Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

16.07.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5262 га, що розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122055400:01:002:0617; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5059 га, що розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122055400:01:002:0618, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її батьку [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане майно. Заповіту спадкодавець не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги являються дочка спадкодавця [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] Позивач прийняла спадщину, оскільки мешкала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5262 га, що розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122055400:01:002:0617 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5059 га, що розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122055400:01:002:0618, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №289740, виданого 14.02.2006 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.12.2007 року Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5262 га, що розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122055400:01:002:0617 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5059 га, що розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122055400:01:002:0618. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53864838 від 30.10.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7) та свідоцтвом про укладення шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8); дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що відповідно до довідки Суворовської селищної ради №2042 від 04.09.2017 року, на день смерті спадкодавця, спільно з нею проживала [PERSON] , тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] подав приватному нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №66/02-14 від 29.01.2019 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved