Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

17.06.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з січня 2007 року до травня 2013 року. Під час спільного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO]. На момент звернення до суду з позовом фактичні шлюбні стосунки між ними припинені, проживає відповідач окремо. Дитина проживає разом з нею. Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність, займаючись торгівлею товарами для кухні та продажем дерев'яних драбин. Розмір його доходів залежить від кількості та обсягу проданих товарів, а тому дохід має нерегулярний характер, гроші відповідач одержує в натурі. Враховуючи обсяг потреб дитини у харчуванні, одязі, лікуванні, побуті, виходячи з рівня матеріального забезпечення дитини, що склався за час проживання однією сім'єю, вважає, що аліменти у розмірі 2000 грн. на місяць будуть достатніми для утримання дитини з боку батька. У судовому засіданні 18.08.2015 року позивач [PERSON] надала суд заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь, аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 гривень щомісячно починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, про що надав письмову заяву, в якій зазначив, що аліменти на утриманні доньки [PERSON] у розмірі 1000 грн. він визнає та зобов'язується проводити оплату щомісяця. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з січня 2007 року до травня 2013 року. Під час спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] Дитина на даний час проживає з матір'ю та виховується матір'ю, батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що розмір аліментів, що присуджуються з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Куруючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 180, 182, 185, 191, 199 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved