Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

16 травня 2013 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку набувальної давності мотивуючи свої вимоги фактичним володінням чужим майном на протязі встановленого законом терміну. У судовому засіданні представник позивачок [PERSON], який діє на підставі довіреностей, підтримав заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких послалася на факти і обставини, викладені у позовній заяві, та зазначив, що квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Частка [PERSON] у праві часткової власності складає 1/5, [PERSON] - 3/5, [PERSON] - 1/5. [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі, але після розлучення у 2001 році він знявся з реєстрації та виїхав, тобто добровільно залишив своє майно. Після цього, позивачки впродовж більш ніж 10 річного терміну безперервно, добросовісно, відкрито володіють майном відповідача - 1/5 його квартири, тому вимушені відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України звернутися до суду з заявою про визнання за ними права власності на вказану частку відповідача у спільній частковій власності за набувальною давністю. Просить визнати за позивачками право власності на 1/10 частину квартири за кожною. Відповідач, який повідомлений в установленому законом порядку про час і місце судового розгляду, якого не виявлено в місці реєстрації і проживання, шляхом вручення судової повістки виконавчому органу місцевого самоврядування, повторно за викликом суду не з'явився, не використавши наданого законом права на участь у судовому засіданні, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд, враховуючи згоду представника позивачок, відповідно до правил частини 4 статті 76 ЦПК України та частини 1 статті 224 ЦПК вважає необхідним провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом, з ухваленням заочного рішення. Вислухавши пояснення представника позивачок, дослідивши матеріали справи та перевіривши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 1994 року, зареєстрованого в Макіївському Бюро технічної інвентаризації 24 листопада 1994 року, квартира за адресою: [ADDRESS], належала на праві спільної сумісної власності (в рівних частках - по 1/5) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 лютого 2011 року за реєстровим №1-64, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 лютого 2011 року за реєстровим №1-62, оформлених державним нотаріусом Третьої Макіївської державної нотаріальної контори, [PERSON] набула право власності на 2/5 частин зазначеної квартири, оскільки є спадкоємицею померлих [PERSON] та [PERSON] Право власності за вказаними свідоцтвами про право на спадщину зареєстровані в державному реєстрі прав власності, згідно витягів №29146380 від 28 лютого 2011, та №29146657 від 28 лютого 2011 року, виданих комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Макіївки». За інформацією з домової книзі - [PERSON] зареєстрована в зазначеній квартирі з 20 вересня 1985 року, [PERSON] - з 21 грудня 1993 року. Позивачка [PERSON] знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що зроблений відповідний актовий запис №11 від 13 січня 1999 року державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області. Відповідно до інформації, наданої Донецьким обласним управлінням інформаційних технологій при ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON] засудженим і таким, що відбуває покарання не значиться, у розшуку не перебуває. За даними КУ «Психіатрична лікарня» №1 на диспансерному обліку зазначеної лікарні [PERSON] не перебуває. Відповідно до ч.1, 4 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом; право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації; право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту норми статті 344 Цивільного кодексу України, обставинами які повинні довести саме позивачки є: добросовісності заволодіння майном на законних підставах; продовження володіння чужим майном відкрито та безперервно, тобто очевидно для третіх осіб; володіння майном протягом встановленого законом десятирічного строку. При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набуття чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що ЦК України набув чинності з 1 січня 2004 року (п.1 прикінцевих та перехідних положень ЦК України), норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Позивачками та їх представником не надано жодного доказу, в підтвердження зазначених вище обставин. Крім того, відсутні факти, які б свідчили про те, що відповідач не здійснює прав та обов'язків власника по відношенню до нерухомого майна вже понад десять років, добровільно вибув з квартири, не має інших родичів та спадкоємців, що мають намір доглядати його власність. За таких обставин суд не приймає до уваги твердження позивачів про те, що відповідач фактично виїхав з квартири у 2001 році, що є підставою для припинення його права власності. Згідно наданого свідоцтва про розірвання шлюбу між позивачкою [PERSON] та відповідачем, шлюб розірвано у січні 1999 року. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Донецькій області відповідач з 13.04.2011 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту голови ОСМД «Первомайський» від 24 грудня 2013 року відповідач за місцем реєстрації не проживає. Відомості про місце перебування відповідача, у тому числі відсутність його за адресою спірної квартири в період з дати розірвання шлюбу по дату реєстрації в м.Макіївка, суду не надані. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON], знаходячись у м. Москва Російської Федерації, уповноважила представника [PERSON] представляти її інтереси при розгляді справи, що ставить під сумнів безперервність та відкритість її користування майном, частку в праві власності на яке вона просить визнати. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачками та їхнім представником не надано суду достовірних, беззаперечних доказів обставин, які вимагаються для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ч.1, 4 ст.344 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачами не надано суду переконливих, достовірних доказів наявності законних підстав для задоволення позову і визнання за [PERSON] і [PERSON] права власності на спірну частку квартири за набувальною давністю, тому на розсуд суду їхні позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed