Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

17.01.2018 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений 16.07.2010 року між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 515. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони мають різні погляди на побут та різні інтереси, що призвело до того,що вони з квітня 2016 року припинили подружні стосунки. З того ж часу шлюб існує формально. Збереження шлюбу вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу дитина залишиться мешкати з позивачем. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутність, вказавши, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з квітня 2016 року, спільне господарство з того ж часу не ведеться; на відшкодуванні сплаченого при подачі позову судового збору не претендує; просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про день, час та місце судового засідання належним чином шляхом направлення судових повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України . Відзиву або заперечення на позов відповідачем не надано, клопотань щодо відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд, відповідно до ст.ст.223,280,281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача [PERSON], оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.07.2010 року, який зареєстрований Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 515. Від шлюбних стосунків сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено з квітня 2016 року, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення позивач не згодна. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає, неповнолітня дитина залишиться проживати із позивачем. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище без змін. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved