Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

16 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 08 квітня 2013 року надав відповідачу грошові кошти у позику в сумі 40000 доларів США зі строком повернення до 08.04.2016 року, що підтверджується виданою [PERSON] розпискою. Позивач вказує, що у встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики у розмірі 40000 доларів США та 9605 грн. у повернення сплачених судових витрат. Представник позивача [PERSON] [PERSON] направив клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики\~\~одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику\~\~в строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики\~\~або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває тільки права. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. У справі, що розглядається, судом на підставі досліджених доказів, зокрема оригіналу розписки, яка долучена до матеріалів справи, встановлено, що між сторонами виникло позикове зобов`язання, відповідно до якого відповідачем взято у борг у позивача 40000 доларів США зі строком повернення 08.04.2016 року, проте у визначений строк зазначені кошти не повернуто. Наявність у позивача боргового документа,\~\~вказує на правомірність позовних вимог позивача та необхідність стягнення із відповідача в судовому порядку наданої позивачем позики. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому\~як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника\~є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Вказана позиція також взаємоузгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18. Згідно з положеннями ч.1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів сплати боргу за договором позики відповідачем, в порушення вимог \~ст. 81 ЦПК України,\~суду не\~надано. За таких обставин, позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за договором позики у розмірі 40000 доларів США. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до\~ст. 141 ЦПК України У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 9605 грн.

Outcome: approved