Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

16.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна. В обґрунтування позову вказує, що у шлюбі з відповідачем вона перебувала з 08 вересня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу ними було придбано 1-кімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу вище зазначеної квартири на ім'я її колишнього чоловіка було укладено 09 вересня 2008 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського округу [PERSON] ([ADDRESS]). Продаж квартири було вчинено за 400000 (чотириста тисяч) гривень, що було еквівалентно 80000 доларів СПІА. 14 жовтня 2008 року придбана квартира [ADDRESS] була зареєстрована в Київському міському БТІ на праві приватної власності за [PERSON], реєстровий № 464. Згідно з рішенням Ободонського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року з відповідача [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку з усіх його видів починаючи з 23 липня 2014 року і до повноліття дитини. Але відповідач рішення суду не виконує, а та періодична допомога, яку він їй надає на утримання дитини, явно недостатньо для забезпечення фізичного та духовного розвитку їхнього сина. Одна тільки оплата дошкільного закладу, який відвідує їхній син, складає 700 грн. щомісячно. Але додатково необхідні витрати на харчування, забезпечення сина одягом, оздоровлення, лікування, для його духовного розвитку. Тому, враховуючи всі ці обставини, позивач відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України, вважає, що вона має право на збільшення своєї частки і вважає, за можливе, з урахуванням інтересів сина, збільшити свою частку на квартиру до 2/3 частини, залишивши у власність відповідача 1/3 частину спірної квартири. Тим більше, що відповідач неодноразову наголошував, що він взагалі може переоформити всю квартиру на їхнього сина. Враховуючи вище викладене позивач посилаючись на ст.ст. 60, 61, ч.3 ст.70 СК України просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини 1-кімнатної квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини 1-кімнатної квартири [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею та за відповідачем по ? частини 1-кімнатної квартири [ADDRESS]. Враховуючи уточнені позовні вимоги позивач підтримала позов в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав. Не заперечував, що спірна квартири є спільною сумісною власністю подружжя та вважав, що вона підлягає між ними поділу по ? частці кожному. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 8 вересня 2007 року, який відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15.09.2014 року розірвано. 28 червня 2011 року у подружжя народився син - [PERSON] на утримання якого відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17.10.2014 року стягнуто аліменти в розмірі ? частини заробіткуз усіх його видів доходу, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.07.2014 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно договору купівлі продажу від 29 вересня 2008 року спірна квартира належить [PERSON]. В судовому засіданні не заперечувалося, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ним або шлюбним контрактом. Підстав відступати від рівності часток при поділі спільного майна подружжя суд не вбачає, оскільки відповідно до рішення суду з відповідача на утримання сина стягуються аліменти , а тому суд вважає, що за сторонами ( за кожним) в порядку поділу майна подружжя слід визнати по 1\\2 частини [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved