Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

15 квітня 2019 \~року заступник керівника Маневицької\~місцевої прокуратура\~Волинської області\~Кузьміч Р.М. в інтересах держави в особі Рудко-Козинської сільської ради Рожищенського району звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зобов`язання звільнити приміщення та повернути його за актом приймання-передачі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Маневицькою місцевою прокуратурою, за результатами вивчення стану законності при користуванні майном територіальної громади на території Рожищенського району, встановлено порушення, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні визначених законом представницьких повноважень. Встановлено, що 04.08.2017 року між Рудко-Козинською сільською радою Рожищенського району та фізичною особою [PERSON] укладено договір оренди нежитлового приміщення, яким передбачено надання Орендарю приміщення загальною площею 32,1 кв.м., що за адресою: [ADDRESS] під торгівельне приміщення. Власником даного приміщення є Рудко-Козинська сільська рада. Вказане нерухоме майно передано на підставі акту прийому-передачі від 04.08.2017 року. Укладенню вищезазначеному договору передувало рішення Рудко-Козинської сільської ради №16/6 від 04.08.2017 року, яким надано дозвіл на укладення договору оренди частини приміщення Будинку культури, кімнату площею 32,1 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] для комерційного використання під об`єкт торгівлі. Згідно з п.7.1 Договору термін оренди приміщення за цим договором встановлюється на 3 роки та набирає чинності з моменту підписання сторонами. Вважає, що вказаний договір є неукладеним, а приміщення підлягає поверненню, так як право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди, укладеного на строк не менше як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Встановлено, що спірний договір оренди частини приміщення будинку культури нотаріально не посвідчений, що підтверджується відсутністю відповідної відмітки на самому договорі оренди. Окрім того, право користування не зареєстровано у встановленому законом порядку за [PERSON] .. Таким чином, договір оренди частини приміщення від 04.08.2017 року є неукладеним та означає відсутність юридичних підстав для виникнення правовідносин для сторін на підставі договору оренди, в тому числі підстав для користування відповідачем [PERSON] частиною приміщення, яке є власністю територіальної громади села Рудка-Козинська. Тому просить зобов`язати [PERSON] звільнити та повернути Рудко-Козинській сільській раді Рожищенського району частину приміщення будинку культури загальною площею 32,1 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , шляхом підписання акту приймання-передачі. Прокурор Корець С.В. в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Частиною 3 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення прокурора, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.2017 року між Рудко-Козинською сільською радою Рожищенського району та фізичною особою [PERSON] укладено договір оренди нежитлового приміщення, яким передбачено надання Міщанчук [PERSON] .Р. приміщення загальною площею 32,1 кв.м., що за адресою: [ADDRESS] під торгівельне приміщення (а.с.10-16). Власником даного приміщення є Рудко-Козинська сільська рада Рожищенського району, що стверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.22). Укладенню вищезазначеному договору передувало рішення Рудко-Козинської сільської ради №16/6 від 04.08.2017 року, яким надано дозвіл на укладення договору оренди частини приміщення будинку культури, кімнату площею 32,1 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] для комерційного використання під об`єкт торгі влі (а.с.19). Згідно з п.7.1 Договору термін оренди приміщення за цим договором встановлюється на 3 роки та набирає чинності з моменту підписання сторонами. Відповідно до акту приймання-передачі майна від 04.08.2017 року [PERSON] передано в оренду частину приміщення будинку культури, площею 32,1 кв.м., яке розташоване в [ADDRESS] (а.с.17). Згідно статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст.12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору. Частиною 3 статті 640 ЦК України передбачено наступне: договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно ст.793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається в письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Право користування нерухомого майна, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менше як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до вимог ст.794 ЦК України. Як встановлено в засіданні, спірний договір оренди частини приміщення будинку культури нотаріально не посвідчений, що підтверджується відсутністю відповідної відмітки на самому договорі оренди. Окрім того, право користування не зареєстровано у встановленому законом порядку. Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості щодо права користування [PERSON] об`єктом нерухомого майна, а саме: частини приміщення будинку культури в [ADDRESS] .Рудка [ADDRESS] району [ADDRESS] 20-Б відсутні. Таким чином, договір оренди частини приміщення від 04.08.2017 року є неукладеним в силу положень вищевказаних норм та означає відсутність юридичних підстав для виникнення правовідносин для сторін на підставі договору оренди, в тому числі підстав для користування відповідачем [PERSON] частиною приміщення, яке є власністю територіальної громади села Рудка-Козинська Рожищенського району. Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.2 ст.795 Цивільного кодексу України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов`язана звільнити та повернути частину приміщення будинку культури, площею 32,1 кв.м, яке розташоване в [ADDRESS] - [ADDRESS] , згідно договору оренди від 04.08.2017 року. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому частиною першою статті 142\~ЦПК\~України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1921,00 грн. слід повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 960,50 грн., та ще 960,50\~ грн. - стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved