overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05 липня 2005 року. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю проживали до 01 червня 2013 року. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримала, на розірванні шлюбу наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 05 липня 2005 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 35, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6). Судом також встановлено, що подружнє життя [PERSON] та [PERSON] припинили з 01 червня 2013 року. Причинами розпаду сім'ї є те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки та суперечки. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею при звереннні з позовом до суду судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 січня 2011 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що вже кілька місяців шлюбні відносини фактично припинені, відсутнє взаєморозуміння, сторони спільного господарства не ведуть, не беруть участі у житті один одного, не надають один одному ніякої моральної та психологічної підтримки. Позивачка зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовом згоден, просить шлюб розірвати. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 21 січня 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 39, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7) На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач не згодна на примирення, а відповідач не зявлявся в судові засідання, що свідчить про відсутність у нього інтересу до збереження шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29 березня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, виховання дитини, відсутнє взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, з грудня 2015 року проживають окремо. Позивач зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала, відповідач з позовом згоден. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 29 березня 2014 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 241, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7) На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення не відбулось, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 14 липня 2001 року у Грядівській сільській раді Іваничівського району Волинської області, актовий запис №06. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 липня 2001 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження в поглядах на сімейні відносини та обовязки. [PERSON] постійно влаштовує скандали, принижував її, предявляє необгрунтовані претензії. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття та працездатність. Між ними втрачені всі фізичні та духовні звязки, протягом року вони не ведуть спільне господарство, а тому збереження сімї неможливо і суперечить її інтересам. З цих підстав просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку та стягнути з відповідача [PERSON] в її користь понесені судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.18). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, згідний на розірвання шлюбу. В заяві зазначив, що шлюб розпався саме через поведінку позивача, яка, здійснюючи поїздки у [PERSON] тривалий час проводила з подругами. Внаслідок спілкування з ними позивач змінила свою поведінку та відношення до нього та сімї (а.с.16). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем \~ позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача \~[PERSON] в користь позивача [PERSON] 551,20 грн. судового збору, сплаченого останньою при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання її сина [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення її, заявника, опікуном, посилаючись на те, що її син - інвалід ІІ групи з дитинства довічно, стан хворого важкий, він потребує постійного стороннього догляду, психічний розлад хворого сина документально підтверджується довідкою медико-соціальної експертної комісії, якою було встановлено йому діагноз - хвороба Дауна та записами медичної карти амбулаторного хворого. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій свої вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Заінтересовані особи: Білогірське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області і орган опіки та піклування Кур'янківської сільської ради Білогірського району Хмельницької області повідомлені належним чином, представники в судове засідання не з'явилися, подали заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутності. Особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, враховуючи стан її здоров'я, в судове засідання не викликалася. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно довідки МСЕК від 03 листопада 1999 року № 295698 [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно з діагнозом хвороба Дауна з вираженою розумовою відсталістю. Відповідно записів медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в лікаря-психіатра Білогірської центральної районної лікарні Хмельницької області з діагнозом - помірна розумова відсталість з поведінковими розладами. Амбулаторною судово-психіатричною експертизою Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 від 05 травня 2016 року № 261, проведеною на підставі ухвали Білогірського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2016 року, встановлено, що [PERSON] виявляє важкий хронічний психічний розлад - помірну розумову відсталість з поведінковими розладами, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що є достатньою підставою для визнання його недієздатним. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Заявник [PERSON] є матір'ю [PERSON], який проживає біля неї та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками Вікнинської сільської ради Білогірського району від 15 березня 2016 року № 75 та № 76. Із рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Вікнинської сільської ради Білогірського району від 11 квітня 2016 року № 66 слідує, що опікуном [PERSON] доцільно призначити [PERSON] Таким чином, виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуном [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON], звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] народження. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обов'язки щодо у тримання своєї доньки відповідач не виконує. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 21 липня 2011 року народилась дочка, [PERSON]. Сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обов'язки щодо утримання дитини відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання . Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 08 вересня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок зловживання [PERSON] спиртних напоїв та вчинення ним фізичного насильства сімейні стосунки не підтримуються близько 5 місяців, шлюб фактично припинено, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам [PERSON] Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] та судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Примирення з відповідачем не настало, просить розірвати з [PERSON] шлюб та залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 08 вересня 2012 року, актовий запис №26, сторони зареєстрували шлюб 08 вересня 2012 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Вжиті судом заходи щодо примирення сторін позитивного результату не дали. За таких обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб подружжя [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час мешкають та надалі будуть мешкати з позивачем. Сім'я фактично розпалася з січня 2015 року, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дітей. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 15 вересня 2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Шишкіна) [PERSON] (а.с. 4). Подружжя має двох доньок [PERSON], [INFO] (а.с. 6) та [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітніх дітей на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили фактичні шлюбні відносини, кожен веде своє особисте життя, спільного господарства не мають, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved