Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

15 листопада 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом та просить його задовольнити, мотивуючи свій позов тим, що з відповідачем по справі [PERSON] вона перебувала у шлюбі, який було розірвано 11 червня 2005 року. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є батьком останнього, який сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття, на теперішній час син досяг повноліття та продовжує навчання у одинадцятому класі «Харківської спеціальної школи № 5» у зв`язку із хворобою та тим,що діти в даній школі навчаються дванадцять років. Відповідач по справі працює, отримує заробітну плату та має можливість надавати сину матеріальну допомогу. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, на період його навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач також в судове засідання не прибув,однак надав відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнає з підстав викладених у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: позивач з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у шлюбі, який було розірвано 11 червня 2005 року, що підтверджується наданою копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.15). Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що вбачається з наданої копії свідоцтва про народження (а.с.7). Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] . Останній, дійсно навчається у Комунальному закладі «Харківська спеціальна школа № 5» Харківської обласної ради в одинадцятому класі і знаходиться на неповному державному забезпеченні, що вбачається з наданої довідки (а.с.6). Син позивачки та відповідача потребує матеріальної допомоги на оплату за проживання в гуртожитку, придбання одежі, оплату проїзду додому та назад, придбання книжок та іншого навчального приладдя, а позивачка - не може сама забезпечити його вищевказаним. З викладеного позивачем у позовній заяві і неоспореного відповідачем вбачається, що відповідач по справі працює у Первомайському ВП ГУНП в Харківській області, отримує заробітну плату та має можливість надавати сину матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину, яка продовжує навчання до досягнення нею 23 років за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Проаналізувавши матеріальне становище сторін та необхідність матеріальних витрат, суд, згідно наданих доказів приходить до висновку, що син позивачки, дійсно, потребує матеріальної допомоги на своє утримання, як такий, що продовжує навчання, оскільки він навчається у одинадцятому класі «Харківської спеціальної школи № 5» у зв`язку із хворобою, а діти ,що навчаються в даній школі продовжують своє навчання дванадцять років, а відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до норм статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. На підставі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, які вона бажає отримувати від нього, не відповідають засадам розумності та справедливості, оскільки відповідач має ще доглядати свою непрацездатну хвору матір-пенсіонерку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , довідкою про доходи від 08.01.2020 року, довідкою про реєстрацію місця проживання від 08.01.2020 року, яку він також повинен матеріально утримувати. Крім того, суд при визначенні розміру аліментів враховує і той факт, що обов`язок по утриманню повнолітньої дитини, що продовжує навчання, виникає у обох батьків. Відповідач має заробітну платню у сумі 11 522,98 грн., що підтверджується наданою довідкою про доходи від 08.01.2020 року. Тому, на думку суду, достатнім буде для забезпечення потреб позивача щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, визначити розмір аліментів у ј частці з усіх видів заробітку (доходу ) відповідача, щомісяця, на весь період навчання сина, але не більше як до досягнення ним 23 річного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. З відповідача також підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768,40 грн. на користь Держави відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст.180-182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial