Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

16.08.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Харківська міська рада, П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора та просить: - визнати розмір частки [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер: 6310136600:16:012:0001, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] у розмірі 47/100 частки земельної ділянки; - визнати за [PERSON] право власності на 47/100 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: 6310136600:16:012:0001, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] і відкрилася спадщина, яку вона прийняла у повному обсязі. Після батька залишилося наступне спадкове майно: 47/100 часток у праві спільної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі дублікату свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого районним житловим експлуатаційним управлінням Київського району Виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова 16.09.1981 року б/н, на підставі рішення від 04.08.1981 року № 256-20, дублікат виданий 15.08.2003 року б/н, зареєстрованого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 30.09,2003 року під № 51296; частка у спільній власності за земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] без зазначення часток у спільній власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 11.08.2006 Харківською міською радою на підставі рішення XI сесії IV скликання Харківської міської ради від 28.09.2005 року № 183/05, площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 6310136600:16:012:0001. Їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.09.2016 на 47/100 часток у праві спільної власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, що знаходиться в [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних будівель: сараї літ. «Б, Е, Ж», льохи «В, Г, Д», вбиральні літ. «З, Л», гаражи «И, К », огорожі № 4, 5, 7-9. Вона є єдиною спадкоємницею, оскільки дружина спадкодавця [PERSON] від права на прийняття спадщини відмовилася, про що подала заяву до нотаріальної контори. 30.09.2016 та 31.07.2019 вона зверталася із заявою до державного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за законом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться під будинком за цією ж адресою, однак нотаріусом надано відмову у зв*язку з неможливістю встановити безспірну частку спадкового майна, яке належало спадкодавцеві. Просить визнати за нею право власності на частку земельної ділянки, виходячи з вимог ст.ст. 1216,1218,1225, 370, 392 ЦК України, ст.ст. 86,120,125,158 ЗК України. Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Харкова від 23.08.2019 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків. 03.09.2019 року подана заява про усунення недоліків позову. Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Харкова від 06.09.2019 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. 19.09.2019 року до суду поданий відзив [PERSON] , в якому вона визнає позовні вимоги [PERSON] 20.09.2019 року подана зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Харківська міська рада, П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, в якій [PERSON] просить: визнати розмір частки [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер: 6310136600:16:012:0001, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] : у розмірі 53/100 частки земельної ділянки; визнати за [PERSON] право власності на 53/200 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: 6310136600:16:012:0001, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 53/200 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: 6310136600:16:012:0001, для обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд по [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 11.08.2006, серія ЯБ № 618500. В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] вказує, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після якої відкрилася спадщина, яку вона прийняла у повному обсязі. Після матері залишилося спадкове майно: 53/200 часток у праві спільної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі дублікату свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого районним житловим експлуатаційним управлінням Київського району виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова 16.09.1981 року б/н, на підставі рішення від 04.08.1981 року № 256-20, зареєстрованого КП «ХМБТІ» 30.09.2003 року під № 51296; частка у спільній сумісній власності за земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] без зазначення часток у спільній власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ № 618499, виданого 11.08.2006 Харківською міською радою на підставі рішення Х сесії IV скликання Харківської міської ради від 28,09.2005 року № 183/05, площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 6310136600:16:012:0001. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.09.2019, нею оформлено 53/200 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами та надвірними будівлями Однак, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо земельної ділянки, у зв`язку з тим, що не виділена частка спадкодавця земельної ділянки. У зв*язку з тим, що порушені її права спадкоємця та власника земельної ділянки, просить задовольнити її вимоги. 02.10.2019 року до суду подані пояснення Харківської міської ради, в яких просять розглянути справу у відсутності представника Харківської міської ради та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2019 року вирішено питання про прийняття зустрічного позову, витребувані докази, продовжено строк підготовчого судового засідання. 30.10.2019 року до суду поданий відзив [PERSON] на зустрічний позов. 29.11.2019 року до суду надійшли витребувані докази - копія спадкової справи №528/2015 до майна померлого [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2019 року за клопотанням сторони витребувані докази, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні по суті позовних вимог. 17.02.2020 року до суду надійшли витребувані докази - копія спадкової справи №29/2019 до майна померлої [PERSON] . В судове засідання учасники судового розгляду не з*явилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування своїх доводів та заперечень, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за даними КП «ХМБТІ» та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 2015 рік житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належав на праві власності: -47/100 частин [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданого ЖЕО Київського району м. Харкова 16.09.1981 року; 53/200 частин [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Восьмою ХДНК 10.01.1989 р., р№3-89; 53/200 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Восьмою ХДНК 10.01.1989 р., р№3-89. Станом на час розгляду справи, за даними Державного реєстру речових прав 47/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить позивачу за основним позовом [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину 7-462, виданого 30.09.2016 року Восьмою ХДНК, після смерті [PERSON] та 53/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину 1344, виданого 03.09.2019 року приватного нотаріуса Олійник Л.М. ХМНО, після смерті [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що станом на час розгляду справи співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (47/100 частин) та [PERSON] (53/200 + 53/200 частин). Також, за наданими до суду доказами, земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер: 6310136600:16:012:0001, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] зареєстрована за співвласниками без визначення часток: [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] - на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 11.08.2006, серія ЯБ № 618500. (а.с. 19-20). Згідно постанов нотаріусів [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] (помер [INFO] ) та [PERSON] (померла [INFO] ) за тих підстав, що неможливо виділити частку спадкового майна. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з врахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності припиняється. Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності із визначенням частки кожного з учасників власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до п. б ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ч. 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на поділ або на виділення з неї окремої частини. Поділ ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з до ч. 1.2 ст. 158 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно роз`яснень, викладених у п. 21 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16.04.2004 року, «якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої». Таким чином, суд погоджується з доводами сторін, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Вимогами ст.ст. 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Дослідивши всі надані до суду докази в обґрунтування доводів сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за основним та за зустрічним позовом, виходячи з часток домоволодіння, які належать сторонам: [PERSON] (47/100 частин) та [PERSON] (53/200 + 53/200 частин) житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та зазначає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, є належними, допустимими та обґрунтованими. Доказів, які б були підставою для спростування доводів суду під час розгляду справи надано не було.

Outcome: approved