overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

15 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, вказуючи, що 17 листопада 1976 року державним нотаріусом Слінченко В.П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] . Під час нотаріального оформлення в даному правовстановлюючому документі було допущено помилку, а саме прізвища спадкоємців помилково вказані, російською мовою « [PERSON] та [PERSON] », коли потрібно було зазначити російською мовою « [PERSON] та [PERSON] ». Той факт, що спадкоємцями нерухомого майна являються - « [PERSON] », підтверджується тим, що в них правильно вказане ім`я, та по батькові, що підтверджується вірним записом у паспорті та свідоцтві про смерть. В даний час, для нотаріального оформлення, їй необхідно встановити, що спадкоємцями згідно свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 листопада 1976 року являються, вона - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] - « [PERSON] ». Представник заявника, адвокат Царківський О.О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити. Представник Погребищенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість з`явитись до суду, не заперечував проти задоволення заявленої вимоги. (а.с. 22) Заінтересована особа, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте телефонограмою повідомила суд про неможливість з`явитись в судове засідання, не заперечувала проти задоволення заявленої вимоги. (а.с. 23) З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 листопада 1976 року, виданого державним нотаріусом Слінченко В.П., спадкоємцями за законом в рівних частках нерухомого майна являються - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією паспорта [PERSON] (а.с. 4), копією паспорта [PERSON] (а.с. 6), копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 8), копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9), копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 10), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 11), копією свідоцтва про зміну імені [PERSON] (а.с. 12), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 13), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 14), то зазначений факт необхідно встановити на підставі ч. 2 ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

15 жовтня 2019 року адвокат Стинка Сергій Олександрович звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту сумісного проживання заявниці з [PERSON] по день смерті останньої 25 [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що заявниця є рідною донькою та єдиною спадкоємицею [PERSON] , проте у видачі свідоцтва про право на спадщину заявниці було відмовлено з тих підстав, що вона не підтвердила факт сумісного проживання з померлою на час смерті останньої і пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини. Оскільки фактично з травня 2016 року і до смерті [PERSON] остання проживала разом із заявницею в Російській Федерації, [PERSON] звертається до суду для встановлення цього факту. В судовому засіданні представник заяву підтримав, просив встановити факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] по день смерті останньої. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 25). Заслухавши пояснення представника, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Зі змісту свідоцтва про смерть, виданого 26 червня 2017 року, слідує, що [PERSON] померла [INFO] в с. Ішня, Ростовського району, Ярославської області Російської Федерації (а.с. 6). Відповідно до пункту 5 частини 2\~статті 293 ЦПК України,\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що окрім фактів, перелік яких міститься в частині 1 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням викладеного, а також того факту, що дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності доведено той факт, що померла [INFO] [PERSON] до дня смерті проживала з [PERSON] , і встановлення зазначеного факту судом необхідно останній для реалізації права на спадщину за заповітом, суд задовольняє заяву та встановлює юридичний факт. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

15 жовтня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява з ухвалою Київського апеляційного суду від 04.10.2019 р. про визначення підсудності. У вимогах позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 17 419,10 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 2203-26-13 від 18.03.2008 р. відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 33 000,00 грн. строком кредитування з 18.03.2008 р. по 17.03.2021 р. зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 16,9 % річних. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, 18.03.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору та перераховані кошти, а відповідач їх отримав. Але відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором порушили та кошти згідно умов договору не повернув. А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась станом на 16.09.2019 року по кредитному договору в розмірі: 2690,09 грн. - нараховані та не сплачені проценти за користуванням кредитом за період з 01.04.2014 року по 30.04.2015 року, 14729,02 грн. - заборгованість за кредитом, а всього заборгованість становить 17419,02 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі, при цьому, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили та відзиву не подали. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

15 жовтня 2019 року до суду надійшла позовна заява Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Під час слухання справи було замінено відповідача [PERSON] на [PERSON] . В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 41 588,43 грн., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 374,90 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 1 167,20 грн. та 3% річних у розмірі 859,58 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.05.2018 року він є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для житлових будинків комунальної форми власності. Відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, яку постачає позивач. Разом з тим, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2019 року становить: 41 588,43 грн. - за надані послуги з централізованого опалення; 2 374,90 грн. - заборгованість за послуги з постачання гарячої води; 3% річних, нараховані на суму заборгованості - 859,58 грн. та інфляційна складова боргу - 1 167,20 грн., Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

15 жовтня 2019 року заявник звернулася до Іванківського районного суду Київської області з заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити [PERSON] її опікуном, призначити судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану [PERSON] та здатності усвідомлювати нею значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Роз`яснити сторонам, що з повним текстом рішення сторони зможуть ознайомитися 28 квітня 2020 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

15 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області згідно актового запису № 968 - розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 15 грудня 2006 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з березня 2019 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Прізвище залишити їй [PERSON] . Судові витрати не стягувати з відповідача. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав, та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 15 грудня 2006 року уклали шлюб (арк.с.5). Від шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] (арк.с.7). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з березня 2019 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

15 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 13.06.2012 року, від якого мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 13.06.2012 року, від якого мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

15 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з 01 травня 2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народились діти: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними припинені. Діти проживають з ним. Відповідач участі в утриманні дітей не бере, їх вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 травня 2002 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 9), та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Вбачається, що відповідач зобов`язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 9), та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 15 жовтня 2020 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

15 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 18 грудня 1993 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Богданівською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 65. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з лютого 2020 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18 грудня 1993 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Богданівською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 65 (а.с.17). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

15 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , вказавши, що домовленості між нею та відповідачем про його участь в утриманні дітей не досягнуто, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до їх повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с. 5-6) та копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Серії [NUMBER] (а.с. 8). Діти проживають з матір`ю, що підтверджується довідкою Теплицької селищної ради № 193 від 02.10.2020 (а.с. 7). Відповідач позовні вимоги визнає, інформації щодо поганого стану здоров`я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дітей на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що діти мають нормальний стан здоров`я, позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дітей, має задовільний стан здоров`я, є працездатний, позовні вимоги визнає, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дітей. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved