overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

15.07.2016року [PERSON] подав до суду заяву про визнання недієздатним свого дідуся - [PERSON],[INFO] народження. В заяві зазначала, що його дідусь страждає на вкрай важкі психічні розлади. Внаслідок хронічного психічного розладу його дідусь не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і у зв'язку з ним може бути визнаний недієздатним. У зв'язку з цим протягом тривалого часу він неодноразово проходив курси лікування у психіатричних закладах, однак його психічний стан з часом тільки погіршується. Так протягом березня-квітня 2016року, в 11-ому відділенні львівської обласної клінічної психіатричної лікарні, [PERSON] перебув на стаціонарному лікуванні. Внаслідок вказаного психічного розладу його дідусь перестав впізнавати його, інших рідних і близьких, не розуміє його слова, на його питання не може відповідно зв'язно, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, давши аналогічні пояснення тим, які зазначені в заяві. Просить визнати [PERSON] недієздатним. Представник відділу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Палайді-Тис О.М. в судовому засіданні вказала, що заява є підставною та [PERSON] слід визнати недієздатним, оскільки внаслідок своєї хвороби він не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Відповідно до Конституції України норми такої щодо участі в розгляді справ народних засідателів утратили чинність. Відтак, суд ,приймаючи до уваги положення Конституції України, ЦК У та ЦПКУ щодо захисту прав та свобод громадян, розгляду справ у передбачені законом терміни , вважає за можливе розглянути справу без участі народних засідателів. Заслухавши пояснення заявника, думку представника зацікавленої особи, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. У відповідності до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дідусем заявника та проживає за адресою: [ADDRESS] [PERSON] страждає на вкрай важкі психічні розлади. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №732 від 29 грудня 2016року [PERSON] в даний час страждає стійким хронічним розладом психічної діяльності у формі органічного маячного розладу та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм станом потребує опіки. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

15.07.2016 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, мотивуючи заяву тим, що [PERSON], [INFO] є її матірю. З 2014 року вона захворіла психічною хворобою, у звязку з чим була поставлена на облік у психоневрологічний диспансер м.Полтави. В останній час її здоровя значно погіршилося. Внаслідок даного захворювання вона не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. В звязку з чим просила суд визнати [PERSON], [INFO] недієздатною, внаслідок психічної хвороби та призначити її опікуном матері. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Заінтересована особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради свого представника в судове засідання не направило, попередньо надало заяву про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи згоду заявника [PERSON] та наявні у справі докази, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради. Суд, заслухавши думку заявника [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.11.1954 року народилася [PERSON]. З наданих суду документів вбачається, що [PERSON] з 2014 року хворіє на психічне захворювання. Частиною 1 статті 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до Акту судово-психіатричного експерта №444 від 13.10.2016 року, [PERSON], [INFO], на даний час страждає психічним розладом, а саме розладом особистості та поведінки органічного походження. Наявний психічний розлад на даний час істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, судом встановлено, що [PERSON], 29.10.1983 є донькою [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради №381 від 27.12.2016 року затверджено подання про призначення [PERSON] опікуном в судовому порядку над матірю [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO] в разі визнання її недієздатною особою. Частиною 1 статті 60 ЦК України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна. Оскільки, [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд приходить до висновку про необхідність призначити [PERSON], [INFO] її опікуном. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

15.07.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу слухати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що 26.12.1995 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1517. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть. Подальше збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивач просив розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

15.07.2016 року заявник [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою і просить надати їй право на шлюб, посилаючись на те, що вона на даний момент вагітна і бажає терміново укласти шлюб з [PERSON], який є батьком дитини і бажає, щоб дитина народилась у зареєстрованому шлюбі. В судове засідання сторони не зявились. Заявник [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, одночасно повідомляє, що заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Представник органу опіки і піклування головний спеціаліст служби у справах дітей Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності та одночасно повідомляє, що заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків і жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. [PERSON], [INFO], на день розгляду справи досягла віку 16 років, що підтверджується копією паспорта серії ВН № 657654, виданого Чуднівським РС УДМС України в Житомирській області 01.04.2015 року (а.с. 9). Згідно з довідкою виданою за підписом лікаря Чуднівської центральної районної лікарні [PERSON] від 15.07.2016 року, [PERSON] має вагітність 11-12 тижнів (а.с. 5). [PERSON], [INFO], є повнолітнім, проживає за адресою: [INFO] (а.с. 7). Судом встановлено, що надання права на шлюб [PERSON] відповідає її інтересам та інтересам зачатої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

15.07.2016 року заявниця звернулась до суду з заявою про визнання [PERSON], що народилась 09.11.1985 року в м. Первомайськ Миколаївської області безвісно відсутньою в місці її постійного проживання [INFO] з травня 2012 року. Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявниця являється власником будинку №1 по вул. Пугачова в м. Первомайськ Миколаївської області, де мешкає з своїм чоловіком та онуком [PERSON], [INFO], мати якого - донька заявниці - [PERSON], також проживала у вказаному будинку, а в травні 2012 року забравши свої речі, поїхала в невідомому напрямку на заробітки і з тих пір ніяких даних про її місцезнаходження немає. Так як вихованням та утриманням онука займається заявниця та її чоловік, то виникла необхідність в поданні заяви для вирішення питання про визнання [PERSON] безвісно відсутньою. В судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в судове засідання не зявився, а надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, а проти задоволення заяви не заперечує. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст.. 43 ч.ч.1,2 ЦК України передбачає, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місцеперебування особи, початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості. Із копії витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.10.2013 року видно, що [PERSON] є власником будинку №1 по вул. Пугачова в м. Первомайськ Миколаївської області на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.12.2012 року (а.с.8), а із копії вказаного рішення видно, що будинок заявниця придбала 05.11.2001 року на Первомайській філії Південної Товарної Біржі ( а.с.7). Із копії свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народилась 09.11.1985 року в м. Первомайськ Миколаївської області і її батьками являються [PERSON] Казанфар Орудж-огли та [PERSON]. Із акту та довідки квартального комітету № 39 від 12.07.2016 року (а.с.10,11) видно, що [PERSON] в будинку №1 по вул. Пугачова в м. Первомайськ Миколаївської області не проживає з травня 2012 року і місцезнаходження її невідоме, а в будинку мешкає заявниця, її чоловік та онук. На підставі викладеного, враховуючи те, що допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили заявлені вимоги, то суд знаходить їх доведеними і підлягаючими задоволенню, в звязку з чим [PERSON] необхідно визнати безвісно відсутньою з 01.06.2012 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

15.07.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 31.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №54, від даного шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що єдиною сімєю перестали проживати з червня 2016 року через поведінку відповідача, який нехтує її інтересами та почуттями, суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог, зазначаючи, що у наданий судом строк примирення не відбулося. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

15.07.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду\~ з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 грудня 2009 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 1168. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що від шлюбу сторони дітей не мають. З травня 2016 року вони припинили свої сімейні та шлюбні стосунки, перестали спілкуватися, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Вони проживають окремо один від одного, майнових спорів щодо спільного майна на цей час не мають.\~ Відповідач позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.12.2009 року. Шлюб було зареєстровано Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 1168. Дітей подружжя не має. Спору про спільне майно не заявлено. Сімейні стосунки припинені з травня місяця 2016 року. Подальше збереження шлюбу сторін суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем позовних вимог позивача не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110-114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

15.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 18 314 грн. 44 коп. Сторони в судове засідання не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач працює у відповідача з 1993 року на різних посадах, на даний час працює інженером-програмістом 1 категорії. Відповідно до довідки ПАТ «ЧеЗаРа» №466/572 від 05.09.2016 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 05.09.52016 року складає 10 342 грн. 73 коп. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

15.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що 29 квітня 2016 року відповідач [PERSON] взяла у нього в борг 25181, 00 гривень і зобов'язалася повернути борг до 15.05.2016 року. У вказаний строк відповідач борг не повернула. На його прохання про добровільну сплату боргу відмовилася. Просить стягнути з відповідача борг в сумі 25181, 00 грн. За заявою позивача справа розглянута без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст.ст. 1047, 1048 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Ст. 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов»язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 29.04.2016 року відповідач [PERSON] взяла у позивача в борг 25181, 00 грн. строком повернення до 15.05.2016 року. Вказана обставина підтверджується договором позики грошових коштів. ( а.с. 8) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 29.04.2016 року відповідач [PERSON] взяла у позивача в борг 25181, 00 грн. гривень. До теперішнього часу відповідач не виконала умови договору, в зв»язку з чим з відповідача підлягає стягненню борг в сумі 25181, 00 грн. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на користь позивача, який було ним сплачено при подачі позовної заяви до суду (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

15.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості по заробітній платі в сумі 29804,79 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., посилаючись на те, що з 26.03.2015 року перебуває з відповідачем у трудових відносинах, проте не отримувала своєчасно та в повному обсязі заробітну плату. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив . Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, з 26.03.2015 року позивач перебуває з ДП «СЗ ім.. 61 Комунара» у трудових відносинах на посаді сторожа. Відповідно до розрахункового листа ДП «СЗ ім.. 61 комунара» за червень 2016 р., заборгованість по заробітній платі за період роботи з березня 2015 р. по травень 2016 р. становить 26209,27 грн. Також в листі вказано, що сума, яка належить до виплати становить 3595,52 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Таким, чином, враховуючи межі заявлених позовних вимог та тривалістю невиплати заборгованості, слід стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 115 КЗпП України 29804,79 грн. за період роботи з травня 2015 р. по червень 2016 р. включно. На час розгляду справи заборгованість\~\~по заробітній платі відповідачем не погашена. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В обґрунтування вимог в частині відшкодування моральної шкоди позивач посилалась на те, що порушення її законних прав на оплату праці призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків. Що стосується стягнення моральної шкоди у сумі 1000,00 грн., суд приходить до висновку про часткове задоволення цих вимог у сумі 700,00 грн. з урахуванням обставин справи та враховуючи вимоги розумності і справедливості. За такого,

Outcome: partial