Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

16.12.2021 заявниця звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, посилаючись на такі обставини. [INFO] помер її син [PERSON] , [INFO] , який на час смерті проживав у м. Ялта смт. Сімеїз Автономної Республіки Крим, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, але був зареєстрований у [ADDRESS] . Оскільки смерть баби відбулась на тимчасово окупованій території України, ця обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті сина в органах ДРАЦС на підконтрольній території України та отримати свідоцтво про смерть українського державного зразку. Просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Рубіжне Луганської області, який помер [INFO] у м. Ялта смт. Семеїз Автономної Республіки Крим України; причина смерті: ракова інтоксекація. Ухвалою Рубіжанського\~міського суду\~Луганської області\~від \~16.12.2021\~цю заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами окремого провадження, з викликом сторін. У судове засідання заявниця не з`явилась, про день час та місце слухання справи була повідомлена належним чином; до заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує ( а.с.12). Представник заінтересованої особи - Рубіжанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, письмові пояснення щодо заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, суду не надав. \~Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться у справі дійшов наступного. Відповідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Суд зазначає, що відповідно до листа Голови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 року № 985/0/208-21, під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14.12.2021 № 79840, виданої Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.-6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.04.1978 Рубіжанським відділом РАЦС Ворошиловградської області, [INFO] у м. Рубіжне Ворошиловградської області народився [PERSON] , батьками якого вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.5). Отже, заявниця є матір,ю [PERSON] , [INFO] . На підтвердження факту смерті [PERSON] , заявник надала копії документів, які не відповідають вимогам чинного законодавства України, а саме: довідки про причину смерті № С-01091 від 30.03.2021 ( а.с.8) та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.03.2021 ( а.с.-9), видані установами, що розташовані та фактично діють на окупованій території Луганської області, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, і відповідно до яких [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у смт. Сімеїз м. Ялта Республіки Крим РФ; причина смерті: ракова інтоксикація, рак гортані ( а.с.8). Відповідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», визначено межі тимчасово окупованої території: сухопутна територія АР Крим та м. Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над вищезазначеними територіями. Отже, смт. Сімеїз м. Ялта розташоване на тимчасово окупованій території України - АР Крим. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті сина у встановленому законом порядку. Суд зазначає, що смерть особи є юридичним фактом, який має наслідки припинення, зміни або виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав.\~\~\~\~\~\~\~\~ Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть [PERSON] , видані установами, що розташовані та фактично діють на окупованій території Луганської області, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог\~ст.\~263\~ЦПК України \~щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи в порядку\~ст. 317 ЦПК України. Встановлення факту смерті сина має для заявника юридичне значення, оскільки це необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, а саме: свідоцтва про смерть [PERSON] , відповідно до вимог чинного законодавства України. В ході розгляду справи судом не встановлено будь-якого умисного порушення заявником, яка є громадянкою України, законодавства України та нормативних актів України після смерті її сина в частині належного повідомлення компетентних органів про даний факт, його належного фіксування, реєстрації, тощо. Неможливість отримати у смт. Сімеїз м. Ялта АР Крим необхідні документи для реєстрації факту смерті, виникла в зв`язку з розташування цього міста на окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved