Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25.04.2006 року між ВАТ комерційним банком «Надра»», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем був укладений кредитний договір. Відповідно укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 15000,00 гривень строком до 20.04.2021 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16 % річних. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, станом на 15.10.2013 року має заборгованість в сумі 81015,34 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 13513,96 грн.; заборгованість по відсоткам - 10150,61 грн.; заборгованість по комісії - 3920,03 грн.; індекс інфляції - 1395,72 грн.; заборгованість по пені - 50535,02 грн.; заборгованість по штрафам - 1500, 00 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить його задовольнити. Вважає, що позовна давність, яку просить застосувати відповідач, не сплинула, оскільки строк виконання договору встановлено до 20.04.2021 року. Відповідачем подано заперечення на позов (а.с.58-62), в якому відповідач зазначив, що між ним та позивачем дійсно був укладений договір у квітні 2006 року на суму 15000 гр. для придбання житлового будинку. По березень 2009 року умови договору ним не порушувалися, заборгованість сплачувалася щомісяця, але вважає, що в рахунок погашення тілу кредиту позивачем повинно бути зараховано не 1486,04 гр., як вказано у розрахунку, а 2915,5 гр. Це сталося з тієї причини, що в договорі відсутні дані про порядок зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості, а банк на власний розсуд зараховував більше коштів в рахунок погашення відсотків та комісії, ніж на погашення тіла кредиту. Виходячи зі вказаного розрахунку, вважає, що сума заборгованості за тілом кредиту має бути зменшена. До вимог позивача щодо процентів за кредитом просить застосувати позовну давність. Також просить застосувати позовну давність до вимог щодо комісії за кредитом, вважає, що розмір комісії, яка може бути з нього стягнута, складає не більше 2175,21 гр. У задоволенні вимог щодо стягнення штрафу в сумі 1500 гр. просить відмовити, оскільки він не порушував умови укладеного договору, за порушення яких він зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 10% від суми кредиту. Вважає, що не має підстав для стягнення з нього заборгованості з врахуванням індексу інфляції, оскільки договором не передбачено такого обов'язку. Суму пені, яка підлягає стягненню з нього, просить зменшити на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки вказана сума значно перевищує розмір фактичної заборгованості за кредитом, крім того, просить врахувати тяжкі сімейні обставини: тяжка довготривала хвороба сина, на лікування якого були витрачені значні кошти, смерть сина у 2011 році, відсутність у нього постійної роботи протягом тривалого часу, відсутність роботи у його дружини, знаходження на утриманні трьох неповнолітніх дітей (на момент отримання кредиту). В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, не заперечує проти заборгованості за кредитом, при ухваленні рішення просить врахувати його сімейний та матеріальний стан, наявність обставин, які ускладнили виплату кредиту, а також врахувати ту обставину, що він згоден погашати кредитну заборгованість, але визначену позивачем суму заборгованості він фактично не в змозі виплатити. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.ст. 610, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України (ст.1050 ЦК України). Ч.1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 25.04.2006 року ВАТ комерційний банк «Надра» та відповідач уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит сумі 15000 грн. терміном повернення кредиту до 20.04.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних та відсотків за управління кредитом в сумі 0,5% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов даного договору відповідач зобов'язаний сплачувати банку за користування та управління кредитом відсотки щомісяця до 20 числа поточного місяця. П.3.3.1 та п.3.3.2 визначено, що позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки за користування та управління кредитом шляхом здійснення мінімально необхідного платежу, при цьому щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 287,93 гр. Факт отримання відповідачем вказаної суми коштів підтверджується заявою на видачу готівки № NL-11 від 25.04.2006 року. Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» є правонаступником всіх прав та обов'язків відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра». Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15.10.2013 року складає 81015,34 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту - 13513,96 грн.; заборгованість по відсоткам - 10150,61 грн.; заборгованість по комісії - 3920,03 грн.; індекс інфляції - 1395,72 грн.; заборгованість по пені - 50535,02 грн.; заборгованість по штрафам - 1500, 00 грн. Згідно вказаного розрахунку відповідач здійснив останній платіж в рахунок погашення кредитної заборгованості у березні 2009 року, при цьому в рахунок погашення заборгованості з часу отримання кредиту по тілу кредиту сплачено 1486,04 гр., по відсоткам - 6507,03 гр., пеня - 1,69 гр., по комісії - 2290,24 гр. Залишок заборгованості по тілу кредиту станом на 15.10.2013 року складає 13 513 гр. 96 коп. Враховуючи, що відповідачем з квітня 2009 року не виконуються умови укладеного з позивачем договору щодо повернення суми позики, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 13 513 гр. 96 коп., що відповідає положенням ст. 1050 ЦК України та п.4.2.4 укладеного між сторонами договору. З відповідача у відповідності до положень ст.625 ЦК України підлягає стягненню заборгованість з врахуванням індексу інфляції. Визначаючи розмір індексу інфляції, який підлягає стягненню, суд у відповідності до положень ст.267 ЦК України вважає за необхідне застосувати позовну давність, про що було заявлено відповідачем, та стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 1299 гр. 97 коп. за період часу з грудня 2010 року по день звернення позивача до суду з даним позовом - грудень 2013 року. Сума індексу інфляції за жовтень - листопад 2010 року стягненню не підлягає, оскільки сплинула позовна давність, тому в даній частині позову слід відмовити. Також слід відмовити позивачу у стягненні заборгованості по відсоткам в сумі 10150 гр. 61 коп., яка нарахована позивачем за період з 26 квітня 2006 року по 24 березня 2009 року, оскільки сплинула позовна давність. Щодо стягнення заборгованості по комісії в сумі 3920 гр. 03 коп. суд вважає, що позов в даній частині підлягає задоволенню частково в сумі 614 гр. 89 коп., яка нарахована у січні 2013 року. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по комісії слід відмовити в зв'язку зі сплином позовної давності, оскільки комісія нарахована за період часу з 26.04.2006 року по 21.01.2009 року. Суд не бере до уваги заперечення представника позивача щодо відсутності підстав для застосування позовної давності з підстав строку дії договору до 20.04.2021 року з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони, укладаючи між собою 25.04.2006 року кредитний договір, встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 20.04.2021 року. Умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, тобто зі встановленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань - внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати (ст.253 ЦК України). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту, відсотків за користування та управління кредитом повинно здійснюватися позичальником до 20 числа поточного місяця, тому початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів повинен обчислюватися з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобов'язань. Позовні вимоги щодо стягнення штрафу в сумі 1500 гр., що складає 10% від суми кредиту, задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до 5.3 умов укладеного кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в сумі 10% від суми кредиту у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.2, 4.3.4, 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13 договору; вказаними пунктами встановлено наступні обов'язки позичальника: забезпечити банк всіма необхідними документами для здійснення ним видачі готівки позичальнику; протягом 1 робочого дня з моменту отримання кредитних коштів укласти з банком договір іпотеки; протягом дії цього договору не здійснювати будь-яких дій щодо зниження вартості засобу забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань, а також надавати банку можливість перевірки його дійсності та грошової оцінки; на вимогу банку з'явитися до банку для підписання додаткової угоди, в якій визначений розмір процентної ставки за користування кредитом; на вимогу банку надавати документи, що підтверджують поточний фінансовий стан позичальника. В порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано докази щодо порушення відповідачем вимог п.п.4.3.2, 4.3.4, 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13 укладеного кредитного договору, тому відсутні законні підстави для стягнення штрафу з відповідача. Позовні вимоги в частині стягнення пені з відповідача підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з квітня 2009 року не виконує взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредитної заборгованості на підставі вищевказаного кредитного договору, умовами якого передбачено обов'язок відповідача сплачувати пеню за порушення взятих на себе зобов'язань. Відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем, розмір пені з жовтня 2012 року по вересень 2013 року складає 50 535 гр. 02 коп. У відповідності до положень ч.3 ст.551 ЦК України суд вважає за можливе зменшити розмір пені, яка значно перевищує розмір завданих позивачу збитків, при цьому суд враховує відсутність у відповідача протягом 4-х років постійної роботи, знаходження на утриманні дружини та трьох дітей, тяжку тривалу хворобу сина та його смерть, що вимагало від відповідача значних витрат на лікування сина та його поховання. Розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, суд визначає у 20 000 гр. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 15 жовтня 2013 року в сумі 35 428 гр. 82 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 13 513 гр. 96 коп., заборгованість по комісії - 614 гр. 89 коп., індекс інфляції - 1299 гр. 97 коп., пеня - 20 000 гр.

Outcome: partial