Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

16 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину, вирішити питання судових витрат. В заяві зазначила, що 21 листопада 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. Позивачка посилається на те, що їх спільний син [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу розглянути у його відсутність, позов визнає частково, просить стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів держави, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем немає. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 21.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавської області, актовий запис № 84, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області 21.11.2014 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 4). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 640 грн. 00 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 197 від 13.09.2016 року, виданої адвокатом Євтуховою Т.Д. (а.с. 6), позивачка понесла витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial