Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

16.05.2014 позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 26.02.2008 №001-09032-260208 в розмірі 3082,47 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.02.2008 між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №001-09032-260208, за умовами якого банком надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. зі встановленим лімітом на день укладання договору в сумі 2500,00 грн. Для використання кредитних коштів банком відкрито відповідачу картковий рахунок [NUMBER] у національній валюті, оформлено та надано в користування картку платіжної системи Visa International. Відповідач зобов'язався сплатити банку проценти за користування кредитною лінією, щомісяця здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу встановленого в тарифах. Відповідач порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 25.03.2014 має прострочену заборгованість у зазначеному вище розмірі, яку позивач просить стягнути на свою користь. В судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. 08.08.2014 подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що позивач згідно поданої заяви не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.02.2008 між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №001-09032-260208, за умовами якого банком надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. зі встановленим лімітом на день укладання договору в сумі 2500,00 грн. Для використання кредитних коштів банком відкрито відповідачу картковий рахунок [NUMBER] у національній валюті, оформлено та надано в користування картку платіжної системи Visa International на умовах обслуговування, викладених в тарифному пакеті Visa Лояльний 4, що міститься в додатку №1 до договору. Пунктом 1.3 даного договору передбачено право банку самостійно не більше одного разу на місяць змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах загальної суми кредитування. Пунктами 2.1, 2.2 визначено, що моментом надання банком відповідачу кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів відповідача. Моментом виникнення недозволеного відповідачу овердрафту є день виникнення негативного залишку по картковому рахунку, який перевищує розмір кредитного ліміту. Згідно пункту 2.3 договору, відповідач сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Відповідно до умов обслуговування, викладених в тарифному пакеті Visa Лояльний 4, за користування кредитною лінією встановлено процентну ставку в розмірі 19,90% річних, за користування недозволеним овердрафтом - 90% річних. Також встановлено плату за обслуговування кредитного залишку в розмірі 2,99% від суми використаних кредитних коштів. Згідно п. 3.6 кредитного договору, відповідач зобов'язався щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються в тарифах. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідач порушив умови кредитного договору, кредитні кошти, нараховані відсотки за їх користуванням та інші платежі за договором у визначений строк в повному обсязі не сплатив. Заборгованість останнього станом на 25.03.2014 складає 3082,47 грн., в тому числі: по тілу кредиту 1823,22 грн., по процентах - 386,25 грн., по комісії - 873,00 грн. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2). Згідно положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Виходячи з вище викладеного, беручи до уваги факт порушення відповідачем умов кредитного договору, суд знаходить вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 3082,47 грн. законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved