Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Покликалася на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 31.01.2015 року. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню дитини, не бере участі в його матеріальному забезпеченні та вихованні. Можливості самостійно забезпечувати сина усім необхідним в неї немає, оскільки зараз не працює, перебуває у декретній відпустці. Відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні немає, а тому зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. А тому, просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина в розмірі - 1500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснила, що тривалий час з відповідачем не проживають разом, після хрещення дитини більше не зустрічались, їй не відомо чи влаштований відповідач офіційно, однак він має майстерню по виготовленню меблів, отримує від цього дохід. В добровільному порядку надавати допомогу на утримання дитини відповідач не бажає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З наданих в судовому засіданні пояснень встановлено, що неповнолітній син перебуває на утриманні матері, яка не в змозі самостійно в повній мірі його матеріально забезпечити, оскільки не працює. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Відповідач [PERSON], зі слів позивача, інших осіб та неповнолітніх дітей на своєму утриманні не має, офіційно не працевлаштований, однак є фізично здоровим, працездатним, має майстерню з виготовлення меблів, може заробляти до 20 000 грн. щомісячно. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів заробітків відповідача у вказаному нею розмірі. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01.01.2016 року Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» для дітей віком до 6 років - 1167 грн., а також, враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, а тому, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 700 грн. щомісячно. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати, в установленому законом розмірі станом на день звернення з позовом до суду.

Outcome: partial