Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

15.04.2014 року позивачка [PERSON] звернулась в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнього сина без згоди батька. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 08.08.2008 року. У шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не інтересується життям дитини, не спілкується з нею. Разом з тим, безпідставно не дає згоди на виїзд з нею за кордон для відпочинку та лікування. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, підтвердивши викладені в ньому обставини. Представник позивача [PERSON] просила задовольнити позов, з підстав зазначених в позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав, подав суду письмові заперечення та пояснив суду, що не надає згоди позивачці на тимчасовий виїзд дитини за кордон, оскільки вважає, що позивачка вивезе дитину на постійне місце проживання за кордон. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, який розірвано 08.08.2008 року. У них [INFO] року народився син - [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою. Позивачка має можливість для організації відпочинку та профілактичного лікування дитини за кордоном, розширення світогляду дитини за рахунок організації відпочинку в інших країнах світу. Однак через припинення відносин з відповідачем, останній відмовляється давати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон разом з матір`ю, що суперечить інтересам дитини, яка таким чином позбавлена вказаних можливостей. Законодавство України передбачає можливість судового вирішення спору щодо виїзду дітей з одним з батьків за межі України, без дозволу іншого, який безпідставно не дає згоду на виїзд дитини з одним з батьків. Відповідно до п.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду за кордон неповнолітнього громадянина України. За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Отже, судом встановлено, що відповідач безпідставно відмовляється дати згоду на тимчасові поїздки дитини разом з матір` ю за межі України та на підставі ст. 33 Конституції України вважає за можливим надати дозвіл на виїзд малолітнього сина за межі України без згоди батька. Такі висновки суду відповідають засадам виховання дитини, які закріплені у ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» та вимогам ст. 3 Конвенції про права дитини, згідно якою, при здійсненні дій щодо дітей, необхідно приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: partial