Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

15.04.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що будинок [ADDRESS] належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2018 року, згідно якого після смерті спадкодавця [PERSON] , позивачу по справі в порядку спадкування за заповітом залишилось майно у вигляді: 3/4 частин будинку [ADDRESS] . Зазначений факт підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.09.2018 року. В зазначеному будинку зареєстрований відповідач по справі, який хоча і є братом позивача, однак не є членом її сім`ї. З відповідачем по справі [PERSON] спільно не проживали і не проживають, не ведуть спільне господарство, спільний бюджет відсутній, будь - яких прав та обов`язків один перед одним не має. Відповідач за комунальні послуги не сплачує, не бере участь в утриманні та ремонту будинку. На даний час реєстрація відповідача та проживання в будинку звужує права позивача як власника, що призводить до неможливості розпоряджатись будинком на власний розсуд, позивач не може оформити субсидію, в зв`язку з тим, що відповідача по справі ніде не працює, вчиняє сварки, веде анти суспільний спосіб життя. Позивач та її представник позовні вимоги підтримала у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечували позовні Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, заперечень не надав. З урахуванням викладеного, судом відповідно до ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Стаття 41 Конституції України визначила право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та закріпила принцип непорушності права приватної власності. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . Дана обставина вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.09.2018 за №138733682, копія якого додана до позовної заяви. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.09.2018, посвідченого державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори Петіною Г.І., за реєстровим №871 підтверджується, що [PERSON] на праві спільної часткової власності в розмірі 3/4 частини належить будинок [ADDRESS] , який вона успадкувала після смерті матері [PERSON] , /а.с.5/. На ім`я позивача [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок [ADDRESS] /а.с.12-14/. З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 09.04.2019 вбачається, що відповідач зареєстрований у вищевказаному будинку /а.с.10/. Відповідно до довідки Сектору реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шосткинської міської ради підтверджується, що у вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] /а.с.20/. Дана обставина в судовому засіданні не спростована. З пояснень позивача вбачається, що відповідач є її родичем (братом), однак членом її сім`ї він не є. Доказів протилежного відповідач не подав. Отже, відносини позивача та відповідача є суто відносинами власника майна та користувача даного майна. Судом не встановлено наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем про користуванням останнім належним позивачу будинком. З пояснень позивача вбачається, що відповідач користувався належним їй майном та на даний час навідується до будинку. Отже, для захисту прав позивача, а також і відповідача та його майна, яке може знаходить в будинку, необхідно застосувати механізм (процедуру) виселення з будинку. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не з`явився, а тому суд з урахуванням вищевикладеного вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог, а тому є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житлом з виселення відповідача з даного житла.

Outcome: approved