Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

15 лютого 2019 року АТ «Сбербанк» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 60339-ФО/2017/35 від 06 лютого 2019 року станом на 01 лютого 2019 року в сумі 17 793 гривні 02 копійки, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 7402 гривні 79 копійок, прострочені проценти за користування кредитом - 10 390 гривень 23 копійки та сплачений судовий збір в сумі 1921 гривня. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 лютого 2017 року між ПАТ «Сбербанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «Сбербанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 60339-ФО/2017/35. Згідно п.п. 1.1- 1.3 кредитного договору, позивач зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти в сумі 68 336 гривень 39 копійок для погашення заборгованості за кредитним договором за № 47#00017551791 від 10 квітня 2013 року. Відповідач зобов`язується повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 37% річних. Згідно п.1.4 кредитного договору, погашення кредитної заборгованості здійснюється відповідачем відповідно графіку, який міститься в додатку №1 до кредитного договору, що є невід`ємною частиною договору, в термін не пізніше 05 лютого 2021 року. Факт надання кредиту підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача. відповідно до яких відповідачу була видано за умовами кредитного договору грошові кошти у сумі 68 336 гривень 39 копійок. Станом на 01 лютого 2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 70807 гривень 79 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 54887 гривень 20 копійок, проценти за користування кредитом - 11 856 гривень 94 копійки (з них прострочені проценти - 10390 гривень 23 копійки), пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 1582 гривні 33 копійки, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 2121 гривня 32 копійки, штраф за факт прострочки - 360 гривень. Відповідно до п. 8.3 кредитного договору, позивач має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості у разі затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту та / або процентів, нарахованих за користування кредитом. На день пред`явлення позову прострочена заборгованість відповідачем перед позивачем у добровільному порядку не сплачена, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі. 16 вересня 2019 року Придніпровським районним судом м. Черкаси постановлено ухвалу про передачу цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Сбербанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, за підсудністю, до Соснівського районного суду м. Черкаси. 07 жовтня 2019 року вказана цивільна справа надійшла до Соснівського районного суду м. Черкаси та в цей же день автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у даній справі обрано суддю Борєйко О.М. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2019 року прийнято справу до провадження, вирішено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 17 грудня 2019 року засобами поштового зв`язку на адресу Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла заява представника АТ «Сбербанк» Гур`єва М.В. про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просить: стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сбербанк» заборгованість за кредитним договором № 60339-Фо/2017/35 від 06 лютого 2017 року станом на 06 грудня 2019 року в сумі 75 812 гривень 37 копійок, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 22194 гривні 39 копійок, прострочені проценти за користування кредитом (за період з 06 лютого 2017 року по 05 листопада 2019 року) - 28301 гривня 76 копійок, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом (за період з 14 липня 2018 року по 06 грудня 2019 року) - 10878 гривень 68 копійок, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом (за період з 07 серпня 2018 року по 06 грудня 2019 року) - 14437 гривень 54 копійки. Представник позивача - Акціонерного товариства «Сбербанк» Гур`єв М.В. у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада». Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явилася, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви суду не надала. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів і ухвалити за результатами її розгляду заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до умов кредитного договору № 60339-ФО/2017/35 від 06 лютого 2017 року, [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 68336 гривень 39 копійок з метою погашення заборгованості за кредитом за кредитним договором № 47#00017551791 від 10 квітня 2013 року, та зобов`язується повернути кредит та сплатити банку проценти за користування кредитом, комісії, санкції, інші передбачені цим договором платежі у порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, та виконати всі інші умови цього договору.(а.с. 12-15). Згідно додатку №1 до кредитного договору № 60339-ФО/2017/35 від 06 лютого 2017 року, кінцевий термін повернення кредиту - 05 лютого 2021 року. (а.с. 16). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 60339-ФО/2017/35 від 06 лютого 2017 року, укладеним між АТ «Сбербанк» та [PERSON] , заборгованість останньої станом на 06 грудня 2019 року становить 75 812 гривень 37 копійок, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 22194 гривні 39 копійок, прострочені проценти за користування кредитом (за період з 06 лютого 2017 року по 05 листопада 2019 року) - 28301 гривня 76 копійок, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом (за період з 14 липня 2018 року по 06 грудня 2019 року) - 10878 гривень 68 копійок, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом (за період з 07 серпня 2018 року по 06 грудня 2019 року) - 14437 гривень 54 копійки.(а.с.158). Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку Верховного суду України у справі № 61-27275ск18 від 02 жовтня 2019 року, «свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.» У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша стаття 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. У відповідності до положень ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 359/8795/16-ц, провадження № 61-32178св18. Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно наданого банком розрахунку, станом на 06 грудня 2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 75 812 гривень 37 копійок, в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 22194 гривні 39 копійок, прострочені проценти за користування кредитом (за період з 06 лютого 2017 року по 05 листопада 2019 року) - 28301 гривня 76 копійок, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом (за період з 14 липня 2018 року по 06 грудня 2019 року) - 10878 гривень 68 копійок, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом (за період з 07 серпня 2018 року по 06 грудня 2019 року) - 14437 гривень 54 копійки. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша стаття 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.11.6. Кредитного договору № 60339-ФО/2017/35 від 06 лютого 2017 року визначено, що за будь-якими вимогами сторін, які випливають за даним договором, встановлюється позовна давність тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 5437915 від 05 лютого 2019 року позивачем - АТ «Сбербанк» при поданні позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з [PERSON] заборгованості, сплачено судовий збір в сумі 1921 гривня. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ «Сбербанк» підлягають задоволенню, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved