Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

16 жовтня 2020 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 27 вересня 2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору надання банківських послуг відповідачу відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. В подальшому кредитний ліміт було збільшено Банком до 8 900 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 20 вересня 2020 року в сумі 16 105,92 гривні, яка складається з: 14 524,93 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 1 580,99 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, а також не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 вересня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої остання висловила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна», підтвердила ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, визначили бажаний кредитний ліміт на картку - 1 000 гривень; підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 12). Таким чином, датою укладення між сторонами договору є дата підписання заяви, тобто 27 вересня 2011. За договором від 27 вересня 2011 року [PERSON] видавались кредитні картки № [NUMBER] , терміном дії до січня 2018 року, та [NUMBER], терміном дії до червня 2019 року (а. с. 10). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] встановлено, що 08 серпня 2014 року було розпочато картковий рахунок з встановленим кредитним лімітом 0 грн., який 29 жовтня 2015 року збільшено до 500, після чого останній неодноразово змінювався та 31 січня 2017 року його було збільшено до 8 900 гривень, після чого 21 липня 2018 року останній зменшено до 0 грн. (а. с. 11). Фактичне використання відповідачем [PERSON] грошових коштів в межах встановленого кредитного ліміту підтверджується випискою за договором № б/н станом на 22 вересня 2020 року (а. с. 50-55). Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. У встановлені договором строки, відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 20 вересня 2020 року має заборгованість в сумі 16 105,92 грн., яка складається з: 14 524,93 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 1 580,99 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками (а. с. 9). Судом також встановлено, що після підписання анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, тобто після 27 вересня 2011 року відповідач змінювала прізвище, змінивши останнє на « [PERSON] », що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а. с. 41-42). Згідно з п. п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до п. 2.1.12.3 Договору, відповідач зобов`язувався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. На підставі п. 2.1.5.5 Договору, відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому, враховуючи визнання позову з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved