Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

16.02.2021 [PERSON] в особі адвоката Біцулової Анни Анатоліївни звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, за яким вказано, що спадщина складається з недоотриманої пенсії в сумі 155 745,67 грн. 21.09.2020, у відповідності до разового доручення, позивачем отримано виплату недоотриманої пенсії у розмірі 125 684,29 грн. У виплаті решти суми в було відмовлено з посиланням на те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 18.12.2019р. №84 нотаріусу щодо суми виплати недоотриманої пенсії померлого [PERSON] роз`яснив, що відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Позивач, через адвоката, зверталасть до відповідача за отриманням недоотриманої пенсії та інформацією щодо розміру нарахованої, але не виплаченої заборгованості по виплаті пенсії за увесь час перебування [PERSON] на обліку, але листами від 07.12.2020 та 29.12.2020. ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовилось надати інформацію. Позивач не погоджується з даними діями (бездіяльністю) відповідача, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження, встановлено сторонам строки на подання заяви по суті справи (відзив 15 днів з дня вручення даної ухвали, відповідь на відзив 5 днів з дня отримання відзиву, заперечення на відповідь 5 днів з дня отримання відповіді на відзив тощо), перше судове засідання у справі призначено на 18.03.2021 без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідку-розрахунок недоотриманої суми пенсії [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за період з 01.03.2016 по 08.12.2016 включно. Ухвалою суду від 18.03.2021 розгляд справи був відкладений на 11.05.2021 у зв`язку з тим, що станом на 18.03.2021 не сплинув строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, а також ненадання документів, витребуваних судом. 05.04.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (від 01.04.2021 вих. № 282/0903). ГУ ПФУ в Запорізькій області заперечує проти позову повністю, вважає його необґрунтованим, у зв`язку з чим просить відмовити у його задоволенні повністю. В обґрунтування зазначає, що з 01.04.2015 року [PERSON] перебував на обліку в пенсійному фонді. На підставі інформаційного обміну між органами Пенсійного фонду України з органами соціального захисту населення щодо інформації про скасування довідки та зняття особи з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб пенсію [PERSON] з 01.03.2016 призупинено у зв`язку з не підтвердженням місця фактичного проживання. За життя [PERSON] за поновленням пенсії до пенсійного фонду не звертався. Відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Із заявою про виплату недоотриманої пенсії позивач звернулась 31.07.2020, тому недоотриману пенсiю розраховано з урахуванням ст. 46 Закону за перiод з 30.07.2017 по 31.10.2019 (місяць смерті пенсіонера (дата смерті [INFO] ). Розмір недоотриманої пенсії склав 125 684,29 грн. Отже, ГУ ПФУ в Запорізькій області вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 05.04.2021 від відповідача отримана витребувана судом інформація у формі довідки, датованої 01.04.2021 з якої вбачається, що пенсія [PERSON] , [INFO] , за період з 01.03.2016 по 08.12.2016 включно не нарахована у зв`язку з тим, що з 01.03.2016 виплату пенсії [PERSON] було призупинено, за життя [PERSON] за поновленням виплати пенсії не звертався. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрована у [ADDRESS] . Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.11.2017р., її фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.07.2020 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Граммою І.Ф., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1957 року народження, який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 155 745,67 грн., що підтверджується довідкою №84 від18.12.2019 року, наданою Пологівським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Відповідно до талону до разового доручення № 923180141392/49 від 21.09.2020 року на виплату недоотриманої пенсії за період з 01.03.2017 по 31.10.2019 в сумі 125684,29 грн. одержувачем зазначено [PERSON] . 30.11.2020 представником позивача адвокатом Біцуловою А.А. направлено на адресу Пологівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) адвокатський запит № 46 з проханням надати інформацію про час перебування [PERSON] на обліку в пенсійному фонді, час надходження електронної справи пенсіонера, довідку-розрахунок нарахованої суми недоотриманої пенсії в сумі 155 745,67 грн., причину часткової виплати пенсії в сумі 125684,29 замість 155745,67 грн. Листом від 07.12.2020 пенсійний фонд повідомив, що Довідка про суми недоотриманої пенсії померлого [PERSON] № 84 від 18.12.2019 була надана на запит нотаріуса, про суму недоотриманої пенсії було вказано розмір недоотриманих коштів на дату формування довідки за період з 09.12.2016 по 31.10.2019 в сумі 155745,67 грн. Також в довідці було зазначено, що суму коштів буде зменшено в залежності від дати звернення до пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину. 31.07.2020 до пенсійного фонду звернулась [PERSON] із заявою щодо отримання недоотриманої пенсії померлого [PERSON] , відповідно чого розмір виплати недоотриманих коштів було змінено, згідно вимог ст..46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме недоотримана пенсія була виплачена в сумі 125684,09 грн. за період з 30.07.2017 по 31.10.2019. 