Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

16.08.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь - 60000 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики (розписки) від 05.11.2018 року, 411 грн. 78 коп., що становить 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором позики (розписки) від 05.11.2018 року, а також понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Гуменюк Б.С. позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Однак, зазначив, що відповідач [PERSON] повернув позивачу кошти в розмірі 5000 грн., а сума боргу, яку він зобов`язаний їй повернути, станом на даний час складає 50 000 грн. Просив стягнути з [PERSON] в користь позивача - 50 000 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики (розписки) від 05.11.2018 року, 411 грн. 78 коп., що становить 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором позики (розписки) від 05.11.2018 року, а також понесені судові витрати по справі. Представник відповідача, адвокат Госедло О.Д. в судовому засіданні позов визнав. Зазначив, що відповідач [PERSON] до даного часу не мав змоги повністю повернути борг позивачу, оскільки він переніс важку операцію, ніде не працює, проживає в важких матеріальних умовах, має на утриманні двох малолітніх дітей. Ствердив також, що відповідач поверне борг, який в нього ще залишився, позивачу [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] 05.11.2018 року позичила відповідачу [PERSON] 75 000 грн., які [PERSON] зобов`язався повернути до 01.06.2019 року, про що свідчить його розписка від 05.11.2018 року, яку долучено до матеріалів справи (а.с.38). Як з`ясовано судом, відповідач у встановлений строк кошти не повернув. Однак, 13.07.2019 року частково повернув позивачу кошти в розмірі 15 000 грн. Як вбачається з розписки позивача [PERSON] від 22.12.2020 року відповідач повернув їй кошти в розмірі 5000 грн., а сума боргу, яку він зобов`язаний їй повернути, станом на даний час складає 50 000 грн. Копія даної розписки зберігається в матеріалах справи. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, з вищезазначеної розписки вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] існував письмовий договір позики, згідно якого позивач передала, а відповідач отримав певну суму коштів з обумовленим між ними строком повернення, а саме до 01.06.2019 року. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно із ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умови договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.2 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Отже, у позивача [PERSON] було право, передбачене ст. 1049 ЦК України, пред`явити до [PERSON] вимогу про повернення до 01.06.2019 року позики за розпискою від 05.11.2018 року, а саме грошових коштів у сумі 75 000 грн. 00 коп. (сімдесят п`ять тисяч гривень). Позивач скористалася своїм правом та пред`являла вимогу про повернення позики. Однак, станом на 01.06.2019 року та на час розгляду даної справи [PERSON] борг [PERSON] в добровільному порядку повернув тільки частково, а не повністю. Таким чином, в судовому засіданні достовірно з`ясовано що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо повернення боргу позивачу. Відповідачем - [PERSON] не спростовано отримання коштів у позивача згідно розписки, оригінал якої долучений до матеріалів справи та інші обставини встановлені судом під час судового розгляду. Тому суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову [PERSON] . Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також 411 грн. 78 коп., що становить 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором позики (розписки) від 05.11.2018 року. Вирішуючи питання судових витрат суд прийшов до наступного висновку. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданої стороною позивача квитанції № 0005 від 06.11.2019 року, витрати на правничу допомогу склали 2000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1669 грн. 00 коп. згідно квитанції № 0005 від 06.11.2019 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. На підставі наведеного, ст.ст.202, 205, 207, 509, 526, 610, 625, 626, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved