Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-20 00:00:00

15.03.2017р [PERSON] звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що 17 жовтня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «БГМ ЛТД» укладено договір суперфіцію № 17/10/13-02 за умовами якого відповідач, передав позивач у строкове користування земельну ділянку площею 0,1000га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], цільове призначення Земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд . В той же день між ТОВ «БГМ ЛТД» в особі директора Ільницької Зої Анатоліївни та Позивачем [PERSON] було складено АКТ прийому-передачі земельної ділянки . Відповідно до п.1.2 Договору, метою надання в користування Земельної ділянки є здійснення Позивачем будівництва та подальшого обслуговування житлового будинку та господарських споруд згідно затвердженого проекту будівництва, з дотриманням цільового призначення наданої в користування Земельної ділянки. Площа наданої в користування Земельної ділянки становить О, 1000 га кадастровий номер [NUMBER] яка належить Відповідачу 1, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.09.2012 року за реєстровим № 5961 та Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] , що виданий 29.09.2010 року відділом Держкомзему у м. Ірпінь, Київської області. Відповідно до п.2.2 Договору Земельна ділянка передається в користування Суперфіціарію (Позивачу) для здійснення житлового будівництва інших господарських споруд, будівництво, реконструкція, обслуговування та експлуатація Об`єктів нерухомості виповідає цільовому призначенню Земельної ділянки. Земельна ділянка не вибуває з власності ТОВ «БГМ ЛТД», а Суперфіціарій (Позивач) отримує лише право на користування нею для реконструкції, будівництва, експлуатації та обслуговування Об`єктів нерухомості, площа та межі Земельної ділянки залишаються без змін п.2.3 Договору. Відповідно до п.3.1. Договір укладено до 17 жовтня 2018 року. 24.01.2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, [PERSON] який зареєстрував право забудови земельної ділянки (суперфіцій), що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права . На даний час відповідач ТОВ «БГМ ЛТД» побудував на земельній ділянці площею 0,1000 га. кадастровий номер [NUMBER] яка розташована за адресою [ADDRESS], житловий будинку та інші господарські споруди, не маючи на це правових підстав, оскільки вищезазначена земельна ділянка належить на праві користування Позивачу відповідно до договору суперфіцію № 17/10/13- 02 від 17 жовтня 2013 року. Позивач вважає, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БГМ ЛТД» незаконно побудував корпус 2 на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] яка розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки дана земельна ділянка була передана відповідачем ТОВ «БГМ ЛТД» позивачу відповідно до договору суперфіцію № 17/10/13-02 від 17 жовтня 2013 року. Також ,вищезазначений корпус 2 відноситься до будинку 2-д, поштова адреса якого [ADDRESS] . Відповідач незаконно, без будь-яких правових підстав побудував на земельній ділянці площею 0,1000га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] корпус 2 який відноситься до будинку [ADDRESS] поштова адреса [ADDRESS] . На неодноразові усні звернення позивача щодо припинення будівництва багатоквартирного будинку на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,1000га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], Відповідача не відреагував. На теперішній час відповідач уклав з [PERSON] Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 10 серія та номер: Б-2Є-10 виданий 28.10.2013 року яка розташована в корпусі № 2, [ADDRESS] . Вище зазначений Договір купівлі-продажу квартири № 10 серія та номер: Б-2Є-10 виданий 28.10.2013 року яка розташована в корпусі № 2 [ADDRESS] , зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.06.2016 року. 07 лютого 2017 року Позивач уклав Договір №7-02/17 на виконання інженерно-геодезичних вишукувань, з Приватним підприємством «Компанія Геосфера». Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного Договору, Виконавець бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами за рахунок Замовника виконати з дотриманням вимог законодавства, інженерно-геодезичні вишукування( виготовлення ситуаційного плану земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] , в [ADDRESS] , 2 -є. Відповідно до ситуаційного плану земельної ділянки, корпус 2, [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,1000га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить Позивачу відповідно до договору суперфіцію № 17/10/13-02 від 17 жовтня 2013 року . Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, тому хочу звернути увагу суду на те, що будинок [ADDRESS] до якого належить [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира № 10 побудований на земельній ділянці яка належить Позивачу [PERSON] на праві користування. Відповідач при укладенні з [PERSON] Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] , свідомо порушили вимоги частини З ст. 13 ЦК України в якій зазначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Позивач просив зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «БГМ ЛТД» усунути перешкоди у користуванні [PERSON] належного йому на праві користування майном, а саме,- земельною ділянкою площею 0,1000га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], з кадастровим номером [NUMBER] шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан; Визнати не дійсним Договір купівлі-продажу майнових прав серія та номер: Б-2Є-10, виданий 28.10.2013 року на квартиру [ADDRESS] ; Вилучити запис з державного реєстру речових прав та їх обтяжень реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 939956132109 номер запису про право власності 14826393 від 01.06.2016 року. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.08.2018р відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «БГМ ЛТД» замінено на відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «МОНТАНА». 22.11.2018р позивач подав до суду уточнюючу заяву,відповідно до якої просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «МОНТАНА» (ЄДРПОУ 37911391)усунути перешкоди у користуванні [PERSON] належного йому на праві користування майном, а саме,- земельною ділянкою площею 0,1000га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], з кадастровим номером [NUMBER] шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан; Визнати не дійсним Договір купівлі-продажу майнових прав серія та номер: Б-2Є-10, виданий 28.10.2013 року на квартиру [ADDRESS] ; Вилучити запис з державного реєстру речових прав та їх обтяжень реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 939956132109 номер запису про право власності 14826393 від 01.06.2016 року. Представник позивача [PERSON] М у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «МОНТАНА» у судове засідання не з`явився,про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128,130 ЦПК України,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності не подав,а також не подав відзив на позовну заяву,у зв`язку з чим суд розглянув справу за відсутності представника відповідача. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову,просив у позові відмовити,поскільки позивач [PERSON] не виконав у мови договору від 17.10.2013р у строк визначений даним договором не здійснив його державну реєстрацію та не використовував земельну ділянку за цільовим призначенням.Зазначений договір припинив свою дію,тому на даний час відсутній предмет спору. Вважає позов надуманим та безпідставним. Представник 3-ї особи у судове засідання не з`явився,про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено,що 17 жовтня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «БГМ ЛТД» укладено договір суперфіцію № 17/10/13-02 за умовами якого відповідач, передав позивач у строкове користування земельну ділянку площею 0,1000га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], цільове призначення Земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд . 17.10.2013р між ТОВ «БГМ ЛТД» в особі директора Ільницької Зої Анатоліївни та Позивачем [PERSON] було складено АКТ прийому-передачі земельної ділянки . Відповідно до п.1.2 Договору, метою надання в користування Земельної ділянки є здійснення Позивачем будівництва та подальшого обслуговування житлового будинку та господарських споруд згідно затвердженого проекту будівництва, з дотриманням цільового призначення наданої в користування Земельної ділянки. Площа наданої в користування Земельної ділянки становить О, 1000 га кадастровий номер [NUMBER] яка належить Відповідачу 1, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.09.2012 року за реєстровим № 5961 та Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] , що виданий 29.09.2010 року відділом Держкомзему у м. Ірпінь, Київської області. Відповідно до п.2.2 Договору Земельна ділянка передається в користування Суперфіціарію (Позивачу) для здійснення житлового будівництва інших господарських споруд, будівництво, реконструкція, обслуговування та експлуатація Об`єктів нерухомості виповідає цільовому призначенню Земельної ділянки. Земельна ділянка не вибуває з власності ТОВ «БГМ ЛТД», а Суперфіціарій (Позивач) отримує лише право на користування нею для реконструкції, будівництва, експлуатації та обслуговування Об`єктів нерухомості, площа та межі Земельної ділянки залишаються без змін п.2.3 Договору. Відповідно до ст. 102-1 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до п.5.5. Договору «Укладений між сторонами Договір підлягає державній реєстрації». Відповідно до п.10.3 та 10.3.4 Договору «Дія цього Договору припиняється у разі невикористання Земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд». У судовому засіданні встановлено,що позивач звернувся до приватного нотаріуса Шурпінова В.І та здійснив державну реєстрацію Договору суперфіції № 17/10/13-02 від 17.10.2013р 24.01.2017р,що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10-11),дані обставини зазначені позивачем у позовній заяві.Земельна ділянка позивачу для її використання згідно зазначеного договору позивачу була передана 17.10.2013р(а.с.9) Відповідно до ст.. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.» Відповідно до ст.. 77 ЦПК України « 1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.. 78 ЦПК України «1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.» Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів тих обставин,що він виконав умови договору суперфіції № 17/10/13-02 від 17.10.2013р та використовував земельну ділянку площею 0,1000га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], з кадастровим номером [NUMBER] за цільовим призначенням згідно умов зазначеного договору. Крім того,відповідно до п 3.1 Договору « Договір укладено на 5 років з терміном дії до 17.10.2018р. Відповідно до п.3.3. Договору Суперфіціарій продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення терміну дії Договору і Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах,якщо Суперфіціар за 30 календарних днів до закінчення терміну дії Договору не повідомить письмово Суперфіціарія про закінчення договірних відносин. Як уже зазначалось раніше,позивач не надав до суду доказів тих обставин,що він користувався спірною земельною ділянкою та використовував її за цільовим призначенням.Тому посилання позивача на ті обставини,що дія договору була пролонгована суд вважає безпідставним. Посилання позивача на ст. 396 та ст. 376 ЦК України суд вважає безпідставним,поскільки у судовому засіданні встановлено,що позивач не є власником спірної земельної ділянки та не надав доказів тих обставин,що він був та є її користувачем. Враховуючи викладене,суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «МОНТАНА» (ЄДРПОУ 37911391)(яке є правонаступником ТОВ « БГМ ЛТД»)усунути перешкоди у користуванні [PERSON] належного йому на праві користування майном, а саме,- земельною ділянкою площею 0,1000га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], з кадастровим номером [NUMBER] шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан. Щодо позовних вимог позивача в частині визнання недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав серія та номер: Б-2Є-10, виданий 28.10.2013 року на квартиру [ADDRESS] та вилучення запису з державного реєстру речових прав та їх обтяжень реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 939956132109 номер запису про право власності 14826393 від 01.06.2016 року,то суд вважає дані вимоги також такими,що не підлягають до задоволення. У судовому засіданні встановлено,що відповідач [PERSON] 01.06.2016р звернулась до державного реєстратора Огребчук Р.В із заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень і рішенням державного реєстратора від 06.06.2016р за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.202-206).Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ,право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу майнових прав серія номер Б-2-Є-10 від 28.10.2013р. Позивач ,ставлячи питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав серія номер Б-2-Є-10 від 28.10.2013р зазначає,що Товариство з обмеженою відповідальністю «БГМ ЛТД» незаконно побудував корпус 2 на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] яка розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки дана земельна ділянка була передана відповідачем ТОВ «БГМ ЛТД» позивачу відповідно до договору суперфіцію № 17/10/13-02 від 17 жовтня 2013 року,вищезазначений корпус 2 відноситься до будинку 2-д, поштова адреса якого [ADDRESS] . Відповідно до статті 203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За приписами ч. З ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Позивач,зазначаючи,що відповідач побудував корпус [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] яка розташована за адресою: [ADDRESS],не наддав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин справи.Позивач посилається на договір №7-02/17 від 07.02.2017р та схему до договору (а.с.13-15).Однак із зазначених документів вказані вище обставини не вбачаються. Враховуючи викладене,суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про визнання недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав серія та номер: Б-2Є-10, виданий 28.10.2013 року на квартиру [ADDRESS] та вилучення запису з державного реєстру речових прав та їх обтяжень реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 939956132109 номер запису про право власності 14826393 від 01.06.2016 року,поскільки дані вимоги є недоведеними. На підставі 203,215,216,376,386,396 ЦК України,

Outcome: dismissed