Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

15.05.2015 року Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], [PERSON], в якій посилаються на те, що відповідачка з 11.02.2013 року працювала на посаді секретаря-друкарки Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського управління юстиції. 04.12.2013 року між головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області в особі керівника [PERSON], що діє на підставі положення з одного боку, та відповідачки секретаря-друкарки Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, що належать головному управлінню юстиції у Дніпропетровській області, було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 19.05.2014 року проведено в Баглійському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області інвентаризацію фактичної наявності основних засобів, які знаходяться на відповідальному зберіганні секретаря-друкарки Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції відповідачки по справі. Встановлено нестачу матеріальних цінностей на суму 2049,45 грн. Відповідачка ознайомилась з результатами інвентаризації, підписала їх і не оскаржувала. 04.07.2014 року звільнилась з роботи за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення 14-ного віку. Нестачу матеріальних цінностей не сплатила, у зв`язку з чим управління юстиції у Дніпропетровській області звернулося до суду з позовною заявою про відшкодування збитків від нестачі і понесло витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., які просило стягнути з відповідачки, ухваливши заочне рішення, оскільки відповідачка, отримавши копію позовної заяви, стала ухиляться від явки в судові засідання, незважаючи на те, що суд надав їй можливість вирішити питання відшкодування безпосередньо звернувшись до управління юстиції у Дніпропетровській області. 31.07.2015 року відповідачка [PERSON] отримала власноручно копію позовної заяви управління юстиції у Дніпропетровській області і підтвердила, що змінила прізвище «Грозна» на «Гарват» у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Написала заяву, що з позовом не згодна і просить відкласти розгляд справи на серпень місяць 2015 року у зв`язку з її відпусткою. В судовому засіданні за участю представника управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] 02.11.2015 року [PERSON] позовні вимоги про відшкодування збитків визнала частково, пояснила, що згодна сплатити половину суми збитків, які повинні з неї стягнути, але просить дати можливість зустрітись з керівником управління юстиції у Дніпропетровській області. Суд об`явив перерву, але з 18.11.2015 року відповідачка ухиляється від явки в судові засідання, незважаючи на отримання SMS повідомлень про засідання суду, які призначались на 18.11.2015 року, на 30.11.2015 року, на 15.12.2015 року, на 22.12.2015 року. 22.12.2015 року представник Дніпропетровського обласного управління юстиції [PERSON] направила суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності відповідачки, яка ухиляється від явки до суду, підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити, ухваливши заочне рішення. У зв`язку з тим, що відповідачка [PERSON] в судові засідання 18.11.2015 року, 30.11.2015 року, 15.12.2015 року, 22.12.2015 року не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, час та дату розгляду справи, про поважні причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено. [PERSON], [INFO], 15.10.2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 234, і після державної реєстрації шлюбу прийняла прізвище [PERSON]. 17.11.2014 року Баглійським РВ у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області було видано [NUMBER] [PERSON]. На підставі заяви відповідачки від 11.02.2013 року та подання начальника Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 11.02.2013 року № 01/07-13/1139 був виданий наказ № 521-к від 22.02.2013 року про прийняття відповідачки на посаду секретаря-друкарки Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з 11.02.2013 року. 04.12.2013 року між Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області в особі керівника [PERSON] та секретаря-друкарки Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, відповідачкою по справі, було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. В договорі зазначено, що відповідачка бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання довірених їй матеріальних цінностей. 19.05.2014 року в Баглійському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області проведено інвентаризацію фактичної наявності основних засобів, які знаходились на відповідальному зберіганні у відповідачки. Згідно з інвентаризаційним описом основних засобів нестача матеріальних цінностей мала місце на суму 2049,45 грн. Відповідачка ознайомилась з результатами інвентаризації і претензії до інвентаризаційної комісії не мала, чого не заперечувала в судовому засіданні. В суді відповідачка не заперечувала сплатити половину суми збитків від нестачі, але не сплатила їх. 04.07.2014 року звільнена з роботи відповідно до ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення нею 14-го віку. Відповідно до положень статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно з п.6 ст. 134 КЗпП України матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. У частині II постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 року зазначено, що відповідно до п.5 ст. 134 КЗпП України працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної недостачею матеріалів, предметів, виданих підприємством, організацією працівникові в користування. Ч.2 ст. 131 КЗпП України та ст. 139 КЗпП України зобов`язують працівника берегти майно підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоди, якщо з ним укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області збитки від нестачі матеріальних цінностей у розмірі 2049 грн. 45 коп. і відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved