Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

16 квітня 2014 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На обґрунтування позову позивач вказала, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності, виданим на підставі рішення виконкому Катеринівської сільради № 32 від 17.11.1993 року, яке зареєстровано Веселинівською філією Миколаївського бюро технічної інвентаризації 20.11.1993 року під реєстровим № 103, та надала дозвіл на реєстрацію у будинку своєму сину та його дружині з дітьми. Спільне життя сина з відповідачкою не склалося, а тому 12 червня 2013 року рішенням Веселинівського районного суду шлюб між ними було розірвано та з грудня 2012 року відповідачка виселилася з будинку, але з реєстраційного обліку не знялась та продовжує бути зареєстрованою в будинку [ADDRESS], а тому створює їй, як власнику майна, першкоди в користуванні своєю власністю. Позивачка вказує, що неодноразово просила відповідачку знятися з реєстрації. Однак та не бажає цього робити, посилаючись на те, що їй потрібна реєстрація. А тому вона звернулася до суду з позовом за захистом свого права і просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, які втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, які втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], оскільки вона в цьому будинку не проживає з грудня 2012 року, а вона, як власник цього будинку, має намір відчужити нерухомість. Представник позивача [PERSON] вважає, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки відповідачка не є членом сім'ї власника житла, а тому втратила право користування цим житловим будинком відповідно до Закону. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що дійсно вона прибула на проживання в [ADDRESS] та проживала з чоловіком в будинку його матері [PERSON] , а саме: в будинку [ADDRESS], а з грудня 2012 року вона разом з дітьми переїхала проживати в інший будинок в с.Піщаний Брід, нині вона з дітьми винаймає житловий будинок в [ADDRESS]. В даний час вона не бажає виписуватися, так як їй ніде з дітьми зареєструватися. Законний представник малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх дітей, позов не визнала і вказала, що вона не проживає у спірному будинку з грудня 2012 року, однак не бажає, щоб її дітей виписували із цього будинку, оскільки у неї не має свого власного будинку, де б вона з дітьми могла зареєструватися. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON], законного представника малолітніх дітей [PERSON], дослідивши матеріали у справі, в межах заявлених вимог та наданих доказів дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] Веселинівського району Миколаївської області відповідно до Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданим на підставі рішення виконкому Катеринівської сільради № 32 від 17.11.1993 року, яке зареєстровано Веселинівською філією Миколаївського бюро технічної інвентаризації 20.11.1993 року під реєстровим № 103 (а.с. - 2). Як вбачається з довідки Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 256/01-01.25 від 04.04.2014 р. відповідачка [PERSON] разом з дітьми [PERSON], [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. Однак, з грудня 2012 року в даному будинку не проживають. - (а.с.7) Згідно з даними довідок Катеринівської сільської ради № 312/01-01-25 та № 313/01-01-25 від 02.06.2014 року відповідачка з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації в [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Тому відповідачка не являється членом сім`ї позивача. (а.с. 6). Матеріалами справи встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] з грудня 2012 року не проживають у [ADDRESS], та з цього часу до моменту подання позивачем позову до суду позивач, як власник будинку, відповідачеві та її дітям не перешкоджала проживати за адресою: [ADDRESS], а звернулася до відповідачки з проханням знятися з реєстрації лише після того, як навесні 2014 року вирішила продати вказаний житловий будинок, тобто розпорядитися своїм майном на власний розсуд, на що отримала відмову від відповідачки. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Як з`ясовано в судовому засіданні і таке підтверджується довідками Катеринівської сільської ради № 312/01-01-25 та № 313/01-01-25 від 02.06.2014 року, відповідачка з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації в [ADDRESS]. Враховуючи, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, і що такі перешкоди створюються відповідачкою позивачеві, оскільки відповідачка добровільно не бажає знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS], що перешкоджає позивачеві продати свій будинок, та те, що малолітні діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з відповідачкою і нині разом з нею проживають в [ADDRESS], то суд, дослідивши наведені докази та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням, розташованим в [ADDRESS]. На підставі вищевикладене,

Outcome: approved