Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

16 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, 09 серпня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 226. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з червня 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із непорозуміннями, сварками, які відбувалися в присутності дитини, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. Дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -розірвати шлюб між нею та відповідачем, -стягнути на її користь з [PERSON]. аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\2 частини заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, просила суд стягнути на її користь з [PERSON]. аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, зазначив, що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини, в той же час, згоден на розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини його зарплати (доходів). Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 09 серпня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 226, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з червня 2014 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. Згідно до ст.ст. 180 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, ним не надано доказів наявності на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1\\4 частку доходів відповідача, в зв'язку з чим, вимоги позивачки в зазначеній частині також підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved