Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

15 березня 2017 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом, який він уточнив 12.04.2017 року до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 18105,15 гривень, середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 18774,21 гривень, сплаченого ним судового збору по справі в сумі 640 гривень та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості з заробітної плати за один місяць. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 09.03.2005 року по 21.12.2016 року він працював у Відокремленому підрозділі шахта «імені Д.Ф. Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» на посаді машиніста електровозу 4 розряду з повним робочим днем під землею. При звільненні розрахунок з виплати заробітної плати з ним не був проведений та заборгованість на час звільнення становить 18105,15 гривень і на цей час не погашена. Також позивач наводить розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 18774,21 гривні, яку й просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 46). В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій уточнений позов визнав в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника відповідача (а.с. 47). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 09.03.2005 року був прийнятий на посаду машиніста електровозу 4 розряду з повним робочим днем під землею у Відокремлений підрозділ шахта «імені Д.Ф. Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» та 21.12.2016 року звільнений з посади у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 9). Згідно з довідкою № 67 від 28.02.2017 року, яка видана ВП «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» заборгованість [PERSON] із заробітної плати, становить за грудень 2015 року - 1233,77 гривень, за квітень 2016 року - 467,93 гривень, за травень 2016 року - 455,00 гривень, за вересень 2016 року - 803,00 гривні, за жовтень 2016 року - 133,64 гривні, за грудень 2016 року - 15011,81 гривень, а всього 18105,15 гривень (а.с. 10). Відповідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з довідкою № 68 від 28.02.2017 року, виданої ВП «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля», середньоденний заробіток [PERSON] складає 206,31 гривень (а.с.11). Виходячи з розміру середньоденного заробітку [PERSON], та враховуючи кількість робочих днів, починаючи з дня, наступного за днем його звільнення - з 22.12.2016 року - по день ухвалення рішення 20.04.2017 року, яка складає: грудень 2016 року - 7 днів, січень 2017 року - 20 днів, лютий 2017 року - 20 днів, березень 2017 року - 22 дня, квітень 2017 року - 14 днів, а всього 83 дні, загальний розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає 17123,73 грн. (83 дні х 206,31 гривень), а не 18774,21 гривень як порахував позивач. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з ПАТ «Лисичанськвугілля» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 18105,15 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 17123,73 гривні, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 1650,48 гривень суд відмовляє як зайво нарахованої. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір у сумі 640,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial