Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

16.07.2015 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, мотивуючи тим, що відповідачка, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], є абонентом МКП «Херсонтеплоенерго» та користується послугами з централізованого опалення. Між сторонами встановлені фактичні договірні відносини з приводу надання послуг. З 01.01.2002 року по 01.11.2014 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідачки склала 11 793,76 грн. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 11 793,76 грн. та судовий збір. 06.08.2015 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2002 року по 01.08.2015 року в розмірі 13 714,32 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки заборгованість за послуги з теплозабезпечення, не заперечуючи проти застосування строку позовної давності. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, просила застосувати строк позовної давності, не заперечуючи при цьому про стягнення заборгованості в межах цього строку. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково, оскільки відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Між МКП «Херсонтеплоенерго» та [PERSON] склались фактичні договірні відносини. При цьому, слід зазначити, що відповідачка в судовому засіданні не заперечувала факту користування наданими послугами. Крім цього, відповідно до вимог ст. 10,60 ЦПК України суду не надано доказів, що [PERSON] зверталася до МКП «Херсонтеплоенерго» заявою про відсутність послуг з боку позивача чи про відмову від отримання наданих послуг. З доданого до матеріалів справи розрахунку вбачається, що відповідачка не оплачувала надані їй послуги, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.01.2002 року по 01.09.2015 року на загальну суму 13 714,32 грн. Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 05.01.2015 року судовий наказ по справі № 667/10799/14-ц про стягнення з [PERSON] на корись МКП «Херсонтеплоенерго» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 11 793,76 грн. та судового збору у розмірі 121,80 грн. було скасовано. Відповідно до п. 3 ст. 118 ЦПК України при наявності спору заявлені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до внесення ним рішення. Суд вважає, що доводи відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Так, позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу і судовий наказ було видано 24.11.2014 року. Таким чином, відповідно до приписів ст. 264 ЦК України строк позовної давності був перерваний у листопаді 2014 року, а тому з [PERSON] на користь МКП «Херсонтеплоенерго» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 6 748,29 грн. за період з листопада 2011 року по серпень 2015 року. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: partial