Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

16.01.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між нею, - [PERSON] та [PERSON], що був укладений 04.03.2004 року та зареєстрований Відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 13. Автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 17.01.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу, якою відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 29.01.2014 року. В судовому засіданні, яке відбулося 29.01.2014 року позивачка [PERSON] позовні вимоги уточнила,та просить суд не стягувати з відповідача по справі, - [PERSON] судові витрати, які, відповідно, залишає за собою, крім того, після вступу рішення в законну силу має бажання мати прізвище «[PERSON]». На запитання суду позивачка [PERSON] відповіла наступне: - примиритися з [PERSON] категорично не бажає, так як вважає, що подальше спільне проживання є безперспективним; - З [PERSON] не підтримує шлюбних відносин близько 3 - ьох років; - на даний час спільних неповнолітніх дітей не має, спорів щодо спільного майна не немає; - зглядаючись на вищевикладене, вона категорично наполягає на розірванні шлюбу; - після розірвання шлюбу має бажання мати прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, йому судом роз»яснені процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка уточнила позов, вислухавши відповідача [PERSON], який визнав уточнений позов, дослідивши докази по справі, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 04 березня 2004 року сторони по справі, відповідач, - [PERSON] та позивачка, - [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], яке видане 04 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Юшки Кагарлицького району Київської області та [PERSON], [INFO], уродженка с. Іванівка Білоцерківського району Київської області, одружилися 04.03.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 04 березня 2004 року зроблено запис за № 13. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу, - [PERSON], прізвище дружини після одруження, - [PERSON]. Від спільного подружнього життя станом на час слухання справи сторони неповнолітніх дітей не мають Як встановлено судом під час судового засідання, позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] не підтримує шлюбних відносин близько 3 - ьох років, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає. На думку суду шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення між сторонами, не зважаючи на зусилля суду, неможливе. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесення рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати. Що стосується застосування норм процесуального права, то питання судових витрат врегульовано ст.. 88 ЦПК України, проте, позивачка [PERSON] просила суд судові витрати залишити за нею, тому суд вирішив не стягувати судові витрати з відповідача [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved