Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

16 січня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 20 грудня 2007 року, згідно заяви [PERSON], нею був отриманий кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку відповідач ознайомлений. Підпис [PERSON] свідчить про те, що остання підтвердила згоду на умови надання кредиту, які складають договір. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. Позивач зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч договірним зобов'язанням, відповідач неналежно виконував умови договору. З урахуванням внесених коштів станом на 17 грудня 2018 року [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 12577,67 гривень, з яких: 5167,53 гривень - нараховані відсотки за користування кредитом, 6573,11 гривень - нараховано пені, а також відповідно до п.2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг штраф 250 гривень - фіксована частина та 587,03 гривень - процентна складова. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену вище заборгованість на користь АТ КБ «Приват Банк» та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги визнає частково, просила не стягувати штрафи, так як це у свою чергу є подвійною відповідальністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: На підтвердження домовленості між сторонами мається підписана відповідачем заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку від 20 грудня 2007 року, порушення істотних умов яких, зі сторони [PERSON], у судовому засіданні достовірно встановлено. За розрахунком заборгованості за договором б/н від 20 грудня 2007 року, укладеного між АТ КБ «Приват Банк» та клієнтом [PERSON] вбачається, що остання, станом на 17 грудня 2018 року, має перед позивачем заборгованість у розмірі 12577,67 гривень, з яких: 5167,53 гривень - нараховані відсотки за користування кредитом, 6573,11 гривень - нараховано пені, а також відповідно до п.2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг штраф 250 гривень - фіксована частина та 587,03 гривень - процентна складова. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідність ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, при цьому, щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штрафи, що визначені п. 2.1.1.7.6. Правил, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом із пенею за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Питання щодо недопустимості подвійного стягнення неустойки за порушення виконання грошового зобов'язання узгоджується із правовими позиціями ВС України, які викладені в постанові суду у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 р. Враховуючи наведені норми та роз'яснення, суд приходить до висновку, що уточнений позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є таким, що підлягає частковому задоволенню, та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальному розмірі 11740,64 гривень, яка складається з: 5167,53 гривень - нараховано відсотків за користування кредитом, 6573,11 гривень - нараховано пені,. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial