Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

16 травня 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про визначення порядку участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Свої вимоги мотивує тим, що 05 квітня 2013 року між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 січня 2017 року розірваний. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час мешкає разом з відповідачем. Після розірвання шлюбу, між позивачем та відповідачем склався певний порядок спілкування з дитиною: син знаходився з позивачем кожного непарного тижня року з 18 години четверга до 08 години понеділка, коли він відвозив дитину до дитячого садку, а також протягом зимових канікул він забирав дитину на тиждень, а протягом літніх канікул декілька разів (3-4 рази) на тиждень. Вказаний порядок влаштовував сторони, був доцільним та справедливим задля забезпечення рівної участі у вихованні дитини обох батьків. Однак, через деякий час, відповідач [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради з метою визначення (фактично зміни існуючого) порядку спілкування з дитиною. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1391 від 28 грудня 2018 року за заявою відповідача був визначений спосіб участі батька - [PERSON] без його сповіщення та згоди у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] та спілкування з ним: -кожної І, IV суботи та неділі місяця з 10.00 до 17.00; -1 раз на рік 7 днів з метою оздоровлення дитини. Наголошує, що його не було запрошено для участі в засіданні органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, на якому вирішувалося питання про порядок його участі у вихованні та спілкуванні дитини, він з будь-якими заявами до органу опіки та піклування не звертався. Також зазначає, що ініціатором встановлення порядку спілкування з дитиною, є мати дитини - [PERSON] , а її звернення до органу опіки та піклування пов`язано з бажанням обмежити його права щодо виховання та спілкування з дитиною. Вважає, що встановлений порядок спілкування та виховання дитини порушує права позивача, як батька дитини, позбавляє його можливості достатнього спілкування дитиною, у квітні 2019 року він звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради з проханням змінити діючий порядок спілкування з дитиною та участі у його вихованні. Однак, йому, в усній формі повідомили про те, що змінити встановлений порядок вони не можуть, оскільки з цього приводу вже прийнято рішення виконкомом Ізмаїльської міської ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснивши, що між ним та сином - [PERSON] склалися дружні, теплі відносини, син бажає спілкуватися з ним як найчастіше. У свою чергу, позивач бажає виконувати свій батьківський обов`язок в повній мірі, хоче приймати активну участь у вихованні дитини, має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, проявляти свою батьківську любов особисто, як доказ надав до суду ряд фотографій про його дозвілля з сином. Потім виникли заборони на спілкування з сином, всі його спроби на нормальне спілкування з дитиною і врегулювання питання мирним шляхом з боку відповідача були відкинуті. Відповідач [PERSON] та її адвоката Резник Ю.Д. заперечували проти задоволення позову, пояснивши, що дитина боїться батька, після побачень з позивачем в дитини сіпається око, так як батьку дає дивитись «страшні» мультики, періодично вони проходять лікування в невропатолога, приватний психолог рекомендує обмежити спілкування дитини з батьком, в останнє судове засідання відповідач та представник не з`явилися про час слухання справи сповіщені належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в останнє судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, враховуючи висновок виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Нормою ч. 1 ст. 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 05 квітня 2013 року шлюбі, який згідно з рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 січня 2017 року між сторонами розірвано (а.с. 7,8). Сторони по справі є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 22 листопада 2013 року. (а.с. 9). Третьою особою суду надано Висновок від 06.08.2019 р. №01/21-953 (а.с.93) у якому пропонують виходячи з інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст.ст. 19, 158, 159, 160 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», п.72 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», враховуючи пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, протокол № 14 від 22.07.2019 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради вирішив за доцільне встановити батьку, [PERSON] : кожної І та III суботи та неділі місяця з 10.00 до 17.00, 1 раз на рік 7 днів з метою оздоровлення дитини за взаємною згодою батьків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами ст.ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст.142 СК України). Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Згідно п. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. З урахуванням вищевикладеного, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач зобов`язаний брати участь у вихованні його дитини і має право на особисте спілкування з сином, а відповідачка не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Судом неодноразово пропонувалось відповідачу привести дитину до суду для проведення опитування дитини суддею на предмет спілкування дитини з батьком, відповідач відмовилась, пропонувалось провести опитування представником органу опіки та піклування в присутності педагога та психолога, таке опитування не проведено. Представником відповідача надано до суду «психологічний висновок», за підписом [PERSON] , який суд не може прийняти до уваги, так як до суду ця особа не надала копію диплома, не вказала де і ким працює, суд не уповноважував її робити вище зазначений висновок. Згідност.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, позивачем надано суду належні, допустимі та переконливі докази на підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди йому у спілкуванні з дитиною, а тому суд приходить до висновку про необхідність задовольни позовної вимоги про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні із дитиною. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, так як він пред`явлений в інтересах дитини та є обґрунтованим, законним та підтверджується матеріалами справи.

Outcome: partial