Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

15.01.2018 року уповноважений представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 09.01.2018 року, в інтересах [PERSON] звернулись до Дзержинського міського суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є бабусею неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що її донька [PERSON] має статус «одинокої матері», відомості про батька дитини відсутні. Крім того, відповідач впродовж тривалого часу не працювала, вихованням своєї дитини не займалася. В період з 18.05.2017 року до 18.9.2017 року відповідач перебувала в місцях позбавлення волі, однак і після звільнення вона свою дитину не відвідує і в її вихованні ніякої участі не приймає. Вказує, що дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні, вона створює для онука всі умови для розвитку та виховання, тощо. У зв'язку з чим позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] та призначити її опікуном онуки - [PERSON] та залишити останню їй на виховання. У підготовчому засіданні представник позивача та позивач просили виключити з обсягу позовних вимог питання щодо призначення [PERSON] опікуном онуки - [PERSON]. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 01.03.2018 року судом прийнято уточнення позовних вимог до розгляду у справі за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON], заінтересована особа - Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецьк, про позбавлення батьківських прав. Уповноважений представник позивача та позивач в судове засідання не прибули, надали до суду заяву з проханням справу слухати без їх участі, наполягають на задоволенні вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надала. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що повністю узгоджується зі змістом позовної заяви, позивач по справі є бабусею неповнолітньої [PERSON] [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження дитини, матір'ю [PERSON] є [PERSON], а відомості про батька записано на підставі ч.1 ст.135 СК України - [PERSON] (а.с.13). 23 жовтня 2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила після одруження прізвище на «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про одруження [NUMBER] від 23.10.2004 року. (а.с.18) Судом з'ясовано, що повністю узгоджується з матеріалами справи, що відповідач по справі проживає окремо від неповнолітньої доньки, не займаються її вихованням, не цікавиться здоров'ям та життям дитини, не створює їй умов для духовного і фізичного розвитку, участі в її вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, тобто всіляко ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, тощо. Крім того в період з 18.05.2017 року до 18.9.2017 року відповідач перебувала в місцях позбавлення волі (а.с. 15,16,17, 20). Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає разом зі своєю бабусею [PERSON], позивачем по справі, яка займається вихованням онуки, матеріально її забезпечує, створює всі необхідні умови для її розвитку. (а.с.19) Наряду з цим, Військово-цивільна адміністрації м.Торецьк Донецької області у своєму висновку від 27.10.2017 року № 173-02/15 визнала доцільним позбавити відповідача по справі [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. (а.с. 14). З огляду на це, суд зазначає. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись водному з них. Відповідно до пункту 2 ст.164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Так у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалася на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Під час судового розгляду справи виявлено, що відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дитини, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її дитини [PERSON] Крім цього, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 705,00 грн., що підтверджується наявною у справі квитанцією про його оплату (а.с.2).

Outcome: approved