Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

15 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що 15.08.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя, постійні суперечки та конфлікти. Позивач з відповідачем подружніх стосунків не підтримують, не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Ухвалою судді від 05.07.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 23.07.2018 року зупинено розгляд цивільної справи та призначено сторонам строк для примирення два місяці. Слухання по вказаній цивільній справі призначено на 24.09.2018 року на 09.00 хв. Ухвалою суду від 24.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що намагаючись зберегти сім'ю просив надати строк на примирення, але збереження шлюбу суперечить нашим інтересам, тому не заперечив проти розірвання шлюбу. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 15.08.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київської області, актовий запис № 268, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved