Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

15.07.2015 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про стягнення з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. В судому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги просила їх задовольнити, пояснила, що на даний час сама утримує двох неповнолітніх дочок, батьком одної, з яких є відповідач. Вона стверджує, що з травня 2015 року не бачила відповідача і єдиною допомогою, якої він надав було придбання ранцю до школи. Вона вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та підтримав письмові заперечення відповідача, відповідно до яких відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 500 гривень та стверджує, що не має можливості сплачувати аліменти в більшій сумі, оскільки не має постійного місця роботи. Про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, представнику відповідача не відомо. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 14 листопада 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року було задоволено позов [PERSON] та шлюб між нею та відповідачем розірваний (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.2). Згідно з довідками Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 15.07.2015 року на утриманні [PERSON] знаходяться її неповнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають в [INFO] (а.с.5,6). Ця обставина в судовому засіданні представником відповідача не заперечується, та згідно з письмовими запереченнями відповідача від 23.10.2015 повністю визнана відповідачем. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з поясненнями сторін, відповідач [PERSON] є працездатним, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, а також не отримує постійного доходу. Відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, сторонам було розяснено, що відповідно до вимог ст..ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільній справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі, а також, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, за змістом ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що з моменту звернення позивача до суду 15.07.2015 року відповідач надавав кошти на утримання дочки, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Оскільки, відповідно до пояснень сторін, відповідач постійного та регулярного доходу не має, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. При цьому суд бере до уваги, що за змістом ч 2 ст.184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи, що будь-яких належних та допустимих доказів щодо розміру доходів відповідача сторонами не надано, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, а з 1 грудня - 1455 гривень. Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення. Проте, обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не достатнім. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи рівний обовязок позивача та відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, та відсутність будь-яких інших належних і допустимих доказів на обґрунтування розміру аліментів та щодо матеріального стану відповідача, враховуючи вищенаведений розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, суд прийшов до висновку, що зазначений позивачем розмір аліментів є необґрунтовано завищеним, і розмір аліментів слід визначити в твердій сумі в розмірі 750 гривень щомісячно. При цьому суд також враховує, що вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат, повязаних з особливими обставинами, повязаними з розвитком здібностей дітей, позивачем не заявлялось та будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження цих витрат суду надано не було. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В звязку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial