Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

16 травня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з вимогою щодо позбавлення батьківських прав свого сина [PERSON] та його дружини [PERSON] у відношенні їх неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що малолітня [PERSON] є його рідною онукою , яка після народження певний час перебувала в КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради в зв`язку з тяжкими пологами її матері. Після повернення невістки та онуки додому відповідачка [PERSON] - мати дитини не приділяла їй належної уваги по догляду, внаслідок чого у віці 5 місяців [PERSON] в тяжкому стані потрапила до лікарні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8» ДОР з низкою встановлених захворювань і тому було рекомендовано матері оформити соціальну допомогу на дитину до 16 років, однак остання цього не зробила. Крім того зазначив , що в період перебування онуки в лікувальному закладі відповідачка [PERSON] залишила дитину в закладі під нагляд медичних працівників та повернулась додому пояснивши, що не має наміру повертатись до лікарні. Дружина позивача - [PERSON] після відмови невістки перебувала разом з онукою в лікарні. Після виписки з лікарні в вересні 2018 року відповідачі залишили [PERSON] на виховання та утримання батькам та переїздили проживати за адресою: [ADDRESS] . З цього часу вони долею та самопочуттям дитини не цікавились. Матеріального утримання на лікування [PERSON] не надають незважаючи на те, що дитина часто хворіє та перебуває на стаціонарному лікуванні. У зв`язку із зазначеними обставинами дружина позивача вимушена звільнитися з роботи з метою догляду за дитиною, відповідачі на дзвінки не реагують та безвідповідально ставляться до дитини пояснюючи відсутністю коштів. Позивач [PERSON] у позовній заяві зазначив, що працює на посаді кріпильника дільниці №10 шахтоуправління з підземного видобутку руди ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та користується повагою у співробітників. Ухвалою суду від 27 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження . Ухвалою суду від 26 червня 2019 року здійснено перехід з розгляду справи в спрощеному порядку на розгляд справи в загальному порядку з призначенням підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні під час розгляду справи підтримав заявлені вимоги та наголосив що саме він із дружиною займаються вихованням онуки [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовчому судовому засіданні під час розгляду справи, позов визнали повністю, не заперечували проти обставини, викладені у позовній заяві та викладені позивачем під час розгляду справи. Позовні вимоги визнали та пояснили суду що не мають коштів на утримання та лікування своєї дитини. Додатково надали суду письмові заяви про визнання позову за згоду на позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи - виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради - Іванова О.В. не заперечувала проти позову, просила позов задовольнити. За ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено. Відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] з 27 травня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилась [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , яке видане Покровським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області . Згідно актів, складених мешканцями будинку [ADDRESS] малолітня дитина [PERSON] майже з самого народження мешкає з бабусею [PERSON] та дідусем , який є позивачем у справі [PERSON] Батьки дитини на місцем мешкання дитини не з`являються , уваги дитині не приділяють. Підписи мешканців будинку, що склади акт засвідчені майстром дільниці № 5 «ЖИТЛОСЕРВІС - КР» від 13 березня 2019 року. Згідно медичних довідок - епікризів , виданих лікувальними закладами дитина [PERSON] часто хворіє та потребує стаціонарного лікування . Так, згідно довідки КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8» Криворізької міської ради де зазначено, що [PERSON] , [INFO] знаходилась на стаціонарному лікуванню в дитячому пульмонологічному відділенні КП «Криворізька міська клінічна лікарня №9» КМР з 19.03.2018р по 24.03.2018р.; 20.04.2018р по 25.04.2018 р.; 22.05.2018р. по 30.05.2018р.; з 11.09.2018р. по 19.09.2018р.; з 26.03.19р. по 08.04.19 р. та за весь час лікування за дитиною доглядала бабуся [PERSON] Мама дитини участі у догляді за дитиною не брала. В матеріалах справи міститься інформація про те, що з відповідачами службою у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради було проведено профілактичну бесіду стосовно батьківських обов`язків стосовно дитини, однак [PERSON] та [PERSON] , кожен із них окремо надали до служби письмові заяви про згоду на позбавлення їх батьківських прав відносно дитини [PERSON] [INFO] через неможливість матеріально утримувати дитину. Так, особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим, юридично доцільним та таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 165 Сімейного кодексу України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи містяться достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, їх свідоме нехтування своїми обов`язками як батьків, їх небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку доньки тому суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів, на підтвердження подальшого небажання відповідачами виконувати свої батьківські обов`язки, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved