Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

17.04.2019 року позивачі звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачі зазначають, що вони є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачі вказують, що відповідач - [PERSON] , який знаходиться на реєстраційному обліку у зазначеному будинку, однак більше року у ньому не проживає, його особистих речей у будинку немає. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач зареєстрований у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак фактично не проживає у ньому, у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, а перебування відповідача на реєстраційному обліку створює перешкоди в користуванні, розпорядженні та володінні майном, тому позивачі звернулися до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. від 22.04.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачі не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, до канцелярії суду надійшла заява, в якій позивачі просять суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази та матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкова справа №118172019, реєстровий №4-96 від 23.01.2019 року, виданого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Білик О .Г . (власник 1/2 частин), право власності зареєстровано, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 23.01.2019 року за номером 29976460 та [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкова справа №118172019, реєстровий №4-84 від 23.01.2019 року, виданого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Білик О .Г . (власник Ѕ частин), право власності зареєстровано, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 23.01.2019 року за номером 29976441 - є власниками житлового будинку [ADDRESS] .. У вищевказаному житловому будинку належному позивачам зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записом у домовій книжці. Згідно з актом № 1 від 24.04.2019 року від 11.03.2019 року, засвідченого головою СОН «Дмитрієвка», [PERSON] в будинку за адресою [ADDRESS] , не проживає. Положеннями статей 317,319,321 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, відповідно до якої, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. При викладених обставинах, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн., що пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved