Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

17.10.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва було ухвалено рішення в цивільній справі за позовом заступника прокурора м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до [PERSON], [PERSON] про визнання права комунальної власності, визнання недійсним договору дарування, витребування майна та за зустрічним позовом [PERSON] до Київської міської ради, 3-я особа: Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності, яким позовні вимоги заступника прокурора м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до [PERSON], [PERSON] про визнання права комунальної власності, визнання недійсним договору дарування, витребування майна задоволено частково, а зустрічний позов [PERSON] до Київської міської ради, 3-я особа: Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності залишено без задоволення. Вказаним рішенням суду витребувано від [PERSON] у комунальну власність територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради нежитлове приміщення в будинку за адресоюм.Київ, [ADDRESS], загальною площею 164,7 кв.м., вартістю 1 404 112,32 грн. та стягнуто з [PERSON] на користьдержави судовий збір в розмірі 3441 грн. Вказане рішення суду першої інстанції ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26.02.2014 р., та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 р., залишене без змін. Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 10.04.2015 року за наслідками розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, скасовано рішення суду першої інстанції в цій справі від 17.10.2013 року. Як вбачається з тексту вказаного рішення від 10.04.2015 року, судом при його ухваленні не було вирішено питання про судові витрати. У відповідності до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що при подачі первісного позову заступником прокурора м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в дохід держави судовий збір не сплачувався, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір». Поряд з тим, при зверненні до суду [PERSON] із зустрічним позовом, вона сплатила судовий збір у розмірі 3441 грн. Крім того, не погоджуючись із судовими рішеннями в даній справі різних інстанцій [PERSON], відповідачка за первісним позовом, вона ж позивачка за зустрічним позовом, сплачувала судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1720 грн. та при подачі касаційної скарги 2557 грн. Також при подачі до суду заяви про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами [PERSON] сплатила 1827 грн. судового збору. Із апеляційної та касаційної скарг, а також із заяви про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами [PERSON] фактично не погоджувалася із судовими рішеннями всіх інстанцій в частині вирішення, як первісного позову прокурора та і свого зустрічного позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.1). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користьосіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.2). Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено відсплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.3). У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави (ч.4). Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.5). Відповідно до п.21. Постанови № 10 від 17.10.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», … . У разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів. Суд вважає, що з квитанцій [PERSON] вбачається, що нею сплачувався судовий збір фактично тільки за оскарження однієї частини рішення при тому, що вона фактично кожен раз оскаржувала рішення суду, за яким було розглянуто два позови, первісний і зустрічний, за які судовий збір мав сплачуватися в максимальному розмірі виходячи зі змісту позовних вимог. Отже заявниця фактично несла судові витрати при оскарженні судових рішень тільки в частині оскарження рішень за її зустрічним позовом. Відповідно до п.40 Постанови №10 від 17.10.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ухвалюючи рішення у справі, провадження в якій відкрито за заявою прокурора, суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір із відповідача (повністю або пропорційно до задоволених вимог), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно до задоволених вимог), за винятком випадків, коли позивача звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в дохід Державного бюджету України у розмірі, визначеномузгідно з частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду. Отже, оскільки рішенням суду першої інстанції від 17.10.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26.02.2014 р., та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 р., а також рішенням суду першої інстанції від 10.04.2015 року за наслідками розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, фактично в задоволенні зустрічного позову [PERSON] всіма судовими інстанціями було відмовлено, нею при оскаржені судових рішень були понесені судові витрати по сплаті тільки в частині оскарження судових рішень якими їй відмовлено в задоволені її позовних вимог, суд не знаходить законних підстав для стягнення на її користь судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору при подачі апеляційної та касаційної скарги, а також заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, а тому відмовляє їй у стягненні вказаних судових витрат на її користь. Разом з тим, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 10.04.2015 року за наслідками розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, скасовано рішення суду першої інстанції в цій справі від 17.10.2013 року, та відмовлено у задоволенні позову заступнику прокурора м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до [PERSON], [PERSON] про визнання права комунальної власності, визнання недійсним договору дарування, витребування майна, при подачі вказаного позову прокурором судовий збір не сплачувався, який з урахуванням предмету позову, мав становити максимальний розмір, а саме три мінімальні заробітні плати, тому враховуючи, що в задоволенні вказаного позову відмовлено з Київської міської ради, Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підлягає до стягнення на користь державив рівних частках судовий збір в розмірі 3654 грн., тобто з кожного по 1827 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved