Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

15 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 червня 2015 року між ним та відповідачем було укладено усний договір про поставку кухонних меблів, за умовами якого останній зобовязався виготовити та доставити кухонні меблі на суму 13\~820 грн в строк до 10 липня 2015 року. Вказану суму він сплатив [PERSON] в якості 100% передоплати. У зазначений строк відповідач доставив меблі за його місцем проживання, однак якість цих меблів його не влаштувала через те, що вони мали суттєві дефекти. Посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», просив стягнути з відповідача на свою користь 13\~820 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, а також 5 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок порушення прав споживача. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, пославшись на те, що виготовлені меблі були фактично прийняті за місцем проживання позивача без складання акту про відмову у прийнятті товару. Крім того, відповідач не є субєктом господарювання в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. В червні 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено усний договір поставки кухонних меблів, за умовами якого останній зобовязався виготовити та поставити позивачеві кухонні меблі в строк до 10 липня 2015 року, при цьому позивачем на виконання вказаної домовленості було сплачено відповідачеві грошові кошти в сумі 13\~820 грн. Вказані обставини не оспорюються сторонами, а тому суд вважає їх встановленими. Статтею 672 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення умов договору щодо асортименту товару, зокрема, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати. В судовому засіданні встановлено, що виготовлені меблі були фактично прийняті позивачем за його місцем проживання, адже абзацом 4 п. 25 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України № 104 від 19 квітня 2007 передбачено, що у разі виявлення невідповідності товарів умовам продажу, некомплектних або товарів неналежної якості споживач може відмовитися від прийняття цих товарів. У цьому разі оформляється акт, у якому зазначаються причини відмови, і на його підставі субєкт господарювання повинен доставити споживачеві товари без недоліків або повернути вартість товарів та послуг. Суд констатує, що вказаних вимог законодавства під час укладення домовленості між сторонами дотримано не було. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 22 грудня 2015 року, було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок невиконання відповідачем зобовязань, через те, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту своїх прав (а. с. 12-13). За змістом ст.ст. 10, 58-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з дотриманням правил належності та допустимості доказів. Так, у відповідності до ухвал суду від 17 травня 2016 року та 14 липня 2016 року у даній справі двічі за клопотанням представника позивача призначалися судові товарознавчі експертизи щодо наявності дефектів у кухонних меблях, виготовлених відповідачем. Згідно з повідомленням судового експерта за № 465 від 18 серпня 2016 року (а. с. 74), оскільки позивач відмовився сплатити вартість експертизи, матеріали справи повертаються без надання висновку експерта. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Проаналізувавши викладені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що позивачем та його представником не надано до суду жодного доказу на підтвердження викладених ними обставин щодо поставки позивачеві відповідачем пошкоджених меблів. Враховуючи те, що рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON]. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відносяться на рахунок позивача і відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed