Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

15.06.2021 позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.12.2017 між позивачем та відповідачем, укладений шлюб, зареєстрований Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 664. Через різні погляди на сімейне життя наприкінці вересня 2020 року між ними шлюбні відносини припинилися. Причиною розпаду родини послужили різні інтереси та різні погляди на сімейне життя. Вони втратили один до одного почуття любові і поваги. Спільне господарство не ведуть. Спільного майна, яке би підлягало розподілу не мають. Спільних дітей від шлюбу немає. Ухвалою від 29.06.2021 відкрито провадження у цій справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не прибула, подала до суду письмову заяву від 17.08.2021, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, подав заяву від 17.08.2021 у якій вказав, що просить справу розглянути без його участі, проти позову не заперечує. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази у справі, встановивши фактичні обставини справи суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що дійсно 15.12.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 664, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В силу ч. 2 ст.114СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved