Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

17.08.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.08.2019 року з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Спору щодо місця проживання малолітньої дитини між сторонами не має, після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Питання про поділ майна не ставиться. Також, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, оскільки добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Ухвалою суду від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій свої позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги він визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 серпня 2019 року у Фортечному районному у місті Кропивницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 398, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбних відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили. Спору щодо місця проживання малолітньої дитини не має, син, за домовленістю сторін, залишається проживати з позивачем. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони припинили шлюбні відносини, дітей віком до одного року не мають, примирятися не бажають, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, станом на теперішній час сторони проживають окремо, малолітній [PERSON] , [INFO] , знаходиться на повному забезпеченні позивача, що є обтяжуючим фактором та ставить позивача в скрутне матеріальне становище, відповідач ухиляється від обов`язку утримувати малолітню дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідач працездатного віку, позов визнав у повному обсязі, що не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб тому, суд приходить до висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Суд знаходить, що згідно вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача, а стосовно вимоги про розірвання шлюбу, то відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved