Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

17.04.2018 позивач звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17.07.2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], 02.05.2010р.народження, та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, стали постійно виникати сварки та суперечки при дітях,які супроводжуються нецензурними словами та побиттям, внаслідок чого втратили почуття поваги та кохання один до одного. Позивач стверджує, що вони з відповідачем проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2018 року зупинено провадження у даній цивільній справі та призначено подружжю строк для примирення до 19.10.2018 року. У судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, додатково зазначивши, що примирення між ними неможливе. Позивач категорично заперечувала проти повторного надання строку на примирення, посилаючись на те, що ні вона, ні діти, не хочуть бути поруч з відповідачем, через його поведінку та постійні сварки. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу. Також відповідачем було заявлено клопотання повторно надати строк для примирення. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 238, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-ОК № 083281, виданим 17 липня 2009 року( а.с.4). Від шлюбу сторони мають дітей: малолітнього сина [PERSON], 02.05.2010року народження, та малолітню доньку- Костянець [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ОК № 154018 та серії І-ОК № 316684 відповідно(а.с. 8,9). Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків тривалий час не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Крім того, за клопотанням відповідача сторонам надавався строк на примирення (а.с.22-24), однак, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Та обставина, що сторони не змогли примиритися, відповідачем не заперечується. Відповідно до вимог ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1 ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом 17.04.2018 року, тобто з моменту звернення позивача до суду пройшло шість місяців. Враховуючи тривалий час, перебування справи в суді, а також ту обставину, що подружжю надавався строк на примирення за клопотанням відповідача, проте, позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу та, як вбачається з пояснень відповідача він фактично визнає, що подружжя втратили почуття любові та взаємоповаги, за таких обставин суд прийшов до висновку, що примирення між сторонами виявилося неможливим, надання потворного строку для примирення є недоцільним, оскільки сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Будь-які докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем надані не були, зустрічні вимоги відповідачем також заявлено не було, а отже наведені обставини, за яких відповідач не визнає позову, не можуть бути підставою для відмови в позові щодо розірвання шлюбу, оскільки встановлені в судовому засіданні обставини, які відповідачем не оспорюються та не спростовані, свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати:704грн.80 коп.( а.с.1) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved