Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

16.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з них в солідарному порядку на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 487,08 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 11.09.2013 року становить 299 634,23 грн., та судові витрати, понесені ним при подачі позову. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - банк) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про надання їй кредиту в розмірі 27 600 доларів США зі сплатою 13 % річних на строк до 03.06.2028 року. В якості забезпечення зобов'язання перед банком зі сторони відповідача [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого він взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору банк свої зобов'язання перед відповідачами виконав в повному обсязі. Останні, в свою чергу, порушили свої договірні зобов'язання та ухиляються від їх виконання, у зв'язку з чим у них перед банком виникла заборгованість 04.03.2014 року представник відповідача [PERSON] подав до суду зустрічний позов /а.с.73-75/ до позивача банку, в якому просив визнати договір поруки № 014/1843/74/134364 від 03.06.2008, укладений між ним та банком, припиненим з тих підстав, що без попереднього погодження було збільшеного його зобов'язання, як поручителя, шляхом збільшення відсоткової ставки та строку виконання зобов'язання. Представник позивача банку в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити за його безпідставністю. Не заперечив того факту, що відповідач [PERSON] не повідомлявся ні про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором, ні про збільшення строку виконання зобов'язання. Представник відповідача [PERSON] заперечив щодо задоволення первісних позовних вимог з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві, яку підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не подала. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03.06.2008 року банк з однієї сторони та відповідач [PERSON] з другої уклали кредитний договір, за умовами якого останній було надано грошові кошти в сумі 27 600 доларів США строком до 03.06.2028 року зі сплатою 13 % річних. За умовами кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути банку суму кредиту та сплатити проценти і комісії відповідно до графіку щомісячних внесків, а за порушення кредитної дисципліни - пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення (пункт 16.3. кредитного договору). 21.04.2009 року та 15.04.2010 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено додаткові угоди до кредитного договору, згідно умов яких було проведено реструктуризацію боргу та збільшено строк кредиту на 63 місяці до 05.09.2033 року. Крім того, відповідач [PERSON] зобов'язалась здійснити страхування свого майна та життя, у протилежному випадку розмір відсоткової ставки за кредитним договором підвищиться на 0,01 % без попереднього укладення з цього приводу додаткової угоди. Про підвищення відсоткової ставки з 13 % до 13,5 % річних відповідач [PERSON] була повідомлена та погодилась з ним, про що свідчить її підпис в графіку погашення кредиту в новій редакції. Перед укладенням кредитного договору та додаткових угод до нього відповідач [PERSON] була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту вона була ознайомлена та погодилася з ними, про що свідчать її підписи. Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків і комісії, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 11.09.2013 року склала 37 487,08 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 299 634,23 грн., яка включає в себе: заборгованість за кредитом - 30 488,61 доларів США (243 695,46 грн.), заборгованість по відсоткам - 2 109,03 доларів США (16 857,48 грн.) та пеня - 4 889,44 доларів США (39 081,29 грн.). Виконання умов кредитного договору відповідачем [PERSON] було забезпечено договором поруки № 014/1843/74/134364 від 03.06.2008 року, укладеним між банком та відповідачем [PERSON], який взяв на себе солідарну з відповідачем [PERSON] відповідальність у разі неналежного виконання останньою зобов'язань за кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Разом з тим, ч. 1 ст. 559 ЦК України встановлює підстави для припинення поруки в результаті встановлення факту збільшення відповідальності поручителя без його згоди внаслідок зміни основного зобов'язання та спрямована на захист прав поручителя, який поручившись за боржника, має бути впевнений в обсязі своєї відповідальності та не пов'язує припинення договору поруки із підставами виконання чи невиконання збільшеного зобов'язання позичальником в майбутньому чи необхідністю пред'явлення цих вимог до поручителя. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; збільшення розміру плати за кредит; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Додаткові угоди до кредитних договорів, укладені між банком та відповідачем [PERSON], є невід'ємними частинами кредитного договору та містять положення, які збільшують зобов'язання позичальника [PERSON] щодо строку повернення кредиту та сплати підвищених відсотків за користування кредитними коштами, що також призвело й до збільшення обсягу відповідальності поручителя [PERSON] за основними зобов'язаннями. Як установлено судом, письмової згоди на зміну основних зобов'язань за кредитним договором в частині, що стосується встановлення нових термінів повернення кредитних коштів та зміни розміру процентної ставки в бік збільшення, відповідач [PERSON], як поручитель, не надавав і це питання з ним не узгоджувалось. В той час, як пункт 4.2. договору поруки передбачає перегляд строку та умов його виконання лише за письмовою згодою сторін. Враховуючи те, що банк без згоди поручителя [PERSON] змінив умови кредитного договору з позичальником [PERSON], унаслідок яких збільшився обсяг відповідальності поручителя [PERSON], то суд вважає, що договір поруки слід визнати припиненим. З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позивачем-відповідачем банком первісних вимог в частині стягнення кредитних коштів з відповідача-позивача [PERSON], як поручителя, та відповідно задоволення зустрічних позовних вимог відповідача-позивача [PERSON] Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги банку до відповідача [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки невиконання нею своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем [PERSON] не спростована, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено. З відповідача [PERSON] також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: partial