Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

17.02.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на присадибну земельну ділянку обґрунтувавши позовні вимоги тим, що на підставі договору дарування від 03.08.1996 року, посвідченого Токарчуком С.О., нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори, він отримав право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок розміщений на присадибній земельній ділянці за тією ж адресою. Однак, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення № 68 від 26 квітня 1994 року Первомайської міської ради вказана земельна ділянка належить [PERSON] - відповідачці по справі. Відповідно до ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без змін її цільового призначення. Оскільки в теперішній час будинок за вказаною адресою належить позивачу, то немає можливості укласти договір про перехід права власності на присадибну земельну ділянку. Тому, в теперішній час він вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3\~статті 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 03.08.1996 року, який був посвідчений посвідчений нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Токарчуком С.О. та зареєстрований за № І-1451 (а.с. 3-4). Однак, право власності на земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку, площею 0,0648 га, значиться зареєстрованою за колишньою власницею будинку [PERSON] , відповідачкою по справі, що підтверджується копією державного акту серії [NUMBER] , зареєстрованого за № 2761 від 09.06.1994 року (а.с. 5). Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 377 ЦК України\~та\~ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved