Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

17.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 12.10.2007 року в розмірі 166827 грн 46 коп. В обґрунтування позову послався на порушення відповідачами умов кредитного договору, в частині дотримання строків розрахунків. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність, і визнав позов лише в межах строку позовної давності. Співвідповідач [PERSON] не зявився про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 12.10.2007 року сторони уклали Кредитний договір № 6119-006/07Р, на підставі якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 39950 грн, строком до 12.10.2014 року, зі сплатою за користування кредитом 15% річних (далі по тексту Договір, а. с. 10-17). Згідно пункту 4.4 Договору відповідач зобовязаний щомісячно (до 10 числа) сплачувати в повернення тіла кредиту 476 грн, а також сплачувати відсотки в розмірі, вказаному в графіку. Пунктом 10.1 Договору передбачено нарахування позивачем пені за порушення відповідачем строків платежів, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. З метою забезпечення належного виконання відповідачем умов Договору, того ж дня позивач уклав зі співвідповідачем [PERSON] договір поруки. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи (а. с. 6-8), відповідач умови Договору виконує неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно статті 554 ЦК України боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором за повернення кредиту, сплату відсотків та штрафних санкції. Вищевикладене є підставою для покладення на відповідачів солідарного обовязку про сплаті позивачу заборгованості. Статтею 257 ЦК України встановлена трирічна загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Пунктом 1 частини другої статті 258 Кодексу встановлена спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки, яка становить один рік. Відповідно до частин четвертої, пятої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, якщо суд не визнає поважними причини пропуску позовної давності. Таким чином, строк позовної давності для звернення позивачем до суду з вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості по тілу кредиту та нарахованим відсоткам за період з 12.10.2007 року по 16.07.2012 року включно та для звернення з вимогою про стягнення з відповідачів пені за період з 12.10.2007 року по 16.07.2014 року закінчився. У звязку з тим, що позивач не надав суду доказів на підтвердження існування поважних причин для пропуску строку позовної давності, суд вважає можливим стягнути з відповідачів заборгованість за тілом кредиту в сумі 13294 грн та за процентами в сумі 18146 грн 04 коп., в межах трирічного строку позовної давності, тобто за період з 17.07.2012 року по 17.07.2015 року, та пеню в сумі 10839 грн 69 коп., в межах річного строку позовної давності, за період з 17.07.2014 року по 17.07.2015 року, а всього 42279 грн 73 коп. /13294 + 18146.04 + 10839.69/. Оскільки вимоги позивача задоволено судом на 25%, в силу положень статті 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню у відшкодування судового збору 417 грн 06 коп. /1668.27 х 25%/, тобто по 208 грн 53 коп. з кожного /417.06 : 2/. Отже, заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial