Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

15 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить скасувати наказ про його звільнення, поновити на роботі, стягнути з ТОВ «Форум-ОІЛ» середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Мотивує свої вимоги тим, що ним 12 листопада 2013 року було створено ТОВ «Форум-ОІЛ» та зареєстровано дане підприємство в єдиному державному реєстрі юридичних осіб (реєстраційний номер 16171020000000436). Наказом № 1-к від 15 листопада 2013 року він був призначений директором ТОВ «Форум-ОІЛ». У другій половині липня 2014 року він прийняв рішення відступити свою частку у товаристві та передати права засновника [PERSON] 20 липня 2014 року було укладено контракт та цивільно-правова угода із директором. У березні 2015 року від бухгалтерії підприємства він дізнався про його звільнення з посади директора за власним бажанням, хоча не писав ні заяви про звільнення та не був на загальних зборах товариства, не отримував трудової книжки. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач своєчасно повідомлявся про виклик в судові засідання, призначені на 28 квітня, 14 травня, 24 червня, 13 липня та 29 липня 2015 року, але в судові засідання не зявився. На адресу суду від відповідача надійшло клопотання від 13 травня 2015 року №00034/15 в якому вказано про те, що такої посади як Директор або керівник на ТОВ «Форум-ОІЛ» не існує, управління товариством здійснює колегіальний орган Дирекція. У справах товариства містяться Протоколи та Наказ про звільнення [PERSON] згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України та заява про звільнення з його особистим підписом. Інших пояснень, заперечень на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, документів від відповідача не надходило. Ухвалою суду від 24 червня 2015 року було витребувано у відповідача письмові докази по справі, відповідний запит суду отримав уповноважений представник ТОВ «Форум-ОІЛ» [PERSON] 3 липня 2015 року. Витребувані документи не були надані суду. Третя особа [PERSON] також своєчасно повідомлявся про судові засідання, призначені на 28 квітня, 14 травня, 27 травня, 24 червня, 13 липня та 29 липня 2015 року, але в судові засідання не зявився. У звязку з тим, що представник позивач не заперечував щодо розгляду справи у заочному порядку, відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 12 листопада 2013 року за заявою засновника (директора) [PERSON] проведено державну реєстрації юридичної особи - ТОВ «Форум-ОІЛ» (а.с.9). Відповідно до п. 3.2. Статуту підприємство займалося оптовою торгівлею паливними матеріалами та подібними до них продуктами, наданням проміжних послуг у сфері добування нафти та природного газу, видобуванням сирої нафти, виробництвом інших основних неорганічних речовин, та іншими видами діяльності. Позивач [PERSON] згідно наказу ТОВ «Форум-Оіл» № 1-к був призначений на посаду директора ТОВ «Форум-Оіл» з 15 листопада 2013 року (а.с.8). 20 липня 2014 року між ТОВ «Форум-ОІЛ» та [PERSON] був укладений контракт, згідно якого [PERSON] приймається на посаду директора ТОВ «Форум-ОІЛ» без встановлення строку випробування. Відповідно до п. 8 Контракту зміни та доповнення до нього вносяться тільки за угодою сторін. Контракт припиняється: за згодою сторін; за ініціативи власника, за умови попередження директора за 2 місяці до звільнення; за ініціативою власника, за умови повернення внесених директором коштів у повному обсязі. Згідно протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «Форум-ОІЛ» №2/14 від 29 липня 2015 року [PERSON] вийшов із складу учасників товариства у звязку із відступленням належної йому частки у Статутному капіталі на користь [PERSON] також цим протоколом затверджений у новій редакції Статут ТОВ «Форум-ОІЛ», згідно якого, зокрема, виконавчим органом товариства, що здійснює поточне керівництво його діяльністю, є директор, який призначається зборами учасників товариства. Згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Форум-ОІЛ» від 12 січня 2015 року [PERSON] звільнено з посади директора ТОВ «Форум-ОІЛ» за власним бажанням та призначено нового директора [PERSON] (а.с. 46-47). Про звільнення з посади директора [PERSON] дізнався в другій половині березня 2015 року, коли виявив відсутність заробітної плати на своєму картковому рахунку, до суду з позовом звернувся 15.04.2015р., тобто місячний строк звернення до суду у справах про звільнення не порушив. Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Підставою для звільнення [PERSON] в наказі про звільнення зазначено власне бажання позивача, але [PERSON] наполягає на тому, що не звертався до роботодавця із заявою про звільнення, а у звязку з тим, що відповідач ці доводи не спростував, хоча мав можливість і зобовязаний був надати витребувані судом документи, але проігнорував ці вимоги, суд бере доводи позивача за основу і приходить до висновку, що звільнення позивача було незаконним. Крім того, укладений між сторонами контракт не передбачає можливості звільнення директора за власним бажанням. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи вищевикладене, наказ директора ТОВ «Форум-Оіл» № 1-15-к від 12 січня 2015 року про звільнення позивача з роботи підлягає скасуванню, оскільки винесений без законної підстави, а позивач поновленню на роботі. Згідно з ч. 2 ст. 235 КзпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Так, відповідно до п. 5 контракту від 20 липня 2014 року встановлено посадовий оклад у розмірі 1250 гривень (а.с. 22). Згідно розрахунку, наданого представником позивача, відповідач повинен виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 12 січня по 13 липня 2015 року у розмірі 7172,29 грн. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Судом встановлено, що позивач має немолодий вік, створив підприємство, вклавши в нього кошти, робив все можливе, щоб підприємство розвивалось. Позивач не має можливості влаштуватися на роботу у звязка уз невидачею йому трудової книжки відповідачем. Дії відповідача призвели до зниження престижу, ділової репутації позивача, при цьому суд врахував ступінь вини відповідача, характер і обсяг страждань позивача, тривалість заподіяння шкоди та істотність вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а тому, з врахуванням засад розумності та справедливості, суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 10 000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial