Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

16.03.2021 року позивач звернулась до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 23 травня 2017 року їй належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою є зареєстрованим відповідач [PERSON] , який з квітня 2020 року в квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не має. Оскільки відповідач не мешкає у вказаній квартирі вже більше одного року, а його реєстрація в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до договору дарування від 23 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Мурадовою С.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1456, а також Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 87770665 від 23.05.2017 року, вбачається, що власником спірної квартири є [PERSON] (а.с.15-16). З довідки про склад сім`ї № 249 від 02.03.2021 виданої ТОВ «Керуюча компанія «ЛіраЛТД» року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Згідно Акту від 02.03.2021 року, складеного директором ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД» м. Слов`янська, вбачається, що з березня 2020 року по теперішній час [PERSON] у спірній квартирі не мешкає (а.с.5). Відповідно до ч. 1\~ст.\~317\~Цивільного кодексу\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. ст.\~391,\~396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. За змістом\~ч.\~2\~ст.\~405 Цивільного кодексу України,\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування квартирою [ADDRESS] перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved