Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

16 листопада 2016р. до Київського районного суду м. Харкова поштою надійшла направлена 14.11.2016р. позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі: ПАТ КБ «Приватбанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.02.2013р. (далі: кредитний договір) у сумі 16993 грн. 13коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 20.02.2013р. уклав з [PERSON] кредитний договір, відповідно якого надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у сумі 10\~164, 21 грн. строком до 28.02.2015р. під 18% річних. Згідно умов кредитного договору, відповідач зобовязався погашати заборгованість шляхом щомісячного платежу у сумі 508.62 грн. з «1» по «25» число. За невиконання відповідачем умов кредитного договору станом на 02.11.2016р. за ним утворилась заборгованість у сумі 16\~993 грн. 13 коп., що складається: з заборгованості за кредитом у сумі 5951,96 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом у сумі 3049, 67 грн.; заборгованості за пенею у сумі 5951,75 грн., штрафу у сумі 2039,75 грн. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не зявився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином. Подав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, справу розглянути за своєю відсутності в заочному провадженні. Відповідач до судового засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не сповістив, клопотань про відкладення судового розгляду суду не подавав. Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст. 526, 629 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 20.02.2013р. між сторонами укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі: кредитний договір), відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у сумі 10\~164, 21 грн. строком до 28.02.2015р. під 18% річних. Згідно п.2 кредитного договору, відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту шляхом надання позивачу, починаючи з «1» по «25» число місяця щомісячного платежу у сумі 508.62 грн. для погашення заборгованості. У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору за ним за період 31.05.2013р. по 02.11.2016р. утворилась заборгованість за кредитом у сумі 5951,96 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 3049, 67 грн. Згідно п. 2.8 кредитного договору, у разі порушення боржником зобовязання з погашення кредиту, боржник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Як передбачено п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010р. №СП-2010-256, за несвоєчасну сплату послуг, передбачених договором, умовами та правилами, клієнт сплачує банку пеню у сумі 0,1% від суми заборгованості. Також п. 2.2 кредитного договору передбачений штраф за прострочення виконання зобовязання за кредитним договором у сумі 2054, 86 грн. За правилами\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня\~це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Виходячи зі змісту п.2.2 та п.2.8 кредитного договору пеня та штраф стягуються одночасно за порушення строків погашення заборгованості за кредитом, тобто ними передбачена подвійна відповідальність за одне і теж саме порушення, що суперечить вимогам\~ст. 61 Конституції України. Таким чином, позовна заява в частині стягнення з відповідача штрафу за прострочення виконання зобовязання за кредитним договором у сумі 2054, 86 грн. задоволенню не підлягає, що відповідає правовій позиції, викладеній Верховним судом України 21.10.2015р. у справі №6-2003цс15. З урахуванням викладеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 14953,38 грн., що складається: з заборгованості за кредитом у сумі 5951,96 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 3049, 67 грн.; заборгованості за пенею у сумі 5951,75 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволених вимог, підлягають стягненню судові витрати. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір у сумі 1378 грн. Розрахунок пропорції стягнення з відповідача судових витрат відповідно до задоволених вимог: ((14953,38 грн. х 100%) : 16993,13 грн.)) = 87,9% Розрахунок суми судового збору: (1378 грн. :100%) х 87,9% = 1211,26грн. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених судові витрати у сумі 1211,26грн.

Outcome: partial