overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

15 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 27 травня 2000 року Відділом ЗАГС адміністрації Центрального району м. Волгоград Російської Федерації був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 258. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з 2006 року не підтримують сімейні відносини та не ведуть сумісного господарства, внаслідок конфліктів, сварок та непорозумінь, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, крім того, з 2011 року проживає однією сім'єю з іншим чоловіком. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON]. не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 травня 2000 року Відділом ЗАГС адміністрації Центрального району м. Волгоград Російської Федерації був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 258, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2006 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

15 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 02 грудня 1995 року у виконавчому комітеті Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області за актовим записом № 17, посилаючись на те, що протягом всіх років подружнього життя відповідач зраджував її, бив у присутності дітей, в теперішній час знайшов іншу жінку, з якою проживає в м.Чернігові, що привело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, тому вважає, що примирення між ними та збереження сім'ї є неможливим. Питання проживання дітей вирішено в добровільному порядку. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02 грудня 1995 року у виконавчому комітеті Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області за актовим записом № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02 грудня 1995 року. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільного господарства вони не ведуть. Як вказує позивач, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскiльки причини розпаду сiм'ї, на якi посилається позивач, являються поважними, між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям позивач вважає не можливим, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~15 листопада 2016 року в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок площею 0,09 га, кадастровий номер 6121286600:02:001:0449, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по вул.Матіїшина,7 в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області, та площею 0,2600 га, кадастровий номер 6121286600:02:001:0450, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул.Матіїшина в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області. Однак позивач не може отримати свідоцтво про право власності на земельні ділянки через відсутність документів, які б за життя спадкодавця посвідчували її право власності, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності. В судове засідання представник відповідача Золотопотіцької обєднаної територіальної громади не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: \~ \~ \~ \~15 листопада 2016 року в с.Соколів Бучацького району померла [PERSON]; \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді земельних ділянок, яке належало їй на праві власності; \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 12 листопада 2008 року і посвідчений секретарем Соколівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу; \~ \~ \~ \~Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. \~ \~ \~ \~Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

15 листопада 2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказав, що з відповідачкою вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2005 року, актовий запис № 145, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З осені 2015 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено з ініціативи позивача через різні погляди на життя, різних міркувань щодо порядку виховання дитини та ведення господарства в цілому. Крім того, різні погляди щодо впорядкування спільного сімейного життя та стосунків між подружньою парою сторін призводить до частих конфліктів та суперечок. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 15). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином (а.с. 16, 19)в порядку ст.ст. 74,76 ЦПК України шляхом.З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 18 червня 2005 року зареєстрували шлюб (а.с. 6), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено восени 2015 року в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

15 листопада 2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказав, що з відповідачкою вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2001 року, актовий запис № 326, від якого неповнолітніх дітей не мають. Приблизно пять років тому сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено через відсутність взаєморозуміння та постійно виникаючих сварок. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 1). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином в порядку ст.ст. 74,76 ЦПК України шляхом.За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 23 серпня 2001 року зареєстрували шлюб (а.с. 7), від якого дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено з 2008 року в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

15 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Проте він не має можливості оформити свої спадкові права, так як при перекладі їх прізвища з російської на українську мови допущені розбіжності у написанні їх с матір'ю прізвищ. Так, у паспорті матері було вказано їх її прізвище на українській мові - «[PERSON]», а в його паспорті - «[PERSON]». Встановити факт іншим шляхом він позбавлений можливості. Заявник просить встановити той факт, що він є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO], що необхідно йому для оформлення спадкових прав. Заявник в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримує та просить її задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від Першої державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. При вирішенні справи по суті покладаються на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається зі ксерокопії свідоцтва про смерть від [INFO] [PERSON] померла [INFO] ( а.с.5). Згідно зі ксерокопією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER], виданого на російський мові, «[PERSON]» народився [INFO] та його матір'ю є «[PERSON]» ( а.с.6). У свідоцтві про право власності на житло від 11 жовтня 1995 року вказано, що квартира, яка розташована в [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] і [PERSON] ( а.с.8). У довідці КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради від 02 листопада 2016 року зазначено, що у квартирі [ADDRESS] : [PERSON]- син, [PERSON] - власник, яка померла [INFO] ( а.с.7). Таким чином, у судовому засіданні підтверджено, що [PERSON], яка померла [INFO], є рідною матір'ю заявника, розбіжності у прізвищах склалися внаслідок різного перекладу прізвищ на українську мову, встановити факт іншим шляхом заявник позбавлений можливості. Встановлення факту заявнику необхідно для оформлення спадкових прав. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

15 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, 61/5. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.11.2016р. о 13 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.11.2016р. о 13 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КП «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, занепокоєна. Висловлює маячні ідеї збитку. Відчуває страхи, рухове занепокоєння. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

15 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл. Синельниківський р-н, с. Вербове, вул. Пролетарська, 18/3. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.11.2016 р. о 06 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.11.2016 р. о 06 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий скарг не висловлює. Контакт формальний. Говорить «це мати так захотіла їй нічого робити». Критики не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

15 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Крошкі, 103. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.11.2016 р. о 20 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.11.2016 р. о 20 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, не їсть, агресивний, вважає, що мати його отруює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

15 листопада 2016 року лікар 14-го відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про доцільність госпіталізації до психіатричного стаціонару [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що 14.11.2016 року о 10 годині 35 по направленню ППНД [PERSON] був госпіталізований недієздатний [PERSON], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева від 14.11.2016 року встановлено клінічний діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром», та комісія прийшла до висновку про доцільність госпіталізації до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева недієздатного [PERSON] В судовому засіданні прокурор Мушук Т.В. підтримала вимоги заяви про доцільність госпіталізації хворого [PERSON] Згідно довідки №99, виданої 14.11.2016 року заступником головного лікаря з медичної частини [PERSON], [PERSON] за своїм психічним станом, згідно висновку ЛКК від 14.11.2016 року не може особисто приймати участь в судовому засіданні. Суд, заслухавши прокурора Мушук Т.В., вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14.11.2016 року о 10 годині 35 по направленню ППНД [PERSON] був госпіталізований недієздатний [PERSON], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Згідно ст.14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева від 14.11.2016 року встановлено клінічний діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром». Крім того, згідно вищевказаного висновку комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] доцільно госпіталізувати до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved