Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

15 жовтня 2014 року Верхньодніпровський районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким в порядку поділу майна [PERSON] було виділено в натурі: холодильник SNAIGA; принтер-сканер BROTHER; ноутбук SAMSUNG; телевізор SAMSUNG; шафу (книжну); електропіаніно YAMAHA; блендер з насадками; поличку (навісну); намет туристичний; стіл розкладний металевий туристичний; комод (світлий дуб); стелаж металевий; поличку кутову; мобільний телефон NOKIA. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2015 року в задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та виділ їй в натурі: принтер-сканер BROTHER, ноутбук SAMSUNG; телевізор SAMSUNG, електропіаніно YAMAHA, стіл розкладний металевий туристичний; комод (світлий дуб); стелаж металевий; мобільний телефон NOKIA було відмовлено. В іншій частині рішення суду стосовно поділу майна першої інстанції було залишено без змін. Отже, після набрання рішенням суду законної сили в порядку поділу майна подружжя [PERSON] було виділено в натурі: холодильник SNAIGA, шафу (книжну), блендер з насадками; поличку (навісну); намет туристичний; поличку кутову. Після набрання рішенням суду законної сили [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просила суд ідентифікувати майно, яке було виділено їй в натурі з метою можливості його виконання. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заяву підтримала, посилаючись на те, що в порядку виконання рішення суду [PERSON] повернув їй майже все майно, яке було визначено рішенням суду, але не повернув намет туристичний та кутову поличку, а замість цього надав інше майно. Намет туристичний було придбано в 2012 році в інтернет-магазині «Розетка» за 2200 грн.; намет чотирьохмісний з двома входами. Поличка кутова деревяна розміром 60Х80 см була придбана в 2011 році за 350 грн. Саме це майно було нею зазначено в позові про поділ майна і саме це майно [PERSON] зобовязаний їй повернути на підставі рішення суду. Представник відповідача у судовому засіданні заяву підтримав та просив суд ухвалити у справі додаткове рішення. Позивач, [PERSON], у судовому засіданні проти ухвалення у справі додаткового рішення суду заперечував, посилаючись на те, що майна, яке зазначено у рішенні суду у нього не має. Він добровільно надав [PERSON] намет туристичний, придбаний наприкінці 90-х років та поличку кутову металеву, іншого майна він не має. Представник позивача в судовому засіданні проти ухвалення додаткового рішення заперечував, оскільки в рішенні суду не зазначено конкретне майно, а тому не можливо його ідентифікувати. [PERSON] добровільно передав [PERSON] майно, зазначене у рішенні суду, проте вона з цим не погодилась та відмовилася його забирати. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року в порядку поділу майна подружжя [PERSON] було виділено таке майно: холодильник SNAIGA, шафу (книжну), блендер з насадками; поличку (навісну); намет туристичний; поличку кутову. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в цій частині було залишено без змін. На підставі виконавчого листа за заявою [PERSON] 29 березня 2016 року ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції було відкрите виконавче провадження щодо виділення [PERSON] майна, зазначеного у рішенні суду. Під час примусового виконання рішення суду [PERSON] добровільно передав [PERSON] частину цього майна, а саме: холодильник SNAIGA, шафу (книжну), блендер з насадками; поличку (навісну). Рішення суду в частині виділення [PERSON] намету туристичного та полички кутової залишається невиконаним. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є вирішення судом питання про право без зазначення точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майна, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON], звертаючись до суду з позовом про виділення їй в натурі майна зазначала конкретне майно, а саме намет туристичний чотирьохмісний з двома входами, придбаний в 2012 році в Інтернет-магазині «Розетка» за 2200 грн. та поличку деревяну кутову розміром 60Х80 см, придбана в 2011 році (Т.1, а с.184-187; т.2 а.с.22-23). Також позивачем було надано фото намету (Т.2 а.с.18). Під час розгляду справи позивач [PERSON] не оспорював факт придбання цього майна, а лише заперечував, що це майно є у нього. В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] частково та не заперечував передати їй майно, в тому числі намет туристичний та поличку кутову, про що зазначено у рішенні суду (Т.2 а.с.234-242). Суд апеляційної інстанції залишив в цій частині рішення суду першої інстанції без змін саме з підстав визнання відповідачем за зустрічною позовною заяву зазначених вимог. Отже, під час розгляду справи відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] про виділення їй в натурі в тому числі намету туристичного чотирьохмісного з двома входами, придбаного в 2012 році в Інтернет-магазині «Розетка» за 2200 грн. та полички деревяної, кутової розміром 60Х80 см, придбана в 2011 році, оскільки іншого майна, придбаного під час шлюбу судом не було встановлено (зокрема іншого намету та іншої деревяної кутової полички). Рішення суду набрало законної сили, а тому є обовязковим для виконання сторонами виконавчого провадження. Разом, з тим, оскільки в резолютивній частині рішення суду не було зазначено точне майно, яке підлягає виділенню [PERSON] і це є перешкодою для виконання рішення суду, суд вважає за можливе ухвалити у справі додаткове рішення суду, яким зазначити точне майно, яке підлягає виділенню [PERSON] в порядку поділу майна подружжя. При цьому суд відхиляє доводи відповідача за зустрічною позовною заявою та його представника про те, що позивачем [PERSON] не надано докази придбання цього майна, що унеможливлює його ідентифікацію, оскільки вже є рішення суду, яке набрало законної сили про виділення майна [PERSON] Надавати розяснення рішення суду в цьому випадку не має підстав, оскільки рішення суду було зрозумілим сторонам, в тому числі відповідачу, який визнав позовні вимоги [PERSON] в частині передачі їй намету туристичного та полички кутової, тобто йому було зрозуміло, про яке майно йде мова, оскільки у позові та додатках до позову було зазначено конкретне майно, його розміри, вартість, час та місце придбання. Свідок [PERSON], який був допитаний у судовому засіданні, нічого конкретно суду не пояснив, лише зазначив, що про це майно йому нічого не відомо. Окрім того, незвернення [PERSON] до суду із заявою про розяснення рішення суду не є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення суду, оскільки такі заяви не є взаємовиключними та можуть бути заявлені окремо. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] про ухвалення у справі додаткового рішення із зазначенням точного майна, яке підлягає виділенню в натурі [PERSON] в порядку поділу майна подружжя.

Outcome: approved