Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

15.01.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 09.09.2011 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н, згідно якої він отримав кредит у розмірі 9 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник своїм підписом підтвердив згоду про те, що підписана заява разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між собою кредитний договір. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобовязання за договором, надав [PERSON] кредит. 18.06.2018 року позичальник [PERSON] помер. З цього часу припинено нарахування відсотків за кредитним договором, але залишилася несплаченою заборгованість, що утворились на момент смерті [PERSON], яка становить 6\~535 грн. 37 коп. і складається із: 6\~354 грн. 09 коп. тіла кредиту та 181 грн. 28 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом. Після смерті [PERSON] спадкоємцем є [PERSON] відповідачка у справі, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 18.09.2015 року на адресу Першої Первомайської нотаріальної контори Миколаївської області направлено претензію кредитора. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача, як із спадкоємця боржника, заборгованість в сумі 6 535 грн. 37 коп. за кредитним договором № б/н від 09.09.2011 року, укладеним спадкодавцем, та судові витрати. Ухвалою суду від 15.01.2019 року відкрито провадження на підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Ухвалою суду від 21.02.2019 року відкладено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідачів про розгляд справи. Відповідачці направлені копії позовної заяви, додатків до неї, запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом час такі документи суду не подані. Про судовий розгляд також повідомлена шляхом розміщення оголошення на веб-порталі Судової влади України, яке наявне в матеріалах справи. Ухвалою суду від 14.03.2019 року вирішено провести заочний розгляд справи. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі наявних письмових доказів, наданих сторонами та витребуваних судом, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 09.09.2011 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н, за умовами якої отримав кредит у розмірі 9 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник своїм підписом в анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобовязання за договором, надав [PERSON] грошові кошти в обумовленому розмірі. [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості складає 6\~535 грн. 37 коп., зокрема: 6\~354 грн. 37 коп. тіло кредиту; 181 грн. 28 коп. заборгованість за відсотками. Дата, на яку визначено заборгованість позивачем не зазначена. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть позичальник [PERSON] помер 18.06.2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області складно актовий запис № 496. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із нормами ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З копії спадкової справи № 409/2015, заведеної Першою Первомайської державною нотаріальної конторою Миколаївської області після смерті [PERSON], вбачається, що справа заведена на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «Приватбанк», яка подана у строки, встановлені ст. 1281 ЦК України. Із заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини спадкоємці не звертались; заповіт в спадковій справі відсутній. [PERSON] є спадкоємцем І черги за законом після смерті [PERSON] в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявила про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент його смерті підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачки, де адресами реєстрації місця проживання зазначена одна й та ж адреса: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Шевченка, 20-А/3. Відповідачки й нині продовжує проживати за зазначеною адресою, що підтверджується довідкою № 484/03.01-26 від 21.01.2019 року, виданою Виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З цієї норми випливає, що відповідають за боргами спадкодавця лише спадкоємці в межах вартості спадкового майна. Надані суду докази не містять відомостей про майно, одержане відповідачкою [PERSON] у спадщину після смерті [PERSON], в межах вартості якого вона зобов'язана задовольнити вимоги кредитора. Наявність у власності [PERSON] майна не встановлені. Клопотань про витребування доказів з установ та організацій щодо наявності спадкового майна, яке належало [PERSON] на момент смерті, позивачем не заявлено. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коди наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Законодавець повязує задоволення вимог кредитора саме з обсягом спадкового майна і його вартістю, наявність лише факту заборгованості не може бути підставою для задоволення позову. За встановлених судом обставин відсутні підстави для задоволення позову, передбачені ст. 1282 ЦК України, тому що не можливо встановити наявність спадкового майна та його вартість. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed