Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

17.08.2015 року представник Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» звернувся до суду з позовною заявою, позовні вимоги по якій були зменшені, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] [PERSON] на користь ПрАТ «Просто-страхування» 45350 грн. 00 коп. в рахунок затрат по виплаті страхового відшкодування, а також судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.07.2014 року між ПрАТ «Просто-страхування» та ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс груп» було укладено договір страхування №ПКР 000891 майнових інтересів власника автомобіля, де забезпеченим транспортним засобом був автомобіль марки «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER]. 16.01.2015 року на 8 км автодороги Львів-Краковець сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON], який керував автомобілем марки «Форд Транзит», реєстраційний номер [NUMBER], та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON], що стверджується постановою Яворівського районного суду Львівської області. Зазначена подія була визнана страховою згідно страхового акту від 19.02.2015 року. За ремонт пошкодженого автомобіля марки «Форд Фієста» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 94350 грн. 00 коп. Також цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] як водія автомобіля марки «Форд Транзит» була застрахована в ТДВ «СК Альфа-Гарант» відповідно до полісу серії АС/6882192 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з лімітом відповідальності за шкоду в розмірі 50000 гривень та франшизи 1000 гривень. ТзДВ «СК Альфа-Гарант» на вимогу позивача відшкодувало страхове відшкодування в розмірі 49000 гривень (30000,00 грн. до звернення до суду та 19000,00 грн. під час перебування справи в провадженні Печерського районного суду м.Києва). Згідно чинного законодавства відповідач [PERSON] зобовязаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням. На розгляд справи представник ПрАТ «Просто-страхування» не зявився, в поданій письмовій заяві просить справу розглянути у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Також, в звязку з неявкою представника позивача, представник відповідача [PERSON] гр.[PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримує письмове заперечення свого довірителя на заявлений позов, в якому вказується, що протокол огляду транспортного засобу було складено в односторонньому порядку, без його присутності, що унеможливило переконатися, що виявлені пошкодженя були 2 спричинені під час ДТП. Відповідно до експертного звіту вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, пошкодженого автомобіля, реєстраційний номер [NUMBER], складає 85761 грн. 31 коп. Однак, незважаючи на висновок експерта, позивач навязує суму 99146 грн. 35 коп., в яку закладає ПДВ в сумі 13385 грн. 04 коп., на що не мав права, так як виконавцем ремонтних робіт являлося приватне підприємство, яке звільнено від сплати ПДВ. Також ігноруючи висновок експертизи, позивач погоджується на вартість ремонту автомобіля, що перевищує висновок експерта на суму 9438 грн 69 коп, що являється протизаконним і недопустимим. Вважає, що сума для відшкодування має становити 35911 грн. 31 коп., без врахування 850 грн. 00 коп. суми франшизи та 49000 грн. 00 коп. ліміту відповідальності його страховика. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 січня 2015 року біля 13 год. 25 хв. на автодорозі Львів-Краковець сталася дорожньо-транспортна пригода, з вини відповідача [PERSON], який, керуючи автомобілем марки «Форд Транзит», реєстраційний номер [NUMBER], під час руху, порушуючи Правила дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем марки «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого даний транспортний засіб зазнав технічних пошкоджень. Згідно постанови Яворівського районного суду Львівської області від 31.01.2015 року гр.[PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу. Судом також встановлено, що станом на час скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON], був застрахований згідно договору страхування №ПКР 000891 (індивідуальні умови добровільного страхування) майнових інтересів власника автомобіля ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс груп» з ПрАТ «Просто-страхування». Судом встановлено, що для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], 23.01.2006 роуц проводився його огляд, про що завчасно було повідомлено відповідача [PERSON], що підтверджується фактом отримання телеграми 20.01.2015 року. Покликання відповідача в письмовому запереченні на те, що він являється громадянином США, погано орієнтується в околицях м.Львова, а тому міг запізнитися на місце проведення огляду, суд визнає такими, що не заслуговують на увагу, враховуючи дату отримання телеграми та дату проведеного огляду. Відповідно до звіту №118/15 від 23.01.2015 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні автомобіля марки «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], складає 99146,35 грн., без ПДВ 85761,31 грн. Також судом встановлено, що пошкоджений автомобіль марки «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], перебував на відновлювальному ремонту в Приватному підприємстві «Лад» і згідно рахунку №26/01/2 від 26.01.2015 року вартість проведеного ремонту оцінена в сумі 95200,00 грн. Відповідно до вимог ст.979 ЦК України за договором страхування страховик зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній договором, грошову суму (страхову виплату). Згідно страхового акту №105205 від 19.02.2015 року дорожньо-транспортна подія, в результаті якої було пошкоджено забезпечений транспортний засіб марки «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], була визнана страховим випадком, розмір матеріального збитку визначено в сумі 95200,00 грн., розмір страхового відшкодування страхувальнику ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс груп» як вигодонабувачу та власнику пошкодженого автомобіля було визначено в сумі 94350 грн. 00 коп. (за мінусом франшизи 850,00 грн.). 3 Визначений розмір страхового відшкодування в сумі 94350 грн.00 коп. згідно платіжного доручення №2955 від 20.02.2015 року було перераховано ПП «Лад», яке проводило ремонт пошкодженого автомобіля. Відповідно до вимог ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки. Аналогічна норма міститься в ст.27 Закону України «Про страхування». Відповідно до розяснень, які містяться в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також ст.38 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і і ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Таким чином, до ПрАТ «Просто-страхування»\~перейшло право на відшкодування збитків у порядку суброгації, за якої відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. При цьому ПрАТ «Просто-страхування», як страховик, набуло прав і обовязків страхувальника ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс груп» у правовідносинах з відповідачем [PERSON], як особою відповідальною за завдані збитки, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Судом також встановлено, що станом на час скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди у відповідача [PERSON] був наявний договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу АС/6882192 ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», з лімітом відповідальності за шкоду майну 50000,00 грн, розмір франшизи 1000,00 грн. Відповідно до вимог ст.22 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Судом встановлено, що заявлена претензія ПрАТ «Просто-страхування» до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування виплаченого страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності на час судового розгляду справи була виплачена повністю, в звязку з чим представник позивача заявив клопотання про залишення позовних вимог до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» без розгляду, яке було задоволено судом. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.\~Також ст.ст.1187, 1188 ЦК України визначено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах винною особою. 4 Також, відповідно до розяснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Також ст.1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд не приймає до уваги покликання сторони відповідача, що позивач незаконно визначив вартість ремонту автомобіля в сумі 95200,00 грн., оскільки згідно вимог чинного законодавства страховик зобовязаний сплатити страхове відшкодування в розмірі заподіяної шкоди в повному обсязі. Також безпідставне є твердження відповідача щодо включення до суми страхового відшкодування податку на додану вартість, оскільки ПП «Лад», яке проводило ремонт пошкодженого автомобіля, не являється платником такого податку, в наданому рахунку про вартість проведеного ремонту сума ПДВ не включена і страхове відшкодування було сплачено без суми ПДВ, про що зазначено в платіжному дорученні №2955 від 20.02.2015 року. Невірним є твердження відповідача, що позивач (ПрАТ «Просто-страхування) знайшов виконавця ремонтних робіт, так як власником пошкодженого автомобіля являється ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс груп», і між останнім та ПП «Лад» було досягнуто домовленість про проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що про розгляді справи судом доведено, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за укладеним договором добровільного страхування майнових власника транспортних засобів і відповідно набув право вимоги на відшкодування проведених виплат в порядку суброгації, сума виплаченого страхового відшкодування була частково відшкодована страховиком відповідача в межах ліміту відповідальності за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач визнаний відповідальним за завдану шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно зобовязаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і проведеною страховою виплатою, заперечення відповідача щодо розміру заявлених позовних вимог є необґрунтованими, виниклий спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, а тому заявлені позовні вимоги слід задоволити.

Outcome: approved