Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

15.03.2018 року до суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Справу прийнято в провадження та призначено до розгляду. Вимоги позивача мотивовано припиненням шлюбних стосунків. Учасники справи в судове засідання не з'явились. У письмовій заяві позивач на позовних вимогах наполягала, просила про розгляд справи у її відсутність. Відповідач, в судове засідання не з'явився, але до матеріалів справи долучена його заява, згідно якої він погодився з позовними вимогами та просив справу розглядати в його відсутність. Враховуючи викладене суд вважає за можливе справу розглянути без участі сторін за наявними у справі документами. Спір відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем відсутній. Розглянувши матеріали справи судом встановлено, 23.08.2008 року ВДРАЦС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьк Донецької області, між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 624 та відносно чого видане свідоцтво про реєстрацію шлюбу від 23.08.2008 року серії 1-НО № 140697. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження від 09 липня 2014 року, серія І-НО № 603691, виданого ВДРАЦС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьк Донецької області, актовий запис № 805. Дитина, відповідно до позовної заяви проживає разом з позивачем за однією адресою та знаходиться на повному утриманні матері. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з матірю. Заперечень з приводу місця проживання дитини з матір'ю відповідач не висловлював. У відповідності ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Наявності спору відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем суду не наведено. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення у даній справі. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Але позивачем не зазначено про її бажання відновити дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе залишити їй прізвище «Самур». Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у своїй позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача на її користь сплачених судових витрат, а тому суд це питання не розглядає. Враховуючи ст.\~ст.\~110,\~112\~СК України,\~

Outcome: approved