Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

16 червня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Фенікс» (далі - ПрАТ «СК «Фенікс») звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, в обґрунтування якої зазначає, що 8 червня 2020 року приблизно о 15:30 водій автомобіля HONDA CR-V, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] рухався по трасі Київ-Вишгород-Десна, проїжджаючи поворот на населений пункт Міжріччя, почув удар з лівого боку. Водій автомобіля Жигулі (Лада), державний номерний знак [NUMBER] виїхав на зустрічну смугу руху і, повертаючись у смугу попутного руху, зачепив автомобіль HONDA CR-V, державний номерний знак [NUMBER] , після чого зник з місця дорожньо-транспортної пригоди та у подальшому був зупинений патрульною поліцією. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13 серпня 2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю HONDA CR-V, державний номерний знак [NUMBER] , який застрахований у ПрАТ «СК «Фенікс», згідно договору страхування №022/19-Т від 16 липня 2019 року, було нанесено механічні пошкодження. Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу №7803/06/20 вартість відновлювального ремонту автомобіля HONDA CR-V, державний номерний знак [NUMBER] , без урахування коефіцієнту фізичного зносу - 2309,84 гривень. Проте, у зв`язку з виявленим під час ремонту додатковим пошкодженням автомобіля, згідно Звіту №7803/06/20-2 вартість відновлюваного ремонту зросла, та стала 18965,38 гривень. Водночас, відповідно до наданого рахунку СПД [PERSON] №2360 від 25 серпня 2020 року, вартість відновлювального ремонту по автомобілю, з урахуванням виявлених пошкоджень складає 18852,53 гривень, а тому позивачем було прийнято рішення здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до рахунку СПД [PERSON] . Крім цього, зазначають, що позивачем були понесені витрати пов`язані з оплатою проведення авто товарознавчої (оціночної) експертизи, які склали 950 гривень та 900 гривень. Таким чином, розмір фактичних затрат позивача, пов`язаних із урегулюванням страхового випадку, складає - 20702,53 гривень. На момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Жигулі, державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»). Таким чином, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ПрАТ «УПСК» та [PERSON] про стягнення відшкодування. Оскільки, позов у частині вимог до [PERSON] не відноситься до юрисдикції господарських судів, суд відмовив у відкритті провадження у цій частині позовних вимог. При цьому, рішенням Господарського суду міста Києва від 11 травня 2021 року позов задоволено частково, та стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ПрАТ «СК «Фенікс» 12177,32 гривень страхового відшкодування, 1850 гривень - витрат на проведення експертизи та 1537,32 гривень судового збору. Оскільки збитки, завданні у результаті дорожньо-транспортної пригоди у повному обсязі не відшкодовані, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування шкоди суму франшизи у розмірі 2600,00 гривень, а також сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 гривень. Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження на 31 серпня 2021 року. Представник позивача у судові засідання, призначені на 31 серпня, 25 жовтня та 30 листопада 2021 року не з`явився. При цьому, 19 жовтня та 29 липня 2021 року на адресу суду надійшли клопотання, у яких представник позивача просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, у зв`язку з неможливістю забезпечення участі представника позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у призначені судові засідання також не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками та судових повісток про виклик до суду, та відповідно до конвертів, які містяться у матеріалах справи, судову кореспонденцію адресатом не було отримано із зазначенням причин невручення: «за закінченням терміну зберігання». Також, про розгляд справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення на офіційному вебсайті Вишгородського районного суду Київської області оголошення про виклик його до суду на 25 жовтня та 30 листопада 2021 року. Таким чином, суд ужив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 8 червня 2020 року приблизно о 15:30 на автодорозі Київ-Вишгород-Десна, 29 км+500 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів HONDA CR-V, державний номерний знак [NUMBER] , та автомобіля Жигулі (Лада), державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю HONDA CR-V, державний номерний знак [NUMBER] , було нанесено механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13 серпня 2019 року у справі №363/2229/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, 122-4, частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі статті 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Згідно із частинами четвертою та шостою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль HONDA CR-V, державний номерний знак [NUMBER] , згідно договору страхування №022/19-Т від 16 липня 2019 року був застрахований у ПрАТ «СК «Фенікс». Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4154713, на момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Жигулі, державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Відповідно Звіту СПД [PERSON] №7803/06/20-2 вартість відновлюваного ремонту становила18965,38 гривень. Рішенням Господарського суду міста Києва від 11 травня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ПрАТ «СК «Фенікс» 12177,32 гривень страхового відшкодування, 1850 гривень - витрат на проведення експертизи та 1537,32 гривень судового збору. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу Жигулі, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована Полісом № №АР4154713 в ПрАТ «УПСК», у якого передбачена полісом франшиза 2600 гривеь, ПрАТ «СК «Фенікс» пред`явило винуватцю дорожньо-транспортної пригоди до компенсації розмір франшизи 2600,00 гривень. Згідно вимог статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормами Закону України «Про страхування». Згідно із статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Поняття «франшиза» міститься у статті 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Стеттею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Так, статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода) відшкодовується в повному обсязі. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Так, застосування франшизи передбачено статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно пункту 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправні поведінка заподіювана шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. З вищенаведеного убачається те, що в розумінні статей ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «СК «Фенікс» відшкодувати завдані збитки в межах франшизи, а саме 2600,00 гривень. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми відшкодування, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2600,00 гривень, а також відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору у розмірі 2270 гривень.

Outcome: approved