Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

15.11.2020 р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 16.05.2014 р. з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно. З 2014 р. економічний стан в країні змінився, витрати на утримання дитини значно збільшилися, проте відповідач не вважає за потрібне брати участь ані у вихованні дитини, ані в додаткових витратах на розвиток, лікування та належне харчування. Просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, встановлений рішенням Селидівського міського суду по справі № 242/1421/14-ц; 2/242/549/14 винесене 16 травня 2014 року, та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Заперечення відповідача. Відповідач надав відзив, в якому зазначив, що він працює в ТОВ «ФАКУЛЬТЕТ-ФАРМ» на посаді системного адміністратора та станом на березень 2020 р. має дохід за вирахуванням утримань у розмірі 4427,50 грн. Дохід, який отримує від сдачі в оренду приміщення, вимушений сплачувати за ореду житла у м.Дніпро. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.02.2020 р. його визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням у [ADDRESS] . Крім того, від другого шлюбу має неповнолітню доньку, також ним усиновлено дитину. На виконання мінімальних соціальних гарантій для своєї дитини готовий сплачувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, що становить 1109,00 грн. Просив частково задовольнити позов про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. З урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Процесуальні дії у справі. 05.02.2020 р. було відкрито провадження по справі за позовною заявою, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.03.2020 р. підготовче провадження закрито, розпочато розгляд справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 16.05.2014 р. з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] - у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Рішення набрало чинності 27.05.2014 р. Згідно довідки, [PERSON] працює в ТОВ «ФАКУЛЬТЕТ-ФАРМ» та його заробітна плата за період з жовтня 2019 р. по березень 2020 р. склала 24254,33 грн. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідач в якості доказів того, що він є усиновлювачем неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , надав заяву [PERSON] про її згоду на усиновлення її сина та копію свідоцтва про народження [PERSON] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Також суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі за № 143 цс 13, відповідно до якою з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року 2218 гривень, з 1 липня 2318 гривень, з 1 грудня 2395 гривень. При цьому,в силу ч.3ст.181 СК України саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів) і саме вона має право на подання позову про зміну способу стягнення аліментів. За таких обставин суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів, бере до уваги, що відповідач є працездатним, має малолітніх дітей[PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , доказів на підтвердження того, що він є усиновлювачем неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , як то рішення суду, що набрало чинності, суду не надано. Так само, відповідач не заперечує, що має дохід від передачі в оренду майна, проте не зазначає розмір доходу, який отримує від такої оренди. Таким чином, на думку суду, позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище. Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в частині зміни способу стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, слід стягнути в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved