Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-16 00:00:00

16 лютого 2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував наступне. Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2003 року він сплачує на користь колишньої дружини [PERSON] аліменти на утримання своєї доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів свого заробітку, але не менше ? неоподаткованого мінімуму на дитину, починаючи з 12 грудня 2003 року. Останнім часом його сімейне та матеріальне становище змінилося: 15 лютого 2005 року він одружився з [PERSON] і від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також він хворіє, що тягне додаткові витрати на лікування, і як вчитель загальноосвітньої школи має мінливий характер доходу. Тому просив визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі 80 гривен щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка проти позову заперечувала, вказуючи, що призначені за рішенням суду аліменти відповідач сплачує у невеликому розмірі, а в даний час вона не працює, оскільки здійснює догляд за своєю новонародженою дитиною. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами їх неповнолітня дочка [PERSON] залишилася проживати разом з відповідачкою. За рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2003 року відповідач сплачував на користь колишньої дружини аліменти на утримання своєї доньки в розмірі ? частини всіх видів свого заробітку, але не менше ? неоподаткованого мінімуму на дитину, починаючи з 12 грудня 2003 року. Відповідно до статей 182-184 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. При цьому, визначення розміру аліментів в частці від доходу є загальним, а для присудження аліментів у твердій грошовій сумі передбачено законодавцем певні умови, а саме: нерегулярний, мінливий дохід, отримання частину доходу в натурі, наявність інших підстав. Дане положення може бути застосовано як при первісному призначенні аліментів, так і при їх зміні. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Сімейне положення відповідача після присудження стягнення з нього аліментів змінилося, а саме: 15 лютого 2005 року він вступив у шлюб з [PERSON], від якого в них народився син [PERSON], 3 січня 2006 року. Окрім цього, позивач останнім часом тяжко хворіє, що підтверджується копіями медичних довідок. Це потребує додаткових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч.ч.2-3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджені під час судового розгляду докази свідчать про те, що у позивача дійсно змінилося сімейне становище та погіршилося його здоровя, що є підставою для зменшення аліментів. В той же час, позивач має постійну заробітну плату, яку отримує працюючи вчителем в загальноосвітній школі № 3 м. Первомайська, тому згідно з вимогами ст. 184 СК України у суда відсутні підстави для зміни способу стягнення аліментів з ? частини заробітку на тверду грошову суму. Посилання позивача на мінливий заробіток не заслуговує на увагу, оскільки він отримує щомісячну заробітну плату, а її коливання є незначним, тому вона не може бути визнана як нерегулярний або ж мінливий дохід. Слід зазначити, що рішенням суду від 24 грудня 2003 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини всіх видів свого заробітку, але не менше ? неоподаткованого мінімуму на дитину, починаючи з 12 грудня 2003 року. Законом України від 22 вересня 2005 року № 2901-IV були внесені зміни до ст. 182 СК України, якими встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Однак, до лютого 2010 року з позивача за місцем його постійної роботи стягувалися аліменти без врахування вказаних змін, тобто щомісячний розмір аліментів на дитину був меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За такого, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, з врахуванням зміни сімейного стану позивача, стану його здоровя та матеріального становища, а також дитини, на утримання якої стягуються аліменти, суд вбачає за можливе зменшити щомісячний розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частки його доходу. На підставі викладено,

Outcome: partial