Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

15.01.2018 р. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 46496 грн. 87 коп. згідно кредитного договору №б/н від 22 грудня 2012 року. Позов обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 22.12.2012 року, згідно умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 500 грн.00 коп.у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 %. на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору кредиту відповідач [PERSON] свої зобов'язання за таким, належним чином не виконував, тому, у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 30.11.2017 року склала 46496 грн. 48 коп., з яких: 496,85 грн. - заборгованість за кредитом; 38761,40 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4547,92 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована сума); 2190,31 грн - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача 46496,48 грн. заборгованості по кредитному договору, а також сплачений судовий збір по справі у розмірі 1762 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 39). За повідомленням Городоцького районного суду Львівської області відповідач [PERSON] відбуває покарання в Катеринівській виправній колонії № 46 Рівненської області за вироком суду від 22.07.2014 р. (а.с. 56) У судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідач [PERSON] вказав, що отримував кошти в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, однак Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт ним не підписаний та йому не відомий, позов не визнав. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. У відповідності до ст.55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно правовими актами Нацбанку та угодами між банком і клієнтом. Відповідно до ст.ст.509, 526 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів законодавства України. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту. З долученої до справи копії розрахунку заборгованості (а.с.4-5), анкети-заяви (а.с.6), копії витягу з Тарифів банку (а.с.7), умов і правил надання банківських послуг (а.с.7-31), копії довідки про включення до ЄДРПОУ (а.с.34), копії банківської ліцензії №22 від 05.10.2011р. (а.с.35), копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.36), копії статуту (а.с.37) видно, що 22.05.2012 року між АТ КБ«ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту, за умовами якого [PERSON] отримав від позивача грошові кошти у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за згаданим кредитним договором, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 30.11.2017 року склала 46496 грн. 48 коп., з яких: 496,85 грн. - заборгованість за кредитом; 38761,40 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4547,92 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована сума); 2190,31 грн - штраф (процентна складова). Водночас, задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає, що у вимогах про стягнення пені та комісії слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно із ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У відповідності до ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Таким чином, покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, не зазначено за який період нараховано пеню. Також такий вид стягнення як «комісія» порушує право споживача та не доведена позивачем. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільних справах № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Відтак, суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення 4547,92 грн грн. пені та комісії слід відмовити. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням.

Outcome: partial