Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

15 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з кінця квітня 2017 року між подружжям почали виникати непорозуміння, які дали зрозуміти, що вони є різними за характерами людьми з різними поглядами на подальше існування сімї. Сторони втратили почуття любові, взаємної поваги та взаємопорозуміння. Відповідачка почала мати свій окремий бюджет від бюджету родини та своєю поведінкою виказувати неповагу до позивача як до чоловіка. Спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, прохав розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, на розірвання шлюбу згодна. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про одруження, 08 червня 1991 року Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумської області, актовий запис №321, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Гайтина». (а.с. 3). Також судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки за час подружнього життя сімейне життя не склалося. Сторони не бажають зберегти шлюб, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного, що мають істотне значення. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберігати шлюб і причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому шлюб між сторонами підлягає припиненню шляхом його розірвання. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved