Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

15.05.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради, в якому просить встановити факт її спільного проживання з [PERSON] на момент відкриття спадщини 04.01.2016 року за адресою: [ADDRESS]; та визнати за нею право власності на спадщину у вигляді ? частини квартира 67, вулиця Мачтова, 22, м. Одеса, після смерті [PERSON]. 28.08.2017 року надала доповнення та уточнення до позову, в якому просить: - встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло від 24.11.1994 року, видане [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] належить [PERSON], який помер 02.01.2016 року; - встановити факт її спільного проживання з [PERSON] на момент відкриття спадщини 02.01.2016 року за адресою: [ADDRESS]; - визнати за нею право власності на спадщину у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], після смерті 02.01.2016 року [PERSON]. 19.12.2017 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON]. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що вона проживала разом з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі до 21.01.2003 року, до часу коли розірвала шлюб. Однак після розірвання шлюбу вони проживали разом до дня смерті [PERSON], тобто до 02.01.2016 року. Позивач звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та розяснено право звернення до суду. Позивач зазначає, що інших спадкоємців немає, тому просить визнати за нею право власності на спадщину. Позовні вимоги заявлені позивачем на підставі ст. 256 ЦПК України, ст.ст. 392, 1220,1264, 1268, 1270 ЦК України. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». [PERSON] з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому зсіданні представники позивача [PERSON] та адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином. 13.06.2017 року до суду надав заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 15.01.2018 року пояснив, що позивача [PERSON] не знає, не знав і [PERSON], який склав заповіт на його користь. Приймати спадщину наміру не має, та просив його більше не викликати до суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся. Вислухавши представників позивача, відповідача [PERSON] І Є., свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом з 05.07.1961 року по 21.01.2003 року позивач перебувала в шлюбі з [PERSON], що вбачається з паспорту позивача /сторінка паспорту 10/ та свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ЖД № 126093, виданого 21 січня 2003 року ВРАГС Київського районного управління юстиції м. Одеси /а.с.3/. 24.11.1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності, що вбачається з дубліката свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.03.2004 року /а.с.5/ Станом на 06.04.2004 року в [PERSON] бюро БТІ зареєстровано 2/3 частини [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON], що слідує з реєстраційного посвідчення, виданого КП «ОМБТІ та РОН» /а.с.6/ [PERSON] з реєстру нерухомості від 13.07.2005 року за позивачем зареєстровано право власності на 1/3 частину [ADDRESS] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-2402/2005 /а.с.7/. На виконання ухвали суду від 16.05.2017 року приватним нотаріусом [PERSON] до суду надано копію спадкової справи № 3/2017, заведену 20.04.2017 року до майна померлого 02.01.2016 року [PERSON]. З спадкової справи вбачається, що заяву про прийняття спадщини надала позивач [PERSON] В справі є наявна інформація щодо двох заповітів [PERSON] /а.с.81,89/. В звязку з ненаданням позивачем документу, який посвідчує смерть особи та не надання документу, який підтвердив би факт спільного проживання однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. В даній спадковій справі є наявна інформація щодо смерті 02.01.2016 року [PERSON], актовий запис № 700. Смерть особи зареєстрована представником комунальної установи. Паспорт особи не зданий, анкетні дані не встановлені, місце проживання особи невідоме. Враховуючи зміст позовних вимог, наявну інформацію в спадковій справі, яка дає підстави для сумніву в достовірності викладених позивачем обставин, судом було здійснено заходи щодо витребування заповітів спадкодавця. Так, приватний нотаріус [PERSON] надав до суду 13.10.2017 року заповіт № 3394 від 19.11.1999 року про розпорядження [PERSON] щодо належної йому частки квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] /а.с.81/. [PERSON] Державний нотаріальний архів 16.11.2017 року надав до суду заповіт № 3-3181, складений 30.10.2003 року [PERSON] щодо належного йому майна на користь [PERSON] /а.с.89/. Судом за участю представників позивача вказаних осіб було залучено до участі в справі. Стороною позивача наявність звязку з вказаними особами в ході судового розгляду справи не було підтверджено. Суд критично відноситься до пояснень представників позивача щодо того, що вони не знають відповідача [PERSON], оскільки саме стороною позивача при наданні позову залучено до справи постанову старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одеси від 07.07.2016 року, з якої слідує, що в МКЛ № 10 помер [PERSON], [INFO], куди особа була доставлена каретою швидкої допомоги з квартири [ADDRESS], При особі будь-яких документів не було, історія хвороби була записана зі слів пацієнта. Під час допиту [PERSON], [INFO], було встановлено, що під час оформлення документів була допущена помилка, насправді помер [PERSON], [INFO], який є його дядьком, який до смерті проживав в [INFO] / а.с.9/. [PERSON] з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Таким чином, судом достеменно встановлено, що спадкодавець [PERSON], [INFO], за життя розпорядився своїм майном, на цей час є заповіт від 30.10.2003 року, який є чинним, тому у позивача відсутнє право на спадщину. Допитана в судовому зсіданні 04.04.2018 року свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача [PERSON] дуже давно, оскільки є її сусідкою. Позивач [PERSON] проживала разом з [PERSON] до його смерті, у них був спільний бюджет, вони разом ходили в магазин. Інших співвідповідачів свідок не знає. Окрім того, оскільки судом встановлено, що імя та по батькові спадкодавця [PERSON] насправді [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання належності документів [PERSON] та щодо спільного проживання позивача з [PERSON] заявлені некоректно та не можуть бути задоволені. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як недоведені та необґрунтовані.

Outcome: dismissed