Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

16.10.2019 року позивач [PERSON] подав до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова вищезазначений позов, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , який зареєстровано 13.11.2015 року Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 310. Свої вимоги мотивував тим, що протягом останніх декількох років стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час вони живуть кожен окремим життям та своїми інтересами. Мешкають окремо, сімейне життя не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Фактично сім`я припинила своє існування. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином та своєчасно. На адресу суду поштою надійшла нотаріально засвідчена заява, в якій відповідач [PERSON] зазначає, що вона повністю визнає позовні вимоги до неї щодо розірвання шлюбу, просить ухвалити рішення про задоволення позову; розгляд справи проводити у її відсутність. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 листопада 2015 року, який зареєстрований Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 310. Від шлюбних стосунків сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення не згодні. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам закону, не порушує права та свободи інших осіб, а тому може бути прийнято судом. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дітей, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved