Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

17.07.2014 року позивач звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON], третьої особи - Прилуцький МВ УДМС України в Чернігівській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації - квартирою [ADDRESS] та зняття з реєстрації. Свої вимоги позивач мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 06.12.2011 року за реєстровим № 3398. Згідно п.10 вказаного договору, на час його укладення, в зазначеній квартирі було зареєстроване постійне місце проживання «продавця» - [PERSON], який зобов'язувався звільнити квартиру від своїх речей та знятись з реєстраційного обліку до 30.12.2011 року. На даний час, відповідач вказаної умови договору не виконав. За таких обставин, в силу п.1 ч.1 ст.346 ЦК України, позивач зазначає, що [PERSON] втратив право власності на квартиру в результаті її продажу. Вказані обставини змусили [PERSON] звернутись до суду з цивільним позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, завчасно до канцелярії суду представником позивача було подано письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував /а.с.23/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, в зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Прилуцький МВ УДМС України в Чернігівській області в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи /а.с.22/, про причини неявки до суду не повідомив. Суд, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі не підлягають доказуванню, встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 28.11.2012 року при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача «[PERSON]» змінено на «[PERSON]» /а.с.6/. Момент виникнення права на захист у власників житла пов'язаний з моментом виникнення права власності, оскільки тільки власник повною мірою може використати належні йому права на захист. Правочини про відчуження чи набуття у власність будинку підлягають обов'язковій державній реєстрації і, відповідно, право власності на будинок виникає саме з моменту державної реєстрації документів, що встановлюють це право. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено що відповідно договору купівлі-продажу від 06.12.2011 року за реєстровим № 3398 позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] /а.с.8,9/. Згідно п.10 договору купівлі-продажу, на час його укладення, у вищевказаній квартирі було зареєстроване постійне місце проживання «продавця» - [PERSON], який зобов'язувався звільнити квартиру від своїх речей та знятись з реєстраційного обліку в строк до 30.12.2011 року /а.с.8/. Обставини реєстрації місця проживання відповідача - [PERSON] у вказаній квартирі підтверджуються також довідкою 024/1-09 № 1615 від 02.06.2014 року та ксерокопією будинкової книги /а.с.10-14,15/. Положеннями пункту 1 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено припинення права власності, зокрема, в разі відчуження власником свого майна. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності, згідно наданих суду доказів здійснив відчуження вказаної квартири, чим припинилось його право власності на спірне домоволодіння, а відтак, згідно п.1 ч.1 ст.346 ЦК України відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. З огляду на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року № 6-57цс11, яка є обов'язковою для всіх судів України, заявлена позивачем вимога про зняття відповідача з реєстрації місця проживання також підлягає задоволенню, оскільки вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, і від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, що в даному випадку свідчить про застосування саме норм ЦК України та Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Судом також встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 243 грн 60 к. /а.с.1/, який відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: approved