Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

17.02.2016 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської областіпро визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - Іванопільська селищна рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом голови селищної ради Маркова І.А., згідно якої Іванопільська селищна рада позов визнає повністю, просить розглядати справу без участі представника селищноїради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 11.07.1989 року Іванопільською селищною радою Чуднівського району Житомирської області (а.с.5) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.02.1949 року, батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], позивач 02.08.1980 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с 21). Рішенням Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області №14 від 20.11.2015 року перейменовано в [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с. 7-8 ). З метою отримання відомостей про реєстрацію спірного житлового будинку за померлим [PERSON], позивач звернулась до Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації, і їй було повідомлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок, який розташований за адресою:[ADDRESS], не зареєстровані (а.с. 9). Судом встановлено, що позивач зверталась з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Чуднівського районного нотаріального округу Житомирської області Журбея В.Л., однак приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, станом на 11.02.2016 року заяв від інших спадкоємців не надходило (а.с. 4). Судом встановлено, що позивач в шестимісячний термін після смерті свого батька прийняла спадщину шляхом вступу в розпорядження майном померлого, [PERSON] дійсно був зареєстрований та проживав за адресою:[ADDRESS], разом із ним до дня його смерті була зареєстрована і проживає на даний час його дочка [PERSON], що підтверджується копіями довідок №№ 4155/02-23, 4150/02-23 від 22.12.2015 року та 23.12.2015 року (а.с. 19-20). Судом також було встановлено, що осіб, які оспорювали б право власності позивача на даний будинок, немає. Відповідно до ст.529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, який діяв на момент смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу УРСР 1963 року для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом мають особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачатi за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З таких підстав суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню як обґрунтовані, а тому необхідно визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved