Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

15 липня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Одеської області (далії по тесту державна інспекція) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування свої позовних вимог вона зазначила , що у відповідача працювала з 02 квітня 2012 року в державній інспекції не будучі державним службовцем. Під час праці в даній установі 05 листопада 2013 року згідно наказу № 344 ОС позивачка була призначена на посаду начальника відділу контролю якості і безпеки зерна і продуктів, його переробки управляння контролю якості сільськогосподарської продукції Держсільгоспінспекції в Одеської області (далії по тексту начальник відділу ). 30 травня 2014 року відповідно до наказу № 34 -К на позивачку було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а 18 червня 2014 року вона була звільнена на підставі ст.. 40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання покладених на неї посадових обов'язків без поважних причин, за що вона неодноразово притягувалась до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. За результатами службового розслідування, звільнення позивачка зазначила як незаконним та просить суд визнати протиправними дії Державної інспекції сільського господарства в Одеській області щодо прийняття Наказу від 30.05.2014 року № 34-к « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON], [PERSON].» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] Скасувати Наказ Державної інспекції сільського господарства в Одеській області від 30.05.2014 року № 34-к « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON], [PERSON].» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] Визнати протиправними дії Державної інспекції сільського господарства в Одеській області щодо проведення службового розслідування та скасувати результати проведення службового розслідування № 2 від 18.06.2014 року. Визнати протиправними дії Державної інспекції сільського господарства в Одеській області щодо прийняття Наказу від 18.06.2014 року № 101-ос « Про звільнення [PERSON].». Поновити [PERSON] на посаді начальника відділу контролю якості та безпеки зерна і продуктів його переробки управління контролю якості сільськогосподарської продукції Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, допустивши негайне виконання рішення в цій частині. В ході судового засідання позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач до суду не з'явився, але направив листа в якому зазначив, що з позовними вимогами не погоджується, просить справу розглянути в їх відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 40 ч.1 п.3 КЗпП України трудовій договір , укладений на невизначений строк , а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків , покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку , якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення . Так судом встановлено, що 02 квітня 2012 року позивачка [PERSON], [INFO] була прийнята до державної інспекції, не будучи державним службовцем, під час праці в даній установі 05 листопада 2013 року згідно наказу № 344 ОС позивачка була призначена на посаду начальника відділу контролю. 30 травня 2014 року відповідно до наказу № 34 -К на позивачку було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани . 18 червня 2014 року позивачка [PERSON] за систематичне невиконання покладених на неї посадових обов'язків без поважних причин, за що вона неодноразово притягувалась до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, та за результати службового розслідування, оформленого актом № 2 від 18.06.2014 року, відповідно до наказу № 101-ОС була звільнена з роботи. Позивачка просить зняти з неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани, посилаючись на те, що перевірка в державної інспекції носила формальних характер, а строк притягнення до відповідальності закінчився. Відповідач з даними вимогами позивача не погоджується. Так дійсно відповідно до наказу № 133 від 23 квітня 2014 року Державної Інспекції сільського Господарства України в період 23 квітня 2014 року по 25 квітня 2014 року була проведена перевірка державної інспекції, під час якої 25 квітня 2014 року позивачка надала письмові пояснення. Під час перевірки були виявлені з боку позивачки порушення, що знайшли своє відображення у довідці про результати перевірки від 16.05.20014 року ( а.с.59-92). В той же час накладення на позивачку дисциплінарного стягнення у вигляді догани наказом № 34-К від 30 травня 2014 року неможливо визнати вірним. Відповідно до ст. 148 ч.1 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. При цьому слід мати на увазі, що добою виявлення порушення є доба, коли особі, якій по службі підпорядкується працівник, стало відомо про здійснення порушення, незалежно від того, чи має ця особа право накладення дисциплінарного стягнення. Таким чином, фактичною датою виявлення допущених порушень, суд вважає останній день перевірки, тобто 25 квітня 2014 року, а наказ про накладення дисциплінарного стягнення був прийнятий 30 травня 2014 року, з пропущеним строком. Посилання відповідача у своєму листі, що вищевказаний наказ винесений з дотриманням вимог законодавства, не свідчить про виконання державною інспекцією строку застосування дисциплінарного стягнення , у відповідності до ст. 148 КЗпП України. Відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивної праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержуватися законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Перевірка в державній інспекції була здійснена відповідно до наказу Державної Інспекції сільського Господарства України № 133 від 23 квітня 2014 року в період 23 квітня 2014 року по 25 квітня 2014 року, з даним наказом позивачка не ознайомлена. 30 травня 2014 року відповідно до наказу № 34 -К на позивачку було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, позивачка також не була ознайомлена з даним наказом. Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржено працівником у порядку встановленого законодавством. Позивачка була позбавлена можливості скористуватися таким правом. Таким чином, суд приходить до висновку, що з боку адміністрації державної інспекції були здійснені порушення щодо обов'язків правильної організації праці працівників та неухильного додержання законодавства про працю. Позивачка зазначила, що звільнення її з роботи є необґрунтованим, суд вважає, що звільнення позивачки з роботи є безпідставним з наступного. Згідно наказу № 101-ос від 18.06.2014 року позивачка була звільнена за систематичне невиконання начальником відділу покладених на неї посадових обов'язків без поважних причин, за що вона неодноразова притягувалась до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, підставою звільнення були результати службового розслідування, оформленого актом № 2 від 18.06.2014 року. З матеріалів, які надійшли до суду, що службове розслідування було проведено на підставі наказу начальника державної інспекції № 39-к від 06.06.2014 року. Позивачка з даним наказом не ознайомлена. Під час даного розслідування посадовими особами було встановлено відсутність сертифікатів (документів строгої звітності) та покладена відповідальність на позивачку за їх відсутність. Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених Законом. Позивачка 11 червня 2014 року звернулась до правоохоронних установ з заявою про викрадання бланків суворої звітності. Під час службового розслідування від позивачки пояснення не відбиралися. З акту № 2 від 18.06.2014 року, який був однією із підставою для звільнення позивачки не вбачається прямого причинного зв'язку між діями позивачки як начальника відділу та відсутність бланків строгої звітності. В ході розгляду справи, відповідно до ст. 58, 59 ЦПК України, відповідач не надав належних та допустимих доказів причин невиконання або неналежного виконання позивачем трудових обов'язків, що з'явилися приводом до звільнення і послужили підставою для розірвання трудового договору (звільнення з роботи), крім того відповідач не довів вини працівника в невиконанні або неналежного виконання трудових обов'язків. Розірвання трудового договору на підставі систематичного невиконання працівником покладених на нього посадових обов'язків без поважних причин, за що вона неодноразова притягувалась до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани , відповідно до ст. 43 КЗпП України можливо бути проведено лише за попередньої згодою виборного органу , відповідач належних та допустимих доказів такої згоди профспілка не надав, а тому суд приходить до висновку , що погодження на звільнення позивачки профспілка не надавала . Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення позивачки було здійснено з порушенням трудового законодавства. Позивачка просить стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спіп, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середньомісячний заробіток позивачки із розрахунку двох останніх календарних місяців її роботи складає 2 882 грн.39 к ( 2072.15+3689.63=5764,78). Середня денна її заробітна плата складає 169 грн. 46 к. Час вимушеного прогулу за період з 19 червня 2014 року по 03 листопада 2014 року (включно) - 4 місяців та 8 робочих днів. В зв'язку з цим з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в розмірі 12 885 грн. 24 к. (2882.39х4=11529.56)+(169.46х8=1355.68)=12 885.24). Позивачка просить визнати противоправними дії посадових осіб державної інспекції, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, скасувати наказ про притягнення до відповідальності і звільнення з роботи. Данній спір судом розглядається в рмаках цивільного судочинства. Відповідно до ст. 15, 16 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист пореш енних, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, суд вважає, що позивачка звернулась до суду з такими позовними вимогами, які не підлягають захисту в рамках трудового та цивільно-процесуального законодавства, тому суд вважає, що дані вимоги задовленню не підлягають. При подані позову позивачка судовий збір відповідно до Закону України «Про судовій збір» не сплатила, позивачка звернулась до суду з декількома вимогами немайнового та майнового характеру, суд прийшов до висновку що позов підлягає частковому задоволенню, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір в розмірі 487грн.20 к.

Outcome: approved