Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

16.06.2021 позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 червня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №17. В даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Їх подружнє життя не склалось. Після одруження виявилось, що вони люди різних характерів, різних поглядів на життя та життєві цінності, що призводило до сварок та суперечок. Зазначає, що вони прийшли до спільного рішення про недоцільність зберігати шлюб, тому його слід розірвати. Ухвалою судді від 22.06.2021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 12.07.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст.259 ЦПК Україниі ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК Українипідписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження повторно виданого 25.10.2016 серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 07 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено запис №17 (а.с.4). В шлюбі у сторін народились син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 25.11.2016 серії [NUMBER] . Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.104Сімейного кодексуУкраїни шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.110Сімейного кодексуУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено запис №17, слід розірвати. Враховуючи те, що відповідач визнав позов та не заперечував, щоб після розірвання шлюбу дитина проживала з матір`ю, а відтак сторони дійшли згоди щодо її місця проживання, малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з матір`ю. З огляду на зазначене, позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Водночас суд зазначає, що згідно ст.113СК України вказано, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Здійснивши системний аналіз вищенаведеної норми суд дійшов висновку, що право на вибір прізвища є правом особи, яка його самостійно змінила, що реалізується на власний розсуд відповідною особою. При цьому зміна прізвища фізичної особи здійснюється на підставі її волевиявлення та виключно у порядку, що встановлений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». В порядку ч. 2 ст.115СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Як вбачається з матеріалів справи при поданні позову до суду позивачем сплачено судовий збір у відповідності до п.п.1 п.1 ч.2ст.4Закону України«Про судовийзбір» в сумі 908 грн 00 коп. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, приходить до переконання, що позивачу слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454 грн 00 коп. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача слід стягнути іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 454 грн 00 коп судового збору. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved