Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

15 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого [INFO] народила дочку - [PERSON], шлюб було розірвано 01 липня 2013 року рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області. 24 січня 2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, прізвище змінено на «[PERSON]». Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я доньки, її фізичний, духовний, моральний розвиток. Батько у вихованні та утриманні дитини участі не приймає, останній раз сплачував аліменти у 2014 році, не займається фізичним, духовним, моральним розвитком дочки. Позивач позбавлена можливості отримати згоду батька доньки [PERSON], оскільки з ним та його родичами не спілкується, а тому для того, щоб мати можливість з дитиною відвідувати родичів, просить суд надати [PERSON], [INFO], яка народилась в м.Ровеньки Луганської області, Україна, дозвіл на виїзд/в'їзд на тимчасово непідконтрольну територію України через лінію зіткнення у Луганську та Донецьку області у супроводі матері [PERSON], [INFO], уродженки м.Ровеньки Луганської області, Україна, до досягнення [PERSON] повноліття без згоди та супроводу батька - [PERSON]. 21 березня 2017 року позивачем до суду надано уточнену позовну заяву, в якій вона просить надати [PERSON], [INFO], яка народилась в м.Ровеньки Луганської області, Україна, дозвіл на виїзд/в'їзд на тимчасово непідконтрольну територію України через лінію зіткнення у Луганську та Донецьку області з метою відвідування родичів у місті Ровеньки Луганської області у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] строком на один рік (а.с.30-33). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала (а.с.20). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації - газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий кур'єр» (а.с.28-29), розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі (а.с.19, 25, 35). За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони з 25 лютого 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01 липня 2013 року рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області (а.с.6, 7). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції Луганської області (а.с.9), яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 24 січня 2014 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб, в зв'язку з чим [PERSON] змінено прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Красноталівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області (а.с.5). Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Відповідно до п.5.1.1 та п.5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї громадян України та іноземців (осіб без громадянства), в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку, виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Відповідно до абзацу третього ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (57-95-п) (у ред. постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724) (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачі) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Підпунктом 2 пункту 4 Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до абзацу другого п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 року. ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 01 липня 2013 року рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області. Дитина мешкає разом з матір'ю окремо від відповідача та знаходиться на її повному утриманні, на теперішній час місцезнаходження батька дитини не відомо. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, інтереси позивача [PERSON] повністю відповідають інтересам її неповнолітньої доньки [PERSON], оскільки дитина має бути забезпечена належними умовами виховання, розвитку, мати можливість спілкуватися із родичами, зокрема бабусею. Оскільки місцезнаходження батька неповнолітньої дитини відповідача [PERSON] на теперішній час не відомо, стосунки з відповідачем та його родичами позивач не підтримує, вона позбавлена можливості отримати добровільну згоду відповідача на виїзд/в'їзд на тимчасово непідконтрольну територію України через лінію зіткнення у Луганську та Донецьку області з метою відвідування родичів, тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved