Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

16.05.2014р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 12341,42грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.10.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є позивач, і [PERSON] був укладений договір №б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 6500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 31.03.2014р. виникла заборгованість по сплаті кредиту в сумі 16217,08грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3996,40грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9223,68грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2997,00грн., з якої віднімається сума заборгованості в розмірі 4939,54грн., стягнутої згідно судового наказу Савранського районного суду від 18.09.2008р., різниця становить 11277,54грн., а також за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором відповідачу нарахований штраф у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. і процентної складової в сумі 563,88грн., отже залишок кредитної заборгованості складає 12341,42грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь (а.с.2-4). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.31, 40). В судовому засіданні, що відбулося 10.07.2014р., відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що вказаний кредит він не отримував, просив суд оголосити перерву для надання доказів на підтвердження своїх заперечень, про що надав письмову заяву (а.с.34), але в судові засідання, призначені на 05.08.2014р. і 02.09.2014р., відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.38, 45), про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно судового наказу, виданого Савранським районним суду Одеської області від 18.09.2008р. по справі №2-н-73/2008р., з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 11.10.2007р. в сумі 4939,54грн. (а.с.5). Враховуючи, що згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором від 11.10.2007р. в сумі 4939,54грн. в силу ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Встановлено, що згідно рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ «ПриватБанк» від 30.04.2009р. тип банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв'язку із зміною типу банку змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а.с.21, 20-зворот, 18). Отже, зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є належним позивачем у даній справі. Також встановлено, що станом на 31.03.2014р. за відповідачем рахується заборгованість в сумі 16217,08грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3996,40грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9223,68грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2997,00грн.. З вказаної заборгованості віднімається сума у розмірі 4939,54грн., яка була стягнута з відповідача на підставі вищевказаного судового наказу Савранського районного суду від 18.09.2008р., отже різниця заборгованості складає 11277,54грн., а також у зв'язку з несплатою заборгованості за судовим наказом відповідачу нарахований штраф у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. і процентної складової в сумі 563,88грн., а всього кредитна заборгованість на зазначену дату становить 12341,42грн.. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором №б/н від 11.10.2007р., укладеним між позивачем та відповідачем, станом на 31.03.2014р. (а.с.6-9). Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що він не отримував вказаний кредит, так як, по-перше, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 11.10.2007р. в сумі 4939,54грн. встановлена судовим наказом, виданим Савранським районним судом Одеської області від 18.09.2008р. по справі №2-н-73/2008р., який набрав чинності ще 17.10.2009р. (а.с.5-зворот), і відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України має преюдиціальне значення при розгляді цієї справи, оскільки у справі беруть участь ті самі особи щодо якої встановлено ці обставини, а по-друге, враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 СК України), а також приймаючи до уваги, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, відповідач, пославшись на те, що він кредит не отримував, не надав суду належних та допустимих доказів, на підставі яких суд мав би можливість встановити ці обставини (ст.ст.58, 59, 60 ЦПК України). Як встановлено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, та в строк встановлений договором. Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст.599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема, за ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи, що станом на 31.03.2014р. за [PERSON] рахується кредитна заборгованість за договором №б/н від 11.10.2007р. в сумі 12341,42грн., тому суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача вказаної суми. Також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 243,60грн. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved