overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

16 грудня 2014 року до суду звернулися [PERSON], [PERSON] із заявою про усиновлення [PERSON], [INFO], який народився у [PERSON], яка померла [INFO]. Позивачі перебувають в зареєстрованому шлюбі., в їх сім`ї панує злагода та достаток, виховують прийомну дитину [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявники вимоги підтримали та просили винести рішення про усиновлення ними [PERSON], [INFO], зобов`язавши Погребищенський відділ РАЦСу внести відповідні зміни в актовий запис про його народження, записавши їх батьками дитини та змінити прізвище та по батькові дитини. Представник Органу опіки та піклування Погребищенської міської ради Пономаренко В. М. вважав, що заява підлягає задоволенню, заявники в змозі забезпечити належні умови виховання та утримання малолітнього [PERSON], усиновлення відповідає інтересам дитини. Представник Служби у справах дітей Погребищенської районної державної адміністрації Пономаренко В. М. проти задоволення заяви не заперечував, вважав за доцільне заяву задовольнити. Заслухавши заявника, представника опікунської ради, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. Поясненнями заявника та матеріалами справи встановлено, що з 2006 року заявники перебувають в зареєстрованому шлюбі (а. с.8).За своїм матеріально-побутовим станом та станом здоров`я заявник в змозі забезпечити нормальні умови розвитку та виховання дитини (а. с. 9-13). Усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Зазначені правовідносини регулюються ч.5 ст.211 та ч.4 ст.218 Сімейного кодексу України, відповідно до яких, якщо особа має лише матір, вона може бути усиновлена чоловіком, з яким вона перебуває в шлюбі; згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. З метою збереження таємниці усиновлення [PERSON] необхідно змінити його прізвище та по батькові.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

16 грудня 2014 року до суду подано цей позов. В позовній заяві вказано, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної частки (паю) та іншого майна. Протягом шести місяців позивачка до нотаріальної контори не зверталася через юридичну необізнаність та скрутне матеріальне становище, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлого через пропуск вказаного строку. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник Новофастівської сільської ради в судове засідання не з'явився, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом померлого [INFO] [PERSON], однак не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через юридичну необізнаність та скрутне матеріальне становище, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визначити їй додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

16 грудня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1996 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.12.2014р. о 10 год. 49 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.12.2014р. о 10 год. 49 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кудренко Н.Н. лікарні КП «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий негативістичний, брутальний, злобний, нецензурно лається, інструкції не виконує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - психічні та поведінкові розлади обумовлені вживанням наркотичних речовин. Психічний розлад поліморфний. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 25 червня 2009 року він з відповідачем [PERSON] зареєстрував шлюб в виконкомі Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області. Від шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що шлюбні відносити між ним та відповідачем припинені два роки тому. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно. Майновий спір відсутній. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Також вказала, що на розірвання шлюбу згодна, після розірвання шлюбу просить прізвище залишити без змін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 33. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на непрацездатну дружину. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 січня 1976 року. Шлюб зареєстрований сільською радою Сарата-Галбена Котовського району МРСР, актовий запис № 5. Відносини між позивачкою та відповідачем припинені, разом не проживають. На теперішній час позивачка не працює, у зв'язку з тим, що є інвалідом 3 групи, отримує пенсію у розмірі 999 грн. У зв'язку із захворюванням судин головного мозку, позивачка потребує постійного прийому лікарських препаратів. Чоловік добровільно надавати кошти на утримання непрацездатної дружини відмовляється, пенсіонер. У відкритому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 23 вересня 2004 року у Заводському районному управлінні юстиції м.Миколаєва був зареєстрований шлюб між ним та відповідачкою. З вересня 2014 року їх сумісне проживання припинено. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося з причин неприязних відносин не різності характерів, систематичних скандалів. Спільне господарство ними не введеться. Впевнений, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі та протирічить його інтересам. Посилаючись на викладені обставини позивач просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала, просила прізвище залишити [PERSON]. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 вересня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки з вересня 2014 року, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 1999 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. В судовому засіданні позивач поданий позов підтримав і наполягав на його задоволенні. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 25.12.1999 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб зареєстровано 27 листопада 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1417. Свій позов позивач обгрунтовує тим, що відповідач з 01 серпня 2012 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути заборгованість за договором кредиту № 002-20009-290711 від 29.07.2011 року в сумі 15 304,89 гривень. Представник позивача просив слухати справу у його відсутності заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином , причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 002-20009-290711 від 29.07.2011 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банком» (правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта») та [PERSON] відповідачеві було відкрито поточний рахунок та надано кредитні кошти за Кредитним договором №002-20009-290711 від 29.07.2011 року з наданням платіжної картки. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином, не повертає банку суму отриманого кредиту та не сплачує плату за користування ним встановлену у кредитному договорі №002-20009-290711 від 29.07.2011 року. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором заборгованість станом на 15.10.2014 р. становить: 15 304,89 гривень. Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку з відсутністю щомісячних оплат по кредиту, а також процентів, та порушенням умов Кредитного договору, у позивача виникло право вимагати дострокового погашення Кредиту відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України. Відповідно до якої , якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Кредиту. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно платіжного доручення, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем з 2014 року проживають однією сім'єю у незареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з вересня 2014 року відповідач матеріально не допомагає, коштів на утримання дитини добровільно не надавав. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно та на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Додатково зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи:копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року (а.с. 8); копії довідок про склад сім'ї (а.с. 9-10), копію наказу про надання [PERSON] відпустки по догляду за дитиною (а.с. 12), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 84 СК України позивачка має право на утримання з боку відповідача до досягнення дитиною трьох років не залежно від того чи вона працює та її матеріального становища за умови, що відповідач має змогу надати таке утримання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дітей і відповідача по справі, матеріальне становище, відсутність у відповідача інших зобов'язань та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача та на утримання дружини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2010 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Зі змісту позовної заяви убачається, що через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з листопада 2014 року. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

16 грудня 2014року позивач звернулася до суду з позовом до Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Позивач посилається на те, що [INFO] в с. Артемівка Новоодеського району Миколаївської області померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, яке покійна заповіла позивачу. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не змогла вчасно звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини оскільки на протязі часу з 05 по 14 листопада 2014року вона хворіла. Коли ж позивач у листопаді 2014року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено через те що було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладене позивач просила визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що заперечень проти позову не має та просив справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню з наступних підстав. Так з матеріалів справи видно, що [INFO] в с. Артемівка Новоодеського району Миколаївської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Димівською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області 13.05.2014року) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй на час смерті майно, яке вона заповіла позивачу, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджується заповітом посвідченим 04.10.2007року секретарем Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за №83, свідоцтвом про право на спадщину, а також свідоцтвом про шлюб позивача. Згідно довідки ТОВ «Медіса-М» від 14.11.2014року в період з 05.11.2014року по 14.11.2014року [PERSON] хворіла та знаходилася на лікуванні. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустила з поважних причин, тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України позов слід задовольнити та визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. На думку суду строк тривалість 2 місяці є достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved