Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

15.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що він є наймачем та власником особового рахунку зазначеної вище квартири. Вказана квартира надавалася йому на підставі ордеру на сім`ю з трьох осіб: позивача - [PERSON], його дружину - [PERSON] та його сина - [PERSON] Відповідачі були зареєстровані у спірній квартирі у 1996 році, як члени сім`ї наймача. У 1998 році відповідачі забрали всі свої речі і виїхали зі спірної квартири. З того часу в спірній квартирі не проживають, житлом не цікавляться, не несуть витрат по його утриманню, ніяких платежів за комунальні послуги та квартплату не здійснюють, особистих речей відповідачів в квартирі також немає. З огляду на те, що відповідачі у спірній квартирі відсутні більш ніж шість місяців без поважних причин, позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, заслухавши думку позивача та його представника, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - [PERSON], у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа - Солом`янський районний відділ Державної міграційної служби України у м. Києві в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третіх осіб та їх представників. Вислухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була надана на підставі ордеру від 11.07.1996 року №047175 позивачу - [PERSON] на сім`ю з трьох осіб: позивача - [PERSON], його дружину - [PERSON] та сина - [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки форми №3 на даний час в спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], третя особа [PERSON], та відповідачі [PERSON], [PERSON] (а.с. 12). Позивач пояснив у судовому засіданні, що відповідачка [PERSON] - його колишня дружина, та відповідач [PERSON] - його син - були зареєстровані у спірній квартирі у 1996 році як члени сім`ї наймача. Проте, у 1998 року відповідачі добровільно забрали всі свої речі і покинули місце проживання в квартирі [ADDRESS], таким чином залишили спірну квартиру і переїхали проживати в інше місце. З того часу [PERSON], [PERSON] в спірній квартирі не проживають, жодного разу не навідувалися до спірної квартири, не цікавилися нею, не несуть витрати на її утримання та оплату комунальних послуг. В 2001 року шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірвано. Згідно Акту засвідченому начальником ВСП «Індустріальний» Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.12.2012 року [PERSON], [PERSON] тривалий час не проживають в спірній квартирі, приблизно з 1998 року (а.с.4). Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні, показав суду, що в будинку [ADDRESS] він проживає з 1990 року.. Є сусідом позивача. Позивача та його сім`ю знає з 1996 року. Відповідачку [PERSON] знав як колишню дружину позивача, відповідача [PERSON] як його сина. Відповідачі біля 18 років в спірній квартирі не проживають, ніяких їх речей в спірній квартирі немає, спірною квартирою не цікавляться. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, показала суду, що вона проживає в будинку [ADDRESS] та є сусідкою позивача. Сім'ю позивача знає вже близько 20 років. Відповідачі [PERSON], [PERSON] тривалий час близько 18 років в спірній квартирі не проживають, спірною квартирою не цікавляться. Свідки [PERSON], [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні, також підтвердили факт не проживання в спірній квартирі відповідачів [PERSON], [PERSON] з кінця 1998 року. Крім того, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили, що жодних перешкод у користуванні відповідачами спірною квартирою позивач не вчиняв. Таким чином, дослідивши всі докази по справі в їх сукупності, суд встановив, що відповідачі з 1998 року не проживають в спірній квартирі, не цікавляться нею, не несуть витрат по її утриманню, по оплаті комунальних послуг та квартплаті, ніяких їх речей в спірній квартирі немає, поважних причин через які відповідачі були відсутні понад шість місяців в спірній квартирі судом не встановлено. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин і тому втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] в зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved