Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

16.10.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - стягувати з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини, - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 20 % прожиткового мінімуму для для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] судові витрати. Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 19.10.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст..ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 28.10.2015 року. 28.10.2015 року слухання справи відкладено на 09.11.2015 року в зв»язку з неявкою відповідача [PERSON] В судовому засіданні, яке відбулося 09.11.2015 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. В судове за сідання, яке відбулося 09.11.2015 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то суд при цьому керувався наступними нормами процесуального права. Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений судом належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти винесення заочного рішення. Згідно ст.. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, вста\-новленими цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 213 і 215 цього Кодексу і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст 227 ЦПК України повідомлення про заочне рішення відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше п'яти днів з дня його проголошення. Фактичні обставини справи, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Підсудність. Згідно ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як видно з матеріалів справи, зокрема, з паспорту позивачки [PERSON], вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанці. Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено наступне. Позивачка [PERSON] з відповідачем по справі, - [PERSON] проживала у фактичних шлюбних стосунках з квітня 2006 року. 30 квітня 2008 року у сторін народилася дочка, - [PERSON], батьком якої є відповідач. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 21 травня 2008 року виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якій вказано, що [PERSON] народилася 2008 року в с. Стави Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень 21 травня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 06. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка - [PERSON]. Станом на даний час неповнолітня дитина, - [PERSON] проживає спільно з матір»ю, позивачкою по справі, - [PERSON], та знаходиться на повному її утриманні. Даний факт підтверджується довідкою за № 369 від 06.10.2015 року, яка видана виконкомом Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якій вказано, що діти [PERSON], а саме, - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], знаходяться на повному утриманні матері. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний це робити. Позивачка в даний час ніде не працює і їй одній тяжко утримувати дочку, а тому вона вимушена звернутися до суду з даною заявою, окрім того, слід зазначити, що у відповідачки є ще двоє неповнолітніх дітей, батьком яких є відповідач по даній справі. Відповідач офіційно ніде не працює, фізично здоровий, іншим особам аліментів не виплачує, інших осіб на своєму утриманні не має, а тому, на думку суду, взмозі надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. В даний час сторони спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть, проживають окремо на різних житлових площах. Як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач в даний час участі в вихованні дитини, яка знаходиться на повному утриманні позивачки не приймає, матеріальної допомоги їм не надає. Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо: -стягнення аліментів на дитину: Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституцій\-них обов'язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Далі, підставою для виникнення права неповнолітньої дитини на утримання від батьків є сукупність юридичних фактів: - наявність споріднення. В даному випадку споріднення доведено свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], видане 21 травня 2008 року виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якій вказано, що [PERSON] народилася 2008 року в с. Стави Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень 21 травня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 06. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка - [PERSON]. - недосягнення дитиною, - [PERSON] повноліття, тобто вісімнадцятирічного віку. Враховуючи вищевикладене, відповідач по справі, - [PERSON], зобов»язаний утримувати свою дитину, дочку, - [PERSON] до досягнення 18 - ти річного віку, тобто, до досягнення дочкою повноліття, - до [INFO] року; Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів. До переваг цього способу належать, по - перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по - друге, відсутність потреби у проведенні індексації. Проте, в даному конкретному випадку суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в частці на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини в зв»язку з тим, що, як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач [PERSON] офіційно не працює, відповідно, стягувати частку з не існуючих доходів суд не має права. Отже, у твердій грошовій сумі аліменти призначаються у випадках, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявно\-сті інших обставин, що мають істотне значення. До таких обставин, зокрема, відносить\-ся і ситуація, коли стягнути аліменти в частці від заробітку (доходу) практично немож\-ливо, (як в даному випадку), або коли це істотно порушує інтереси однієї зі сторін (наприклад, коли суд має достатньо причин вважати, що відповідач приховує свої реальні доходи), (як в даному випадку), адже відповідач хоча офіційно не працює тривалий час, проте одягається, харчується, забезпечує свій побут, що, на думку суду, вказує на наявність неофіційного заробітку у відповідача. Слід зазначити, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації від\-повідно до Закону України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення». При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, судом було враховано наступні обставини, які зазначені в ст. 182 СК України: - дитина, - [PERSON], [INFO], тому потребує значних коштів на утримання. - позивачка [PERSON], джерел доходу немає, так як ніде не працює, в зв»язку з тим, що має троє дітей малолітнього віку, за якими здійснює догляд. Окремо слід зазначити, що батьком інших двох дітей також є відповідач по даній справі. - Відповідач [PERSON] фізично здоровий, працездатного віку, працездатний, іншої сімі»ї не має, іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжений, не має на утриманні інших осіб. Суд остаточно приходить до висновку щодо наявності у відповідача [PERSON] можливості сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 500 грн, що, слід зазначити, фактично становить менше 1\\2 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік», і являє собою лише вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров»я набором продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Окрім того, призначаючи такий розмір аліментів, суд виходив з економічних реалій сучасного життя, розміру витрат, які необхідно нести на повноцінне утримання та виховання дитини, які, на думку суду, є значно більші, ніж законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зокрема, на здорове повноцінне харчування, забезпечення гігієнічними засобами, одягом, взуттям, іграшками та іншими засобами, необхідними для всебічного розвитку дитини,а відповідач, як працездатна особа, має фінансову можливість надавати утримання у визначеному судом розмірі. Отже, враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що позивачка [PERSON] просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, визначення розміру якої поклала на розсуд суду, суд, враховуючи вищевикладені судом обставини, прийшов до висновку щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно. Згідно ст.. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється СК України, з метою, зокрема, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 16.10.2015 року. Судові витрати. При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд керувався ч. 3 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, позивачка [PERSON] є особою, яка звільнена від сплати судового збору, як особа, звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів на підставі Закону України «Про судовий збір». Відповідач не входить до кола осіб, які звільнені від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладені обставини справи, що стосується судового збору, суд,

Outcome: approved