Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

16 червня 2015 року МТСБУ звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 19 600 грн., витрат на аварійного комісара в розмірі 690 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. та судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] 09 листопада 2007 року на перехресті вул. Новокостянтинівська-Алябєва в м. Києві, керуючи автомобілем [NUMBER] при повороті ліворуч не надав дорогу автомобілю [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим вчинив дії, передбачені ст. 124 КУпАП. Вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17.12.2007 року На момент скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля відповідно до звіту № 672 склала 494631 грн. Вказана шкода не була відшкодовано особисто відповідачем потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля [NUMBER] [PERSON] звернулась до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля під час ДТП, в звязку з чим МТСБУ сплатило потерпілій особі виплату відшкодування в сумі 25500 грн., а крім того додатково МТСБУ понесло витрати на оплату юридичних послуг 2000 грн. та витрати на аварійного комісара 690 грн. Оскільки відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДТП, то у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. 03.03.2008 року МТСБУ звернулося до [PERSON] з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, і [PERSON] частково сплатив суму відшкодування в розмірі 5900 грн., останній платіж було ним здійснено 31.10.2012 року. Так як відповідач припинив добровільно погашати суму зворотної вимоги і частина суми залишилась невиплаченою, то позивач просить стягнути з [PERSON] виплачене страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 19 600 грн., витрати на аварійного комісара в розмірі 690 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Від нього надійшла письмова заява про слухання справи в його відсутність та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.80-81). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання (м. Суми, вул. Охтирська, 19) та фактичним місцем проживання ([ADDRESS]). Жодних заяв, клопотань чи заперечень від відповідача до суду не надходило. На підставі ст. 224 ЦПК України, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 листопада 2007 року на перехресті вул. Новокостянтинівська-Алябєва в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], при повороті ліворуч не надав дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого здійснив зіткнення з вищевказаним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями водій [PERSON] порушив п. 16.13. ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вина [PERSON] у вказаному ДТП встановлена постановою Оболонського районного суду м. Києва (а.с. 13). Автомобіль Хьюндай, д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON], був застрахований згідно полісу № ВА 2411436 (а.с.14). В результаті протиправних дій відповідача автомобіль [NUMBER] отримав технічні пошкодження. Відповідно до звіту № 672 від 12.12.2007 року про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Хьюндай, д.н.з. АА9668, прямий матеріальний збиток, заподіяний власнику дослідженого автомобіля, становить 49463,71 грн.( а.с. 15-22). Водночас водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] на час скоєння ДТП не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. В звязку з цим власник автомобіля [NUMBER] [PERSON] звернулась із заявою до МТСБУ про відшкодування їй шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу з вини водія, який не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності в порядку ст. 35, п.п. «а» ст. 41.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.4). 25 лютого 2008 року МТСБУ видало наказ № 282 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (з вини незастрахованого водія) та платіжним дорученням перерахувало [PERSON] страхове відшкодування у сумі 25500 грн. (а.с. 9,10). 03.03.2008 року МТСБУ звернулось з вимогою до [PERSON] про відшкодування в добровільному порядку шкоди, завданої потерпілій особі [PERSON] (а.с.23). Як вбачається з картки рахунку № 3771, [PERSON] протягом з березня 2008 року по грудень 2011 року сплачував завдані матеріальні збитки, таким чином частково погасивши заборгованість в сумі 5900 грн. (а.с.5-7). Залишок непогашеної суми становить: 25500 грн. 5900 грн. = 19\~600 грн. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фону захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом,у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не мав чинного на час ДТП договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, позивач МТСБУ відшкодував шкоду за заявою потерпілої особи, а після виплати страхового відшкодування на користь потерпілого, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача про відшкодування завданої шкоди. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку обовязок відшкодування заподіяної шкоди лежить на відповідачеві і завдана матеріальна шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі шляхом стягнення на користь позивача з відповідача. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати, повязані з розглядом даної справи, а саме 2000 грн. правової допомоги та 243,60 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на аварійного комісара в розмірі 690 грн. - задоволенню не підлягають, оскільки ці витрати не є судовими витратами. На підставі ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: partial