Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

15 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 7000 гривень щомісячно. В обґрунтування вимог позивач вказує, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12 вересня 2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не бере. Вказує, що відповідач має можливість виділяти кошти на утримання дітей, рівень його доходів значно перевищує середній та є змінним щомісяця. Ухвалою судді від 17 травня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від позивача не надходило заперечень проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони з 10 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2018 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 листопада 2010 року Виконкомом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, Україна, та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бродівського районного управління юстиції у Львівській області. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищезазначене, зокрема, матеріальне становище дітей, які двоє знаходяться на утриманні позивачки, їх вік та потреби неповнолітніх, а також те, що відповідач є працездатним, відомості про незадовільний стан його здоров`я чи наявність на його утриманні непрацездатних осіб, відсутні, та те, що у відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] необхідно визначити в розмірі по 1100 гривні на кожну дитину, що дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, тавідповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів на дітей. Менший розмір аліментів є недостатнім для належного виховання та утримання неповнолітніх дітей. При цьому, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували відсутність у нього можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, а необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі позивачем не доведено. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітніх дітей в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial