Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

16 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Благовіщенської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В обґрунтування\~позову зазначила,\~що 28.08.2014\~року приватним\~нотаріусом Ульяновського\~районного нотаріального\~округу Кіровоградської\~області [PERSON]\~зареєстровано за\~нею право\~власності на\~нежитлову будівлю\~ торгівельний\~павільйон,\~який розташованийза адресою вул. Леніна (Героїв України), 23-а, м. Ульяновка (Благовіщенське), Кіровоградської області, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.2014 р. № 1219. Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до позивачки разом з правом власності на вказану будівлю перейшло право користування земельною ділянкою під придбаним торгівельним павільйоном (кадастровий номер № 3525510100:03:006:0038) з цільовим призначенням будівництво та обслуговування будівель торгівлі. Рішенням Благовіщенської міської ради від 30.01.2015 року позивачці надано в оренду строком на 50 років земельну ділянку за адресою вул. Леніна (Героїв України), 23-а, м. Ульяновка (Благовіщенське), Кіровоградської області. 12.03.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції за позивачкою зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 12.03.2015 року б/н між позивачкою та Благовіщенською міською радою для будівництва і обслуговування будівель торгівлі. У 2017 році позивачка на вказаній земельній ділянці на місці торгівельного павільйону без дозволу на початок робіт та технічної документації збудовано нежитлову будівлю магазин. Однак у територіальному відділі ДАБІ у Кіровоградській області їй повідомили про відсутність правових підстав для прийняття магазину в експлуатацію. Позивачка та її представник у судовому засідання не зявились. Направили до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та підтримали позов з наведених у ньому підстав. Благовіщенська міська рада направила до суду лист з клопотанням про розгляд справи без представника ради та повідомила, що рада заперечень проти позову не має. Відповідно до змісту ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення у підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому статтею 206 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачем вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: 28.08.2014 року приватним нотаріусом Ульяновського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] зареєстровано за [PERSON]\~право власності\~на нежитлову\~будівлю \~торгівельний павільйон,\~який розташованийза\~адресою вул.\~Леніна (Героїв\~України),\~23-а,\~м.\~Ульяновка (Благовіщенське),\~Кіровоградської області,\~яке виникло\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 28.08.2014\~р.\~№ 1219 (а.с. 7-8). Рішенням Благовіщенської міської ради від 03.10.2014 року позивачці надано згоду на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Леніна (Героїв України), 23-а, м. Ульяновка (Благовіщенське), Кіровоградської області (а.с8-9) З рішення Благовіщенської міської ради від 30.01.2015 року встановлено, що позивачці надано в оренду строком на 50 років земельну ділянку за адресою вул. Леніна (Героїв України), 23-а, м. Ульяновка (Благовіщенське), Кіровоградської області (а.с.9-10). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 34843928 від 13.03.2015 року встановлено, що державним реєстратором реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції за позивачкою зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 12.03.2015 року б/н між позивачкою та Благовіщенською міською радою для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (10-11). Згідно звіту від 16.08.2016р. про проведення технічного обстеження будівлі магазину (літ.»А») по вул. Героїв України, 23 а, (Благовіщенське), Кіровоградської області магазин готовий до експлуатації, встановлена його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість його безпечної експлуатації (а.с. 17-29). Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: В\~ст. 328 ЦК України\~зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, відповідно до ч. 2\~ст. 376 ЦК\~особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За змістом\~ст. 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином, магазин по вул. Леніна (Героїв України), 23-а, м. Ульяновка (Благовіщенське), Кіровоградської області, збудований без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, та належно затвердженого проекту, є обєктом самочинного будівництва. На підставі ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2\~ст. 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2\~ст. 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5\~ст. 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобовязані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Оскільки самочинно збудований обєкт позивачки, повністю готовий до надійної та безпечної експлуатації, в межах ділянки, яка виділена позивачці власником для цієї мети, судом не встановлено порушення таким будівництвом прав та інтересів інших осіб, а тому позов про визнання права власності на самочинно побудоване майно підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved