Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

17.05.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], у звязку із відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин, посилаючись на наступне. 18 березня 2010 року вона дала дозвіл на реєстрацію місця проживання [PERSON] у квартирі, яка знаходиться у її приватній власності та розташована за вищевказаною адресою. Рішенням сесії Близнюківської селищної ради від 16.02.2016 провулок Жовтневий перейменовано на провулок Сонячний. [PERSON] є її колишнім чоловіком. За вищевказаною адресою з 2016 року він не проживає. Його особисті речі в домоволодінні відсутні, житлом не користується, комунальні платежі не сплачує. В порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, з ініціативи суду, сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання не зявилися. Відзив на позовну заяву не подано. Позивач та відповідач надали до суду письмові заяви в яких просять справу розглядати за їх відсутності при цьому позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Близнюківська селищна рада Близнюківського району Харківської області також надала письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 8\~ст. 279 ЦПК України\~передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, зясувавши обставини справи, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із наступного. Так судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, про що свідчить фотокопії їх паспортів(а.с.6). Із фотокопій договору купівлі продажу від 28.12.2005, витягу з Державного реєстру правочинів від 29.12.2005, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.12.2005 №13162529 вбачається, що власницею квартири за адресою: [ADDRESS] є\~[PERSON] є(а.с.9-11). 08.03.2008 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвища після реєстрації шлюбу у подружжя [PERSON], про що свідчить фотокопія свідоцтва про шлюб(а.с.7). 05 січня 2016 року, заочним рішенням Близнюківського районного суду Харківської області по справі №612/770/15-ц, 2/612/39/16, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище «Панченко»(а.с.8). Отже власницею спірної квартири є позивачка [PERSON] Із фотокопії домової книги, довідки про склад сімї від 15.05.2018, акту обстеження матеріально-побутових умов від 15.05.2018, вбачається, що за адресою [ADDRESS], дійсно зареєстрований, але з 2016 року не проживає [PERSON]С.(а.с.12-15). Крім того, факт реєстрації відповідача за вищевказаною адресою підтверджується і інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання(а.с.30). Комунальні платежі за цією адресою сплачує позивач, про що свідчать фотокопії договору про користування електричною енергією, договору про надання послуг з газопостачання та фотокопії рахунків про спожиті газ та електричну енергію(а.с.16-21). Згідно ст.319\~ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право\~\~вчиняти щодо свого майна\~\~будь-які дії, які не\~\~суперечать закону. Усім\~\~власникам забезпечуються\~\~рівні умови здійснення\~\~своїх\~\~ прав. Згідно ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути\~\~протиправно\~\~позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~\~ст. 391 ЦК України\~\~власник\~\~майна\~\~має\~\~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним\~\~права\~\~користування\~\~та розпорядження\~\~своїм\~\~майном. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),\~\~\~\~членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили\~\~ права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Право користування житлом набувають члени сім'ї власника житла за фактом набуття статусу члена його сім'ї. Необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства. Відповідно до частини другої\~статті 64 ЖК Української РСР\~до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.\~Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною четвертою\~статті 156 ЖК Української РСР\~визначено, що до членів\~\~сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Згідно\~статті 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням виникає у власника через один рік відсутності особи за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин. Стаття 16 ЦК України\~передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами\~ЦК України. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі\~\~\~\~ № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей\~383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення\~статті 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік. Отже належними та допустимими доказами позивача вимоги позову про визнання [PERSON], таким що втратив право\~\~користування\~\~житловим приміщенням квартирою, \~\~ доведені. Відповідач позов визнав повністю, визнання відповідачем\~позову не\~суперечить вимогам\~закону та\~не порушує\~прав,\~свобод чи\~інтересів інших\~осіб,\~а тому позов і підлягає задоволенню. При поданні позовної заяви судовий збір позивачем сплачений повністю, клопотання про його стягнення із відповідача на свою користь не заявлене, а тому питання про його розподіл не вирішується. Інші судові витрати відсутні.

Outcome: approved