Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

17.02.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову вказує, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 31 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 472. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає та зареєстрована разом з позивачем по [ADDRESS] . Вказує, що в період сумісного життя між позивачем та відповідачем відбувалися сварки з різних побутових причин, між ними не було взаєморозуміння, у них різні погляди на життя. На підставі цих непорозумінь вони практично не спілкуються, а якщо і спілкуються тільки з приводу дитини. На даний час, вони проживають на одній площі, що є зовсім неможливим.Наміри до примирення та збереження сім`ї не надали позитивного результату, так як раніше вони також сварились, жили окремо, а потім знов мирились. В теперішній час, їх сім`я остаточно розпалась і зберегти її не уявляється можливим. Суперечки про майно не мають. Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Але цієї згоди позивач з відповідачем не дійшли, тому позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за місцем проживання матері [PERSON] . Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2021 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 17.05.2021 за клопотанням представника позивача замінено третю особу - Службу у справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації на Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради (арк.с.49). 04.06.2021 від Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради надійшла заява, у якій вказується, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з 2017 року мешкає разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . У зв`язку з цим, Управління вважає, що у Харкові є служба у справах дітей Харківської міської ради, тому Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради у справі за позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини не може бути залученим як третя особа у справі (арк.с.57). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У зв`язку з тим, у позовній заяві (в т.ч. уточненій) вказано, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрований разом з матір`ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , ухвалою суду від 16.07.2021 звернуто увагу позивача на те, що коли місце проживання дитини не співпадає з місцем її реєстрації, існує спірний момент, потрібен висновок органу опіки і піклування за кожним з місць проживання та запропоновано підтвердити фактичне місця проживання дитини. Крім того, Управлінню молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради запропоновано надати висновок щодо розв`язання спору щодо місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Столяров М.В. у судове засідання не з`явилися, представник позивача просив розглядати справу без їх участі, про що надіслав відповідну заяву. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації). Про причини своєї неявки він суд не сповістив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Представник третьої особи Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Від начальника Управління надійшло клопотання про слухання справи без їх участі. Пояснення, надані суду повністю підтримали. У цих поясненнях зазначено, що у зв`язку з тим, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю [PERSON] у місті Харків, Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради не може надати висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Просять залучити службу у справах дітей Харківської міської ради за місцем проживання дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (арк.с.10), 31 жовтня 2009 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів 31.10.2009 зроблено відповідний актовий запис за № 472. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.11), сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю - позивачем. Наявний спір про місце проживання дитини. Встановлено, що сімейне життя не склалося, сторони подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть, хоча і проживають за однією адресою. Позивач зазначила, що примирення між сторонами та збереження сім`ї неможливе та є таким, що суперечить її інтересам. Згідно з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи всі обставини справи, судом встановлено, що дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки після повідомлення належними чином про час та місце судового засідання сторонами обрано пасивну поведінку нез`явлення до суду, не надання відповідачем відзиву на позов та будь-яких заперечень, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Суд вважає, що сторони висловили стійке волевиявлення, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З приводу вимог позивача щодо визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст.3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Так, у статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. №789-XII,ч.7 ст.7 СК України закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, проголошено правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 141, ст. 153 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За нормами ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до вимогст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства». Ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст.3 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 цієї статті). За поясненнями представника третьої особи головного спеціаліста служби у справах дітей Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Малки Тетяни Євгенівни Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з 2017 року мешкає разом з матір`ю [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Для підготовки висновку органу опіки та піклування Бахмутської міської ради Управлінням молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради направляються запит до суб`єктів взаємодії, а саме - Управління освіти Бахмутської міської ради та Управлінні охорони здоров`я Бахмутської міської ради. Відповідно до листа Управління освіти Бахмутської міської ради від 23.07.2021 № 1707 малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , не відвідує жодний із впорядкованих дитячих садків Бахмутської міської ради. Відповідно до листа Управління охорони здоров`я Бахмутської міської ради від 26.07.2021 № 01-44/0745 малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , не перебуває під наглядом лікарів комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної допомоги м. Бахмута». Станом на 23.07.2021 декларацію на дитину не укладено з жодним з лікарів комунального некомерційного підприємства. На обліку у вузьких фахівців дитячого відділення комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» не перебуває. Зі слів матері дитина відвідує комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 137 Харківської міської ради». Відповідно до п.72 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Відповідно до п. 74 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 1 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»(зі змінами), під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Служба у справах дітей повідомила, що у зв`язку з тим, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю [PERSON] у місті Харків, Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради не може надати висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Суду не надано доказів наявності доходів у позивача, як і не надано можливості органу опіки та піклування дослідити житлово-побутові умови сторін та надати висновки усім створеним умовам для проживання доньки. Позивач в уточненій позовній заяві вказує, що [PERSON] проживає та зареєстрована з позивачем по [ADDRESS] , що вона з чоловіком «живуть на одній площі, що є зовсім неможливим». Ухвалу суду від 16.07.2021, у якій було запропоновано [PERSON] надати документи на підтвердження фактичного проживання її та малолітньої дитини, - не виконано. Позивач до органу опіки та піклування з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини не зверталася. Не надано суду і достовірних відомостей щодо місця проживання матері дитини - позивача, тоді як за місцем реєстрації в м. Бахмут вона не проживає. Отже суду не надано достатніх доказів щодо обґрунтування позову в частині визначення місця проживання дитини, тому суд дійшов висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. Враховуючи, що позивачем при подачі до суду позовної заяви були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1816 грн. З урахуванням часткового задоволення позову витрати в порядку ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в сумі 908 грн. на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved