Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

17.01.2017 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалось із-за відсутності взаємопорозуміння і несумісності характерів. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому вона просить його розірвати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, доповнивши, що вона вже звертались до суду з позовом про розірвання шлюбу, але мирились, хоча після цього не могли налагодити нормальних сімейних стосунків. Тому вважає, що шлюб слід припинити. Відповідач позов підтримує, просить шлюб припинити, оскільки жодних подружніх обовязків між ними немає. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний, якщо він розпався остаточно та безповоротно і існує лише формально. Судом встановлено, що 24.11.2011 сторони зареєстрували шлюб, що засвідчується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 155819 від 10.01.2017. Від спільного проживання, у них є спільна дитина - син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія 1-БВ № 165780 від 04.02.2004. Як видно з пояснень сторін, вони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні. Сторони вказуєть, що примиритися небажають. Син проживає і після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою [PERSON] Крім того, нею подано позов про стягнення з відповідача аліментів на сина. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась та не може бути збережена, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, фактичне визнання відповідачем позову, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved