Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

16.01.2013 позивач [PERSON] звернувся у Гребінківського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], [PERSON], третіх осіб Служби у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Гребінківської міської ради Полтавської області, Гребінківського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення. 03.06.2014 вказана цивільна справа надійшла до Пирятинського районного суду Полтавської області. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.07.2006 укладеного з [PERSON], придбав у власність трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] Кошти передані [PERSON] позивачем було взято в кредит та 28.07.2006 передано вказану квартиру в іпотеку Пат «КБ «Надра». Однак своє право власності не зареєстрував у Лубенському МБТІ. Між позивачем та продавцем [PERSON] була усна домовленість, що остання буде там проживати та сплачувати за комунальні послуги. [INFO] [PERSON] - померла. Після її смерті позивач [PERSON] вирішив зареєструвати своє право власності. Таким чином дізнався, що там проживає та офіційно зареєстроване місце проживання, сина покійної [PERSON] - [PERSON], разом із дружиною, неповнолітніми дітьми та падчеркою [PERSON] яка має малолітнього сина. Відповідачі до квартири не впускають, добровільно з неї не висиляються та відмовляються знятися з реєстраційного обліку, чим перешкоджають позивачу вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власною квартирою. У лютому 2012 року відповідач [PERSON] подав до суду позов до позивача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу майна недійсним. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 27.05.2013 у задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 08.07.2013, рішення Гребінківського районного суду було залишено без змін. Таким чином було визнано право власності позивача на спірну квартиру. Однак в квартирі продовжують проживати відповідачі зі своїми неповнолітніми дітьми. В квартиру не впускають. Будь-яких інших письмових домовленостей між сторонами стосовно проживання відповідачів у квартирі не існує. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позові. Додатково вказав, що йому не було відомо про реєстрацію місця проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON], оскільки покійною [PERSON] було надано до державної нотаріальної контори довідку про відсутність зареєстрованих осіб. Зауважив суд, що відповідач [PERSON] знаючи про те, що виник спір про право власності навмисно у 2012 році зняв з реєстрації своїх неповнолітніх дітей у с. Загребелля, Гребінківського району та зареєстрував їх у вказаній квартирі. Представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] вказуючи на наступне. Про укладений договір купівлі-продажу останній не знав, оскільки мати була власником квартири. Про таку угоду відповідач дізнався після смерті матері, подавши заяву до нотаріальної контори у січні-лютому 2012 року на отримання спадщини, де його було повідомлено, що власником квартири являється позивач. Після чого, [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Проте, рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 27.05.2013 у задоволенні позову йому було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 08.07.2013, рішення Гребінківського районного суду було залишено без змін. Однак зніматися з реєстраційного обліку та виселятися не бажає. Відповідач підтвердив той факт, що ним у 2012 році було зареєстровано у квартирі неповнолітніх дітей, тому що він рахував і рахує її своєю власністю, що дісталася після смерті матері. Сам відповідач, вказує, що був зареєстрований у квартирі з моменту народження. Договір оренди квартири з позивачем не укладав. Комунальними послугами користується, має заборгованість. Також відповідач вказав, що має спадщину після смерті батька, що складається із житлового будинку та земельної ділянки, однак на даний час не має змоги оформити у зв'язку з скрутним матеріальним становищем. На запитання чому не зареєстрував дітей раніше за місцем свого проживання, вказав, що було дорого платити за комунальні послуги. Представник відповідача підтримав свого довірителя та просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON], пояснивши, що його довірителю разом із неповнолітніми дітьми немає куди висилятися. Діти були зареєстровані у квартирі у зв'язку з тим, що у дружини [PERSON] на той час з її матір'ю виникла сварка, у результаті чого діти які були зареєстровані за місцем проживання матері у с. Загребелля були знаті з реєстраційного обліку та зареєстровані за місцем проживання батька по вул. Фрунзе. Сама дружина [PERSON] залишилася бути зареєстрована у с. Загребелля, Гребінківського району. Крім того, вказав, що належні умови проживання в будинку у с. Загребелля для неповнолітніх дітей відсутні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] пояснюючи наступне. [PERSON] являється їй вітчимом. Після смерті матері останнього [PERSON] попросилася проживати у квартирі розташованій по вул. Фрунзе, поскільки мала роботу у м. Гребінка. Сама відповідач на даний час зареєстрована у с. Загребелля, Гребінківського району. Відповідачу на той час не було відомо про укладення договору купівлі-продажу. Одного дня до неї у квартиру постукав невідомий їй чоловік і повідомив, що він є власником квартири, нащо відповідач викликала працівників міліції. Після чого і дізналася про спір. Пізніше до квартири переїхав проживати вітчим з матір'ю та неповнолітніми дітьми. [PERSON] висилятися з квартири не бажає, оскільки вона народила сина [PERSON] і переїхавши за місцем своєї реєстрації не забезпече останньому належних умов для проживання та виховання. Представник третьої особи Служби у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області у судовому засіданні вказала, що родина [PERSON] у них перебувала певний час на обліку, як неблагополучна родина. У січні 2012 року службі стало відомо, що неповнолітні діти сім'ї [PERSON] зняті з реєстраційного обліку та ніде не зареєстровано. Так, службою було проведено умови попереднього місця проживання неповнолітніх та встановлено, що санітарний стан приміщення задовільний, про що складено акт. Як багатодітна родина, мають пільги. Мати не працює, перебуває по догляду за дитиною до 6 років. Ведуть домашнє господарство, обробляють земельну ділянку. На комісії службою було зобов'язано батьків зареєструвати неповнолітніх дітей. Для постановки на квартирний облік за погодженням дана родина до служби не зверталася. Представник третьої особи рахує, що з боку позивача не будуть порушені права неповнолітніх дітей, реєстрація дітей є обов'язком батьків. Представник третьої особи Гребінківської міської ради Полтавської області у судовому засідання вказала, що у останніх відсутні відомості по родинах [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі до міської ради про постановку їх на квартирний облік та про посвідчення договору найму житла - не зверталися. Прокурор прокуратури Пирятинського району Полтавської області у судовому засіданні вказав, що за таких обставин права неповнолітніх дітей відповідачів [PERSON] та [PERSON] не будуть порушені. Даний спір можна вирішити в іншому порядку. Представник третьої особи Гребінківського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав лист у якому просив справу слухати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 63, 73, 86, 113, 158) Представник третьої особи ПАТ «КБ «Надра» у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав листа у якому просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 37). Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи 26.07.2006 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], посвідчено приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 893 (а.с. 11-12). Відповідно договору, продавець свідчила, що згадана квартира до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, не заставлена, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, як юридична адреса вона не використовується, в спорі та під забороною не перебуває. Треті особи не мають права на квартиру. Продавець зобов'язується попередити покупця про право третіх осіб на квартиру. Як було зазначено позивачем, про третіх осіб, що були зареєстровані у квартирі на час укладення договору йому не було відомо. Після чого позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу зареєстрував своє право власності у КП «Лубенське МБТІ», про що свідчить довідка (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 317 ЦК України вказує, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. 28.07.2006 між позивачем [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» було укладено кредитний договір № 14/2006/27-Р на отримання коштів у сумі 23000 доларів США (а.с. 38-40). 28.07.2006 [PERSON] з ВАТ «КБ «Надра» уклав договір іпотеки № 14/2006/23 з метою забезпечення виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору, передав в іпотеку (заставу) нерухоме майно, трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 41-45). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Між позивачем [PERSON] та продавцем [PERSON] була усна домовленість, що остання залишиться на деякий період часу проживати у квартирі та сплачувати за користування послугами кошти. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті останньої її син [PERSON] подав заяву на оформлення спадщини. Під час оформлення спадщини [PERSON] дізнався, що квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Знаючи про те, що виник спір, відповідач [PERSON] свідомо зняв з реєстрації у с. Загребелля, Гребінківського району, своїх неповнолітніх дітей [PERSON], народження [INFO], [PERSON], народження [INFO], [PERSON]., народження [INFO], [PERSON], народження 13.08.2009, та 20.02.2012 зареєстрував у квартирі [ADDRESS]. Також цьому послугувало рішення засідання Комісії з питань захисту прав дітей № 2 від 07.02.2012 Гребінківської РДА. Викладене також підтверджується заявами про реєстрацію місця проживання неповнолітніх (а.с. 127, 133-142). Відповідач [PERSON] відповідно до адресної довідки зареєстрована за адресою с. Загребелля, Гребінківського району, Полтавської області. Судом також було встановлено, що відповідач [PERSON], 23.12.2000 зареєстрував своє місце проживання у квартирі [ADDRESS], про що свідчить адресна довідка (а.с. 127), однак продовжував проживати у с. Загребелля, Гребінківського району, про що також було сказано відповідачем [PERSON] Таким чином, позивач 28.09.2011 звернувся із заявою до Гребінківського РВ УМВС України про те, що [PERSON] проживаючи у с. Загребелля, Гребінківського району, незаконно заволодів житлом (квартирою) [ADDRESS] (а.с. 16). В результаті чого [PERSON] у лютому 2012 року звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з позовом про визнання договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] - недійсним. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 27.05.2013 у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено (а.с. 52-55). Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 08.07.2013, рішення Гребінківського районного суду було залишено без змін (а.с. 191-193). Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Після того, як судом було визнано право власності за позивачем [PERSON] на квартиру, відповідачі не зверталися до останнього з пропозицією укласти договір оренди житла, а продовжували проживати там. На усні прохання щодо звільнення квартири та зняття з реєстрації відповідачі ніяким чином не відреагували. Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. З матеріалів справи вбачається, що сім'я [PERSON] та [PERSON] ніяким чином не є родичами. Крім того, не зареєструвавши своє право власності на квартиру [PERSON] 20.02.2012 зареєстрував в ній неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власник житла і член його сім'ї можуть домовитись про інші умови припинення права користування житлом. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК (плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.). Відповідності до п. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] поніс витрати за сплату судового збору у сумі 107 грн. 30 коп. (а.с. 1) Враховуючи викладене та

Outcome: approved