Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

17.07.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Вознесенської міської [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок №14 по пров. Володарського в м. Вознесенськ Миколаївської області. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що після смерті власника вказаного житлового будинку [PERSON] у 1996 році, останній перебував у занедбаному стані: був без вікон та дверей, відсутній ремонт, електропостачання, водовідведення, газ тощо. Через брак власного житла позивачка [PERSON] разом зі своїм чоловіком та двома неповнолітніми доньками у вересні 1996 році вселилися у зазначений житловий будинок, де проживають по теперішній час. Крім цього вказувала, що з часу вселення до будинку нею був проведений поточний ремонт, вивезено сміття з будинку та присадибної ділянки, відновлено електропостачання, проведений водопровід до будинку та в будинок, облаштовано газове опалення, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку. В позовній заяві позивачка просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок №14 по пров. Володарського у м. Вознесенськ Миколаївської області. В судовому засіданні позивачка та її представник позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок №14 по пров. Володарського в м. Вознесенськ Миколаївської області. Представник відповідача Вознесенської міської [PERSON] у судове засідання не з*явився, у заяві на ім*я суду просив суд розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши та оцінивши матеріали справи на підставі наявних доказів, суд приходить до наступного. В силу ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Так, у судовому засіданні було встановлено, що через брак власного житла позивачка [PERSON] разом зі своїм чоловіком та двома неповнолітніми доньками у вересні 1996 році вселилися у житловий будинок №14 по пров. Володарського у м. Вознесенськ, де проживають по теперішній час. Вказаний житловий будинок належав [PERSON], який помер у 1996 році та після його смерті спадкова справа не заводилася, згідно довідки державного нотаріуса Першої Вознесенської державної нотаріальної контори (а.с.41). Після його смерті будинок перебував у занедбаному стані: був без вікон та дверей, відсутній ремонт, електропостачання, водовідведення, газ тощо. Через брак власного житла позивачка [PERSON] разом зі своїм чоловіком та двома неповнолітніми доньками у вересні 1996 році вселилися у зазначений житловий будинок, де проживають по теперішній час складом сім*ї [PERSON],[INFO], чоловік [PERSON], доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с.8) про що є відповідний акт, складений 14.07.2015 року (а.с.7). З часу вселення до будинку позивачка з сім*єю належним чином здійснює догляд за вказаним будинком та земельною ділянкою: регулярно проводять поточні та капітальні ремонти, вивезено сміття з будинку та присадибної ділянки, відновлено електропостачання, проведений водопровід до будинку та в будинок, облаштовано газове опалення, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку та сплачує податок на неї, про що є відповідні документальні підтвердження (а.с. 9-29). Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що позивачка [PERSON] добросовісно володіє житловим будинком №14 по пров. Володарського в м. Вознесенськ Миколаївської області з 1996 року і продовжує відкрито, безперервно володіти ним по теперішній час, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог згідно ст. 344 ч.1 ЦПК України.

Outcome: approved