16.12.2020 редставником позивача адвокатом Біцуловою А.А. направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області адвокатський запит № 54 з проханням надати інформацію про час перебування [PERSON] на обліку в пенсійному фонді, час надходження електронної справи пенсіонера, дату останньої виплати пенсії попереднім управлінням ПФУ, повідомити за який період та яка сума залишилась невиплаченою при фактичній виплаті недоотриманої пенсії [PERSON] за період з серпня 2014 року по лютий 2017 року. Листом від 29.12.2020 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомив, що гр. [PERSON] перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, як внутрішньо переміщена особа, та виплата пенсії в управлінні була розпочата з квітня 2015 року, через АТ «Ощадбанк». Виплату пенсії [PERSON] було призупинено з 01.03.2016 за результатами обміну інформацією між Реєстром застрахованих осіб та Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб, відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 136. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону. Так у відповідності до статті 1227 ЦК України, згідно з якою суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. Подібний за змістом висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19), від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/16-ц (провадження № 61-17311св19), від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20), від 16.12.2020 у справі № 428/12730/19. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач дійсно незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна. Суд відзначає, що до складу спадщину увійшла пенсія в сумі 155 745,67 грн., на яку було видане свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, позивач, як спадкоємець, має право на одержання усієї суми, зазначеної у цьому свідоцтві, а відповідач, не оспорюючи права позивача на спадкове майно, відмовив йому у виплаті недоотриманої спадкодавцем пенсії, посилаючись на інший порядок виплати. Верховний Суд у постанові від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19, зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 20 лютого 2020 року справа № 428/5418/18, провадження № 61-48756св18. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. При цьому суд зауважує, що право обирати спосіб отримання коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину належить позивачу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 377/612/17 від 06.02.2019. Таким чином. на користь позивача підлягає стягненню різниця між сумою пенсії, яка увійшла до складу спадщини (за період з 09.12.2016 року по 31.10.2019 року) і яка була виплачена позивачу, тобто 30 061,38 грн. (155 745,67 грн. - 125 684,29 грн. = 30 061,38 грн.). Щодо позовних вимог стягнути з відповідача грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] у вигляді недоотриманої пенсії за життя у період з 01 березня 2016 року до 08 грудня 2016 року, суд відзначає наступне. Тлумачення ст.ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. Разом з тим, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум. Як встановлено судом, що [PERSON] перебував на обліку в пенсійному фонді з квітня 2015 року. Згідно з довідкою ГУ ПФУ в Запорізькій області від 01.04.2021, пенсія [PERSON] , [INFO] , за період з 01.03.2016 по 08.12.2016 включно не нарахована у зв`язку з тим, що з 01.03.2016 виплату пенсії [PERSON] було призупинено, за життя [PERSON] за поновленням виплати пенсії не звертався. Позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на суму недоотриманої пенсії в сумі 155 745,67 грн., яка була нарахована за період з 09.12.2016 по 31.10.2019 В позовній заяві позивачем не заявлялися вимоги щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на суму недоотриманої пенсії померлим чоловіком позивача, що складає різницю між невиплаченою пенсією та розміром пенсії, який зазначений у свідоцтві про право на спадщину. Окрім того, відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Тобто, зверненню до суду із вимогами про визнання права власності у порядку спадкування має передувати відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, що не позбавляє його права звернутися до суду з вимогами про визнання за нею права власності в порядку спадкування на частину недоотриманої пенсії померлого чоловіка. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 908,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial