалбуд», де 02 лютого 2017 року і стався нещасний випадок, внаслідок якого чоловік загинув. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що [PERSON] не працював за медичними показниками, оскільки в нього був діагноз: Остеохондроз шийного відділу, він постійно терпів сильний біль та регулярно звертався за медичною допомогою. Крім того, [PERSON] був визнаний непридатним до військової служби. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що за станом здоров`я [PERSON] не те, що не міг працювати та заробляти кошти для свого забезпечення, він не міг виконувати елементарну домашню роботу та потребував постійного нагляду через свій стан здоров`я. У зв`язку з чим, позивачці доводилось постійно працювати, протягом тривалого часу опікуватися ним (займатися прибиранням квартири, пранням речей, приготуванням їжі, тощо), забезпечувати його матеріально, оплачувати комунальні послуги, підтримувати спільне життя та доглядати за [PERSON] , який через тяжку хворобу та психічний стан був у безпорадному стані. Відповідно до ч. 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Крім того, посилання позивача на спільне проживання не є само по собі достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст. 74 СК без наявності інших ознак сім`ї. Частинами першою-четвертої статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частини другої статі 1259 ЦК України передбачається, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному етані. Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Таким чином, для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 18 липня 2018 року у справі № 713/1528/16-ц та Постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц, Постанові від 30 травня 2019 року у справі № 346/1178/17. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування» роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. [PERSON] як в позовній заяві, так і під час допиту у якості свідка у судовому засіданні наполягала на тому, що [PERSON] з часу їх спільного проживання, а саме з 2008 року, майже не працював й перебував на її утриманні, проте матеріали справи не містять жодного документу, який би підтверджував отримання [PERSON] будь-якого прибутку, не кажучи вже про підтвердження повного матеріального утримання померлого [PERSON] . Також показання [PERSON] щодо непрацездатності [PERSON] з 2008 року спростовуються записами у трудовій книжці [PERSON] , відповідно до записів у якій вбачається, що [PERSON] працював офіційно, а також з показань як свідків, що були допитані у судовому засіданні, а також показань самої [PERSON] мав підробітки, при цьому зі значним навантаженням (працював вантажником), крім того, він загинув саме під час виконання трудових обов`язків внаслідок трагічних подій, що відповідно є підтвердженням того, що [PERSON] міг працювати й працював до останньої хвилини свого життя, й таким чином спростовуються показання [PERSON] щодо його непрацездатності. [PERSON] до позовної заяви додано копії виписок з медичної книжки [PERSON] , більшість з яких стосуються відміток здійснених ним флюрографій. Ознайомившись зі змістом здійснених записів, вбачається, що [PERSON] як і усі нормальні люди звертався до лікарів, відповідно до записів не вбачається систематичність звернень, що б могло свідчити про наявність у [PERSON] хвороби, яка потребує постійного догляду. Відповідно до наданих копій останнє звернення зафіксовано у 2015 році, що, враховуючи дату настання смерті у 2017 році за обставин, не пов`язаних зі станом здоров`ям [PERSON] , є свідченням того, що так [PERSON] насправді звертався до лікарів з різних підстав, проте у здійснених лікарями записах відсутнє будь-яке зазначення про наявність безпорадного стану, необхідність стороннього догляду, рекомендації щодо полегшених умов праці, проходження комісії, встановлення каліцтва й т.ін. Безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах. Доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач - спадкоємець першої черги, заперечує право позивача на спадщину. Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц, у Постанові від 30 травня 2019 року у справі №346/1178/17. Проте, якщо навіть врахувати показання свідків, що були допитані у судовому засіданні, то жоден зі свідків не сказав, що [PERSON] був у безпорадному стані, чи не міг пересуватися, чи потребував допомоги у вигляді догляду, чи був у фізично безпомічному стані. Враховуючи зазначене, видно, що [PERSON] був молодою людиною, 1981 р.н., який загинув внаслідок трагічних обставин, не пов`язаних з його станом здоров`я, під час виконання своїх трудових обов`язків, чим повністю підтверджується відсутність безпорадного стану [PERSON] , викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Відповідно до змісту позовної заяви [PERSON] просить суд встановити факт проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з метою спадкування майна за законом та зміни черговості спадкування, оскільки вона з її сином не має інщого житла. Проте, навіть, якщо припустити, що [PERSON] проживала з померлим [PERSON] у цивільному шлюбі, проте проживання із спадкодавцем, н| є безумовною підставою для задоволення позовних вимог щодо зміни черговості спадкування. Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 713/1528/16-ц. [PERSON] був активною молодою (відповідно до вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я) людиною, що також підтверджується документами, що були надані самою позивачкою до позовної заяви, в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували наявність у [PERSON] тяжкої хвороби або каліцтва, що б могло свідчити про наявність безпорадного стану та потреб стороннього догляду та допомоги, також не надано документів, які б підтверджували перебування [PERSON] на повному утриманні [PERSON] , внаслідок неможливості самозабезпечення та безпорадності, а тому відсутні правові підстави для застосування положень частини другої статті 1259 ЦК України та, відповідно, для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо зміни черговості права на спадкування. Відносно вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, то у даній вимозі слід також відмовити, виходячи з наступного. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявник. Так як не доведено право на зміну черговості для спадкування разом із спадкоємцями за законом, то встановлення факту проживання однією сім`єю не породжує юридичних наслідків для позивача. Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 346/1178/17. Як вбачається зі змісті позовної заяви [PERSON] «Встановлення факту проживання однією сім`єю пов`язано з питанням щодо спадкування майна спадкодавця за законом.» (а.с. 5), тобто вимогу щодо вставлення факту проживання однією сім`єю було заявлено з метою зміни черговості одержання права на спадкування в порядку ч. 2 ст. 1259 ЦК України після смерті [PERSON] . Постановою Верховного суду від 14 лютого 2018 року в справі 129/2115/15-ц визначено, що при застосуванні статті 74 СК Українислід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь - якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. В постанові ВС зазначив, що для визначення осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Вказані обставини під час судового засідання не встановлено, а покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту. У відповідності до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З позовних вимог позивача не зрозуміло, що є підставою для зміни черговості і одержання права на спадкування. Підтримання стосунків між позивачем та спадкодавцем після розірвання шлюбу й до часу смерті спадкодавця не можуть слугувати підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу і тим більше не можуть бути підставою для визначення позивача в якості спадкоємця за законом. Оскільки, [PERSON] не надала жодних документів, які б підтверджували похилий вік [PERSON] , наявність у нього тяжкого захворювання та/або каліцтва, безпорадного стану внаслідок наявності похилого віку, тяжкого захворювання та/або каліцтва, перебування [PERSON] на повному матеріальному утриманні [PERSON] внаслідок безпорадності ставну, викликаного похилим віком, тяжким захворюванням та/або каліцтвом, то, як вже зазначалося вище, відповідно відсутні правові підстави для зміни черговості спадкування, а тому відсутня необхідність для встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , так як встановлення даного юридичного факту не породжує юридичних наслідків для [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed