overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивачка зазначила, що 20.09.1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину- [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивачка вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Позивачка позов підтримала в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач проти позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.09.1997 року виконкомом Новгородської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, актовий запис № 60 (а.с.4). Від шлюбу мають дитину- [PERSON], [INFO] (а.с.5). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Спору про поділ сумісного майна не виникає. Крім того, як позивач зазначала, що збереження даного шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01.09.2014 року вона є студенткою Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна денної форми навчання філологічного факультету. Строк навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 р., навчається за державним замовленням, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач, який є її батьком, не надає їй матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на період навчання. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено у суді, та згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилась у м. Слов'янську Донецької області 26.12.1996 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.2) [PERSON] є студенткою Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна, денного відділення, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року (а.с.7). Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, у зв'язку з тим, що [PERSON] навчається на денному відділенні Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна, термін навчання до 30.06.2018 року, відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову, а, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що проживали однією сім'єю з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2007р.,, від спільного проживання у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/6частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12 лютого 2011 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 08. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши подані докази прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 12.02.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.02.2011 року (а.с. 3). Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.2011 року (а.с.4). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 07.09.2007р., зареєстрованому у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №485. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання з грудня 2014 року, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні просила розірвати шлюб між нею та позивачем з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, але в подальшому позов визнав та подав до суду заяву, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07.09.2007р., шлюб зареєстровано у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №485 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7), зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами які є у матеріалах справи. Також судом встановлено, що з грудня 2014 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя, зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом приймалися заходи для збереження шлюбу, однак вони результату не дали та сторони не примирилися. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з грудня 2014 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 1992 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач з 2014 року з сім'єю не проживає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з викладеним, позивач прохала стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду. Направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно відмітки, поштове повідомлення про судове засідання отримав особисто. Про поважність причини неявки суд не повідомляв, письмового заперечення на позов не направив. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина народжена в шлюбі сторін, який на даний час не розірвано, проте, подружжя з 2014 року припинило шлюбні та сімейні стосунки. Син знаходиться на утриманні матері, яка потребує матеріальної допомоги на його утримання. Докази про те, що відповідач має інші аліментні зобов'язання, утриманців, що з нього проводяться стягнення за виконавчими документами, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі останній не надав, батьківство щодо дитини не оспорює. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, підлягаючими задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 лютого 2006 року Хрущово-Микитівською сільською радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис №02. В обґрунтування позову зазначила, що шлюбні відносини між ними фактично припинені з жовтня 2014 року, причиною розпаду сім'ї з'явилися систематичні сварки і скандали, в ході яких безпричинно відповідач ображав її нецензурними словами, принижуючи її честь і гідність. Від даного шлюбу дітей немає. Спору про розділ майна немає. Вважала, що збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб, виданому Хрущово-Микитівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 18.02.2006 року, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.02.2006 року (а. с. 5). Сторонами визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спору про розділ майна між сторонами немає. Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона 27 серпня 1994 року уклала шлюб з [PERSON] Шлюб зареєстровано виконкомом Просянської селищної Ради народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №49. Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Спільне проживання між сторонами припинено у вересні 2014 року. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, а саме матеріально не допомагає утримувати дітей, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27.08.1997 року, шлюб зареєстровано виконкомом Просянської селищної Ради народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №49. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.3). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Просянської селищної Ради Покровського району Дніпропетровської області [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Просянською селищною Радою Покровського району Дніпропетровської області [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позовній заяві вказує, що рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2004 року батьки [PERSON] позбавлені батьківських прав та з них стягуються аліменти на утримання сина [PERSON]. Так, розпорядженням голови Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.20013 року [PERSON] призначена опікуном над [PERSON], [INFO] та останній знаходиться на її утриманні. Тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів [PERSON], але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідачки [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідачка позов визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Гаврилівською сільською радою народних депутатів Васильківського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.2). З копії рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2004 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та вирішено стягувати аліменти на користь дітей (а.с.7-8). Дійсно, з копії розпорядження Голови районної держаної адміністрації, виданого 27.12.2013 року за №302-р-13 видно, що [PERSON] призначено піклувальником над [PERSON], [INFO] (а.с.9). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved