Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

17.03.2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач, кредитор, Банк) звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] (далі відповідач, позичальник, клієнт) заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.11.2011 року в сумі 26503,73 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом\~ 960,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 20149,96 грн., заборгованість за пенею та комісією 3655,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентова складова) 1238,27 грн. та стягнення судових витрат при зверненні до суду в розмірі 1600,00 грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 04.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розміри і у строки, передбачені кредитним договором. Тому позивач змушений звернутись до суду за захистом свого права. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених в позові і просить їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду повідомив, що заяву про отримання кредиту він підписував особисто, факт укладення кредитного договору не заперечує, із заявою про визнання зазначеного договору недійсним не звертався, банківську картку він отримав, але грошові кошти не використовував, оскільки за його словами, зазначену картку у нього викрали. Власний розрахунок, який б спростовував зазначений у позовній заяві розрахунок суми заборгованості, відповідач суду не надав. Також відповідач вказав, що із заявою про втрату картки до відповідних правоохоронних органів не звертався. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» , назва якого підтверджується Статутом (а.с.35), який має право надавати банківські послуги згідно банківської ліцензії (а.с.34), зареєстрований в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (а.с. 33), був укладений з відповідачем договір від 04.11.2011 року відповідно до якого, позичальник отримав кредит в сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, де позичальник в свою чергу зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки, згідно договору який складається із заяви та «Умов та Правил надання банківських послуг» (далі «Умови») (а.с. 5-30). Суд зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с. 5). Частиною 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до договору, позивач свої зобовязання виконав повністю, а саме надав відповідачу грошові кошти у розмірі встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов, а у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку, згідно п. 2.1.1.5.6 Умов, а у разі порушення позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань за договором більше, ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову у відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З розрахунку вбачається, що відповідач скористався кредитними коштами, але не виконав належним чином зобовязання за кредитним договором № б/н від 04.11.2011 року у звязку із чим станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість в сумі 26503,73 грн., яка складається з наступного: -\~\~заборгованості за кредитом\~960,50 грн.; -\~\~заборгованості за процентами за користування кредитом\~20149,96 грн.; -\~ заборгованості за пенею та комісію 3655,00 грн.; та відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов: - штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) 1238,27 грн. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б підтверджували виконання зобовязання відповідачем перед Банком за кредитним договором б/н від 04.11.2011 року, що в свою чергу дає підставу вважати, що на день розгляду справи в суді зобовязання відповідача перед Банком не виконано, а тому продовжують існувати цивільні правовідносини. Згідно ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В ч.1\~ст.60 ЦПК\~зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу в судовому засіданні не спростував доводи позивача викладені в позовній заяві. Тому суд, дотримуючись норм закону та всебічного і повного дослідження матеріалів справи та враховуючи, що на час розгляду справи в суді сторонами договір № б/н від 04.11.2011 року не був припинений, відповідач в добровільному порядку не виконав свої зобов'язання перед Банком, що є істотним порушенням договору внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає до задоволення та стягненню з відповідача документально підтверджену заборгованість станом на 28.02.2017 року. Позивач, як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~на стягнення з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати (а.с.36).

Outcome: approved