Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

15 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки ВАЗ, модель - 21104, 2007 року випуску. Тип ТЗ:легковий седан-В, № кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості за договором №SAMDN40000012940669 про відкриття картрахунку та обслуговування від 06.04.2007 року. Посилаючись на те, що позичальник неналежно та невчасно проводив погашення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість загальним розміром в розмірі 235526,27 грн., позивач для погашення зазначеної заборгованості просив суд звернути стягнення на заставне майно, шляхом його продажу банком із укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем,з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям зазначеного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також з наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки (частин 1, 3 ст. 1054 ЦК України). До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу та умовами кредитного договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Водночас, ст. ст. 20, 21 Закону України « Про заставу» від 2 жовтня 1992 р. N2654-XII (з наступними змінами) (далі - Закон N2654-XII) встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду чи на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №SAMDN40000012940669 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «Авторозстрочка» та Додаткова угода №2 до вказаного договору, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредитний ліміт «торговий фіксований» у розмірі 54 028 грн. 57 коп.,на строк до 05.04.2014 року включно, у вигляді не відновлювальної кредитної лінії на наступні цілі:47910 грн. на придбання автомобіля (відповідно до п.6 даної угоди), винагороди за надання фінансового інструменту, які сплачуються єдиноразово в момент надання кредитного ліміту в розмірі 3832 грн. 80 коп., оплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в розмірі 34 грн., а також в розмірі 2251,77 грн. на оплату страхових платежів на строк до 04.04.2008 року і в подальшому щорічно збільшувати кредитний ліміт на суму оплати чергових страхових платежів, у випадках та в порядку, передбачених п.п.15.2, 17.7даної угоди. Процентна ставка по кредитному ліміту встановлюється у розмірі 0,75 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредитному ліміту із розрахунку 360 днів на рік, а також щомісячно у розмірі 0,5 % від суми виданого кредитного ліміту, комісії за резервування коштів у відповідності з п.31 даної угоди і винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.39 даної угоди. Відповідно до п.6 Додаткової угоди, в забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за угодою відповідач надав у заставу автомобіль ВАЗ 21104, 2007 року випуску, р/н [NUMBER], який належить відповідачу на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Вищевказаний предмет застави передається в заставу разом зі всіма його приладдям відповідно технічної документації. 16 квітня 2007 року, між відповідачем та ЧП «Автоюг» був укладений договір купівлі-продажу №52, відповідно до останній зобов'язався передати у власність відповідача автомобіль марки ВАЗ-21104, вартістю - 47 970,00 грн. Внаслідок того, що позичальник несвоєчасно та не в повному обсязі виконує свої зобов'язання щодо погашення кредиту, у нього станом на 23 грудня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 235 526 грн.27 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 45 116 грн. 25 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 78 694 грн. 72 коп., заборгованість по комісії - 12 116 грн. 16 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 99 599 грн. 14 коп. Таким чином, загальний розмір заборгованості складає 235 526 грн. 27 коп. Заяви про збільшення позовних вимог за час розгляду справи в суді від представника позивача не надходила. Зазначеним договором передбачено право банку за рішенням суду звернути стягнення на предмети застави у разі неналежного виконання позичальником кредитних зобов'язань. У п.36 Угоди, сторони визначили, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором позивача з дотриманням встановленого діючим законодавством будь-яким із способів, в тому числі шляхом продажу банком третій особі або іншим незабороненим чинним законодавством способом. Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, цілком очевидно, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), суд вважає вимогу Позивача стосовно зобов'язання відповідача виконати зобов'язання в натурі, - законною і обґрунтованою. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Враховуючи вищевикладене, неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2355 грн. 26 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 526, 527, 530, 590, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 19, 20 Закону України «Про заставу», статтям 25, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved