Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

15 червня 2016 року [PERSON], яка діє в інтересах недієздатної [PERSON], звернулась до суду з цивільним позовом до Територіального центру соціального обслуговування, третя особа Орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради, в якому просить зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні власним житлом шляхом позбавлення відповідача права заходити до їхнього житла в квартиру [ADDRESS] та припинити дію договору про надання соціальних послуг, як незаконного, тому що [PERSON] не проживає самотньо; стягнути з відповідача за нанесення моральної шкоди 20000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10 червня 2003 року її призначено опікуном її недієздатної дочки-інваліда [PERSON] Пояснює, що з грудня 2008 року відповідач уклав з [PERSON] договір про соцобслуговування на надання соцпослуг як одинаку, проживаючому самотньо. Стверджує, що фактично відповідач став незаконно членом їхньої сімї, без погодження з нею, як з опікуном. Відповідач ігноруючи її активно почав виживати її підопічну з єдиного власного житла, провокуючи постійні конфлікти в їхній сімї та чинить інші перешкоди у проживанні її дочки у власній квартирі. Вважає, що [PERSON] не є проживаючим самостійно; вона може надавати йому набагато більшу допомогу, проживаючи в одній квартирі. Зазначає, що ніякої реальної допомоги [PERSON] відповідачем не надається. Ухвалою суду від 07 липня 2016 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено [PERSON]. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити. Додатково пояснила, що 11 грудня 2008 року до територіального центру з заявою на прийняття на соціальне обслуговування звернувся [PERSON], а наказом відповідача від 26 грудня 2008 року № 38 прийнятий на обслуговування. [PERSON], [INFO], інвалід загального захворювання І групи, ветеран війни-учасник бойових дій, ветеран праці, не має двох кінцівок і потребує обслуговування у відповідності до Закону України «Про соціальні послуги». Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував і просив в його задоволенні відмовити. Пояснив, що свої обовязки соціальні працівники відповідача виконують належним чином і він потребує їхніх соціальних послуг, оскільки є інвалідом першої групи і одинокою особою. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надійшла заява (а.с. 34), в якій просили розгляд справи проводити без участі представника управління. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 28 лютого 2000 року № 30-9960 квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в цілому належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради дозволено громадянці [PERSON] управляти нерухомим майном недієздатної [PERSON] 1/2 частиною квартири [ADDRESS]. [PERSON] призначена опікуном над недієздатною [PERSON] рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 10 червня 2003 року № 107 (а.с. 35, 37). Між Територіальним центром соціального обслуговування та [PERSON] укладено Договір про соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) одинокого (проживаючого самотньо) непрацюючого громадянина з ІV групою рухової активності відділенням соціальної допомоги вдома, за яким одинокий непрацездатний гр. [PERSON] прийнятий на обслуговування відділенням соціальної допомоги вдома, який було переукладено та пролонговано до 04.01.2017 року (а.с. 41-44). Згідно п. 2.2. вказаного договору територіальний центр відповідно до заяви, медичного висновку, карти індивідуальних потреб та Положення про територіальний центр і Положення про відділення соціальної допомоги вдома зобовязується здійснювати соціально-побутове-обслуговування гр. [PERSON] та надавати йому безкоштовно наступні соціальні послуги: купівля та доставка продовольчих, промислових товарів; доставка медикаментів; супроводження до установ; прибирання приміщень; прибирання подвіря; винос сміття; заготівля овочів; доставка преси, поштової кореспонденції; читання преси, посилання листів; сплата за комунальні послуги. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], має інвалідність, група І33-1, ступінь індивідуальної потреби в наданні соціальної послуги догляду вдома: ІV; сімейний стан: розлучений (а.с. 26). Згідно п. 5 ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» соціальні служби - підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання, а також громадяни, що надають соціальні послуги особам, які перебувають у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги. Статтею 2 Закону України «Про соціальні послуги» встановлено, що основними засадами надання соціальних послуг є: сприяння особам, що перебувають у складних життєвих обставинах, які вони не в змозі подолати за допомогою наявних засобів і можливостей; попередження виникнення складних життєвих обставин; створення умов для самостійного розвязання життєвих проблем, що виникають. У відповідності до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про соціальні послуги» соціальні послуги державними та комунальними суб'єктами, а також іншими суб'єктами, що надають соціальні послуги із залученням бюджетних коштів, в обсягах, визначених державними стандартами соціальних послуг, безоплатно надаються громадянам, які не здатні до самообслуговування у зв'язку з похилим віком, хворобою, інвалідністю і не мають рідних, які повинні забезпечити їм догляд і допомогу. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальні послуги» передбачено, що для отримання соціальних послуг, що надаються державними та комунальними субєктами, особа, яка їх потребує, має звернутися з письмовою заявою до місцевого органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Судом встановлено, що [PERSON] проживає у [INFO], 1/2 частина якої належить йому на праві власності, разом з дочкою [PERSON], яка є власником іншої половини вказаної квартири та за станом свого здоровя потребує стороннього догляду, і опіку над нею здійснює [PERSON]; [PERSON] розлучений, доказів наявності інших рідних [PERSON], які б мешкали в м. Чернігові і повинні забезпечити йому догляд і допомогу, суду не надано; [PERSON] є інвалідом загального захворювання І групи, ветеран війни-учасник бойових дій, ветеран праці, не має двох кінцівок; [PERSON] звернувся до відповідача в установленому законом порядку з заявою про прийняття його на надомне обслуговування відділенням соціальної допомоги і таке обслуговування йому надано у відповідності до укладеного договору; претензій щодо наданих йому соціальних послуг [PERSON] не має. Отже, [PERSON] має потребу в надомному сторонньому догляді та наданні інших соціальних послуг безпосередньо в квартирі, що надаються компетентними органами та організаціями. Враховуючи, що рідні та близькі, проживаючі в м. Чернігові, які можуть надати таку допомогу, у [PERSON] відсутні, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON] і відмовляє в задоволенні позову в частині зобовязання відповідача усунути перешкоди в користуванні власним житлом шляхом позбавлення відповідача права заходити до їхнього житла в квартиру [ADDRESS] та припинити дію договору про надання соціальних послуг, як незаконного, тому що [PERSON] не проживає самотньо. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З матеріалів справи не вбачається протиправності в діях відповідача щодо надання [PERSON] послуг з соціального обслуговування, а також порушенням працівниками відповідача прав та законних інтересів [PERSON] та її підопічної [PERSON], а тому вимоги про стягнення відшкодування моральної шкоди в сумі 20000,00 грн. задоволенню не підлягають як такі, що належним чином не підтвердженні доказами, не доведено факт завдання моральної шкоди, не обґрунтовано розмір відшкодування завданої моральної шкоди не доведена вина відповідача в її завданні.

Outcome: dismissed