Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

17.03.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на майно, в обґрунтування якого послався на те, що 11.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, укладено кредитний договір № 800005624, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 98 000 доларів США на часткову оплату вартості земельної ділянки, який позичальник зобов'язався повернути до 11.07.2028 року, а також сплатити проценти в порядку, на умовах і строки, визначених цим договором та виконати всі інші зобов'язання, що передбачені кредитним договором. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань по кредитному договору між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], укладено іпотечний договір № 800005624-И від 11.07.2008 року, відповідно до якого банку в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,08 га, розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:1421, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.07.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], за реєстровим № 1420. За домовленістю сторін заставна вартість предмету іпотеки складає - 562 449,00 гривень. Відповідач [PERSON] отримавши грошові кошти, умови кредитного договору щодо повернення кредиту і сплати процентів відповідно до графіку погашення кредиту не виконує, у зв'язку з чим в нього станом на 11.02.2014 року існує заборгованість в розмірі 1 744 834,16 гривень. Крім того, відповідач не виконав умови іпотечного договору щодо одержання до 11.07.2009 року державного акту на право власності на земельну ділянку та укладення з іпотекодержателем договору про внесення змін до іпотечного договору. У зв'язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, а також порушив умови іпотечного договору від 11.07.2008 року, банком на його адресу, направлялось письмове повідомлення з вимогою достроково повернути кредит, сплати нараховані проценти за користування кредитом, але на сьогоднішній день ця вимога залишилася без задоволення. На підставі того, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, на вимоги банку щодо дострокового погашення заборгованості не реагує та відмовляється від добровільної реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості, а також не зареєстрував право власності на предмет іпотеки, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом і просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом надання ПАТ «Альфа-Банк» права на укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, за ціною, що буде визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому, за звичайні ціни на цей вид майна, а також надати позивачу повноваження щодо проведення всіх необхідних юридичних дій, пов'язаних з оформленням та реєстрацією за [PERSON] права власності на вище вказану земельну ділянку. В судове засідання представник позивача Борщенко К.Ю. не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю /а. с. 112/, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином через газету «Одеські вісті» від 22.11.2014 року № 129 (4694) /а. с. 111/, про причини не явки суд не повідомив, у зв'язку з чим, зі згоди представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 11.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON], укладено кредитний договір № 800005624, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 98 000 (дев'яносто вісім тисяч) доларів США на часткову оплату вартості земельної ділянки площею 0,08 га, розташованої на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:1421, а позичальник зобов'язався повернути кредит до 11.07.2028 року, та сплатити проценти в розмірі 17% річних, а також виконати всі інші зобов'язання в строки й порядку, встановленому цим кредитним договором /а. с. 8-16, 56/. Згідно п.п. 3. та 7.1. кредитного договору [PERSON] зобов'язаний в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у терміни визначені в Графіку платежів (Додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору /а. с. 23-28/. В порушення зазначених вище умов кредитного договору [PERSON] з листопада 2008 року зобов'язання щодо повернення частини кредиту та сплати відсотків за користування кредитом згідно Графіку платежів не виконує, у зв'язку з чим в нього виникла прострочена заборгованість, загальний розмір якої станом на 11.02.2014 року, згідно наданого позивачем розрахунку становить - 203 997,82 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно - 1 744 834,16 гривень, із яких: заборгованість за кредитом - 97 918,85 доларів США, що еквівалентно - 837 519,51 гривень; заборгованість за відсотками - 106 078,97 доларів США, що еквівалентно - 907 314,65 гривень /а. с. 114-115/. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено, що забезпеченням виконання зобов'язань позичальника перед кредитором, в тому числі щодо повернення кредиту сплати процентів за його користування, вартості всіх супутніх послуг та виконання інших платежів (фінансових) зобов'язань позичальника за цим договором, є іпотека об'єкту нерухомості, на яке можливо звернути стягнення. Кредит також забезпечується усім майном позичальника, на яке може бути звернене стягнення відповідно до діючого законодавства України. 11.07.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], посвідчено іпотечний договір № 800005624-И, укладений між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 1425, відповідно до умов якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,08 га, розташовану на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:1421, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка стане власністю [PERSON] у майбутньому після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, що придбана відповідачем на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.07.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 1420 /а. с. 29-30, а. с. 34-39/. Згідно підпункту 3.4. іпотечного договору заставна вартість предмету іпотеки складає 562 449,00 (п'ятсот шістдесят дві тисячі чотириста сорок дев'ять) гривень. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а вразі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно п. 5.1. кредитного договору банк має право вимагати (в тому числі в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту за договором у разі порушення позичальником умов договору або будь-якого договору забезпечення. Під істотним порушенням умов договору сторони розуміють невиконання або неналежне виконання будь-яких обов'язків, встановлених відповідним договором, або активну чи пасивну перешкоду з боку позивача у реалізації кредитором його прав, встановлених відповідним договором. Пунктом 9.1 договору № 800005624 від 11.07.2008 року визначено порядок реалізації позивачем свого права вимагати достроково повернути кредит та закріплено, що банк направляє на адресу позичальника рекомендованим листом письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих відсотків, неустойки та інших платежів та попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. 14.01.2014 року позивач відповідно до положень кредитного договору, направив на адресу [PERSON] письмову вимогу про дострокове повернення кредиту № 12427-10z, однак на сьогоднішній день цю вимогу відповідач не виконав /а. с. 52-54/. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно пункту 6 іпотечного договору від 11.07.2008 року іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання виконання основного, а також у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, за ціною, яка зазначена у п. 3.3. цього договору. Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Згідно підпункту 6.4. пункту 6 іпотечного договору право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки з числа передбачених у цьому договорі та у законодавстві України належить іпотеко держателю. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 1 статті 125 Земельного кодексу України в редакції від 04.06.2008 року, яка була чинна на момент укладення договорів купівлі продажу земельної ділянки та іпотечного договору від 11.07.2008 року передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 4.7. договору іпотеки передбачено обов'язок [PERSON] в термін до 11.07.2009 року одержати державний акт на право власності на земельну ділянку і протягом 10 днів після отримання державного акту укласти з іпотекодержателем договір про внесення змін до цього договору. Згідно статті 126 Земельного кодексу України в редакції від 05.01.2013 року право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Станом на 10.10.2014 року відомості щодо реєстрації права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,08 га, розташовану на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:1421, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні /а. с. 97, 98/. Таким чином, як убачається із матеріалів справи [PERSON] свій обов'язок передбачений пунктом 4.7. договору іпотеки не виконав. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання по кредитному договору № 800005624 від 11.07.2008 року і відповідно до п. 4.7. іпотечного договору, не оформив на своє ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером - 5122786400:01:001:1421, жодних дій з реєстрації права власності на предмет іпотеки на теперішній час не вчинив, що ускладнює ПАТ «Альфа-Банк» реалізувати свої права як іпотекодержателя, які визначені в іпотечному договорі, суд прийшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами і підлягають задоволенню. Згідно меморіального ордеру № 409230 від 17.02.2014 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654,00 гривень /а. с. 71/. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved