Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

16.06.2017р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. В теперішній час вони з відповідачем разом не проживають. Дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач надала суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його та розглядати справу без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31.10.2014 року у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 86 (а.с.2). Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає разом з позивачем (а.с.5). Відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~ 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач по справі не надає достатньої регулярної допомоги для належного утримання малолітньої доньки, у зв'язку з чим порушуються її інтереси. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в судовому порядку. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з 16.06.2017року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640грн. в доход держави.

Outcome: approved