Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

15.09.2015 року до Словянського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у звязку з невиконанням договору. Свої вимоги обґрунтовуючи тим, що у вересні 2013 року між ним та відповідачем було укладено побутового підряду, згідно якого відповідач зобовязався виготовити 6 дверей, балконний блок, 2 шафи купе; 3 роздвижні двері, стінові панелі 70 кв.м, кесонну стелю 51 кв.м на загальну суму у 290640 грн. 00 коп. За домовленістю остаточний термін виконання робіт був визначений груднем 2014 року. В рахунок оплати робіт позивачем були здійсненні наступні авансові платежі: 22.09.2013 року 50000 грн. 00 коп; 08.10.2013 року 74\~000 грн. 00 коп.; 10.11.2013 року 67\~000 грн. 00 коп.; 03.06.2014 року 5000 грн. 00 коп., а всього на суму 196\~000 грн. 00 коп. Проте відповідач своїх зобовязань за договором не виконав, жодного із заказаних виробів не виготовив до теперішнього часу. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму шкоди в розмірі 196\~000 грн. 00 коп. та судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши право представляти свої інтереси, своєму представнику. Представник позивача, адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору на представництво інтересів у суді до судового засідання не зявилася надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в газетах «Урядовий курєр» та «Донеччина», причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, та наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. У вересні 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено побутового підряду, згідно якого відповідач зобовязався виготовити 6 дверей, балконний блок, 2 шафи купе; 3 роздвижні двері, стінові панелі 70 кв.м, кесонну стелю 51 кв.м на загальну суму у 290640 грн. 00 коп. За домовленістю остаточний термін виконання робіт був визначений груднем 2014 року. В рахунок оплати робіт позивачем були здійсненні наступні авансові платежі: 22.09.2013 року 50000 грн. 00 коп; 08.10.2013 року 74\~000 грн. 00 коп.; 10.11.2013 року 67\~000 грн. 00 коп.; 03.06.2014 року 5000 грн. 00 коп., а всього на суму 196\~000 грн. 00 коп. Факт укладання між сторонами договору побутового підряду підтверджується письмовим переліком виробів з зазначенням їх вартості за підписами сторін та розписками про отримання грошових коштів в рахунок оплати робіт за підписами [PERSON] (а.с. 10-14) Проте відповідач своїх зобовязань за договором не виконав, жодного із заказаних виробів не виготовив до теперішнього часу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Виконання договірного зобов'язання - це процес, динамічний стан зобов'язання, завдяки якому реалізуються (здійснюються) права і обов'язки сторін зобов'язання. Виконання договору побутового підряду регулюється загальними нормами ЦК України щодо виконання зобов'язання (статті 526-545) та щодо виконання договору підряду. Відповідно ст. 872 ЦК України встановлено відповідальність підрядника у разі істотного порушення ним договору побутового підряду. Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок заподіяної цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно ст.. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] всупереч вимогам укладеного договору побутового підряду не виконав взяті на себе обовязки по виготовленню деревяних виробів, та не виготовив їх у строк обумовлений договором, отримавши від позивача попередній аванс на загальну суму 196\~000 грн. 00 коп. Тим самим відповідач допустив істотні відступи від умов договору побутового підряду та порушив взяті на себе зобовязання. У звязку з чим суд визнає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 35 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». «Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.» Суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає сплаті сума судового збору та витрати по оплаті оголошеннь в газетах. Вимоги про відшкодування витрат на оплату правової допомоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не були підтвердженні жодними письмовими доказами, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: partial