Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

15.02.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням належному йому приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Мотивуючи його тим, що йому на праві власності належить вказаний будинок з господарчими будівлями та спорудами. На даний час в ньому також прописана його колишня дружина, [PERSON], яка вже тривалий час, понад 5 років, в ньому не проживає, що створює йому певні незручності та обмежує його право володіння, користування та розпорядження вказаним майном. У зв'язку з чим він був змушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» (а.с. 39), про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Миколаївської сільської ради Ширяївського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимог не заперечує. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Позивачу, [PERSON], на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухому майно від 28.03.2014 року за № 19710092. Судом також було встановлено, що в даному будинку зареєстрована та не проживає з 01.01.2008 року [PERSON], що підтверджується довідкою Миколаївської сільської ради Ширяївського району Одеської області № 100/02-14 від 15.02.2017 року (а.с 24). Шлюб між сторонами розірвано 13.02.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 35). Таким чином, вже близько п'яти років, як відповідач не мешкає в будинку позивача, та не знімається з реєстрації без будь-яких пояснень та причин, чим порушує право позивача користуватися власністю. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих збитків. На підставі ст. 72 Житлового Кодексу України, суд, вправі визнати особу такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок тривалої відсутності понад встановлені строки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач втратила право користування жилим приміщенням та порушує право позивача у користуванні власністю. На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття відповідача по справі з реєстрації.

Outcome: approved