Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

16 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить (згідно уточнення до позову) визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 16 по вул.Кірова в м.Павлограді Дніпропетровської області. Позов мотивовано тим, що позивач отримала у дар житловий будинок розташований за адресою: вул. Кірова, 16, м. Павлоград, Дніпропетровська область. Окрім позивача у даному будинку зареєстрований син позивача [PERSON], однак з 2003 року відповідач у вищевказаному будинку не проживає, жодних речей не має, а мешкає зі своєю сімєю за адресою по вул. Ватутіна, 18/5, м. Павлоград. За комунальні послуги відповідач не платить, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. У звязку з реєстрацією відповідача у вищевказаній квартирі позивачу відмовляють в оформленні субсидії, у добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає. Позивач у судове засідання не зявилась надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, проти задоволення позову заперечував. У запереченнях вказував, що згідно усної домовленості з позивачем в разі потреби він буде допомагати по господарству та в утриманні житлового будинку, позивач не повідомляла відповідача, щоб він у добровільному знявся з реєстрації. В судовому засіданні 20 лютого 2017 року відповідач пояснив суду, що дійсно з 2003 року не проживає за адресою реєстрації, особисті речі знаходяться за адресою: вул. Ватутіна, 18/5, м.Павлоград, до подання позову до суду у нього з матірю були нормальні стосунки, вказав, що бажав вселитись до житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Кірова, 16, м.Павлоград, Дніпропетровська область, після звернення матері до суду, проте мати не дозволила, до міліції з цього питання не звертався, позовів до суду про вселення не подавав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Вислухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] належить на праві приватної власності будинок № 16 по вул. Кірова у місті Павлоград Дніпропетровської області, на підставі договору дарування житлового будинку від 04 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за р.№ 3609, що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно. У вказаному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], що у судовому засіданні підтвердив відповідач, що також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 02 лютого 2017 року, довідкою, виданою квартальним комітетом № 5 м.Павлоград від 06 серпня 2016 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, [PERSON] є матірю [PERSON]. Відповідно до акту від 12 березня 2016 року, складеного головою квартального комітету № 5 м. Павлоград [PERSON] та підписаного сусідами: [PERSON] (вул. 17 Вересня, 17), [PERSON] (вул. Кірова, 17), за адресою вул. Кірова, 16 м. Павлоград зареєстрований [PERSON], проте з 2003 року не проживає. У судовому засіданні [PERSON] повідомив, що проживає разом із сімєю за адресою: [ADDRESS], з 2003 року, та за цією адресою знаходяться особисті речі. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном\~(стаття 391 ЦК України). Згідно з ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.\~Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до положень ч.ч. 1,4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Статтею 60 ЦПК України визначено, що\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на матеріали справи та пояснення відповідача у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що відповідачем не наведені докази поважності причин його не проживання за адресою: [INFO], з 2003 року. Доказів існування домовленості між сторонами у справі щодо зберігання права відповідача на користування житловим приміщення у разі його відсутності понад рік суду не надані. Відповідно до розпорядження голови Павлоградської міської ради Дніпропетровської області «Про зміну назв вулиць та провулків міста Павлограда» від 17 лютого 2016 року в рамках ЗУ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» у місті Павлоград перейменовані вулиці, зокрема, вулиця «Кірова» перейменована на «Кутузова Михайла». Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Кутузова Михайла, 16, м. Павлоград Дніпропетровської області.

Outcome: approved