Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

16.07.2021 [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В., з наступними вимогами: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, № 15430, вчинений 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., стягнути витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду. В обґрунтування позову вказано, що в червні 2021 року [PERSON] стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 65621161 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 15430, виданого 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал» заборгованість, що виникла за кредитним договором. Позивач зазначає, що будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «ФК «Кредит капітал» та/або приватного нотаріуса вона не отримувала. З заборгованістю перед ТОВ «ФК «Кредит капітал» позивач не згодна, оскільки ніяких кредитних договорів з ТОВ «ФК «Кредит капітал» вона не укладала. Також позивач не отримувала договору про відступлення права вимоги, який би підтверджував зміну кредитора на ТОВ «ФК «Кредит капітал» та повного розрахунку заборгованості. 05.06.2021 [PERSON] зверталася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. з заявою про надання їй виконавчого напису та матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 15430 виданий 28.12.2020, однак, станом на день звернення до суду з даним позовом позивач відповіді на свою заяву не отримала. Також, 05.06.2021 позивач звернулась з заявою до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В., в якій просила надати постанову № 65621161 та матеріали виконавчого провадження, однак, приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. було відмовлено у наданні таких документів, з мотивів того, що вони вже були надіслані раніше за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зазначає, що за вказаною адресою вона таких документів не отримувала. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконаю, оскільки був виданий з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусами. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусами, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20 липня 2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 серпня 2021, задоволено клопотання позивача про витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. належним чином звіреної копії виконавчого напису № 15430 від 28.12.2020 та матеріалів на підставі яких було вчинено виконавчий напис. 02.08.2021 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою представника відповідача. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.09.2021\~задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову та з метою забезпечення даного позову зупинено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису. 29.09.2021 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою представника відповідача. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.10.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 25.10.2021 до канцелярії суду від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. на виконання ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 13.10.2021 надійшли витребувані докази. 28.10.2021 в судове засідання належним чином повідомлені учасники не з`явилися. Позивач [PERSON] , надала до суду заяву в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем знаходження товариства та шляхом направлення повісток про виклик до суду на офіційну електронну адресу товариства, про причини своєї неявки не повідомили. Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, не подавали, будь-яких заяв чи клопотань від сторони відповідача до суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, письмових пояснень по суті позовних вимог не надавав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В., повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, письмових пояснень по суті позовних вимог не надавав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно зі статтею\~280\~Цивільного\~процесуального кодексу\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено,\~що 06.05.2019,\~між ТОВ\~«Міолан» та\~ [PERSON] \~було укладено\~Кредитний договір\~№ 1707183,\~відповідно до\~умов якого, фінансова установа надала позивачу кредит в розмірі 4 500 грн 00 к., строком на 15 днів з 06.05.201, тобто до 21.05.2021 і натомість [PERSON] зобов`язалась повернути кредитні кошти в повному обсязі, на умовах, визначених договором (а.с. 92 94). 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 15430, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 1707183 від 06.05.2019 укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № 38-МЛ від 17.09.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.09.2019 по 23.11.2020. Сума заборгованості становить 11\~857 грн 50 к., що складається: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4\~500 грн 00 к.; прострочена заборгованість за комісією 630 грн 00 к.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4\~927 грн 50 к.; строкова заборгованість за штрафами і пенями (нараховано з 22.05.2029 до 17.09.2020) 1\~800 грн 00 к.; плата за вчинення виконавчого напису 930 грн 00 к. Загальна заборгованість боржника становить 12\~787 грн 50 к. (а.с. 95 зворот). 31.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем на підставі виконавчого напису № 15430, виданого 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, заяви ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» про примусове виконання рішення, вих. № 0/3 від 29.01.2021, відкрито виконавче провадження № 65621161 (а.с.92, 95 зворот, 99-101). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.06.2021 в рамках виконавчого провадження № 65621161, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] у розмірі 20% із суми що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника до виплати загальної суми боргу 14\~566 грн 25 к., з яких: 12\~787 грн 50 к. - сума боргу згідно виконавчого документа; 1\~278 грн 75 к. - основна винагорода приватного виконавця; 500 грн 00 к. витрати виконавчого провадження (а.с. 116-118). З постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 65621161 від 31.05.2021 вбачається, що приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович при примусовому виконанні виконавчого напису № 15430, виданого 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкрити після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 14\~566 грн 25 к. (а.с. 108-109). З постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 65621161 від 31.05.2021 вбачається, що приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович при примусовому виконанні виконавчого напису № 15430, виданого 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, наклав арешт на все майно боржника, окрім переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами що належить боржнику: [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 14\~566 грн 25 к. (а.с. 110-111). За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), зазначають на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (пункт 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (пункт 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від\~\~ 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як передбачено пунктом 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,\~заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Варто також зазначити, що як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року . Проте вказана Постанова Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від\~\~ 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом «б» пункту 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом\~28.12.2020\~- в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. В матеріалах справи наявна копія Кредитного договору № 1707183 від 06.05.2019, з якого вбачається, що він нотаріально не посвідчений. Отже, враховуючи, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями нормативно-правового акту, а від так, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за Кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за Кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як встановлено судом, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження існування безспірної заборгованості позивача. У пункті 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Також суд\~зазначає,\~що відповідно\~до ухвали\~Зміївського районного\~суду Харківської\~області від\~20.07.2021 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. витребувано належним чином звірених копій виконавчого напису № 15430 від 28.12.2020 та матеріали на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 15430 від 28.12.2020. Зазначена ухвала суду неодноразово направлялася на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В., однак, на виконання ухвали суду витребувані докази надані не були. Відповідно до частини 10\~статті 84 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису 28.12.2020 з порушенням вимог статті 88 Закону Ураїни «Про нотаріат», суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а від так сплачений позивачем судовий збір в сумі 908 грн 00 к. за подання до суду позовної заяви та 454 грн 00 к. сплачені позивачем за заяву про забезпечення позову, а всього 1 362 грн 00 к. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно частини 7\~статті 158 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved