Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

16.12.2016р. позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер його син - [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить недобудований будинок в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,40 га, надана для обслуговування вищевказаного будинку та ведення селянського господарства. Для оформлення спадщини він звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову, оскільки були відсутні правовстановлюючі документ на будинок, оскільки такий знаходиться на етапі будівництва, та земельну ділянку, через їх втрату. По справі існують інші спадкоємці, а саме діти померлого. У зв'язку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просив суд визнати за ним право забудовника на даний будинок та право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В судове засідання відповідачі не з'явилися, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомили, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, однак надали письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали, обставини справи підтвердили. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 02.11.2013 року виконкомом Чепівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області та про що зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №32 (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] технічного паспорту, готовність будинку - 9% (а.с.8-10), який оцінений Виноградівським районним БТІ на загальну суму 19 559 грн. (а.с.11). А також земельна ділянка, що розташована за вищевказаною адресою, площею 0,40 га, з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] виданого Чепівською сільською радою 03.05.2002 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] (а.с.13). Заповіт спадкодавцем не складався, спадкова справа не заводилась. Родинні зв'язки між спадкодавцем та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.11.1968 року (а.с.6), згідно якого [PERSON] записаний сином [PERSON]. Крім [PERSON] існують інші спадкоємці по закону - діти померлого, [PERSON], [PERSON], [PERSON] (копії свідоцтв про їх народження долучені до матеріалів справи). В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у оформленні спадщини через пропущення строків на звернення до органів нотаріату (а.с.22), у зв'язку з чим він не може успадкувати його, й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме: копії свідоцтва про смерть, копій довідок Чепівської сільської ради, технічного паспорту, копій свідоцтв про народження, інших документів. Зазначений недобудований житловий будинок, знаходиться на приватизованій земельній ділянці, яка була надана [PERSON] для будівництва житлового будинку та ведення селянського господарства, згідно рішень виконавчого комітету Чепівської сільської ради від 09.09.1999 та 13.12.2001 року. Судом також враховано, що технічний паспорт на спадкове нерухоме майно складено Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації 12.09.2016 року - тобто після смерті [PERSON] З цього приводу позивач зазначав, що за допомогою оформленого технічного паспорту він намагався отримати правовстановлюючі документи на будинок, однак, як йому повідомили, це не є підставою для оформлення спадщини та визнання за ним права власності, оскільки цього не достатньо. У відповідності до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України» за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснюється згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно до вищенаведеного, до позивача, який спадкоємцем по закону першої черги після смерті [PERSON], переходить право забудовників на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а сам будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом. Згідно довідки Чепівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 30.08.2016 року №1352 (а.с.16) позивач на момент смерті спадкодавця фактично проживав разом з ним в [ADDRESS] що вказує на те що він фактично прийняв спадщину у відповідності до ст. 1268 ч.3 ЦК України. Вказані вище обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних [PERSON], у зв'язку з тим, що його права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Сам факт наявності технічного паспорту на незавершений будівництвом житловий будинок, будівельного паспорту (а.с.14) та інших документів свідчить, що об'єкт спадщини не є самочинним будівництвом. Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець за законом, має право на набуття права забудовника на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, після смерті [PERSON], а також те, що він має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не зміг його отримати з незалежних від нього причин, - позовні вимоги в цій частині слід задовольнити в повному обсязі. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України слід визнати за позивачем права забудовника в порядку спадкування на незавершений будівництвом житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 19 559 грн., оскільки останній їх прийняв відповідно до ст. 1297 ЦК України. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши за спадкоємцем права забудовника в порядку спадкування. Також у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно (земельну ділянку), у зв'язку з чим позивач не зміг представити його нотаріусу, як того вимагає Інструкція про вчинення нотаріальних дій. Тому нотаріусом позивачу було роз'яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду. Відсутність зазначеного правовстановлюючого документу виникла у зв'язку із втратою державного акту на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). В свою чергу, у відповідності до ч.1 ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Право власності на нерухоме майно, яке є об'єктом спадщини, в даному випадку земельні ділянки, підлягають державній реєстрації, у зв'язку з цим, відповідно до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Для цього є необхідність визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, що є об'єктом спадщини, оскільки відсутність правовстановлюючого документу позбавляє спадкоємця здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за законом. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], у зв'язку з тим, що його права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України слід визнати право власності позивача в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] площею 0,40 га, з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] виданого Чепівською сільською радою 03.05.2002 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], оскільки останній прийняв таке право в порядку спадкування відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Судові витрати в справі слід покласти на відповідачів, оскільки позивач звільнений від оплати судового збору. На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved