Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

17.06.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.04.2007 року між відповідачем та ТОВ Банк «Фінанси та кредит» був укладений кредитний договір №36-08/07-ШД згідно якого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 15000,00 грн. 18.04.2007 року між ТОВ Банк «Фінанси та кредит», позивачем та відповідачем був укладений договір поруки №36-08/07-ШД, за яким позивач виступив поручителем по вказаному договору кредиту. Як зазначає позивач, через деякий час у відповідача виникли труднощі з погашенням кредиту тому банк звернувся до позивача як поручителя з пропозицією про добровільне погашення боргу і 20.02.2014 року позивач повністю погасив борг відповідачки перед банком на суму 12000,00 грн., тому із посиланням на положення ст.ст. 554, 556 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму погашеного ним боргу. До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.04.2007 року між ТОВ Банк «Фінанси та кредит» та відповідачем у справі був укладений кредитний договір №36-08/07-ШД за змістом якого відповідачка отримала від банку в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості і платності кредитні ресурси у сумі 15000,00 грн. з оплатою по процентній ставці 0,0001 проценту річних, строком до 17.04.2010 року (а.с. 4-8). 18.04.2007 року ТОВ Банк «Фінанси та кредит», позивачем та відповідачем був укладений договір поруки №36-08/07-ШД, за яким позивач виступив поручителем по вказаному договору кредиту (а.с. 9-11). Як вбачається з матеріалів справи 20.02.2014 року ТОВ Банк «Фінанси та кредит» і позивач підписали додаткову угоду №1 до договору поруки №36-08/07-ШД від 18.04.2007 року за змістом якої, сторони прийшли до згоди припинити дію договору поруки №36-08/07-ШД від 18.04.2007 року (а.с. 12). За змістом квитанції №38 від 20.02.2014 року позивач погасив заборгованість відповідачки за договором кредиту №36-08/07-ШД від 18.04.2007 року у сумі 12000,00 грн. (а.с. 13). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Враховуючи викладені обставини та зазначені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки позивач як поручитель виконав зобов'язання відповідача за договором кредиту і в такому випадку має право зворотної вимоги до відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved