Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

16.06.2021 [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що він є власником зазначеного житлового будинку. Відповідач є колишнім власником, зареєстрований, однак фактично у ній не проживає, не виконав передбачене договором купівлі-продажу житлового будинку від 04.09.2019 зобов`язання змінити реєстрацію свого місця проживання. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі порушує його права власника, перешкоджає розпоряджатися майном. Ухвалою судді від 02.07.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України», однак у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у Постанові від 25.04.2018 по справі № 800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідача «належним». З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про судове засідання відповідачів у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу житлового будинку і земельної ділянки від 04.09.2019, посвідченого державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М., зареєстрованого в реєстрі за №2-1299 (а.с. 5, 6) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №179757728 від 04.09.2019 (а.с. 7). У пункті 6 Договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки від 04.09.2019 зазначено, що продавець [PERSON] зобов`язується знятися з реєстраційного обліку за даною адресою до 04 жовтня 2019 року (а.с.5 зв.). Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради від 24.06.2021 року на запит суду, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 24.11.1998 року по теперішній час (а.с. 17). Згідно із частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, позивач, як власник житлового будинку, не може в повній мірі реалізувати своє право власності, оскільки у належному йому будинку зареєстрований відповідач, [PERSON] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатив 908,00 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку з задоволенням позову суд відповідно до ст. 141 ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідача.

Outcome: approved