Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

16 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що Рішенням правління колгоспу « Победа» від 13 лютого 1986 року, яке 05 лютого 1987 року було затверджено зборами уповноважених членів колгоспу, її колишньому чоловіку [PERSON] було наділено земельну ділянку для будівництва нового житлового будинку по вул. Миру в смт Софіївка Софіївського району, Дніпропетровської області. Земельна ділянка для будівництва була виділена на підставі ст. 19 діючого на той час Земельного Кодексу УРСР в редакції 1970 року. На підставі зазначеного рішення у липні 1986 року [PERSON] отримав у колгоспі « Побєда» грошову позику для будівництва. З вересня 1987 року знаходячись у шлюбі, який був зареєстрований 16.02.1979 року у м. Конаково Калінінської області, позивач разом з [PERSON], розпочали та в 1990 році закінчили будівництво житлового будинку загальною площею 89,0 м кв. з надвірними господарськими будівлями та спорудами, до яких відносяться сарай загальною площею 28,7 м кв., сарай загальною площею 18,6 м кв, погріб загальною площею 9,4 м кв. Також було встановлено басейн для зберігання води, металеві ворота, металева огорожа. Рішенням Софіївського районного суду від 02 лютого 1998 року шлюб було розірвано. Спор про поділ майна, у тому числі спільно збудованого будинку, у них відсутній. Позивач залишилася проживати у даному будинку, а [PERSON] з 1996 року проживає у іншому населеному пункті. Земельна ділянка, яка наділялася для будівництва житлового будинку, використана за цільовим призначенням. Будинок збудований, але документи про права власності на нього позивачем не виготовлені. З 1990 року позивач постійно проживає в [INFO]. У даний час виникла необхідність оформлення права власності на земельну ділянку, на якій збудований житловий будинок, але при зверненні з даного питання до Софіївської селищної ради у липні 2015 року позивач отримала відповідь, відповідно до якої для розроблення технічної документації із землеустрою необхідно мати правовстановлюючий документ на житловий будинок. При зверненні до реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції, позивач отримала відповідь, у якій розяснено, що для реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований житловий будинок необхідно подати документ, що підтверджує виникнення, перехід речових прав на земельну ділянку. Тобто без оформлення права власності на житловий будинок позивач не має можливості оформити документи на право власності на земельну ділянку. Зазначена ситуація позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок, тим самим позбавляє позивача права розпоряджатися своїм майном. А тому, просить суд визнати за нею право на новостворене нерухоме майно. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву. Відповідач Софіївська селищна рада позовні вимоги підтримують, проти позову не заперечують, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали до суду відповідну заяву. Представник третьої особи Реєстраційна служба Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя соба [PERSON], у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. За матеріалами справи встановлено, що Рішенням правління колгоспу «Победа» від 13 лютого 1986 року, яке 05 лютого 1987 року було затверджено зборами уповноважених членів колгоспу, її колишньому чоловіку [PERSON] була наділена земельна ділянка для будівництва нового житлового будинку по вул. Миру в смт Софіївка Софіївського району, Дніпропетровської області,що підтверджується архівними витягами № 149 та № 150 від 16.07.2015 року із протоколів засідання правління колгоспу « Победа» та зборів уповноважених членів колгоспу. Земельна ділянка для будівництва була виділена на підставі ст. 19 діючого на той час Земельного Кодексу УРСР в редакції 1970 року (а.с. 7.) На підставі зазначеного рішення у липні 1986 року [PERSON] отримав у колгоспі « Побєда» грошову позику для будівництва, що підтверджується сповіщенням про видачу позики. З вересня 1987 року знаходячись у шлюбі, який був зареєстрований 16.02.1979 року у м. Конаково Калінінської області, позивач разом з [PERSON], розпочали та в 1990 році закінчили будівництво житлового будинку загальною площею 89,0 м кв. з надвірними господарськими будівлями та спорудами, до яких відносяться сарай загальною площею 28,7 м кв., сарай загальною площею 18,6 м кв, погріб загальною площею 9,4 м кв. Також було встановлено басейн для зберігання води, металеві ворота, металева огорожа. Рішенням Софіївського районного суду від 02 лютого 1998 року шлюб було розірвано. Спор про поділ майна, у тому числі спільно збудованого будинку, у них відсутній. [PERSON] залишилася проживати у даному будинку, а [PERSON] з 1996 року проживає у іншому населеному пункті. Земельну ділянку, яка наділялася для будівництва житлового будинку, використана за цільовим призначенням. Будинок збудований, але документи про права власності на нього мною не виготовлені. З 1990 року позивач постійно проживаю в [INFO], що підтверджується довідкою Софіївської селищної ради № 3464 від 11.08.2015 року (а.с. 13). Факт того, що будинок № 61 по вул. Миру в смт Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області побудований позивачем підтверджується поясненнями [PERSON], якій проживає в б. 57 по вул. Миру в смт Софіївка та [PERSON], яка проживає в [INFO] (а.с. 19-20). Технічний паспорт був виготовлений ОКП «Софіївське БТІ» від 12 березня 2013 року. В ньому 1990 рік визначений , як рік закінчення будівництва (а. с. 9-11). Згідно висновку про нормативно грошову оцінку вартість житлового будинку та господарських споруд становить 173\~800,00 грн. (а.с. 12). У відповідності до ст. 376 ч. 5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно зі ст. 331 ЦК України, ст. 376 Цивільного кодексу України суд має право визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 331 Цивільного Кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до пп. 10 п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №868 від 17.10.2013 р документам, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України - обов'язкова державна реєстрація виникнення права власності на таке майно, тобто право власності на вперше створене нерухоме майно може виникнути тільки з моменту державної реєстрації або за рішенням суду. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації. Оформлення права власності на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами, що забезпечують реалізацію повноважень Державної реєстраційної служби України. З метою визнати право власності на новостворене нерухоме майно, отримати необхідну документацію, яка б підтверджувала право власності на об'єкт нерухомого майна, позивач звернулась до відповідача, та третьої особи однак до теперішнього часу це питання вирішено не було. Отже, у позивача є підстави вважати, що відповідач та третя особа не визнає її право власності на нерухоме майно, що є предметом даного позиву. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved