Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

16 червня 2020 року [PERSON] звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до Луцької міської об`єднаної територіальної громади про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 2). Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2020 року справу передано за підсудністю до Турійського районного суду Волинської області (а.с. 31). 20 листопада 2020 року справа надійшла суду (а.с. 36). Позов [PERSON] мотивований тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Про наявність у батька земельних ділянок йому не було відомо, у зв`язку з чим він у шестимісячний строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька не подавав. Вказуючи, що зазначена причина є поважною причиною пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, просив визначити йому додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року за клопотанням позивача замінено первісного відповідача на належного - Луківську селищну раду Турійського району Волинської області (а.с. 54). 25 лютого 2021 року під час підготовчого провадження позивач подав до суду заяву про зміну підстави позову в зв`язку з тим, що про наявність складеного [PERSON] заповіту йому не було відомо і про нього він дізнався зі змісту ухвали Турійського районного суду Волинської області від 4 лютого 2021 року (а.с. 77). Ухвалою суду від 1 березня 2021 року до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] (а.с. 128). У підготовче засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду належним чином був повідомлений, подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без його участі (а.с. 48, 78). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а.с. 93), подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 92). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду належним чином була повідомлена (а.с. 95), 1 березня 2021 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що є дочкою [PERSON] , пропустила строк для прийняття спадщини після його смерті, на спадщину не претендує і не заперечує проти задоволення позовних вимог та визначення її братові - позивачу у цій справі, додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 85-86). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до часини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в місті Луцьку Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно (а.с. 5). За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповів в рівних частинах своїм дітям: синові - [PERSON] , який проживає в місті Луцьку Волинської області, та дочці - [PERSON] , яка проживає в селі Угорники Івано-Франківської області (а.с. 66). Заповіт не змінювався і є чинним, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 51, 52). Позивач є сином спадкодавця (а.с. 6) і спадкоємцем за заповітом. Приватний нотаріус 23 вересня 2019 року відмовив позивачу в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 7). На час смерті спадкодавця позивач з ним не проживав, а тому для прийняття спадщини після його смерті відповідно до вимог статей 1269, 1270 Цивільного кодексу України у шестимісячний строк зобов`язаний був подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликався на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є необізнаність із наявністю спадкового майна та заповіту, складеного на його ім`я, у зв`язку з чим він з об`єктивних причин не подавав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію ним передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що третя особа [PERSON] , яка є другим спадкоємцем за заповітом, не заперечує проти задоволення позову, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] - три місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 420 грн 40 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 420 грн 40 коп. На підставі викладеного, статей 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved