Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] про скасування незаконного наказу про відсторонення від роботи. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з самого початку працювала в музичній школі викладачем та заступником директора з навчально виховної роботи, що підтверджується посадовими інструкціями, табелями обліку робочого часу, табелями нарахування заробітної плати працівникам за формою Ф-15, затвердженими директором [PERSON] Розпорядженням останнього від 01 вересня 2016 року групи із сольфеджіо та музичної літератури, які фактично вела вона, передані іншим викладачам. Вважає, що даним розпорядженням її фактично відсторонено від виконуваної роботи, про що під підпис не ознайомлено, чим порушено вимоги ст. 46 КЗпП України. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка просить скасувати як незаконне розпорядження директора КЗ Білопільської районної ради «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] без номера та назви від 01 вересня 2016 року про відсторонення її від роботи. 25 жовтня 2016 року до суду надійшла заява [PERSON] про уточнення (збільшення) позовних вимог, в якій позивачка просить встановити факт її перебування в трудових відносинах з 01 вересня 2015 року з комунальним закладом Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад Білопільська музична школа» на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем роботи та викладача сольфеджіо і музичної літератури за сумісництвом, а також зобовязати директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] укласти з нею трудові угоди (видати накази) про роботу на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем роботи та викладача сольфеджіо і музичної літератури за сумісництвом (а. с. 44-45, т. 1). Надалі, позивачка та її представник уточнили заявлені вимоги до директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON], які стосуються зобовязання укласти трудову угоду (видати наказ) про роботу на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем роботи, предявивши їх до Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації Сумської області (а. с. 96, т. 1). Ухвалою Білопільського районного суду від 01 березня 2017 року позовні вимоги до Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації Сумської області про зобовязання укласти трудову угоду (видати наказ) про роботу на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем роботи залишені без розгляду за клопотанням сторони позивача. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги про встановлення факту перебування у трудових відносинах з комунальним закладом Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад Білопільська музична школа» на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем роботи та викладача сольфеджіо і музичної літератури за сумісництвом з 01 вересня 2015 року, зобовязання директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] укласти трудову угоду (видати наказ) про роботу на посаді викладача сольфеджіо і музичної літератури за сумісництвом з 01 вересня 2015 року, а також скасування розпорядження директора КЗ Білопільської районної ради «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] без номера та назви від 01 вересня 2016 року про відсторонення від роботи підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач директор КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] та представник останнього за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] проти позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог. Представник відповідача завідувач Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації Сумської області [PERSON] позов визнала. Заслухавши позивачку [PERSON], її представника [PERSON], відповідача директора КЗ БРР «ПМСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] та представника останнього [PERSON], представника відповідача Сектору культури Білопільської РДА [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши письмові докази та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням 6 сесії 6 скликання Білопільської районної ради від 31 травня 2011 року створено Комунальний заклад Білопільської районної ради «Білопільська дитяча музична школа» та затверджено його Статут (а. с. 205, т. 1). Пунктом 2.6 Статуту КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа» передбачено, що заклад, власником якого є Білопільська районна рада, перебуває у функціональному підпорядкуванні відділу культури і туризму Білопільської районної державної адміністрації (а. с. 207-2012, т. 1). Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року, яка набрало законної сили 20 серпня 2013 року, припинено юридичну особу комунальний заклад Білопільської районної ради «Білопільська дитяча музична школа», зареєстровану Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області, у звязку з неподанням звітності до податкових органів більше року (з 14 вересня 2011 року по день ухвалення рішення) (а. с. 193, т. 1). 28 листопада 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська дитяча музична школа» (а. с. 241-245, т. 2) Рішенням Білопільської районної ради Сумської області від 09 вересня 2015 року створено Комунальний заклад Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» та затверджено його Статут (а. с. 213, т. 1). 14 вересня 2015 року здійснено реєстрацію вищевказаного закладу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а. с. 215 216, т. 2). Відповідно до п. 1.1-1.3, 1.5, 2.1 Статуту, КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» (далі школа) є початковим спеціалізованим мистецьким навчальним закладом (школою естетичного виховання) системи міністерства культури України. Школа є початковою ланкою спеціальної мистецької освіти та належить до системи позашкільної освіти. Школа заснована на комунальній формі власності та має статус державного закладу освіти. Засновником, власником майна і приміщень школи є Білопільська районна рада. Управління школою здійснює засновник - Білопільська районна рада. Безпосереднє управління школою здійснює уповноважений орган - Сектор культури Білопільської районної державної адміністрації. Повноваження засновника та уповноваженого органу щодо управління школою визначаються даним Статутом. Школа у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства освіти і науки України, Міністерства культури України, Положенням про початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад, рішеннями районної ради, розпорядженнями голови районної державної адміністрації, а також цим статутом. Школа є окремою юридичною особою, діє на підставі статуту, має самостійний кошторис, круглу печатку, кутовий штамп, несе обовязки та володіє правами, передбаченими чинним законодавством для юридичних осіб. Пунктами 5.1, 5.1.1, 5.1.2, 5.2 вказаного Статуту передбачено, що керівництво школою здійснює його директор, який призначається на посаду та звільняється з посади завідувачем Сектору культури районної державної адміністрації за попереднім погодженням із засновником в особі голови районної ради та районною державною адміністрацією. Заступники директора, педагогічні та інші працівники школи призначаються на посади та звільняються з посад директором школи відповідно до чинного законодавства (а. с. 214-218, т. 1). Наказом завідувача Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації [PERSON] №7 від 14 вересня 2015 року [PERSON] призначений на посаду директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» з 14 вересня 2015 року (а. с. 84, т. 2). З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивачки вбачається, що на підставі наказу №38к від 01 серпня 1983 року [PERSON] прийнята у Білопільську дитячу музичну школу на посаду викладача музично-теоретичних дисциплін, з якої звільнена 06 жовтня 2009 року на підставі наказу №46 від 06 жовтня 2009 року у звязку з виходом на пенсію за вислугою років. Наказом №50 від 08 жовтня 2009 року позивачка прийнята на посаду викладача музично-теоретичних дисциплін у Білопільську дитячу музичну школу, а наказом від 01 лютого 2010 року №5 призначена на посаду заступника директора з навчально виховної роботи ДМШ. Крім того, у трудовій книжці позивачки зроблено запис від 09 вересня 2015 року, завірений підписом директора [PERSON] та печаткою КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» про те, що на підставі рішення 49 сесії Білопільської районної ради від 09 вересня 2015 року Білопільська дитяча музична школа перейменована на Комунальний заклад Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа». А 10 вересня 2015 року зроблено запис про те, що вищевказаний запис вважати недійсним (а. с. 176-180, т. 1). У відповідності з матеріалами справи, директором КЗ БРРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] затверджувалися розроблені [PERSON] як заступником директора з навчально-виховної роботи правила поведінки учнів, інструкція з техніки безпеки в класі (для учнів), інструкція з пожежної безпеки (для учнів), інструкція з пожежної безпеки (для учнів) №16, інструкція з охорони праці при роботі на персональному компютері №15, інструкція з техніки безпеки в класі (для учнів) №17, розклади академічних концертів, розклади занять із сольфеджіо та музичної літератури на 2015 2016 навчальні роки, згідно з якими позивачці як викладачу означених музичних дисциплін у вказаний період надавалися уроки, а також на підставі заяви останньої погоджувалося відпрацювання робочого дня з 11 на 12 березня 2016 року (а. с. 46-51, 53-55, 74-76, 183-186, т. 1). Також, [PERSON] як директором КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» затверджувалася погоджена головою профкому інструкція з охорони праці заступника директора з навчально-виховної роботи №1, інструкція з охорони праці викладача, інструкція з безпеки життєдіяльності учнів під час перевезень на залізничному транспорті, інструкція з безпеки життєдіяльності учнів під час перевезень на автомобільному транспорті, інструкція з охорони праці №18 (з правил безпечної поведінки учнів під час занять у хореографічному класі), з якими була ознайомлена позивачка (а. с. 66, 79-80, 91-94, т. 1). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за період з листопада 2015 року по лютий 2016 року включно [PERSON] затверджувалися складені [PERSON] як заступником директора з навчально-виховної роботи табелі для нарахування заробітної плати педагогічним працівникам КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа». До цих табелів позивачка включена також як викладач за сумісництвом і погодинно (а. с. 10-13, т. 1). Також [PERSON] як заступник директора з навчально-виховної роботи і викладач включена до табелів обліку робочого часу комунального закладу Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» за жовтень 2015 року лютий 2016 року, які підписані директором [PERSON], завірені печаткою КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» та затверджені завідувачем Сектору культури Білопільської РДА [PERSON] (а. с. 15-22, т. 1). При цьому слід відмітити, що своєчасна підготовка табелю для нарахування заробітної плати педагогічним працівникам, відповідно до посадових обовязків, покладена саме на заступника директора з навчально-виховної роботи КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» (п. 3.2 Посадової інструкції) (а. с. 4-6, т. 1). Крім того, [PERSON] як заступних директора з навчально-виховної роботи включена до табелю обліку робочого часу за вересень 2015 року. Даний табель підписаний [PERSON] як директором Білопільської ДМШ і затверджений завідувачем Сектору культури Білопільської РДА. Разом з цим, суд відмічає, що на час складання табеля Білопільська дитяча музична школа фактично припинила свою діяльність зі створенням КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа», а відповідач, її директором ніколи не був. Також позивачка включена до табелів для нарахування заробітної плати педагогічним працівникам за вересень і жовтень 2015 року, затверджених [PERSON] як директором КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська дитяча музична школа», хоча фактично такий заклад взагалі ніколи не існував (а. с. 8-9, 14, т. 1). Суд вважає, що при написанні назви закладу у вищезгаданих табелях, а також у ряді інших документів за вказаний період, зокрема, у розроблених позивачкою розкладах занять з образотворчого та декоративно-прикладного мистецтва, хореографії, музичної грамоти на 2015-2016 н. р. (а. с. 70-73, 78, т. 1) було допущено помилку. До такого висновку суд приходить з наступних підстав. Так, як зазначалося вище, Комунальний заклад Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» був створений 09 вересня 2015 року, а зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 14 вересня 2015 року. З показів позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] у судовому засіданні встановлено, що внаслідок неповної обізнаності та плутанини в установчих документах останні вважали, що фактично змінилася лише назва закладу з КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа» на КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа», а сам заклад продовжував діяти. Про те, що на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року попередній заклад припинив свою діяльність, про що в листопаді 2014 року були внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а новостворений заклад не є правонаступником попереднього, дізналися в березні 2016 року. Про те, що сторони у справі дійсно помилково сприймали факт створення нового закладу як його перейменування свідчать також і записи в трудовій книжці позивачки за 09 та 10 вересня 2015 року, завірені підписом директора [PERSON] та печаткою КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа», з яких вбачається що на підставі рішення 49 сесії Білопільської районної ради від 09 вересня 2015 року Білопільська дитяча музична школа перейменована на Комунальний заклад Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа», а також, що даний запис вважати недійсним (а. с. 176-180, т. 1). Стосовно останнього запису [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що зробив його у березні 2016 року, після того як йому стало відомо про фактичне створення нового закладу без права правонаступництва, адже до цього часу він вважав, що заклад було перейменовано. Як зазначила у судовому засіданні позивачка [PERSON], про те, що відбулося перейменування школи 15 вересня 2015 року на педагогічній нараді повідомив директор [PERSON], попросивши її при цьому написати на дошці нову назву закладу. Останній зазначив, що школа продовжує свою діяльність як і раніше, але вже з новою назвою. Проти вказаних доводів позивачки не заперечував відповідач [PERSON] Також їх підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON] Крім того, [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що оскільки про перейменування закладу [PERSON] повідомив у середині вересня, тобто коли навчальний рік вже розпочався, частина документів, у тому числі й журналів індивідуальних та групових уроків, були виготовлені, у звязку з чим у них зазначалася назва попереднього закладу. У подальшому ці документи не перероблялися з метою економії бюджетних коштів. Разом з цим суд відмічає, що протягом всього розгляду справи представник відповідача Сектору культури Білопільської РДА [PERSON] у судовому засіданні стверджувала про те, що КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» фактично є правонаступником КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа», оскільки новий заклад використовує базу, майно та матеріальні цінності попереднього закладу і так як і попередня школа знаходиться в функціональному підпорядкуванні Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації. Однак, ці доводи суд вважає помилковими, так як на їх підтвердження всупереч ст. 60 ЦПК України не надано жодного належного і допустимого доказу. Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає безпідставними заперечення відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] стосовно того, що в ряді документів, на які посилається позивачка як на підтвердження своїх вимог, зазначено назву попереднього закладу КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа», а відтак, вони не можуть слугувати доказом виконання нею обовязків ані заступника директора, ані викладача. Стосовно доводів представника [PERSON] про те, що затверджені [PERSON] 01 вересня 2015 року посадові інструкції [PERSON] як заступника директора з навчально-виховної роботи та викладача КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська дитяча музична школа» не можуть слугувати доказом того, що останню було допущено до роботи, так як відповідач був призначений на посаду директора новоствореного закладу з 14 вересня 2015 року, а тому не мав повноважень на затвердження цих інструкцій, суд зазначає наступне (а. с. 4-7, т. 1). Так, встановлено, що відповідач [PERSON] попередньо виконував обовязки директора Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська музична школа». У судовому засіданні останній підтвердив, що про наміри засновника змінити назву закладу дізнавався наприкінці серпня 2015 року, знайомився зі змістом нового статуту закладу до його затвердження 09 вересня 2015 року і попередньо знав про можливе призначення його директором КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа». Наведені обставини, дають суду обґрунтовані підстави вважати, що [PERSON], маючи на меті й надалі працювати з [PERSON], погоджував посадові обовязки та ознайомлював з ними останню. На реальні наміри [PERSON] як директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» продовжити трудові відносини з [PERSON] вказують також укладені між ними договори на використання позивачкою особистих речей (а. с. 189-190, т. 1). Заперечення представника відповідача [PERSON] стосовно того, що на більшості документів, на які посилається позивачка, відсутня дата їх складання чи затвердження, що позбавляє можливості визначитися з періодом, якого вони стосуються, суд вважає безпідставними, оскільки, як зазначалося вище, на них значиться назва Комунальний заклад Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа», який був створений на початку вересня 2015 року і діє на даний час, а тому суд вважає, що ці докази безпосередньо стосуються спірного періоду, так як доказів протилежного суду не надано. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що як до вересня 2015 року, так і в подальшому [PERSON] виконувала обовязки заступника директора школи з навчально-виховної роботи. Остання складала загальношкільні розклади занять, перевіряла правильність ведення журналів уроків, розробляла розклади академічних концертів та інші документи, що стосуються організації навчально-виховного процесу школи. Разом з цим суд відмічає, що наказами завідувача Сектору культури Білопільської РДА [PERSON] №35-к та №36-к від 11 квітня 2016 року, які на даний час є чинними, [PERSON] - заступника директора з навчально-виховної роботи Білопільської дитячої музичної школи при Секторі культури Білопільської РДА 11 квітня 2016 року звільнено з роботи за п. 5 ст. 36 КЗпП України в порядку переведення за її згодою на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи Комунального закладу Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» з 12 квітня 2016 року (а. с. 1-2, т. 3). Представник відповідача - Сектору культури Білопільської РДА [PERSON] у судовому засіданні також пояснила, що протягом 2015-2016 навчальних років [PERSON] працювала за сумісництвом і погодинно викладачем музично-теоретичних дисциплін - сольфеджіо та музичної літератури і з вересня 2015 року по серпень включно отримувала заробітну плату як викладач. Зазначені твердження [PERSON] повністю узгоджуються з дослідженими судом письмовими матеріалами справи. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з моменту створення КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа», тобто з вересня 2015 року і до даного часу (так само як і в період 2011 - серпня 2015 року включно) централізованою бухгалтерією Сектору культури Білопільської РДА [PERSON] виплачується заробітна плата як заступнику директора з навчально-виховної роботи, також останній виплачувалася заробітна плата як викладачу школи у період з вересня 2015 року по серпень включно 2016 року. Також, протягом спірного періоду із заробітної плати позивачки здійснювалися обовязкові відрахування (а. с. 56-65, 187, т. 1, 32-33, 52-65, 75-82, 85-238, т. 2). При цьому суд відмічає, що заробітна плата всім працівникам КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» весь час, у тому числі й протягом спірного періоду, виплачувалася централізованою бухгалтерією Сектору культури Білопільської РДА відповідно до п. 15 Положення про Сектор, затвердженого розпорядженням голови Білопільської районної державної адміністрації №235-ОД від 15 вересня 2015 року, яким передбачено, що Комунальний заклад Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький заклад «Білопільська музична школа» перебуває у функціональному підпорядкуванні Сектору, утримується за рахунок коштів районного бюджету, не є окремими платниками податків і обслуговується централізованою бухгалтерією при Секторі (а. с. 147-149, т. 1). Також суд вважає за необхідне зазначити, що [PERSON] як заступник директора з навчально-виховної роботи Білопільської музичної школи включена до графіку проведення атестації керівних кадрів початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів Сумської області, що проходитимуть атестацію у 2017 році, затвердженого наказом Управління культури і туризму Сумської обласної державної адміністрації №153-060 від 19 жовтня 2016 року (а. с. 77, т. 1). Стосовно посилань представника відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] не могла працювати у КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» і виконувати будь-які обовязки, так як до квітня 2016 року у закладі не працював жодний викладач і до вересня 2016 року не був зарахований жодний учень, суд зазначає наступне. Так, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні показали, що як у попередні навчальні роки, так і протягом 2015-2016 та поточного навчальних років вони виконували свої посадові обовязки та проводили уроки з учнями, за що отримували заробітну плату. При цьому набір нових учнів на навчання у школі проводився щорічно, у тому числі й у вересні 2015 року. Підстав сумніватися у показах цих свідків у суду немає, оскільки даний факт підтвердила в судовому засіданні представник відповідача - Сектору культури Білопільської РДА [PERSON], яка, окрім того, також зазначила, що протягом означеного періоду сплачувалася батьківська плата за навчання дітей, виплачувалася заробітна плата педагогічним працівникам та здійснювалися відповідні відрахування з неї. Крім того, вони узгоджуються з дослідженими судом письмовими матеріалами справи, у тому числі розкладами занять та академічних концертів, податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), відомостями про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам (таблиця 6) (а. с. 70-76, т. 1, 85-210, т. 2). Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що незважаючи на фактичне створення у вересні 2015 року нового навчального закладу, музична школа продовжувала свою діяльність у звичному режимі: набиралися на навчання учні, вчителі, які працювали у попередньому закладі, проводили уроки, за що отримували заробітну плату, батьки сплачували кошти за навчання своїх дітей тощо. Згідно з ч. 2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. У відповідності з розясненнями Верховного Суду України, які містяться в п. 7 постанови Пленуму від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з відповідними змінами, яка на даний час є чинною і підлягає застосуванню до спірних правовідносин, згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає доведеним факт перебування позивачки у трудових відносинах з Комунальним закладом Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» з моменту його створення, яким у відповідності з положеннями ч. 4 ст. 87 ЦК України є день державної реєстрації закладу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, тобто з 14 вересня 2015 року по день ухвалення даного рішення на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем та з 14 вересня 2015 року по серпень 2016 року включно на посаді викладача сольфеджіо та музичної літератури за сумісництвом, а відтак, позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Доводи позивачки про те, що з вересня 2016 року і до цього часу вона продовжує працювати у КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» викладачем сольфеджіо та музичної літератури за сумісництвом суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються показами представника відповідача - Сектору культури Білопільської РДА [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила, що протягом вищевказаного періоду позивачка не викладала означені дисципліни в музичній школі і заробітну плату за це не отримувала, а також письмовими матеріалами справи в їх сукупності. Враховуючи викладене вище, суд не може розцінювати як належні і допустимі докази факту перебування позивачки у трудових з КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» надані останньою розклади занять та копії журналів індивідуальних і групових занять на 2016-2017 навчальні роки (а. с. 118-140, т. 1). У судовому засіданні [PERSON] зазначила, що починаючи з вересня 2016 року, проводила заняття з музичної літератури і сольфеджіо з учнями музичної школи за заявам батьків. Але, враховуючи вимоги діючого законодавства та встановлені фактичні обставини справи, а також те, що вказані доводи не підтверджені належними і допустимими доказами, суд вважає їх безпідставними і розцінює як надання позивачкою педагогічних послуг з власної ініціативи і на власний розсуд. Доводи позивачки стосовно того, що з вересня 2016 року [PERSON] незаконно не доручає їй роботу викладача музично-теоретичних дисциплін за сумісництвом і погодинно, суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про позашкільну освіту» керівництво позашкільним навчальним закладом здійснює його директор. Відповідно до ст. 22 означеного Закону розподіл та перерозподіл педагогічного навантаження у позашкільному навчальному закладі здійснюється його керівником і затверджується відповідним органом управління. За змістом п. 37 Положення про позашкільний навчальний заклад, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року №433, керівник позашкільного навчального закладу, зокрема: здійснює керівництво колективом, забезпечує раціональний добір і розстановку кадрів, створює належні умови для підвищення фахового рівня працівників; організовує навчально-виховний процес; забезпечує контроль за виконанням навчальних планів і програм, якістю знань, умінь та навичок вихованців, учнів і слухачів; видає у межах своєї компетенції накази та розпорядження і контролює їх виконання та інше. Пунктом 5.2 Статуту КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» окрім зазначеного вище також передбачено право керівника призначати на посади та звільняти з посад працівників школи (а. с. 214-218, т.1). З наведеного вище слідує, що саме [PERSON] В як директор Комунального закладу Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа», враховуючи виробничу необхідність та кваліфікацію підлеглих педагогічних працівників, на власний розсуд надає роботу за сумісництвом, а також здійснює розподіл педагогічного навантаження. Інших належних і допустимих доказів вчинення [PERSON] як директором комунального закладу протиправних дій відносно позивачки щодо ненадання роботи за сумісництвом і погодинно всупереч ст. 60 ЦПК України суду не надано. Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] про встановлення факту перебування у трудових відносинах із закладом на посаді викладача сольфеджіо і музичної літератури за сумісництвом з 01 вересня 2016 року, зобовязання директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] укласти трудову угоду (видати наказ) про роботу на посаді викладача сольфеджіо і музичної літератури за сумісництвом з 01 вересня 2015 року задоволенню не підлягають. У задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування розпорядження директора КЗ Білопільської районної ради «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] без номера та назви від 01 вересня 2016 року про відсторонення від роботи (а. с. 3, т. 1) суд також вважає за необхідне відмовити, оскільки вони є похідними від вищезазначених позовних вимог і не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У 2016 році мінімальна заробітна плата на 01 січня становила 1 378 грн., а прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2017 року становив 1 600 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»). З огляду на викладене, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за 1 годину в 2016 році становив 551 грн. 20 коп., а з 2017 року 640 грн. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду [PERSON] сплатила 551 грн. 21 коп. судового збору (а. с. 28, т. 1). Враховуючи, що позовні вимоги було задоволено частково (на 50%), з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 275 грн. 61 коп. судового збору сплаченого при зверненні до суду. Крім того, [PERSON] витратив на правову допомогу 6555 грн. 98 коп., а саме: 810 грн. за участь у судовому засіданні квитанція від 16 листопада 2016 року, 900 грн. за участь у судовому засіданні квитанція від 24 листопада 2016 року, 550 грн. і 1278 грн. за участь у судовому засіданні квитанції від 24 листопада 2016 року, 1 097 грн. 98 коп. за участь у судовому засіданні квитанція від 26 січня 2017 року, 640 грн. + 640 грн. за участь у судовому засіданні квитанція від 15 лютого 2017 року, 640 грн. за участь у судовому засіданні квитанція від 28 лютого 2017 року. З огляду на викладене, враховуючи, що 16 листопада 2016 року судове засідання тривало 1 год. 17 хв., компенсації підлягає 707 грн. 37 коп., 24 листопада 2016 року адвокат [PERSON] участі у судовому засіданні не брала, а тому витрати на правову допомогу за вказану дату компенсації не підлягають, 12 грудня 2016 року судове засідання тривало 2 год. 58 хв., компенсації підлягає 1 635 грн. 23 коп., 26 січня 2017 року судове засідання тривало 1 год. 56 хв., компенсації підлягає вказана в квитанції сума, тобто 1 097 грн. 98 коп., 15 лютого 2017 року судове засідання тривало 2 год. 6 хв., компенсації підлягає вказана в квитанції сума, тобто 1 280 грн., 28 лютого 2017 року судове засідання тривало 27 хв., компенсації підлягає 288 грн., а всього 5 008 грн. 58 коп. У той же час, оскільки позовні вимоги були задоволені лише на 50%, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 2 504 грн. 29 коп. понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial