Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

16.07.2021 до суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 66 782,03 грн. (шістдесят шість тисяч сімсот вісімдесят дві гривні три копійки). В обґрунтування позову позивач зазначає, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24.03.2021 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч.2 ст. 185 КК України, та призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді З років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75 та 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до вироку суду, у невстановлений слідством день та час, перебуваючи в невстановленому місці [PERSON] , оглянувши викрадений у [PERSON] мобільний телефон марки «Huawei Y5 II», виявив на останньому додаток «Приват24», який був прив`язаний до фінансового номеру «Vodafon» [NUMBER] , сім-картка якого знаходилась у вищевказаному телефоні. В цей, день, час та місці у [PERSON] виник з корисливих мотивів злочинний умисел направлений на несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи з метою підробки та спотворення процесу обробки інформації, що призвело до порушення встановленого порядку маршрутизації інформації та направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить [PERSON] . [PERSON] , знаходячись у невстановленому місці, з використанням логіну номер телефону [NUMBER] та вигаданого ним паролю до автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» (база даних - програмно-апаратний комплекс банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та аутентифікації відповідно договору), яка згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, користуючись комп`ютером, здійснив несанкціонований доступу до інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі, чим ввів в оману вказану систему віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» ПАТ КБ «ПриватБанк», видавши себе за потерпілу [PERSON] та в подальшому перерахував з належного їй карткового рахунку № [NUMBER] на картковий рахунок його знайомого [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в загальній сумі 42 227 грн. 11 коп., при цьому спотворив інформацію про належного користувача облікового запису не маючи законного доступу до нього. В подальшому, [PERSON] , утримуючи викрадені грошові кошти при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденими коштами на власний розсуд, чим завдав [PERSON] , майнової шкоди на загальну суму 42 227 грн. 11 коп. Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку та спотворення процесу обробки інформації, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України. Своїми умисними діями, які виразились у таємних викраденнях чужого майна (а саме належних [PERSON] грошових коштів), вчинених повторно, [PERSON] вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України. Відповідно до вироку суду, в судовому засіданні обвинувачений [PERSON] визнав, що вчинив інкриміновані діяння. Вказав, що грав у букмекерській конторі, де і викрав мобільний телефон потерпілої [PERSON] . Через декілька днів виявив у телефоні додаток «Приват 24», перевірив його та вирішив зняти грошові кошти, які перерахував на картку свого знайомого [PERSON] , якою в той час користувався. При цьому, грошові кошти в сумі 42 227 грн. 11 коп., які [PERSON] 25.06.2018 перерахував з карткового рахунку [PERSON] на картковий рахунок, належний його знайомому [PERSON] , були кредитними коштами, які були викрадені [PERSON] спершу шляхом використання кредитного ліміту, встановленого на картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] , а після цього - внаслідок 6-ти зарахувань на картковий рахунок [PERSON] кредитних коштів шляхом оформлення послуги «Миттєва розстрочка» та подальшого перерахування вказаних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , належний знайомому [PERSON] - [PERSON] . Внаслідок крадіжки [PERSON] грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] , Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» після 25.06.2018 на суму викрадених [PERSON] коштів почав нараховувати [PERSON] відсотки за використання кредитного ліміту та пеню за прострочку за кредитом, внаслідок чого сума коштів, яку [PERSON] була зобов`язана повернути банку, значно зросла. Після цього, банком на початку 2019 року було подано позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості (що складається із суми грошових коштів, викрадених [PERSON] , та суми нарахованих на той час банком пені та відсотків). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27.05.2019 по справі № 278/606/19 позов банку було задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість в сумі 61 060 грн. 09 копійок. Однак після стягнення в судовому порядку вказаної суми коштів банк продовжив нараховувати [PERSON] пеню та відсотки, які щомісяця ставали все більшими та у серпні 2019 року загальна сума викрадених [PERSON] коштів та нарахованих банком пені та відсотків перевищила 90 000 грн. Від представника позивача надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи, просив вимоги задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним, що підтверджено матеріалами справи. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24.03.2021 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч.2 ст. 185 КК України, та призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді З років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75 та 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням та [PERSON] строком на 1 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду встановлено, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувало кримінальне провадження № 295/18426/19 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 185 КК України. За результатами розгляду вищевказаного кримінального провадження Богунським районним судом м. Житомира 24.03.2021 постановлено вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 185 КК України. Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України при сукупності кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Вказаний вирок учасниками провадження до суду апеляційної інстанції не осаджувався та втупив у законну силу 27.04.2021. Згідно диспозиції ч.1 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за вказаною частиною статті настає у разі таємного викрадення чужого майна (крадіжки). Як вбачається з описової частини вищевказаного вироку, судом під час розгляду кримінального провадження № 295/18426/19 встановлено, що у невстановлений слідством день та час, перебуваючи в невстановленому місці [PERSON] , оглянувши викрадений у [PERSON] мобільний телефон марки «Huawei Y5 II», виявив на останньому додаток «Приват24», який був прив`язаний до фінансового номеру «Vodafon» [NUMBER] , сім-картка якого знаходилась у вищевказаному телефоні. В цей, день, час та місці у [PERSON] виник з корисливих мотивів злочинний умисел направлений на несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи з метою підробки та спотворення процесу обробки інформації, що призвело до порушення встановленого порядку маршрутизації інформації та направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить [PERSON] .. [PERSON] , знаходячись у невстановленому місці, з використанням логіну номер телефону [NUMBER] та вигаданого ним паролю до автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» (база даних - програмно-апаратний комплекс банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та аутентифікації відповідно договору), яка згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, користуючись комп`ютером, здійснив несанкціонований доступу до інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі, чим ввів в оману вказану систему віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» ПАТ КБ «ПриватБанк», видавши себе за потерпілу [PERSON] та в подальшому перерахував з належного їй карткового рахунку № [NUMBER] на картковий рахунок його знайомого [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в загальній сумі 42 227 грн. 11 коп., при цьому спотворив інформацію про належного користувача облікового запису не маючи законного доступу до нього. В подальшому, [PERSON] , утримуючи викрадені грошові кошти при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденими коштами на власний розсуд, чим завдав [PERSON] , майнової шкоди на загальну суму 42 227 грн. 11 коп. Згідно ч.6 ст.82 ЦК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з вищевказаного вироку, потерпіла відмовилася від цивільного позову у зв`язку з повним відшкодуванням спричиненої шкоди. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушення, підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим в позовній заяві не міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, судові витрати залишаються за позивачем. Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Приймаючи до уваги, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, та враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного, відповідно до ст.22, 1166, 1177 ЦК України та

Outcome: approved