Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

15.06.2020 року, позивач - фізична особи-підприємця [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми заборгованості в розмірі 10 028 гривень 70 копійок та, крім того, суму судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 22 лютого 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів (надалі - Договір). Загальна сума договору 6200,00 гривень. По договору була внесена передплата в розмірі 2100,00 гривень. Відповідно до п.1.1. Договору, позивач зобов`язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на одне пластикове вікно. Згідно п.2.1. Договору, строк виготовлення та доставки продукції складає 21 робочий день з моменту внесення передплати. Згідно п.2.5 Договору, поставка продукції покупцеві належної якості та в належні терміни підтверджується його підписом на акті прийому-передачі виконаних робіт або в дорожньому листі або інших супровідних документах. Відповідач отримав продукцію 06 березня 2020 року за адресою [ADDRESS] , тобто в строки, передбачені договором, про що є акт про виконання робіт від 06.03.2020 року. Відповідно до п.1.2 Договору, відповідач зобов`язався оплатити вартість виробів згідно з «Графіком погашення платежів», тобто винен був сплатити 22 березня 2020р. - 2050 гривень, які не сплатив, 22 квітня 2020р. - 2050 гривен, які теж не сплатив. Отже, відповідач повинен сплатити 4100,00 грн. основного боргу. Відповідно до п.7.5. Договору відповідач зобов`язаний сплатити 2% пені за кожен календарний день прострочення від загальної суми заборгованості. Відповідно до п.7.8 сторони домовилися встановити відповідальність за прострочку виконання грошового зобов`язання в підвищеному розмірі 24 відсотки річних від простроченої суми. Таким чином, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання і зобов`язаний сплатити позивачеві крім суми основного боргу, 24% річних з заборгованості та пеню. Дані суми складають: пеня 5740,00 грн., 24% річних - 188,70 грн. 25.08.2020 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] основний борг у розмірі суми 4100,00 грн., пеню у розмірі суми 11480,00 грн., 24% річних у розмірі суми 377,41 грн., а загалом 15957,41 грн. Судові витрати у розмірі суми 840,80 грн. сплачені позивачем. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2020 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Одночасно вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.20). У судове засідання представник позивача не з`явився, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Заяв з проханням розглядати справи без її участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надала. Також відповідач викликалась шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-сайті суду. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 13 жовтня 2020 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.02.2020 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстроченням платежу № 140270, невід`ємною частиною договору є специфікація та графік погашення платежів (а.с. 7-9). Згідно п. 1.1. договору позивач повинен зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. відповідачем була погоджена специфікація на 9 конструкцій вікон. Пунктом 2.1 договору № 140270 від 22.02.2020 року, строк виготовлення та доставки продукції складає 20 робочих днів з моменту внесення передплати. Відповідно до акту по виконанню робіт-послуг № 270 від 06.03.2020 року [PERSON] отримала продукцію у встановлений строк, претензій не мала (а.с. 12). Згідно п. 4.2.3 вказаного договору, після виконання виконавцем своїх зобов`язань по даному договору, а саме: доставка і установка вікон, виконавець зобов`язаний підписати акт прийому-передачі на доставлену та встановлену металопластикову продукцію. Підписання даного акту свідчить про виконання виконавцем своїх зобов`язань по даному договору. Відповідно до п. 7.4 договору купівлі-продажу металопластикових вікон з розстроченням платежу № 140270, у випадку прострочення платежів, передбачених графіком погашення, відповідач зобов`язаний сплатити 100 грн. штрафу за пропуск першого платежу та 200 грн. штрафу за пропуск другого, третього та чергових платежів. Крім того, відповідач зобов`язаний сплатити 1 % пені за кожен день прострочення від загальної суми заборгованості. [PERSON] вносила платежі за договором купівлі-продажу від 22.02.2020 року, проте, не в повному обсязі. Однак, [PERSON] вимоги договору № 140270 від 22.02.2020 року не виконує, в обумовлені строки не здійснює погашення платежів. Станом на 15.06.2020 року у [PERSON] виникла заборгованість за договором: основний борг у розмірі суми 4100,00 грн., пеню у розмірі суми 11480,00 грн., 24% річних у розмірі суми 377,41 грн., а загалом 15957,41 грн.. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору № 140270 від 22.02.2020 року позивач виконав усі зобов`язання, однак, відповідач порушує вимоги договору, тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми боргу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 840 гривня 80 копійок (а.с. 1), а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved