Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

17.09.20189 позивач звернувся до суду з позовом в порядку ст. 192 СК України та просить суд: - внести зімни у рішення та визначити стягнення з позивача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]; - визначити дату стягнення з позивача аліментів на утримання [PERSON] з 16.07.2018, тобто з моменту надходження справи до Солом'янського районного суду м. Києва; - визначити розмірі аліментів на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до факту вирішення справи по суті щодо встановлення місця проживання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що під час винесення судового наказу було стягнуто з нього аліменти на утримання [PERSON], [INFO], проте позивач має спільну доньку з відповідачем [PERSON], [INFO]. Вказує, що при ухваленні судового наказу не було враховано ту обставину, що з моменту народження дитини та по 27.03.2018 позивач та відповідач спільно проживали за адресою: [ADDRESS]. Однак, відповідач забрала дитини та поїхала проживати до своєї матері в м. Новомосковськ Дніпропетровської області про що позивачу стало відомо з листа Служби у справах дітей Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Вважає, що відповідачем порушено вимоги п. 9 Конвенції про права дитини та норми СК України, чим вчинила дії щодо викрадення малолітньої дитини. Зазначає, що станом на 10.09.2018 відсутнє рішення щодо визначення місця проживання дитини та побачень з дитиною, за таких обставин вважає, що підстави для стягнення аліментів з 21.05.2018 були відсутні. Крім того, вважає, що стягнення аліментів має бути визначено у твердій грошовій сумі, а не участці від заробітку (доходу ) відповідача до вирішення справи по суті про визначення місця проживання малолітньої дитини сторін. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. 17.09.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 11.10.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 15.10.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. 16.10.2018 відповідачем до суду було подано клопотання про визначення підсудності даної справи Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. 05.11.2018 на адресу суду відповідачем було подано відзив. Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами позивача вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.07.2018 Солом'янським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з [PERSON], [INFO] (РНОКПП: [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], проживаючого за адресою: [ADDRESS]) на користь [PERSON], [INFO] (РНОКПП: [NUMBER], зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS]) аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення заяви до суду - 21.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.6). Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2018 було виправлено описку в резолютивній частині судового наказу від 26.07.2018 та вірно зазначено прізвище, ім'я, по батькові та дату народження дитини - [PERSON], [INFO]. Позивач просить змінити розмір аліментів з частки заробітку (доходу ) на тверду грошову суму в розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та визначити їх до стягнення з 16.07.2018 до визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем не надано доказів в обгрунтування зміни розміру аліментів в розумінні вимог ст. 192 СК України. Крім того, вимоги позивача щодо зміни дати стягнення аліментів, як і визначення строку стягнення аліментів до вирішення питання про визначення місця проживання дитини, не узгодужються з вимогами с. 192 СК України та є необгрунтованими. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову,як необгрунтованого. Крім того, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача судових витрат в порядку в порядку ст.141 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed