Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

15 вересня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя та внаслідок протиправної поведінки в розмірі 100000 грн.,посилаючись на те, що з 20 червня 1997 року позивачка проживала у шлюбі з [PERSON] Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22 липня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За час спільного проживання [PERSON] неодноразово застосовував до позивачки грубу фізичну силу, вчиняв побої. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] позивачка не раз була в лікарні з приводу нанесених ним ушкоджень. При цьому, під час надання пояснень в процесі розгляду справи про розірвання шлюбу [PERSON] визнав вказаний факт. В деяких випадках, позивачка змушена була звертатися до правоохоронних органів. Останній раз позивачка зверталася до правоохоронних органів із заявою про завдання [PERSON] їй тілесних ушкоджень в травні 2015 року. Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Дунаєвецького РВ УМВС України в Хмельницькій області [PERSON] від 24 червня 2015 року, винесеної за результатом розгляду вказаної заяви, встановлено, що 18 травня 2015 року в с.Січинці Дунаєвецького району по вул. Калініна, 90 в приміщенні власного будинку, [PERSON] під час суперечки на ґрунті виниклих неприязних відносин наніс [PERSON] декілька ударів руками в область обличчя, спричинивши тілесні ушкодження. Згідно з висновком експерта №137 від 19 травня 2015 року, яка була проведена на підставі постанови слідчого, у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців - в області повік правого ока з розповсюдженням на праву щоку - 1, по зовнішній поверхні лівої гомілки в верхній третині -1, по зовнішній поверхні правого колінного суглобу - 1; одного крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи, повернутої в порожнину рота; припухлості м'яких тканин правої щоки та повік правого ока, які утворились від ударів тупими предметами і обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і кулак, можливо в час та при обставинах, які вказано в постанові про призначення судово-медичної експертизи і по ступені тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Така поведінка [PERSON] безумовно призводила до моральних страждань, які зокрема, полягають у фізичному болю та стражданнях, яких позивачка зазнала у зв'язку з ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Позивачка після побоїв не виходила на вулицю, уникала зустрічі з людьми. При цьому, насильство щодо неї вчинялося і при неповнолітніх дітях. Позивачку і зараз при зустрічі з людьми, які знали про дані обставини, переповнюють почуття сорому та приниження. Як було вже зазначено, позивачка внаслідок неправомірних дій відповідача неодноразово зверталася в лікарню. Частиною 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 2 ст. 23 ЦК України). Враховуючи характер правопорушень, їх неодноразовий характер, глибину фізичних та душевних страждань, враховуються вимоги розумності і справедливості, позивачка оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача. Позивачка та представники позивачки в судовому засіданні підтримали заявлений позов, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, в задоволені позову просив відмовити пояснивши суду, що позивачем не доведено вказані обставини і не надано докази, які підтверджують неодноразове застосування відповідачем до позивачки фізичної сили та побоїв. За період з червня 1997 року по 22 липня 2015 року позивачка зверталася із заявами в Дунаєвецький РВ всього два рази: 11.12.2013 року і 18.05.2015 року, однак протокол про вчинення відповідачем адміністративного правопорушення не складався у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, а кримінальне правопорушення щодо нанесення позивачці тілесних ушкоджень ще перебуває в стадії розслідування. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши представника відповідача, вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 червня 1997 року по 24 лютого 2002 року та з 03 лютого 2007 року по 15 травня 2015 року, а 22 липня 2015 року шлюб знову розірвано,що підтверджується копією рішення Дунаєвецького районного суду і ці обставини не заперечили сторони в судовому засіданні. В позовній заяві позивачка посилається на ті обставини, що відповідач неодноразово застосовував до позивачки грубу фізичну силу, вчиняв побої і внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачка не раз була в лікарні з приводу нанесених ним ушкоджень і такі дії відповідача завдавали їй фізичних та душевних страждань. І що відповідач під час надання пояснень в процесі розгляду справи про розірвання шлюбу визнав вказані факти. Вимогами\~ст.60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.58, 59 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав,яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя ; моральна шкода,завдана фізичній особі, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.п.3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачка [PERSON] надала суду свою медичну карту амбулаторного хворого Дунаєвецької ЦРЛ з якої видно, що з 22.09.1999 року по 29.09.1999 року перебувала на стаціонарному лікування в рай лікарні з діагнозом: перелом кісток носа. 14.07.2000 року зверталася до невропатолога з приводу скарг на головні болі, головокружіння (два дні тому була побита, удари в голову). З відповіді головного лікаря Дунаєвецької рай лікарні від 30.10.2015 року № 672 видно, що позивачка 12.12.2013 року поступала в реанімаційне відділення з діагнозом: пневмонія, а 28.09.2014 року поступила в лорвідділення з діагнозом :синусит хронічний і виписана з лікарні 03.10.2014 року. Однак даними медичними документами не встановлено протиправність діяння відповідача [PERSON] щодо позивачки і не доведено, що саме відповідач наніс позивачці удари в голову або здійснив їй перелом кісток носа. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] зверталася з заявою до Дунаєвецького РВ 11 грудня 2013 року щодо вчинення [PERSON] насильства в сімї психологічного характеру, однак рішення з цього приводу не прийнято, що підтверджується відповіддю Дунаєвецького РВ від 08.10.2015 року № 6932 та висновком дільничного інспектора від 14.12.2013 року. 18 травня 2015 року позивачкою знову подано заяву до Дунаєвецького РВ з приводу того, що [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження рукою в область обличчя. Згідно висновку судово-медичного експерта №137 від 19 травня 2015 року у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців - в області повік правого ока з розповсюдженням на праву щоку - 1, по зовнішній поверхні лівої гомілки в верхній третині -1, по зовнішній поверхні правого колінного суглобу - 1; одного крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи, повернутої в порожнину рота; припухлості м'яких тканин правої щоки та повік правого ока, які утворились від ударів тупими предметами і обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і кулак, можливо в час та при обставинах, які вказано в постанові про призначення судово-медичної експертизи і по ступені тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. По заяві позивачки щодо спричинення їй тілесних ушкоджень відкрито кримінальне провадження і по даному факту проводиться досудове розслідування і вина відповідача по ч.1 ст.125 КК України, станом на 10.02.2016 року не доведена, що підтверджується матеріалами кримінального провадження № 12015240140000338, які оглянуті в судовому засіданні. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що приблизно о 7 годині до 7.30 ранку 18.05.2015 року були в будинку відповідача в с.Січинці, який подзвонив приїхати за ним, бачили тоді ж в будинку позивачку, вона була стурбована, і розмовляла з чоловіком на підвищених тонах, однак ніяких тілесних ушкоджень на її обличчі не було. В судовому засіданні судом прослухано копію диску справи №674/765/15-ц,провадження № 2/674/385/15 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу з якого встановлено, що відповідач пояснював в судовому засіданні, що як говорить дружина, за час проживання доходило до скандалів і рукоприкладства,а тому в 2002 році розійшлися. З 2002 року разом не жили, а в 2007 році знову одружилися. Враховуючи вищевикладене та вимоги ч.1 ст.1167 ЦК України позивачкою не доведено, що моральна шкода, завдана їй неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача [PERSON], і за наявності його вини, а тому суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed