Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

15.02.2018р. [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на навчання. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім'єю з 1999 року. 28.08.1999р. було зареєстровано шлюб між сторонами, від якого мають спільну повнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка навчається на першому курсі Донецького національного технічного університету в м.Покровськ на заочній формі навчання та на контрактній основі за рахунок коштів фізичної особи. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки він не є інвалідом, працює-проходить військову службу у збройних силах України в Добропільському ОМВК Донецької області. Також зазначила, що до настання повноліття дитини відповідач сплачував аліменти. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], яка навчається, у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але 04.05.2018р. до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує повністю просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] також не з'явився в судове засідання, але надав заяву від 04.05.2018р. про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково, не заперечував про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частини від заробітку на навчання дитини, оскільки у нього є друга дитина - [PERSON], [INFO], про що надав копію відповідного свідоцтва про народження. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб виданого 26.02.2016р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №50, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). У сторін мається спільна повнолітня дитина [PERSON], [INFO], про що мається копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Білицької міської ради м.Добропілля Донецької області 28.02.2000р., актовий запис №13 (а.с.9). Згідно довідки державного вищого навчального закладу Донецького національного технічного університету №25 від 31.01.2018р., [PERSON] є студенткою першого курсу ДонНТУ з 01.09.2017р. на факультеті економіки та менеджменту ДВНЗ «Донецького національного технічного університету» у м.Покровськ на заочній формі навчання з освітнім ступенем «бакалавр» спеціальність 073 «Менеджмент». Навчання відбувається за рахунок коштів фізичної особи. Дата закінчення навчання за освітнім ступенем «бакалавр» 30.06.2021р. (а.с.14). Також в матеріалах справи мається копія договору про навчання [PERSON] у ДВНЗ «ДонНТУ» (а.с.15). Відповідно до копії довідки №1422000821 від 11.11.2014р. [PERSON] є переселенцем, фактично мешкає в [ADDRESS], разом з нею перемістилась її донька [PERSON], [INFO] (а.с.5). Довідкою виконавчого комітету Білицької міської ради №829 від 05.02.2018р. підтверджується те, що позивач [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживають без реєстрації в [ADDRESS] (а.с.13). З копії виконавчого листа №227/3775/16-ц, виданого Добропільським міськрайонним судом Донецької області від 18.01.2017р. вбачається, що відповідач на користь позивача сплачував аліменти на доньку [PERSON] до досягнення нею повноліття (а.с.7). Відповідач [PERSON] служить у збройних силах України солдатом на посаді водія відділення забезпечення Добропільського ОМВК Донецької області, про що свідчить копія довідки, про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.6). Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Частиною першою ст.199 Сімейного кодексу України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно з ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є донькою відповідача [PERSON], на даний час повнолітня, їй виповнилося 18 років та дійсно навчається з 01.09.2017р. на першому курсі заочної форми навчання у державному вищому навчальному закладі «ДонНТУ» на факультеті економіки та менеджменту. Термін навчання до 30.06.2021р. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що позивач здорова та працездатна особа, працює, має на утриманні другу дитину [PERSON], [INFO] Повнолітня дитина відповідача [PERSON] фізично здорова та працездатний. Крім цього, суд зазначає, що обов'язок утримання повнолітньої дитини на навчання покладається не тільки на батька, а і на матір тобто на обох батьків відповідно до ст.199 СК України. При таких обставинах, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на навчання своєї доньки у розмірі 1/6 частки свого заробітку. На думку суду саме такий розмір аліментів є справедливим, відповідає матеріальному стану сторін не порушуючи їх прав. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає судовий збір стягненню зі сторін не підлягає, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач також звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial