Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

15 грудня 2016 року ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою. В позові позивач посилається на те, що відповідач була власником кімнати № 39 по вулиці Сорочинська, 146 в м. Миргороді та являлася споживачем послуг з теплопостачання, які їй надавалися підприємством-позивачем. Між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Згідно договору купівлі-продажу від 24.02.2015 р. Відповідачкою була продана кімната. Відповідно до п. 10 Договору [PERSON] зобовязалася до 28.02.2015 р. повністю сплатити всі комунальні платежі, але заборгованість, яка існувала на 24.02.2015 року так і не була погашена. Відповідач не проводила оплату отриманих послуг з теплопостачання, внаслідок чого у нєї виникла заборгованість перед ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2013 року по 24.05.2015 року в сумі 4\~007,13 грн. ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» 4\~007,13 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію та понесені при зверненні з позовом до суду судові витрати. Представник позивача, що діє на підставі відповідної довіреності в судове засідання не зявився, до суду подав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про місце та час розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлена належним чином. Відповідно до правил ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів у справі, з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] була власником кімнати № 39 по вулиці Сорочинська, 146 в м. Миргороді та фактично отримувала за даною адресою послуги з опалення та підігріву води. Згідно договору купівлі-продажу від 24.02.2015 р. відповідачка продала вказану кімнату (а.с.6). Відповідно до п. 10 Договору [PERSON] зобовязалася до 28.02.2015 р. повністю сплатити всі комунальні платежі, але заборгованість, яка існувала на 24.02.2015 року так і не була погашена. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу є споживачем. Отже відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг відповідно до вказаного Закону. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 322 ЦК України, передбачено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніш 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, відповідач зобовязувалася щомісячно оплачувати комунальні послуги, які надавалися позивачем. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до довідки про нарахування і проплату за опалення та підігрів води станом на 01.11.2016 р. по вул. Сорочинська, 146, км. 39 заборгованість відповідача складає 4\~007 грн. 13 коп. (а.с 5). Зважаючи на вищевикладене, позов ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» підлягає до задоволення в межах заявлених позовних вимог і з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 4\~007 грн. 13 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved