Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

15 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності посилаючись на те, що 12.02.2003 року придбав трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м. у [PERSON]. Договір купівлі-продажу був зареєстрований за реєстраційним № 017 в Спеціалізованій Товарній біржі «Криворізька». Просив визнати дійсним договір купівлі-продажу № 017 від 12.02.2003 року та визнати право власності на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 12 лютого 2003 року у власність [PERSON] від [PERSON] відійшла трьохкімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м. Даний договір був посвідчений та зареєстрований на спеціалізованій товарній біржі «Криворізька», що вбачається з договору купівлі-продажу № 107 від 12.02.2003 року. Відповідно до біржового договору відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 40800,00 грн. за вище вказану квартиру. Як вбачається з заяви Спеціалізованої Товарної біржі «Криворізька» від 21.06.2016 року, дійсно 12.02.2003 року даною товарною біржею було зареєстровано договір купівлі - продажу між [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 визначено, що один з документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» даний договір нотаріальному посвідченню не підлягає. Відповідно до\~ст. 227 ЦК України\~в редакції 1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Невиконання цих вимог тягне недійсність договору. Згідно до\~ст.. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна з сторін повністю виконала умови договору, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухилилась від нотаріального оформлення договору, суд може визнати угоду дійсною. Згідно зі ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте згідно зі ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З огляду на викладене, об'єктивно дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що договір купівлі-продажу був виконаний, суд дійшов висновку, що доводи, викладені в позові, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved