Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

17.04.2019 року позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі за текстом - позивач, АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за тестом - відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 19.04.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 26.02.2019 року має заборгованість у розмірі 29443,79 грн., яка складається із: 8835,50 грн. - тіло кредиту, 6608,15 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита,0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 11332,38 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 789,48 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1378,28 грн. - штраф (процентна складова), та яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою суду від 14.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно, судовою повісткою з повідомленням, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Наведені обставини відповідно до ст. 280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом було постановлено відповідну ухвалу. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Щодо укладення між сторонами кредитного договору судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 19.04.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір шляхом написання анкети-заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає договір про надання банківських послуг. На підставі зазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У Заяві зазначено, що позичальник ознайомлений і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідач погодилася, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, становлять договір про надання банківських послуг. Вказана Заява підписана відповідачем. Пунктом 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначений в пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, вказана в заяві. За користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 365/366 календарних днів в році (п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг). Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування рахунків, за умови інформування позичальника, в тому числі шляхом надання виписки по картковому рахунку згідно п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. В пункті 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг вказано, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, позичальник сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. У разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., позичальник зобов`язався сплатити банку пеню, відповідно до встановлених тарифів (п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до ч.1,2 ст.549 ЦК України та пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. У випадку незгоди позичальника зі зміною Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити всю заборгованість перед банком. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачений обов`язок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов`язався повернути кредит, оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг). Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В пункті 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг вказано, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф. Таким чином суд приходить до висновку про доведеність укладення між сторонами кредитного договору на умовах, викладених в підписаній відповідачем Заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого позивачем відповідно до умов договору станом на 26.02.2019 року має заборгованість у розмірі 29443,79 грн., яка складається із: 8835,50 грн. - тіло кредиту, 6608,15 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита,0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 11332,38 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 789,48 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1378,28 грн. - штраф (процентна складова), та яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами в розмірі 1921,00 грн. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями за кредитним договором, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Водночас, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначене також підтверджується правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 27565,51 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8835,50 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита - 6608,15 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання- 11332,38 грн. та нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 789,48 грн. є законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим підлягають задоволенню, а в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу слід відмовити. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором б/н від 19.04.2011 року становить 27565,51 грн. Згідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені судом частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 93,62 % від понесених судових витрат, тобто 1798,44 грн.

Outcome: partial