Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

16.07.2019 позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини, надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання без згоди батька. Позов мотивував тим, що за час перебування з відповідачем в шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Шлюб на підставі рішення суду між сторонами розірвано. Позивач уклала інший шлюб, проживає в Німеччині. Неповнолітня донька [PERSON] , за нотаріальною згодою батька на виїзд дитини за кордон, теж виїхала до Німеччини, де проживає разом з матір`ю, там і навчається. Позивач та донька отримали тимчасові посвідки на проживання в Німеччині. Оскільки місце проживання доньки зареєстроване в Німеччині, позивач мала намір зняти доньку з реєстраційного обліку за попереднім місцем проживання, однак в усному порядку їй було роз`яснено про неможливість вчинення даних дій без згоди батька. Відповідач згоди в добровільному порядку не надає. Окрім того, відповідачем відкликано в нотаріальному порядку дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки за кордон. Враховуючи права та інтереси [PERSON] , в даному випадку доцільним буде продовження навчання в Німеччині проживаючи разом з матір`ю. А тому, просила визначити місце проживання доньки разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без згоди батька. Ухвалою суду від 18.07.2019 ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 56-62). Представник позивача подала відповідь на відзив (а.с. 87,88). Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в заяві. Просила позов задовольнити та визначити місце проживання дитини з матір`ю та надати дозвіл на зняття неповнолітньої дитини з реєстраційного обліку за попереднім місцем проживання. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити. Від відповідача УДМС у Волинській області надійшло клопотання із запереченням щодо доцільності участі УДМС України у Волинській області у розгляді справи, оскільки територіальні органи та підрозділи ДМС України не здійснюють реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання осіб. Представник третьої особи - служби у справах дітей Луцької міської ради в наданих поясненнях зазначав, що між батьками складні відносини, що негативно впливає на дитину. Щодо вимоги про зняття з реєстрації без згоди батька не заперечує. оскільки дитина приписана у квартирі бабусі, жоден із батьків в даному житлі не зареєстрований, зняття з реєстрації не порушить прав дитини та буде відповідати інтересам власника житла. Від третьої особи - Департаменту ЦНАП у м. Луцьку надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.07.2008 (а.с. 8). Шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку. Згідно з ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частиною 1 ст.161 СК України установлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.09.2017 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, побаченні з малолітньою донькою позов задоволено, зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , визначивши [PERSON] наступний спосіб у цьому: з 9:00 год. суботи до 18:00 год. неділі І, ІІІ тижня місяця; спільний відпочинок у літній період протягом 14 днів (а.с.67-69). Рішення перебуває на виконанні у державній виконавчій службі. В судовому засіданні встановлено, що 23.03.2017 позивач [PERSON] зареєструвала новий шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). Позивач проживає в Німеччині. Має посвідку на проживання, видану 04.09.2018, дійсну до 03.09.2023 (а.с.6). Донька [PERSON] , проживає разом з матір`ю в Німеччині, 04.09.2018 отримала посвідку на проживання, яка дійсна до [INFO] (а.с.9). Виїзд дитини за кордон був здійснений зі згоди батька, що стверджується заявою від 19.12.2016, посвідченою приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу Веремчуком С.В. (а.с. 11). [PERSON] навчалася у початковій школі в період 2018/2019, що підтверджується атестатом (а.с.16-19), на 2019 рік (навчальний) на подальше навчання [PERSON] укладено договір із приватною гімназією (а.с. 13-24). В судовому засіданні встановлено, що відповідач відкликав заяву про дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] за кордон (а.с.63). Відповідач заперечує щодо визначенням проживання дитини з матір`ю, оскільки це позбавить його можливості приймати участь у спілкуванні з дитиною, займатися її вихованням. Поясненнями свідка [PERSON] (мати позивача) стверджено, що її онука [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю та вітчимом в Німеччині, навчається там в платній школі, займається спортом. Проживають в 4 кімнатній квартирі, дитина забезпечена усім необхідним. Виїжджала за кордон з дозволу батька. Коли приїжджали в Україну, то внучка жила разом з нею, з батьком бачитися не хотіла. [PERSON] приїжджати в Україну не хоче, бо переживає, що не зможе повернутися назад. Дитина приписана в неї в квартирі, жоден із батьків з дитиною не зареєстрований. Даний факт утруднює отримання субсидії, а тому вважала за доцільне зняти [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . З наданих стороною позивача копій документів та пояснень свідка [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] приділяє належну увагу розвитку дитини, за місцем проживання матері забезпечені належні умови проживання дитини. Разом з тим, жодних документальних доказів належності житлово-побутових умов та належного матеріального забезпечення дитини, а також характеризуючих даних про нову родину, стороною позивача суду не надано. Проживання дитини за межами України позбавляє уповноважену на те особу - Службу у справах дітей надати про це відповідні висновки, що позбавляє суд можливості об`єктивно оцінити таку важливу обставину, як умови виховання дитини. Навчання дитини в приватній школі в Німеччині не може саме по собі бути визначальним фактором для визначення місця проживання дитини з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність вимог позову в цій частині, в зв`язку з чим в задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженого Постановою КМУ від 02.03.2016 № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Разом з тим, зняття з реєстрації особи може здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить її бабусі [PERSON] . Жоден з батьків дитини в квартирі не зареєстрований. Відтак, реєстрація дитини в даному нерухомому майні суперечить вимогам ч.3 ст. 29 ЦК України, якою визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. З пояснень сторони позивача в судовому засіданні вбачається, що постійна реєстрація місця проживання дитини в Україні перешкоджає здійсненню постійної реєстрації дитини за місцем теперішнього проживання. На даний час дитина має тимчасову реєстрацію місця проживання в Німеччині. В судовому засіданні сторона відповідача заперечувала проти надання дозволу на зняття з реєстрації дитини. Разом з тим, відповідачем не ініціювалася реєстрація дитини за його місцем проживання. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що зняття дитини з реєстрації в квартирі, в якій вона не проживає, та не проживає жоден з її батьків, за встановлених обставин не порушить житлових прав дитини, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial