Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

16 червня 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 28 грудня 1999 року вона уклала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у Комиш-Зорянській селищній раді Куйбишевського району Запорізької області (далі Комиш-Зорянська селищна рада), актовий запис № 15. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через те, що відповідач постійно вчиняє сварки, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між членами сімї на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги. З 2014 року шлюбні відносини між сторонами не підтримуються. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, залишити їй прізвище, яке вона набула при його державній реєстрації, а саме «Целуйко». Позивачка до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями ч.2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 28 грудня 1999 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Комиш-Зорянській селищній раді, актовий запис № 15, що підтверджено свідоцтвом про одруження І-ЖС № 073447, виданим 28.12.1999 року Комиш-Зорянською селищною радою (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС № 040926, виданим 17 липня 2000 року Більманською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області (а.с. 9). Шлюбні відносини сторін припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю та утримання дитини між ними не виникає. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не зацікавлений його зберегти. При таких обставинах суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. Враховуючи те, що суд задовольняє позов [PERSON] про розірвання шлюбу, усі понесені нею судові витрати повинні бути стягнуті з іншої сторони, тобто з відповідача, а саме судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved