Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

17.05.2019 р. [PERSON] звернувся до Деражнянського районного суду Хмельницької області із вимогами до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] , Хмельницької філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження транспортним засобом, просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні транспортним засобом HYUNDAI Tucson, 2007 р.випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] шляхом припинення обтяження рухомого майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що придбав автомобіль на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1842/117/2015 від 25.12.2015 р. у [PERSON] , який гарантував, що транспортний засіб нікому не продано, не заставлено, у спорі та під арештом не перебуває, однак 12.03.2019 р. під час продажу даного транспортного засобу стало відомо, що його заборонено відчужувати, дізнався, що першим власником автомобіля був [PERSON] , щодо якого відкрите виконавче провадження № 57682789 на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 19.06.2017 р. у справі № 757/2460/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На звернення до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» отримав відповідь, що банк відхиляє вимогу про припинення обтяження автомобіля, оскільки даний транспортний засіб перебуває в заставі банку з метою забезпечення виконання зобов`язань за діючим кредитним договором, що банк як заставодавець не надавав згоду на відчуження автомобіля. Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02.08.2019 р. позовну заяву [PERSON] повернуто позивачу. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 03.12.2019 р. скасовано ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02.08.2019 р., справу направлено за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. 11.12.2019 р. матеріали справи надійшли до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2019 р. позовну заяву [PERSON] було залишено без руху на підставі статті 185 ЦПК України. 08.01.2020 р. до суду надійшли заяви [PERSON] : про залучення правонаступника: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2020 р. відкрито провадження у справі, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» подано відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Встановлено, що протягом березня-червня 2017 р. у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 758/2460/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.06.2017 р., позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 28.04.2007 р. у розмірі 30 746,18 доларів США, яка виникла станом на 07.12.2016 р., та складається з: 18 607,69 доларів США заборгованості за кредитом, 12 138,49 доларів США заборгованості за відсотками. При прийнятті рішення суд вважав встановленим, що 28.04.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 380/459/07-А, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 23 776,00 доларів США на строк та умовах, передбачених договором. Наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що 28.04.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (заставодержатель) і [PERSON] (заставодавець) укладено договір застави майна № 04/З-648, відповідно до якого [PERSON] у якості забезпечення виконання своїх обов`язків перед Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», що випливають з укладеного між ними договору кредиту № 380/459/07-А від 28.04.2007 р., передав в заставу заставодержателю транспортний засіб HYUNDAI Tucson, 2007 р.випуску, номер [NUMBER] ; договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстровано в реєстрі за № 1719д. Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (стаття перша Закону України «Про заставу»). Аналогічне зазначено у частині першій статті 572 ЦК України, а саме: в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцеем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно частини першої статті 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно пункту 2.1.6. статті 2 договору застави майна № 04/З-648 від 28.04.2007 р. заставодавець прийняв на себе обов`язок без письмової згоди заставодержателя, викладеної в змінах та/або доповненнях до цього договору, здійснювати дії, пов`язані з комерційним використанням предмета застави, зміною права власності на предмет застави, його обтяженням будь-якими зобов`язаннями, в тому числі: передачею в оренду, заставу, спільну діяльність, володіння, користування та розпорядження будь-яким особам. Відповідні відомості щодо заборони відчуження заставного автомобіля були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 08.05.2012 р., запис за № 12476482, й наявний у матеріалах справи Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 58653562 від 12.03.2019 р. свідчить, що підставою обтяження є: договір застави. Згідно частин першої, другої статті 586 ЦК України заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави. Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне зазначене у статті 17 Закону України «Про заставу», а саме: заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна (стаття 1 Закону). Згідно частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Суд, враховуючи викладене, ту обставину, що [PERSON] у порушення договору застави майна № 04/З-648 від 28.04.2007 р., частини другої статті 586 ЦК України, статті 17 Закону України «Про заставу» без згоди заставодержателя реалізував заставний транспортний засіб [PERSON] , який згодом реалізував заставний транспортний засіб [PERSON] , зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) транспортного засобу, що є предметом обтяження, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Позивач, звертаючись до суду із вимогами про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження транспортним засобом, у позові стверджує, що є добросовісним набувачем транспортного засобу, що його право приватної власності порушується зареєстрованим на автомобіль обтяженням, втім уразі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна (частина перша статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Outcome: dismissed