Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

15 січня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним на загальну суму 14490,69 гривень та понесені судові витрати у розмірі 243, 60 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що 30 липня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), та фізична особа - резидент України [PERSON], уклали кредитний договір № 002-03540-300711. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку № 1 до договору. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100 000, 00 гривень та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 8 000, 00 гривень. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. У відповідності до договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, сплачувати всю суму процентів, всю суму пені та процентів за користування кредитною лінією. Станом на 29 вересня 2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитний договором, в результаті чого у нього виникла прострочена заборгованість на загальну суму 14490,69 гривень, яка складається з: тіла кредиту - 9002,30 гривень; прострочене тіло кредиту - 2942,77 гривень; заборгованість за відсотками - 0,00 гривень; заборгованість за комісіями - 2545,62 гривень. У зв'язку з цим позивач і звернувся з позовною заявою до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, проте в прохальній частині позовної заяви просив суд розглядати справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала частково в сумі 9 002,30 гривень в межах нарахованого тіла кредиту. Проти стягнення основної суми боргу у розмірі 14 490,69 гривень заперечувала, як нарахованої безпідставно. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що 30 липня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], уклали кредитний договір № 002-03540-300711 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а.с. 4-5). Відповідно до пункту 1.2. договору, позивач відкриває відповідачеві поточний рахунок з використанням платіжної картки № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та/або надає в користування клієнту платіжну картку Visa International, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті кредитна картка № 1 лояльна, що міститься в додатку № 1 до цього договору. Банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3. кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100 000, 00 гривень та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 8 000,00 гривень. В пункті 1.6. договору зазначено, що кошти кредитної лінії та власні кошти клієнта використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються клієнтом у суб'єктів господарювання, та зняття готівки, виконання клієнтом своїх зобов'язань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Відповідно до п. 2.3. клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Також, в матеріалах справи міститься анкета позичальника від 30 липня 2011 року (а.с. 7). Із наданого банком розрахунку, відповідач [PERSON] станом на 29 вересня 2014 року має заборгованість на загальну суму 14490,69 гривень, яка складається з: тіла кредиту - 9002,30 гривень; прострочене тіло кредиту - 2942,77 гривень; заборгованість за відсотками - 0,00 гривень; заборгованість за комісіями - 2545,62 гривень (а.с. 11). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня, штраф (ст. 549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України). Нормою ст. 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні визнала частково заявлену позивачем заборгованість за кредитним договором № 002-03540-300711 від 30 липня 2011 рокуу розмірі, що становить 9 002,30 гривень та заперечувала проти задоволення позовних вимог в іншій частині, нарахованих безпідставно. Натомість, будь-яких доказів щодо обґрунтованості таких тверджень не подала. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 86651311 від 24 листопада 2014 року (а.с. 2). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved