Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

15.07.2015 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO]. в м. Охтирка Сумської області помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,2468 га, розташованої по [ADDRESS]. За життя покійний майном не розпорядився, заповіту не склав. Крім неї спадкоємцями першої черги спадкування є її матір [PERSON] та сестра [PERSON], які від свого права на спадщину відмовилися. Коли позивачка звернулася в нотаріальну конторою із заявою про прийняття спадщин, їй відмовили, так як за життя батькові не виготовили державний акт на право власності на землю, хоча всі документи для цього він виготовив. В зв'язку з цим позивачка і звернулася в суд з позовом, яким просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування. Представник відповідача - Охтирської районної державної адміністрації - в судове засідання не з'явився, в попередніх засіданнях пояснив суду, що вирішення питання по даному спору не входить до компетенції Охтирської РДА, так як земля розташована на землях Височанської сільської ради. Тому і просив суд справу розглянути без їх участі. Представник відповідача - Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області - в судове засідання не з'явився, в попередньому судовому засіданні заперечував проти позову, так як вважає, що з боку Височанської сільської ради не було жодних порушень. Так, було прийняте рішення про виділення земельної ділянки [PERSON] та надано дозвіл на розробку технічної документації. Державний акт на землю не був виготовлений і в цьому немає вини відповідача. Просив справу розглянути без його участі. Треті особи по справі [PERSON], та [PERSON], в судове засідання не з'явилися, подали заяви, в яких не заперечують проти задоволення позову, просять справу розглянути без їх участі. Виходячи з наведеного, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне провести розгляд даної справи без участі відповідача та третьої особи, а позовні вимоги задовольнити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO]. в м. Охтирка Сумської області помер батько позивачки [PERSON] (а.с.5), після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,2468 га, розташованої по [ADDRESS] на землях Височанської сільської ради. На випадок своєї смерті [PERSON] своїм майном не розпорядився, заповіту не склав, тому позивачка після його смерті фактично прийняла спадщину, так як інші спадкоємці за законом - дружина померлого [PERSON] та донька [PERSON] від своєї частки у спадковому майні відмовилися.(а.с.22-23). Однак доля земельної ділянки до цього часу не вирішена, так як державний акт на землю не видавався. Саме вказана обставина змусила позивачку звернутися до суду з даним позовом. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів. Згідно архівної копії №70 від 24.03.2011 р. рішенням виконкому Височанської сільської ради від 15.12.1997 р. [PERSON] було виділено у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,25 га (а.с.6). Рішенням тринадцятої сесії шостого скликання Височанської сільської ради від 15.05.2015 року було затверджено технічну документацію із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд [PERSON] та передано у власність вказану земельну ділянку (а.с.7), після чого [PERSON] звернувся в Управління Держземагентства із заявою про видачу Державного акту на право власності на землю, який однак не був виготовлений, так як на день його видачі [PERSON] помер. З матеріалів справи вбачається, що технічна документація на спірну земельну ділянку фактично була розроблена, був присвоєний кадастровий номер, що вказує на її належність померлому [PERSON] Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 гектара. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) . Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом було встановлено, що земельна ділянка площею 0,2468 га, розташована на території Височанської сільської ради по [ADDRESS] дійсно належала на праві приватної власності покійному [PERSON], а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного, Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), ст. 9, 13, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 328, 1225, 1261, 1270 ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України,

Outcome: approved