Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

17.03.2020 року позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , збільшення розміру аліментів, стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що позивач і відповідач з 21.03.2009 року по 17.01.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них [INFO] народився син - [PERSON] . Оскільки сімейні стосунки у [PERSON] та [PERSON] не склались, шлюб між ними було розірвано, вони стали проживати окремо, дитина залишилась проживати з матір`ю, а відповідач перестав добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина, у зв`язку із чим Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-2752/11 від 01.09.2011 року з [PERSON] було присуджено для стягнення аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмір ј частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % для дитини відповідного віку, починаючи з 14.04.2011 року і до повноліття дитини. Добровільно вказане рішення суду не виконувалось відповідачем. Оскільки вагітність та пологи були складі, хлопчик народився з порушеннями ЦНС, у зв`язку із чим з першого місяця життя спостерігався невропатологом з приводу вегетативно-вісцеральних порушень ЦНС. Дитині встановлено діагноз : психічний розлад, обумовлений дисфункцією головного мозку з недостатнім розумінням зверненої мови,загальне недорозвинення мови ІІ-ІІІ рівня, стійка соціальна дезадаптація. Встановлено супутній діагноз: кіфосколіотична постава, повздовжня плоскостопість І-ІІ ступені,аденоїдні вегетації І-ІІ ступеня, надлишкова вага. Згідно медичного висновку № 740 про дитину-інваліда віком до 18 років від 31.08.2017 року, та медичного висновку № 596 про дитину-інваліда віком до 18 років від 08.07.2019 року ЛКК КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» ДОЗ ЗМР дитина має захворювання: легка розумова відсталість з патологічними формами поведінки соцдезадаптації. Через проблеми зі здоров`ям та інвалідність дитини, [PERSON] потребує постійного лікування та нагляду лікарів вузької спеціалізації. Він не може навчатись у звичайній школі, тому навчається у КЗ «Запорізька спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат № 2» ЗОР на денній формі навчання у 3-Б класі за програмою для дітей з інтелектуальними порушеннями. Вихованням, лікуванням та утриманням [PERSON] займається [PERSON] , якій в цьому допомагає бабуся, мати позивача, [PERSON] , з якою вони разом проживають. Батько [PERSON] зовсім не цікавиться життям, станом здоров`я, інтересами та розвитком сина, не приймає участі у його вихованні та утриманні. Аліменти сплачує нерегулярно, останній раз сплачував у липні 2019 року в розмірі 1000 грн. Заборгованість по аліментам сплатив лише через те, що державним виконавцем було накладено заборони на [PERSON] , зокрема заборона виїзду за кордон. Згідно інформації (характери тиски), наданої заступником директора з навчальної роботи [PERSON] , вчителем [PERSON] та вихователем [PERSON] КЗ «Запорізька спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат № 2» ЗОР надано інформацію (характеристику), згідно якої [PERSON] проживає у неповній сім`ї разом із матір`ю [PERSON] , яка працює у ТОВ «Щедро» та бабусею [PERSON] , пенсіонеркою, яка допомагає виховувати дитину. Хлопця водять до школи та забирають тільки мати та бабуся. Він завжди доглянутий, чистий, має достатню кількість одягу та взуття по сезону та забезпечений всіма шкільними приладдями. Мати завжди цікавиться поведінкою та успіхами в навчанні сина. Мати та бабуся завжди спілкуються з вчителями та вихователями, приділяють велику увагу навчанню та вихованню дитини. Мати входить до батьківського комітету та постійно допомагає педагогам в організації дитячих свят і розваг. За весь період навчання [PERSON] його батько жодного разу не відвідав школу і не поцікавився успіхами та оцінками дитини, він абсолютно не приймає участь у вихованні сина. Крім того, станом здоров`я [PERSON] цікавиться та займається завжди лише мати та бабуся, які знаходяться з дитиною на прийомах у дільничного педіатра та вдома з дитиною. Відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, жодного разу не поцікавився життям сина, хоча і проживає в одному місті, має можливість спілкуватись з дитиною, але не виявляє бажання, і взагалі не проявляє ні любові, ні турботи про нього. Таке байдуже ставлення батька до сина та до виконання своїх батьківських обов`язків лише психологічно травмує дитину та створює перешкоди у вихованні та розвитку [PERSON] , оскільки скрізь потрібні письмові згоди батька, який на зв`язок не виходить та не бажає спілкуватись ні з сином, ні з його матір`ю. Оскільки [PERSON] встановлено інвалідність і він потребує регулярних медичних оглядів, навіть для проходження огляду у психіатра необхідна письмова згода батька. Отримати згоду у [PERSON] не вдається, через що [PERSON] вимушена отримувати дану згоду двічі на рік в районній адміністрації по Комунарському району Запорізької міської ради, розгляд звернень вимагає значного часу та сил матері. Службою у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області було проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] , де він проживає зі своєю матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] , про що було складено Акт від 26.02.2020 року, та надано висновок, що згідно з актом обстеження житлово-побутових умов у будинку зроблено сучасний косметичний ремонт, є сучасна побутова техніка, меблі, електро-водопостачання, твердопаливний котел, приготування їжі балонним газом, для проживання створені всі необхідні умови; у дитини є окрема кімната,окреме ліжко, письмовий стіл, шафа для одягу, телевізор, ноутбук, підлога з ламінату, паласи на підлозі; сезонний одяг та взуття, іграшки для розвитку моторики, для дитини все є. Однак аліментів, як стягуються з [PERSON] на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-2752/11 від 01.09.2011 року недостатньо. [PERSON] постійно потрібно проходити курси лікування, призначені психіатром та невропатологом, проходити курси масажів та зайняття з логопедом, придбавати ортопедичне взуття. У зв`язку з цим потребує додаткових витрат, які позивач самостійно не може забезпечувати. [PERSON] працює у ТОВ «ОЛМА», отримує заробітну плату, має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Інших осіб на його утриманні немає. У зв`язку з цим позивач просить суд збільшити розмір аліментів до Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який є рекомендованим у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України. Незважаючи на отримання заробітної плати [PERSON] з лютого 2019 року сплачує аліменти не в повному обсязі, як того вимагає рішення суду про стягнення аліментів, у зв`язку з чим станом на 16.06.2020 року за період з лютого 2019 року по червень 2020 року включно утворилась заборгованість зі сплати аліментів у сумі 19211,82. У зв`язку із цим позивач скористалась своїм правом на стягнення з відповідача пені за прострочення зі сплати аліментів, яка за період з січня 2019 року по листопад 2019 року включно становить 19008,89 грн. У зв`язку із вищевикладеним, позивач [PERSON] була змушена звернутися до суду із вимогами про позбавлення батьківських прав відповідача, збільшення розміру аліментів та стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у підготовчому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи [PERSON] у підготовчому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: матір - [PERSON] та батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 715 від 21.07.2009 року, що додане до матеріалів справи. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-2752/11 від 01.09.2011 року з [PERSON] було присуджено для стягнення аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмір ј частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % для дитини відповідного віку, починаючи з 14.04.2011 року і до повноліття дитини. Відповідач систематично не виконує рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-2752/11 від 01.09.2011 року, в результаті чого у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання його неповнолітнього сина, що свідчить про ухилення [PERSON] від виконання свого обов`язок уз утримання сина. Згідно виписки з амбулаторної картки [PERSON] від 14.01.2020 року, виданої лікарем-педіатром [PERSON] та зав. амбулаторією [PERSON] КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» ДОЗ ЗМР хлопчик народився з порушеннями ЦНС, у зв`язку із чим з першого місяця життя спостерігався невропатологом з приводу вегетативно-вісцеральних порушень ЦНС. Дитині встановлено діагноз : психічний розлад, обумовлений дисфункцією головного мозку з недостатнім розумінням зверненої мови,загальне недорозвинення мови ІІ-ІІІ рівня, стійка соціальна дезадаптація. Встановлено супутній діагноз: кіфосколіотична постава, повздовжня плоскостопість І-ІІ ступені,аденоїдні вегетації І-ІІ ступеня, надлишкова вага. Згідно медичного висновку № 740 про дитину-інваліда віком до 18 років від 31.08.2017 року, та медичного висновку № 596 про дитину-інваліда віком до 18 років від 08.07.2019 року виданих матері [PERSON] [INFO] , [PERSON] ЛКК КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» ДОЗ ЗМР який видавався матері., дитина має захворювання: легка розумова відсталість з патологічними формами поведінки соцдезадаптації. Даний діагноз був також підтверджений головним лікарем психіатром КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР Паталах Ф., про що свідчить довідка № 78-дпдв від 10.01.2020 року. [PERSON] навчається у КЗ «Запорізька спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат № 2» ЗОР на денній формі навчання у 3-Б класі за програмою для дітей з інтелектуальними порушеннями,що підтверджується довідкою, виданою директором КЗ «Запорізька спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат № 2» ЗОР Нечипоренко К. № 30 від 21.02.2020 року. Згідно інформації (характеристики), виданої заступником директора з навчальної роботи [PERSON] , вчителем [PERSON] та вихователем [PERSON] КЗ «Запорізька спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат № 2» ЗОР, [PERSON] проживає у неповній сім`ї разом із матір`ю [PERSON] , яка працює у ТОВ «Щедро» та бабусею [PERSON] , пенсіонеркою, яка допомагає виховувати дитину. Хлопця водять до школи та забирають тільки мати та бабуся. Він завжди доглянутий, чистий,має достатню кількість одягу та взуття по сезону та забезпечений всіма шкільними приладдями. Мати завжди цікавиться поведінкою та успіхами в навчанні сина. Мати та бабуся завжди спілкуються з вчителями та вихователями, приділяють велику увагу навчанню та вихованню дитини. Мати входить до батьківського комітету та постійно допомагає педагогам в організації дитячих свят і розваг. За весь період навчання [PERSON] його батько жодного разу не відвідав школу і не поцікавився успіхами та оцінками дитини, він абсолютно не приймає участь у вихованні сина. Крім того, станом здоров`я [PERSON] цікавиться та займається завжди лише мати та бабуся, які знаходяться з дитиною на прийомах у дільничного педіатра та вдома з дитиною, що підтверджується довідкою, виданою директором КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» ДОЗ ЗМР. Вищевказане свідчить, що [PERSON] умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, не цікавиться життям сина, хоча і проживає в одному місті, має можливість спілкуватись з дитиною, але не виявляє бажання, і взагалі не проявляє ні любові, ні турботи про нього, крім того сам не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Як вбачається із розпорядження голови районної адміністрації по Комунарському району ЗМР № 340р від 23.05.2017 року «Про надання згоди на проходження огляду у психіатра малолітнім [PERSON] без згоди батька», відповідно до індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда, [PERSON] потребує медичного спостереження 2 рази на рік та психіатричної допомоги за потребою, дитина проживає з матір`ю, а встановити місце знаходження батька [PERSON] неможливо. За таких обставин, оскільки від [PERSON] потрібна письмова згода на проходження огляду [PERSON] у психіатра, а він її не надає, таку згоду надає районна адміністрація по Комунарському району ЗМР. Службою у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області було проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] , де він проживає зі своєю матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] , про що було складено Акт від 26.02.2020 року, та надано висновок, що згідно з актом обстеження житлово-побутових умов у будинку зроблено сучасний косметичний ремонт, є сучасна побутова техніка, меблі, електро-водопостачання, твердопаливний котел, приготування їжі балонним газом, для проживання створені всі необхідні умови; у дитини є окрема кімната,окреме ліжко, письмовий стіл, шафа для одягу, телевізор, ноутбук, підлога з ламінату, паласи на підлозі; сезонний одяг та взуття, іграшки для розвитку моторики, для дитини все є. Приймаючи до уваги захворювання та встановлення інвалідності дитині [PERSON] , потреби, для його утримання необхідні додаткові витрати, а тому розмір аліментів, присуджений до стягнення з [PERSON] рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2011року у розмір ј частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % для дитини відповідного віку, є недостатнім для забезпечення гідного рівня проживання та розвитку дитини, у зв`язку із чим вимоги [PERSON] щодо збільшення розміру аліментів до Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку відповідають інтересам неповнолітнього [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості, виданого державним виконавцем Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Алімовою Є.А. станом на 16.06.2020 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] становить 6618,77 грн. У зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів у [PERSON] виникло право на стягнення з [PERSON] пені за прострочення зі сплати аліментів. Згідно наданого позивачем розрахунку, проведеного у відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, за формулою p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. розмір пені за прострочення зі сплати аліментів за період з лютого 2019 року по листопад 2019 року включно становить 19008,89 грн. Оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України (пені) нараховується у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів, але не більше 100 відсотків заборгованості, то позивачем обрано період з лютого 2019 року по листопад 2019 року включно, за який пеня становить 19008,89 грн. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Частини 1, 2 ст. 11, ст. 12, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» встановлюють, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися зі своїми батьками поза їх бажанням, за винятком випадків, коли таке рішення суд приймає в її інтересах. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону здоров`я» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виключною мірою відповідальності за невиконання батьківського обов`язку є позбавлення батьківських прав. Це допускається лише на підставі та в порядку, визначеному законом. Підстави для позбавлення батьківських прав визначені у ст. 164 СК України, зокрема, мати і батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд приходить до висновку, що [PERSON] , в порушення ст.150,152,155,180 СК України, ухиляється від виконання обов`язків батька по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; тощо. Судом встановлено, що дитина має інвалідність, що підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, потребує додаткових витрат за лікування, догляд, утримання, відповідач відзиву на позовну заяву не надавав, доказів неможливості сплати аліментів у більшому розмірі, ніж визначено рішенням Комунарского районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2011 року № 2-2752/11 не надав, крім того позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів визнав в повному обсязі. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При таких обставинах, суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Комунарского районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2011 року № 2-2752/11 до Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття починаючи з дня подання позову до суду. Ст.180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] виникла з лютого 2019 року по червень 2020 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем. Позивачем у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимоги надано детальний розрахунок пені за прострочення зі сплати аліментів, згідно якого загальна сума пені за прострочення зі сплати аліментів за період з січня 2019 року по листопад 2019 року включно становить 19008,89 грн., що не перевищує 100 % заборгованості станом на 16.06.2020 року. У відповідності до ст. 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 50% ставки судового збору, що підлягав сплаті за три позовні вимоги при поданні позову до суду, а саме в розмірі 1260,00 грн. За змістом статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. 07.01.2020 року між [PERSON] та адвокатом Кошліченко Н.В., діючою на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 001195 від 29.11.2016 р., укладено договір про надання правничої допомоги № 200107-01. Позивачем та її представником надано суду акти прийому передачі виконаних робіт і послуг за договором про надання правничої допомоги № 200107-01 від 07.01.2020 року, детальні розрахунки вартості адвокатського гонорару та оригінали квитанцій, що підтверджують факт надання правничих послуг та сплати адвокату [PERSON] [PERSON] гонорару у загальному розмірі 9300 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved