Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

15.03.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю. За змістом позову, позивачка на підставі договору купівлі-продажу № 49 від 20.03.1997 року, укладеного на Херсонській товарній біржі «Смарагд-Південь», є власницею квартири № 69 в будинку № 34 в м.Запоріжжі. 24.03.1997 року вказаний договір зареєстрований в ОП «ЗМБТІ», р.№ 221р № 35950. На даний час в зазначеному житловому приміщенні зареєстровані позивачка та її син відповідач [PERSON], що підтверджено довідкою № 509 від 10.03.2016 року. З серпня 2014 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, виїхав із квартири, забрав свої речі, що підтверджено актом обстеження житлового приміщення від 09.03.2016 року. З реєстрації за місцем проживання не знятий, місце його теперішнього проживання невідомо. Домовленостей між сторонами щодо збереження права користування квартирою за відповідачем не було. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці отримати субсидію для оплати комунальних послуг, крім того, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю. Добровільно змінити місце реєстрації відповідач відмовляється. На зазначених підставах позивачка просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю - нерухомим майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 69 в будинку №34 по вул. Чарівній в м.Запоріжжя. Представник позивачки адвокат [PERSON] згідно заяви, вх.№ від 01.06.2016 року, просить розглядати позов на її відсутність, на заявлених вимогах наполягає, підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, в разі відсутності належним чином повідомленого відповідача просить винести заочне рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до ч.9 ст. 74 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про його виклик у друкованому засобі масової інформації газеті «Запорізька правда». Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надходило, причини своєї неявки до суду відповідач не повідомив. В зв'язку із чим, причина його неявки визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. При винесенні рішення про задоволення позову, суд виходить з наступного нормативного обґрунтування. Так, статтями 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права. Крім того, цивільним законодавством врегульовано загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Нормою ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивачці [PERSON], [INFO], на підставі договору купівлі-продажу квартири № 49 від 20.03.1997 року, зареєстрованого Херсонською Товарною Біржею «Смарагд-Південь» на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], загальною площею 51,45 кв.м., житлова площа складає 30,0 кв.м. (а.с.5). 24.03.1997 року вказаний договір зареєстрований в Запорізькому бюро технічної інвентаризації за р.№ 221р № 35950, що підтверджено копією реєстраційного посвідчення (а.с.6). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 56715310 від 05.04.2016 року (а.с.16) підтверджено, що 12.03.2016 року проведено державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно (рішення державного реєстратора ЗМУЮ [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28785805 від 17.03.2016 року). Відповідач [PERSON], [INFO], згідно з довідкою Єдиної абонентської служби Центру обслуговування абонентів Запорізької міської ради від 10.03.2016 року № 509 (а.с.7) та відповіді сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області на запит суду, надісланий на виконання ч.3 ст. 122 ЦПК України, з 2004 року зареєстрований за місцем проживання за адресою: [INFO]. кв. 69 (а.с.12). За змістом ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Актом № 889 від 09.03.2016 року, складеним комісією Центру обслуговування абонентів № 10, підтверджено, що [PERSON] фактично не мешкає за зазначеною адресою з серпня 2014 року по теперішній час (а.с.8). Реєстрація відповідача в зазначеному житловому приміщенні перешкоджає позивачці отримати субсидію для оплати комунальних послуг. Добровільно змінити місце реєстрації відповідач відмовляється. Таким чином, оскільки відсутня правова підстава для реєстрації відповідача у зазначеному житловому будинку, відповідач створює перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачкою її майном, судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачкою суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації.

Outcome: approved