Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

15.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 31.07.2015 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №589. В обґрунтування позову позивач зазначив, що подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, постійні конфлікти, внаслідок яких спільне життя стало неможливе та нестерпне. На протязі останніх двох років сімейне життя через непорозумінні та сварки погіршувалося, що призвело до остаточного та фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство сторони не ведуть, спільного майна та спорів щодо його поділу не мають. Від шлюбу дітей не має. Позивач [PERSON] у судове засідання надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, зазначає, що мешкає окремо від дружини ж жовтня 2016 року, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, не зявилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву на позов. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач [PERSON] 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не маєз воротної дії в часі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що одальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обовязків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України). Враховуючи положення ст.ст.19 ЦПК України, суд вважає, що справа повинна бути розглянута за правилами загального позовного провадження. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 31.07.2015 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №589 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 268739). З пояснень позивача судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з жовтня 2016 року та проживають окремо один від одного, не ведуть спільне господарство, в них відсутній сімейний бюджет. Причиною до цього стало те, що між ними відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття поваги та довіри один до одного. Поновлювати шлюбно-сімейні відносини з відповідачем позивач категорично не бажає. Майнового спору не мають. Спільних дітей сторони також не мають. На примирення позивач не згодний. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON]. розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved