Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

15.08.2014 року КП «Голосіївжитлосервіс» (надалі - позивач) звернулося у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), [PERSON] (надалі - відповідач-2) про відшкодування боргу за житло-комунальні послуги, при цьому пояснивши наступне. Відповідачі займають квартиру [ADDRESS]. КП «Голосіївжитлосервіс» відкрито особовий рахунок. Позивач зазначає, що будинок № 10 знаходиться на обслуговуванні КП «Голосіївжитлосервіс» і останній має право збирати квартирну плату, платежі за комунальні послуги, плату за обслуговування з наймачів та власників приміщень і споруд. Позивач зазначає, що з боку відповідачів зобов'язання не виконуються, та по закінченню кінцевого строку до сплати (20 число наступного місяця), грошові зобов'язання перетворились в боргове зобов'язання. Станом на 19.02.2014 року заборгованість складає 19023, 11 гривень. Окрім того інфляційні втрати - 989,20 грн. У зв'язку із зазначеним, позивач просив стягнути на його користь з відповідачів заборгованість по квартплаті та комунальним послугам у розмірі 19023, 11 грн., інфляційні втрати у розмірі 989, 20 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проти заочного рішення у справі не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. (а. с. 14-15). Про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1. ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] знаходиться на обслуговуванні КП «Голосіївжитлосервіс». Доказів зворотного в розпорядження суду не надано. Як вбачається з довідки форми № 3 КП «Голосіївжитлосервіс» в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 7). Відповідно до Ордеру на житлове приміщення № 37329 серії Б вказане житлове приміщення надане [PERSON]. Разом з цим, згідно наданої КП «Голосіївжитлосервіс» довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ([NUMBER]) несплачена відповідачами заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за квартиру № 69 складає 19023, 11 грн. (а. с. 5-6). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того положеннями п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 р. за № 572, унормовано що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р. за № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Статтями 20, 21 цього ж Закону визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Крім того Верховним Судом України у положеннях постанови від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13 зазначено правову позицію згідно якої споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжних доручень від 11.03.2014 року за № 471 та від 11.03.2014 року за № 489 позивач здійснив витрати у сумі 243,60 грн., на оплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved