Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~ 15 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 27 березня 1994 року у Клішковецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 5, між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин в них народилась донька [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з тим, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння та довіря один до одного. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б її особистим інтересам. Подружні відносини між ними припинені. Відповідач в добровільному порядку розривати шлюб через органи РАЦС не бажає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 27 березня 1994 року у Клішковецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 5. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Лучко». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає, просить долучити до матеріалів справи оригінал свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалю є рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 27 березня 1994 року у Клішковецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 257628 від 27 березня 1994 року. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сімю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім'я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 384,20 гривень сплаченого судового збору при поданні позову до суду. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 384,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved