overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернувся до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, за надані послуги теплопостачання. Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. Відповідачка є власником квартири за адресою : [ADDRESS]. Позивач забезпечує постачання теплової енергії та гарячого водопостачання за вказаною адресою. Відповідачі в свою чергу не виконують свої обов'язки та не сплачують за отримання житлово-комунальні послуги. Станом на 01.12.2013 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 5865 грн. 07 коп., яка складається з заборгованості за надані послуги теплопостачання - 5503 грн. 93 коп., індексу інфляції за весь час прострочення - 106 грн. 64 коп., та 3% річних від простроченої суми - 254 грн. 50 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму загальної заборгованості , а також суму сплаченого судового збору у розмірі 236 грн. 50 коп. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила стягнути заборгованість за надані послуги теплопостачання. Відповідачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила що її син [PERSON] не проживає за адресою : [ADDRESS], тому не користується комунальними послугами та не бере участь у їх оплаті. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги не визнав. Суд, розглянувши заяви представника позивачки і відповідачів про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 5570 грн. 54 коп. та судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з’явився, до його початку надав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з’явився, про розгляд справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.03.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 005-24042-190311. Відповідно до п. 1.1 даного договору позивач зобов’язується надати відповідачеві кредит у сумі 3949,00 грн. на придбання певного майна/послуг на умовах визначених договором. Відповідно до пункту 2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 5% в рік. А також за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1.94% в місяць, п. 2.5 договору. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи станом на 20.09.2013 року виникла заборгованість відповідача по кредитному договору в сумі 5570 грн. 54 коп., в тому числі: 3632 грн. 57 коп. – заборгованість за сумою кредиту, 175 грн. 94 коп. – заборгованість за відсотками, 1762 грн. 03 коп. – заборгованість за комісіями. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком ( а.с. 5) та підлягає стягненню з відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову вказувала, що вона, перебуваючи в шлюбі з відповідачем [INFO] народила сина [PERSON] батьком якого є відповідач. При тому, що дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач, матеріальної чи іншої допомоги на утримання сина не надає. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився,надіслав суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі не заперечував проти його задоволення та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню,оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено,що [INFO] позивачка народила сина [PERSON] в свідоцтві про народження якого, батьком зазначений відповідач [PERSON],(а.с.8). Відповідно довідки Смолінської селищної ради 553 від 10.12.2013 року [PERSON] [INFO] знаходяться на утриманні позивача та проживає разом з нею (а.с.9). Згідно ч.6 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Мати і батько, відповідно до ч.1 ст.141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів, у відповідності до вимог, передбачених ст.182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є працездатною особою, обставин, які б давали право на стягнення аліментів на утримання дітей в меншому розмірі суд не встановив і тому, на переконання суду, спроможний платити аліменти на утримання малолітніх дітей. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 16 грудня 2013 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вказує, що дитина проживає спільно з позивачем, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, неповнолітня дитина перебуває на повному матеріальному утриманні у позивача. Наявність даних обставин, об'єктивно унеможливлюють створення належного матеріального забезпечення неповнолітньої дитини, що і змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів від частки доходу відповідача, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Позивача не прибув в судове засідання, надав попередньо заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та надала згоду на ухвалення у справі заочного рішення(а.с.25). Відповідач не прибув у судове засідання, повідомлений належним чином про час і місце розгляду судового розгляду. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно до суду не надходило. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року анродження. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вказує, що дитина проживає спільно з позивачем, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, неповнолітня дитина перебуває на повному матеріальному утриманні у позивача. Наявність даних обставин, об'єктивно унеможливлюють створення належного матеріального забезпечення неповнолітньої дитини, що і змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів від частки доходу відповідача, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача не прибув в судове засідання, надав попередньо заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та надала згоду на ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач не прибув у судове засідання, повідомлений належним чином про час і місце розгляду судового розгляду. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно до суду не надходило. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.12.2007 року. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у неї не склалося, збереження сім'ї неможливе, а тому вона просить розірвати їх шлюб, та визначити місце проживання дітей з нею. В судове засідання позивач не з'явилася, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій свої позовні вимоги визнав, просив справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.12.2007 року (а.с.10), від якого мають двох повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.11,12). Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Сімейне життя у сторін не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, шлюб існує формально і збереження його не можливе, наміру зберегти сім'ю в сторін немає, а тому шлюб необхідно розірвати. Спільних дітей сторін залишити проживати з позивачем. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за сплату судового збору в сумі 230,00 грн. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дитини, що має істотне значення, на підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

16.12.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 06 травня 1995 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю вони з відповідачем не мешкають з 31.12.2012 року. Причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми та втрата розуміння один до одного. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позов підтримує повністю, та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 травня 1995 року у відділі РАГС м. Краматорська Донецької області, актовий запис за № 386, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] ( а.с.11 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] ( а.с.12 ). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

16.12.2013р. позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з вивозу твердих побутових відходів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Комунальне АТП 052810 надає відповідачам послуги з вивозу твердих побутових відходів. У зв'язку з цим за квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] був закріплений особовий рахунок [NUMBER] для здійснення нарахувань за послуги з вивозу твердих побутових відходів, що фактично є встановленням договірних відносин між позивачем та відповідачем. Нарахування з вивозу твердих побутових відходів за вказаною адресою здійснюється з 01.08.2004 року. Актів-претензій та інших звернень з приводу ненадання чи неякісного надання послуг з боку боржника не отримувалось. Відповідно до рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 06.10.2010 року №650 позивач визнаний виконавцем комунальної послуги з вивозу твердих побутових відходів у м. Краматорську. Нарахування плати за наданні послуги з вивозу твердих побутових відходів здійснювалось та здійснюється на підставі рішень виконкому Краматорської міської ради від 07.07.2004р. №287, 04.11.2009р. № 730, 22.07.2011р. № 671 про встановлення тарифів на вказану послугу. Станом на 01.12.2013 року за відповідачами утворилася заборгованість по оплаті за вказані послуги у сумі 1962,48грн. Однак, за час розгляду справи заборгованість відповідачами не погашена та складає 1962,48грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися по невідомій причині, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, повісткою. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів про правовідносини сторін, а тому по справі можливо ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач надає відповідачам послуги з вивозу твердих побутових відходів. Згідно довідки з місця мешкання про склад сім'ї та реєстрацію та адресних довідок відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS]. Як вбачається з довідки по особовому рахунку відповідачів, заборгованість перед Комунальним АТП 052810 за період з 01.09.2004 року по 01.12.2013 року складає 1962,48грн., оплата за послуги відповідачами не проводилася. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів заборгованість, яка утворилася з 01.09.2004 року по 01.12.2013 року, яка відповідно до довідки про заборгованість складає 1962,48грн. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи положення ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 229,40грн. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

16.12.2013р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 29.05.1994р. Вказує, що від шлюбу у них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] Зазначає, що причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач не цікавиться сімейними справами, не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, почав піднімати на неї руку, виганяє її з дому. Вказує, що їхні сварки негативно впливають на здоров'я їх дітей. Надалі перебувати у такому шлюбі не бажає, миритись не бажає, а тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що наданий судом термін на примирення жодних результатів не надав і відповідач не змінив своєї поведінки. Після розірвання шлюбу бажає іменуватись дівочим прізвищем [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечивши проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 29 травня 1994 року у Тщенецькій сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом №4. Від даного шлюбу у сторін народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи, що наданий судом термін на примирення бажаних результатів не дав, відповідач не змінив своєї негативної поведінки, не підтримує шлюбних відносин з відповідачем, примирення між ними неможливе, відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідоцтвом про укладення шлюбу між сторонами, копіями свідоцтв про народження дітей. Також є всі підстави іменувати позивачку після розірвання шлюбу попереднім прізвищем «[PERSON]» за її вимогою, оскільки вона змінювала прізвище під час державної реєстрації шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

16.12.2014 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що одруження із відповідачем виявилося невдалим, через що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинились з квітня 2013 року, причиною цьому стали сварки, через втрату почуття любові, взаєморозуміння та поваги один до одного. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач була належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи, однак до судового засідання не з'явилась, причину своєї неявки суду не повідомила. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами зареєстрований 27.12.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Запоріжжя, за актовим записом № 456. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

16.12.2014 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 24.02.1990, актовий запис за № 437. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування в січня 2010 року. Між ними втрачені почуття порозуміння та взаємоповаги. Вважає подальше збереження сім'ї неможливим. З приводу розподілу майна спору не виникає, після розірвання шлюбу дитина залишається з нею. Просить не відновлювати дошлюбне прізвище. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, (а.с.11), через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.14). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.12), подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначено, що позовні вимоги визнає (а.с.15). У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 лютого 1990 року у Відділі ЗАГС Чернігівського міськвиконкому, УРСР, актовий запис № 437 (а.с.3). Фактично шлюбні відносини припинили своє існування в січня 2010 року. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також, суд вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, досліджених в судовому засіданні, встановивши правовідносини та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved