Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

15 березня 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулись із спільною заявою [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказували, що між ними 01 серпня 2009 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]). З лютого 2016 року вони припинили шлюбні стосунки та стали проживати окремо, спільне господарство не ведеться. Вони досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Також між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дітей, про що свідчить укладений між ними договір про визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні та нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дітей. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Заявники в судове засідання не з'явилися, кожен окремо надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримують та просять їх задовольнити. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності не з'явившихся сторін та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 серпня 2009 року, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №627, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 2,8). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] ([INFO]), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №1118; [PERSON] ([INFO]), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №542 (а.с.9-10). З лютого 2016 року сторони припинили шлюбні стосунки та стали проживати окремо, спільне господарство не ведеться. Сторони досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Також між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дітей, про що свідчить укладений між ними договір про визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні та нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дітей. (а.с. 11-13). Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. З урахуванням зазначених вище обставин та положень СК України, враховуючи, що згідно наданих до суду заяв сторони підтримали подану заяву та наполягали на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що спільна заява останніх підлягає задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві [PERSON] зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved