overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

15 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала заяву відповідно до якої вимоги підтримала повністю , просить шлюб розірвати. Зазначила в позовній заяві, що 09 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Під час шлюбу у сторін народились дитина [PERSON] [INFO], яку просить залишити проживати з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився , направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 09 серпня 2008 року перебувають у шлюбі. ( арк.с. 8). У сторін є дитина [PERSON] [INFO] ( арк.с. 9). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає , що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

15 вересня 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 15.10.1994 року. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

15 вересня 2014 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року, залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS], який вона заповіла їй. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено в оформленні права власності на будинок, оскільки її мати не мала всіх необхідних правовстановлюючих документів. Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні, немає. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві і пояснив, що після смерті матері позивача залишився житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який вона заповіла позивачу. Оскільки мати позивача не мала правовстановлюючих документів на житловий будинок, то позивач не може оформити необхідні документи на спадкове майно на себе. Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні, немає. Представник відповідача позов визнав та пояснив, що після смерті матері спадкоємця залишилося спадкове майно - житловий будинок, який належав спадкодавцю. Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майну, немає. Заповіт не змінювався і не скасовувався. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 3). Факт належності будинку [PERSON] підтверджується довідкою Холопичівської сільської ради (а.с.4), технічним паспортом на житловий будинок (а.с.9-11). Заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.6). Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні судом не встановлено. Факт належності заповіту позивачу підтверджується копією паспорта (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцеві [PERSON] належав на праві власності даний будинок, а позивач прийняла спадщину, то суд дійшов висновку, що право власності на це спадкове майно переходить до [PERSON] як спадкоємця за заповітом, а тому позов слід задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

15 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони 31 жовтня 2009 року уклали шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Позивач позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати дітей, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітної плати та інших доходів щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явився надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2009 року (а.с.2). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с.3) та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4), які проживає разом з позивачкою. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги визнання його розміру відповідачем, дійсні обставини справи, зокрема те, що інших дітей та непрацездатних осіб він на своєму утриманні не має, а також його обов'язок по належному утриманню доньки. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

15 вересня 2014 року позивачі звернулись в суд з позовом до Шацької селищної ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позовну заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] належав житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований по [ADDRESS], що підтверджується витягом з погосподарської книги № 2 за 2014 рік Шацької селищної ради від 04.09.2014 року № 1683, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 307437. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить зокрема вказаний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Шацького районного нотаріального округу Волинської області від 20.11.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 346. Даним заповітом він заповів все своє майно позивачам - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Позивачі, як спадкоємеці за заповітом, відповідно до ст. 1269-1270 ЦК України, прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців за заповітом, а також спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку немає. Оскільки спадкоємців, що прийняли спадщину двоє, то відповідно кожному із них належить належить по 1/2 частці спадкового нерухомого майна. Однак, у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа про право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, позивачу відмовлено в нотаріальному оформленні його спадкових прав, що підтверджується постановами приватного нотаріуса Шацького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2014 року № 76/02-31 та 75/02-31. Тому [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду письмові заяви, в якій просять суд справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач Шацька селищна рада Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що Шацька селищна рада Волинської області позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 392, 1233, 1269, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

15 вересня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 27 грудня 2007 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 534. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Також просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 грудня 2007 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 534 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини не має, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

15 вересня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів доходів та заробітку щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дитини інших дітей у відповідача немає, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання сина: [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, підтвердивши викладені в ньому обставини та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов, щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки визнав, але зазначив, що він є батьком йще однієї дитини: [PERSON], про що є відповідний запис у свідоцві про народження дитини. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд дійшов наступного. Сторони знаходились у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дитини зазначений відповідач. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на утриманні матері, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку її батька. Відповідач є особою працездатного віку, працює, що позивачкою не оспорюється, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своєї дитини. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки у повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

15 вересня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» про визнання наказу недійсним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, в якому просила: визнати незаконним та скасувати наказ ДВНЗ «ДонНТУ» № 44-к від 29 серпня 2014 року про звільнення її з роботи за п.2 ст. 36 КЗпП України; поновити її на робочому місті з 01 вересня 2014 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 15000 грн. Зважаючи на складність викладення повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою обґрунтування доводів сторін, на що потрібний значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

15 вересня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 27 листопада 2010 року з відповідачем перебуває в шлюбних відносинах, від яких [INFO] народилася дочка [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають. Діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно надавати допомогу на утримання дітей відмовляється. Коштів позивачки на належне утримання дочки і сина не вистачає. [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, але на його утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає, тому він зобов'язаний забезпечувати дітей. Місце роботи відповідача позивачці невідоме. Тому, посилаючись на викладене, позивачка просила стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, але з'явилася її представник [PERSON], яка в останньому судовому засіданні надала письмову заяву про зміну позовних вимог, згідно з якою просила суд, враховуючи те, що відповідач отримує пенсію по-інвалідності і має регулярний дохід, стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання з'явився, зі зміненими позовними вимогами погодився. Судом встановлено, що сторони з 27 листопада 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], і син [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а. с. 5, 6). Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні (а.с. 38). Відповідач в добровільному порядку дітей матеріально не забезпечує. [PERSON] на даний час офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку в Роменському МРЦЗ як безробітній, він є інвалідом ІІІ групи і отримує пенсію, тобто має регулярний дохід. На утриманні неповнолітній дітей, чи непрацездатних батьків не має. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180 - 182, 183 Сімейного Кодексу України. Враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд вважає за доцільне його задовольнити в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

15 вересня 2014 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 05 серпня 1995 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають трьох дітей доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося з причини різності характерів. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач на розірвання шлюбу погодився. Дослідивши докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1995 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб за [NUMBER], виданим 05.08.1995 року Олександрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області (актовий запис №7) (а.с.4). Від подружнього життя сторони мають трьох доньок - [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], які народилися [INFO] року, що вбачається з свідоцтв про народження дітей (а.с.7,8,9). Спільне життя в сторін не склалося з причини різності характерів. Це призвело до того, що з початку серпня 2014 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В наданий судом строк сторони не примирилися, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. Спору про поділ спільного майна та місця проживання дітей між сторонами немає. Діти проживають разом з позивачкою. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. Відповідно до ст.113 СК України до задоволення підлягає також вимога позивачки про залишення їй прізвища «[PERSON]». Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивачки.

Outcome: approved