Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

15 травня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який з урахувань уточнень обґрунтував тим, що на підставі договору про право на будівництва житлового будинку та Акту прийняття індивідуального житлового будинку він вважається власником домоволодіння №17 по вул. Дніпрогеса у м. Дніпропетровську. 11 червня 1989 року його право власності на вищезазначене домоволодіння було в цілому зареєстровано за ним в КПДМБІ. Домоволодіння №17 по вул. Дніпрогеса у м. Дніпропетровську загальною площею 113,8 кв.м., житловою площею 57,3 кв.м. Відповідача було зареєстровано в спірному домоволодіння 22 березня 2007 року, в якості члена родини власника житлового будинку, оскільки він одружився з рідною донькою позивача. У 2009 році шлюб між позивачем та його донькою було розірвано. В листопада 2008 року відповідач добровільної виїхав з місця реєстрації і на теперішній час в домоволодіння не мешкає, жодних речей, які належали його в домоволодінні немає. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з позовом, в якому він просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в домоволодіння №17 по вулиці Дніпрогеса у м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою у Головному управлінні Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області. Позивач в судовому засіданні не зявився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, зазначивши що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будування індивідуального житлового будинку на праві особистої житлової власності від 10.11.1975 року, позивачу було надано земельну ділянку №13-А по вул. Дніпрогеса, для будування житлового будинку (а.с.4-7). На підставі акту приймання індивідуального житлового будинку, позивач прийняв житловий будинок №17 по вул. Дніпрогеса, житловою площею 57,3 кв.м., загальною площею 113,8 кв.м. (а.с.8-11). Згідно технічного паспорту від 11 жовтня 1982 року домоволодіння № 17 по вул. Дніпрогеса у м. Дніпропетровську складається з літ.А-1: 1 коридор 6,4 кв.м., 2 сходова клітка 3,8 кв.м., 3 житлова 9,2 кв.м., 4 житлова 19,7 кв.м.. 5 житлова 11 кв.м., 6 кухня 10,7 к.в.м, 7 ванна 5,1 кв.м., 8 вбиральня 0,7 кв.м., 9 коридор 7,2 кв.м., 10 передня 17,5 кв.м., 11 кладова 5,1 кв.м.. 12 житлова 17,4 кв.м., загальна площа 113,8 кв.м., житлова площа 57,3 кв.м. (а.с.12-18). В домоволодіння №17 по вул. Дніпрогеса у м. Дніпропетровську зареєстрований відповідач, що підтверджується домовою книгою (а.с.21-27). 08 вересня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний відповідно до свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.28). 10 березня 2015 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відповідача було оголошено у розшук у звязку з тим, що судом неодноразово вживались заходи щодо встановлення місця його проживання, перебування та виклику відповідача для участі у справі про стягнення аліментів, проте встановити дану інформацію та викликати його в судове засідання не виявилось можливим (а.с.33). Відповідно до повідомлення Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровської області №47/2890 від 24.03.2015 року вбачається, що в ході проведених розшукових заходів було встановлено місце знаходження [PERSON] який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Боброва, 5/7 (а.с.47), який дав в свою чергу пояснення, що він дійсно проживає за вищезазначеною адресою з колишньою дружиною [PERSON] (а.с.48-49). Відповідно до актів від 12.06.2014 року, 18.09.2014 року, 22.12.2014 року, 21.03.2015 року, складеного [PERSON], [PERSON], [PERSON], про те, що [PERSON] не проживає в домоволодіння № 17 по вул. Дніпрогеса у м. Дніпропетровськ з листопада 2008 року та місце знаходження його не відомо (а.с.29-32). У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сім'ї, за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також вказаною нормою закону передбачені випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. За змістом ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Дослідивши надані докази та за відсутністю підстав вважати, що за відповідачем зберігається житлове приміщення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved