Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~15 березня 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зняття арештів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2011 року позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» задоволено у повному обсязі, ухвалено стягнути з [PERSON] в користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість в сумі 351905,14 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить 3587897 гривень 78 копійок та 1820 гривень судових витрат (справа №2-6096/11). Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2011 року ухвалено стягнути з [PERSON] в користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість в сумі 25824, 38 долара США, що у гривневому еквіваленті становить 205851,30 гривень та 1820 гривень судових витрат (справа № 2-6098/11). На виконання вищевказаних рішень 27 січня 2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчі листи. В ході здійснення примусового виконання виконавчих листів, виданих у справах 2-6096/11 та 2-6098/11на майно та майнові права [PERSON] було накладено арешти, а саме: -постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинські області Самчука О. П. від 08.02.2012 про відкриття виконавчого провадження №31084436, якою накладено арешт на все майно [PERSON] та накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, належного [PERSON] ; -постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Самчука О. П. від 03.12.2013 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №41007762, якою накладено арешт на все майно [PERSON] та накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, належного [PERSON] ; -постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Самчука О. П. від 03.12.2013 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №41007762, якою накладено арешт на всі майнові права [PERSON] ; -постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Самчука О. П. від 25.07.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №44141151, якою накладено арешт на все майно [PERSON] та накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, належного [PERSON] ; -постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинські області Коритнюка Р. О. від 20.11.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №49388698, якою накладено арешт на все майно [PERSON] та накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, належного [PERSON] ; -постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинські області Самчука О. П. від 08.02.2012 про відкриття виконавчого провадження №31084014, якою накладено арешт на все майно [PERSON] та накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, належного [PERSON] . Не зважаючи на те, що усі перелічені вище виконавчі провадження були завершені, арешти, накладені на належні [PERSON] майно та майнові права залишаються чинними. Крім того, ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2020 року виконавчі листи, видані у справах 2-6096/11 та 2-6098/11 визнано такими, що не підлягають виконанню. З огляду на наведене відпала необхідність у збереженні чинності арештів, накладених на майно (майнові права) по вищевказаних виконавчих провадженнях. Накладення арешту на все майно [PERSON] перешкоджає йому у реалізації правомочностей власника, в тому числі, права щодо розпорядження майном. Враховуючи ту обставину, що виконавчі листи визнані судом такими, що не підлягають виконанню, скасування арешту майна боржника не призведе до порушення прав інших осіб. На підставі наведеного позивач просить: зняти арешти та заборони на відчуження, які були накладені на майно та майнові права [PERSON] на підставі вищевказаних постанов Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинські області. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Матвіїв В.М. в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої\~особи Відділу\~примусового виконання\~рішень Управління\~забезпечення примусового\~виконання рішень\~у Волинській\~області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Львів)\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи.\~29\~квітня 2021\~року від\~уповноваженої особи\~Управління забезпечення\~примусового виконання\~рішень у\~Волинській області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)\~О.\~Самчука надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~зазначено,\~що станом\~на 23\~квітня 2021\~року виконавчі\~провадження,\~боржником в\~яких є\~ [PERSON] ,\~на виконанні\~у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не перебувають. Обставини та підстави, що зумовлюють зняття арешту з майна боржника відсутні, адже державний виконавець не мав законних підстав для вчинення таких дій. Представник третьої особи Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У даній\~справі спірні правовідносини пов`язані із захистом права власності позивача, який просить скасувати арешти та заборони на відчуження щодо свого майна. Суд встановив, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2011 року позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» задоволено у повному обсязі, ухвалено стягнути з [PERSON] в користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором № 323/427 від 29 березня 2006 року в сумі 351905,14 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить 3587897 гривень 78 копійок та 1700 гривень судового збору, 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1820 гривень (справа №2-6096/11). 27 січня 2012 року в цій справі видано виконавчий лист. Крім того, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2011 року позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» задоволено у повному обсязі, ухвалено стягнути з [PERSON] в користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором № 11090806000 від 06 грудня 2006 року в сумі 25824, 38 долара США, що у гривневому еквіваленті становить 205851 гривня 30 копійок; 1700 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1820 гривень (справа №2-6098/11). 27 січня 2012 року в цій справі видано виконавчий лист. На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-6096/11 від 27.01.2012 про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №323/427 від 29.03.2006 року в сумі 351 905,14 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить 3 587 897,78грн, стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «УкрСиббанк» 1820 гривень судових витрат, а саме: ЄДРВП №31084436, ЄДРВП №41007762, ЄДРВП №44141151. В межах вищезазначених виконавчих проваджень, державним виконавцем відділу було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] в межах суми боргу. Також встановлено, що виконавчі провадження ЄДРВП №31084436, ЄДРВП №41007762, ЄДРВП №44141151 - завершені: 17.09.2013 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010), 27.06.2014 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010) та 29.09.2015 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010) відповідно. На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області також перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-6098/11 від 27.01.2012 про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №11090806000 від 06.12.2006 року в сумі 25824,38 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 205851,30 грн, стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «УкрСиббанк» 1820,00 грн судових витрат, а саме: ЄДРВП №31084014, ЄДРВП №41007312, ЄДРВП №44141274. Арешт на майно боржника [PERSON] накладався лише в межах виконавчого провадження ЄДРВП №31084014. Виконавчі провадження ЄДРВП №31084014, ЄДРВП №41007312, ЄДРВП №44141274 завершені: 17.09.2013 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010), 27.06.2014 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010) та 29.09.2015 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010) відповідно. За відомостями відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вищевказані виконавчі провадження знищені відповідно до п. 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом МУЮ №2274/5 від 25.12.2008 після закінчення строку їх зберігання. Крім того, на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебувало виконавче провадження ЄДРВП №49388698 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-6096/11 від 27.01.2012 про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №323/427 від 29.03.2006 року в сумі 351 905,14 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить 3 587 897,78грн, стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «УкрСиббанк» 1700,00грн, судового збору та 120,00 грн витрат на ІТЗ розгляду справи, всього: 1820,00грн. В межах виконавчого провадження ЄДРВП №49388698, державним виконавцем відділу було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в межах суми боргу. Станом на 23 квітня 2021 року виконавчі провадження, боржником в яких є [PERSON] , на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не перебувають. 03 червня 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» укладено договір факторингу № 2020/06-1, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» передало, а ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» прийняло право грошової вимоги до боржника [PERSON] . В подальшому, 03 червня 2020 року ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] уклали договір про відступлення прав вимоги (цесії), за умовами якого [PERSON] набула прав кредитора за правом грошової вимоги до [PERSON] за договорами кредиту. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 27 січня 2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 2-6098/11 за позовом публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11090806000 від 06 грудня 2006 року. Також ухвалою\~Луцького міськрайонного\~суду Волинської\~області від\~18\~вересня 2020\~року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 27 січня 2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 2-6096/11 за позовом публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 323/427 від 29 березня 2006 року. Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. \~ \~ \~ \~Зміст наведеної норми Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що арешт майна боржника може бути застосований для забезпечення реального виконання рішення суду, яке підлягає примусовому виконанню. \~ \~ \~ \~Однак, досліджені судом письмові докази свідчать про те, що виконавчі провадження, боржником в яких є [PERSON] , на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не перебувають. Виконавчі документи, за якими були відкриті виконавчі провадження, в межах яких на майно боржника [PERSON] було накладено арешт, - судом визнано такими, що не підлягають виконанню. А тому, чинність арештів майна позивача наразі не переслідує законної мети щодо забезпечення виконання рішення суду. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Нормою ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Таким чином, дослідивши характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, надавши правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що арешт майна позивача обмежує його в праві володіння, користування та розпорядження таким майном, внаслідок чого позивач позбавлений можливості належним чином розпоряджатися своїм правом на майно. Крім того, під час судового розгляду встановлено, що підстави для збереження обтяжень, накладених на майно [PERSON] відсутні. Підсумовуючи наведе, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved