Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

17.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 88000,00 доларів США, трьох процентів річних - 1339,00 доларів США та відсотків за користування - 68900,00 доларів США, по курсу гривні на день ухвалення рішення, судового збору у розмірі 8810,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання адвокатських послуг №108, на момент прийняття рішення. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 17.04.2017 року [PERSON] позичив у нього 50000,00 доларів США (згідно курсу НБУ 1343000,00 грн.) зі сплатою п`яти процентів в місяць від суми боргу, які зобов`язався повернути разом із [PERSON] , яка є поручителем за даним зобов`язанням, до 17.05.2018 року, що підтверджується розпискою. Відповідачі 17.06.2017 року та 17.07.2017 року частково, по 2500,00 доларів США, сплатили відсотки за користування грошовими коштами. Крім того, [PERSON] позичав у нього грошові кошти 04.08.2017 року у розмірі 11000,00 доларів США (284680,00 грн.), які зобов`язався повернути до 04.11.2017 року, 10.08.2017 року суму у розмірі 19000,00 доларів США (488680,00 грн.) до 10.11.2017 року та 20.02.2018 року грошову суму у розмірі 8000,00 доларів США (216160, 00 грн.). 02.07.2018 року між ними була укладено угода про погашення заборгованості, яку [PERSON] не виконав, у зв`язку з чим 01.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] надіслані заяви про досудове врегулювання спору, однак на час подання до суду позовної заяви відповідачі будь-яких заходів для повернення боргу не вжили. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися та не повідомили про причини неявки. Відзив на позовну заяву у визначений строк суду не надали, у зв`язку з чим, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою, згідно якої останній взяв у позивача в борг грошові кошти в розмірі 50000,00 доларів США на тринадцять місяців, з виплатою дивідендів від підприємницької діяльності [PERSON] у розмірі 5% від суми боргу. Крім того, в розписці [PERSON] зазначено, що оскільки фінансова допомога призначена для розвитку бізнеса [PERSON] та [PERSON] , то вони, так само як і він, є гарантами з виплати даного боргу та відповідають за його виплату своїм рухомим та нерухомим майном. 04.08.2017 року та 10.08.2017 року [PERSON] взяв у [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 11000,00 доларів США і 19000,00 доларів США, на тих же умовах строком на три місяці, на підтвердження отримання вказаних грошових коштів відповідач зробив підписи на зворотному боці розписки від 17.04.2017 року та зобов`язався повернути ці грошові кошти до 04.11.2017 року та 10.11.2017 року відповідно. 20.02.2018 року [PERSON] взяв у [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 8000,00 доларів США, на підтвердження їх отримання поставив підпис на зворотному боці розписки, без визначення окремого строку їх повернення. 02.07.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладена угода про погашення боргу відповідачем, який згідно змісту угоди не заперечував проти отримання у позивача в борг 88000,00 доларів США, на протязі місяця, до 02.08.2018 року, сплатити суму боргу у розмірі 78000,00 доларів США, без врахування отриманих позивачем 10000,00 доларів США у виді прибутку від спільної діяльності. Угода від 02.07.2018 року виконана не була, у зв`язку з чим позивач 01.08.2018 року спрямував [PERSON] та [PERSON] заяви про вимогу зі сплати заборгованості у розмірі 88000,00 доларів США. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу статей 510, 545, 1046, 1047 ЦК України вбачається, що розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобов`язання за договором позики. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Таким чином, надана суду розписка від 17.04.2017 року є борговим документом та підтверджує тільки невиконання зобов`язання [PERSON] за договором позики, а встановлена в ній порука [PERSON] із забезпечення виконання [PERSON] зобов`язання є нікчемною в силу ст.547 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики з [PERSON] безпідставні, та не ґрунтуються на нормах закону. Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Повернути борг за договором позики від 17.04.2017 року [PERSON] зобов`язався частками, а саме 50000,00 доларів США до 17.05.2018 року, 11000,00 доларів США до 04.11.2017 року, 19000,00 доларів США до 10.11.2017 року, строк повернення боргу у розмірі 8000,00 доларів США в розписці окремо не визначався, з чого можна зробити висновок, що датою його повернення є 17.05.2018 року. Укладена 02.07.2018 року угода про погашення боргу у сумі 78000,00 доларів США на протязі місяця відповідачем не виконана. На заяву [PERSON] від 01.08.2018 року про досудове врегулювання спору шляхом погашення основної заборгованості у розмірі 88000,00 доларів США [PERSON] не відреагував та до теперішнього часу зобов`язання не виконав, що підтверджується наявністю оригіналу розписки у позивача. Вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги до [PERSON] , суд виходить з того, що відповідач, як боржник за грошовим зобов`язанням, не виконав свій обов`язок щодо повернення частками позивачу [PERSON] грошових коштів в іноземній валюті, у розмірі 88000,00 доларів США, які підлягають стягненню на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] процентів за користування отриманими в борг коштами, то суд виходить з того, що предметом спірного договору позики є іноземна валюта - долари США, а розмір процентів його умовами не передбачено, так як на думку суду, зазначені у розписці виплати позивачу дивідендів від підприємницької діяльності [PERSON] у розмірі п`яти процентів від суми боргу, не є процентами в розумінні ст.1048 ЦК України. Такі висновки суду підтверджуються умовами угоди про погашення боргу від 02.07.2018 року, згідно яких за період з 17.06.2017 року по 02.07.2018 року позивач отримав 10000,00 доларів США у вигляді прибутку від спільної діяльності, та викладеним в позовній заяві розрахунком процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що частиною першою статті 1048 ЦК України визначено єдиний розмір процентів, якщо такі договором позики не передбачені, - на рівні облікової ставки НБУ, яка встановлюється виключно для національної валюти України, тому вказана норма та, як наслідок, право позикодавця вимагати сплати процентів від суми позики, може бути надано та реалізоване лише у разі, якщо позика отримана у гривні, оскільки НБУ не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав, отже у позовних вимогах [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] процентів за користування отриманими в борг коштами в іноземній валюті необхідно відмовити. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. До того ж, при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, в даному випадку це зазначені в розписці - долари США. Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу визначеного у доларах США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення судового рішення. Визначаючи розмір трьох процентів річних від простроченої суми суд виходить з наступних періодів розрахунку: з 18.05.2018 року по 23.07.2019 року: 50000,00 доларів США Х 427 днів Х 3 : 100 : 365 = 1754,79 доларів США; з 05.11.2017 року по 23.07.2019 року: 11000,00 доларів США Х 626 днів Х 3 : 100 : 365 = 565,97 доларів США; з 11.11.2017 року по 23.07.2019 року: 19000,00 доларів США Х 620 днів Х 3 : 100 : 365 = 968,22 доларів США; з 18.05.2018 року по 23.07.2019 року: 8000,00 доларів США Х 427 днів Х 3 : 100 : 365 = 280,77 доларів США, а всього загальна сума 3 % річних становить - 3569,75 доларів США, яку суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з [PERSON] .. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог розмір судового збору становить - 5098,17 грн.. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До позовної заяви додано Договір про надання адвокатських послуг №108 від 30.07.2018 року; Додаток №1, який містить тарифи на надання правової допомоги та адвокатських послуг та копії чеків сплачені позивачем Адвокатському об`єднанню «Меркурій - 8» 30.07.2018 року у розмірі 6000,00 грн., 01.08.2018 року у розмірі 5000,00 грн., 16.08.2018 року у розмірі - 7200,00 грн. та 10.10.2018 року у розмірі 8800,00 грн.. При цьому позивачем не надано суду ніякого розрахунку витрат на правову допомогу (зміст та об`єм правової допомоги, витрачений час тощо), що унеможливлює перевірку зазначеної позивачем суми витрат на правову допомогу на відповідність вимогам чинного законодавства. За таких умов у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. У зв`язку із відмовою судом в задоволенні позовних вимог до [PERSON] , накладений ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 15.01.2019 року арешт на рухоме майно, що належить їй на праві приватної власності необхідно скасувати.

Outcome: partial