Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

15.09.2009 року [PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «СТС-Південь» про стягнення боргу за договором позики у розмірі 13750 грн., витрати на послуги адвоката - 3000 грн., та стягнути витрати по оплаті судового збору у сумі 137 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до договору позики №1 від 17.05.2009р., він надав відповідачу безпроцентну позику у розмірі 13750 грн. терміном до 17.07.2009р. Але після спливу вказаного строку відповідач не повернів позивачу гроші, тому він змушений вимагати їх примусового повернення. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву в якій зазначив, що про дату слухання справи сповіщений, просив слухати справу у його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «СТС-Південь» в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся належним чином за зазначеною в матеріалах справах адресою, також був повідомлений через засоби масової інформації, а саме через газету «Чорноморські новини». За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з умовами договору позики №1 від 17.05.2009р., укладеного між [PERSON] та ТОВ «СТС-Південь» позивач надав відповідачу безпроцентну позику у розмірі 13750,00 грн. на два місяці строком з 17.05.2009р. до 17.07.2009р. Як вбачається з квитанції № OMOG 4754 від 28.05.2009р. на розрахунковий рахунок ТОВ «СТС-Південь» були отримані кошти від [PERSON] в сумі 13750 грн. з помилковим призначенням платежу «поповнення статутного фонду». Відповідно до листа директора ТОВ «СТС-Південь» Костанди Я.В. було внесено зміни та враховано вірним оплату по зазначеній квитанції в призначення платежу «фінансова допомога по договору позики №1 від 17.05.2009р.» Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Згідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивач не надав суду квитанцію, що підтверджує сплату ним витрат на послуги адвоката в розмірі 3000 грн., у зв'язку з чим не вбачається можливим задовольнити позов, щодо зазначеної вимоги позивача, в іншій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. За таких підстав суд вважає за необхідне позов [PERSON] до ТОВ «СТС-Південь» про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Outcome: partial