Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

15 лютого 2017 року до суду надійшла позовна заява Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані освітні послуги. На обґрунтування своїх вимог та додаткових пояснень, які надані до суду 06.03.2017 року, позивач зазначає, що 28 серпня 2015 року, [PERSON], була зарахована до Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» (надалі ДВНЗ «ХКБАД»), на контрактній основі на денну форму навчання, за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст за спеціальністю 5.06010201 «Архітектурне проектування та внутрішній інтер'єр», з терміном навчання з 01.09.2015р.по 30.06.2017р. Навчання відповідача в коледжу здійснювалося на умовах надання платних послуг. 28 серпня 2015року між [PERSON] та ДВНЗ «ХКБАД» було укладено Договір №74/15 (надалі Договір) відповідно до якого ДВНЗ «ХКБАД» зобов'язаний надати студенту освітню послугу на рівні державних стандартів освіти; в свою відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором, яка складає 6000,00 грн. за навчальний рік тобто 3000,00 грн. за 5 місяців навчання. У разі несвоєчасного внесення студентом плати за навчання дія цього Договору припиняється. Відповідачка внесла плату за перший семестр своєчасно. Починаючи з 2016 року відповідач припинила належно виконувати свої зобов'язання щодо сплати коштів за надані їй освітні послуги, що станом на 17.08.2016 року спричинило утворення заборгованості перед коледжем у розмірі 3000,00 гривень. У звязку із порушенням відповідачкою умов Договору, 04 липня 2016 року, наказом № 78-с по коледжу [PERSON] було відраховано з числа студентів коледжу, а договір з нею розірвано. Після відрахування у відповідача залишився борг перед коледжем за надані їй освітні послуги у розмірі 3000,00 грн., які відповідачем не сплачені у добровільному порядку до теперішнього часу. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с 37), представникпозивача в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи(а.с.40). Відповідачку [PERSON] було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток(а.с.39,42) алевідповідачка в судові засідання призначені на 23.03.2017 року та 06.04.2017 року неприбула, про причини неявки суд не повідомила. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору №74/15 від 28 серпня 2015 року, [PERSON], була зарахована до Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» (надалі ДВНЗ «ХКБАД»), на контрактній основі на денну форму навчання, за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст за спеціальністю 5.06010201 «Архітектурне проектування та внутрішній інтер'єр», з терміном навчання з 01.09.2015р. по 30.06.2017р.(а.с.10-11). 28 серпня 2015 року між [PERSON] та ДВНЗ «ХКБАД» було укладено Договір №74/15 (надалі Договір). Відповідно до п. 2.1 договору, ДВНЗ «ХКБАД» зобов'язаний надати студенту освітню послугу на рівні державних стандартів освіти. Відповідно до п. 3.1 договору, відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором. Згідно п. 5.2. цього Договору, [PERSON] повинна була оплачувати навчання в розмір 6000,00 гривень за навчальний рік. На підставі п.5.3. Договору, студент зобов'язаний внести плату за навчання до 01.09.2015р. на рахунок Коледжу в сумі 3000,00 гривень плату за 5 місяців навчання. Сплата вноситься після видання наказу про зарахування до Коледжу. Починаючи з другого семестру, оплата за навчання проводиться посеместрово (до 01 вересня за перший семестр кожного навчального року та до 01 лютого, за другий семестр відповідно) або щороку (до 01 вересня за весь навчальний рік). Згідно п.7.2. Договору, у разі несвоєчасного внесення Студентом плати за навчання дія цього Договору припиняється(а.с.10-11). 04 липня 2016 року, наказом № 78-с по коледжу [PERSON] було відраховано з числа студентів коледжу за порушення умов договору, а договір з нею розірвано(а.с.12). 17 серпня 2016 року відповідачу була вручена під підпис довідка вих. № 63-5 про її заборгованість за оплату навчання у коледжі, з проханням погасити заборгованість в розмірі 3000,00 грн. Відповідач власноручно написала на довідці, що сплачувати заборгованість відмовляється. Крім того, відповідач письмово повідомила, що її місце проживання буде зареєстроване за адресою: [INFO](а.с.9). В судовому засіданні 27.02.2017 року відповідачка долучила до матеріалів справи квитанцію № 2 від 05.04.2016 року, відповідно до якої, кошти у розмірі 1200,00 гривень зараховані на рахунок отримувача ДВНЗ ХКБАД 31255282208701, код отримувача 01275992, банк отримувача 820172, призначення платежу: за навчання(а.с.19). Відповідно до додаткових пояснень Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну», які надійшли до суду 06.03.2017 року, позивач є Державним вищим навчальним закладом, тобто є бюджетною установою, та має декілька розрахункових рахунків у Державній казначейській службі України, два з яких для фінансових розрахунків із студентами. А саме: за навчання: р/р 31258282108701, Державна казначейська служба України, Код 01275992, МФО 820172; за гуртожиток: р/р 31255282208701, Державна казначейська служба України, Код 01275992, МФО 820172. Студентам для оплати за навчання та проживання у гуртожитку видаються два окремих аркуші, на яких зазначені реквізити для оплати. Ці реквізити чітко розмежовані - одні, для оплати за навчання, інші - для оплати за проживання у гуртожитку. Під час навчання у Державному вищому навчальному закладі «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну», відповідач - [PERSON], мешкала у гуртожитку коледжу, проживання у якому для студентів є платним. Вартість проживання в гуртожитку у 2015 - 2016 років становила 248 гривень 80 копійок на місяць. У квитанцій про сплату від 05.04.2016 року, наданої відповідачем у судовому засіданні, вказані реквізити для оплати за проживання у гуртожитку, але помилково зазначене призначення платежу «за навчання». Сплачена відповідачем сума у розмірі 1200 гривень 00 копійок, і була зарахована Державною казначейською службою України на розрахунковий рахунок 31255282208701 за проживання відповідача у гуртожитку до червня 2016 року включно. Будь яких заяв про те, що відповідач не проживає та не використовує приміщення гуртожитку на адресу позивача від [PERSON] не надходило. Як і не надходило від відповідача заяв про те, що вона помилкова сплатила гроші за навчання на розрахунковий рахунок для оплати за проживання у гуртожитку. Борг за навчання у сумі 3000 гривень 00 копійок, залишається, оскільки перший та останній платіж на суму 3000 гривень 00 копійок, відповідачем було здійснено за реквізитами р/р 31258282108701, Державна казначейська служба України, Код 01275992, МФО 820172 (оплата за навчання) 01 вересня 2015 року (тобто оплачено перший семестр навчання у коледжі). Більше коштів на розрахунковий рахунок коледжу, який призначений саме для оплати за навчання від відповідача не надходило(а.с.28-30). Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Неявку відповідача до судового засідання про яке він був повідомлений у передбаченому законом порядку, суд розцінює як небажання відповідача оспорювати пред'явлений до нього позов, оскільки він не надав суду відомостей про причину своєї неявки, та заперечень щодо пред'явленого до нього позову. Таким чином право позивача по сплаті йому суми боргу підлягає захисту. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Державним вищим навчальним закладом «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 27.01.2017 року (а.с.3). Оскільки позов задоволено повністю, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved