Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

16.11.2020 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява вмотивована тим, що 23.12.2013 року з метою отримання банківських послуг відповідачка підписала заяву №б/н, за якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачка дала свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і дає право Банку в будь який момент змінити кредитний ліміт. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом в заяві. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 14.07.2020 року виникла заборгованість в сумі 14910,69 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 13881,87 грн та заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом в розмірі 1028,82 грн. Просив стягнути з відповідачки заборгованість у вказаній сумі, вирішити питання про судові витрати. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 20.11.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, відзив не подала. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-282 УПК України. При цьому, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.12.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У вищевказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. За кредитним договором [PERSON] було надано кредитні картки: 07.09.2015 року [NUMBER] з терміном дії до 09/19, 24.03.2016 року [NUMBER] з терміном дії до 03/20. Згідно наданого розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.12.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 30.09.2019 року, відповідачка має заборгованість за кредитом в розмірі 13881,87 грн, заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом в розмірі 1028,82грн. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою та другою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Як вбачається з матеріалів справи, саме такий договір приєднання і був укладений між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту та процентами. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У підписаній анкеті-заяві позичальника, процентна ставка по кредиту не визначена, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Умови та правила надання банківських послуг», додані до позовної заяви, відповідачкою [PERSON] не підписані. Отже, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України про договір приєднання, оскільки за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, з якими вона ознайомилася та погодилася, з огляду на мінливий характер Тарифів та Умов, які неодноразово змінювалися з часу виникнення спірних правовідносин та до часу звернення до суду з позовом, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Наведене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження №14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідачки заборгованості за процентами за користування кредитом через відсутність у неї передбаченого обов`язку по їх сплаті позивачу. Перевіряючи заборгованість за тілом кредиту за договором №б/н від 23.12.2013 року в розмірі 13881,87 грн, вбачається, що [PERSON] користувалась кредитними коштами в період з 04.07.2016 року по 24.11.2017 року шляхом зняття готівки в банкоматі, оплати покупок, переказів з карти через додаток Приват24 та інше. Також, [PERSON] повертала кредит шляхом переказу коштів з рахунку [NUMBER] , погашення обов`язкового платежу з картки [NUMBER] , погашення поточного платежу з картки [NUMBER] , погашення обов`язкового платежу з картки [NUMBER] , переказу з картки [NUMBER] через додаток Приват24, переказу з картки ПриватБанку через Приват24, переказу коштів між рахунками за договором, переказу на карту [NUMBER] через додаток Приват24, поповнення готівкою в терміналі самообслуговування. Водночас, судом встановлено, що Банком списувались кошти за рахунок кредитного ліміту, шляхом автоматичного погашення простроченої заборгованості, списання відсотків за використання кредитного ліміту, списання пені за прострочку за кредитом, страхового платежу за договором «Страхування кредитного ліміту», що не було погоджено умовами кредитного договору і на що позивачка не давала своєї згоди, та що, в свою чергу, призвело до нараховування відсотків на суму заборгованості, яка вже включала в себе заборгованість по відсотках та пені за попередні періоди. Встановивши, що наданий Банком розрахунок заборгованості [PERSON] не в повній мірі відповідає умовам узгодженим сторонами договору, суд вважає за необхідне його перерахувати. Таким чином, дослідивши надану виписку по руху коштів [PERSON] суд встановив, що відповідачем [PERSON] за період з 04.07.2016 року по 24.11.2017 року витрачено кредитних коштів за кредитним договором №б/н від 23.12.2013 року в розмірі 15280,46 грн, повернуто 31613,30 грн. Враховуючи, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав з повернення фактично отриманої позичальником суми кредитних коштів та встановивши, що відповідачкою, на виконання умов кредитного договору повернуто грошові кошти в розмірі, що перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є необґрунтованим та задоволенню не підлягає в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed