Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

17.01.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до державного комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №3», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, головний інспектор Бориславського МВ ГУ ДСНС України у Львівській області Панів І.В. про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] , де й проживає. Її квартира розташована на мансарді одноповерхового будинку, матеріали стін та перекриття - дерев`яні. Станом на 28 лютого 2018 року вказаний житловий будинок перебував на балансі ДКП «ЖЕК №3». 28 лютого 2018 року в її квартирі виникла пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 28.02.2018. Причиною виникнення пожежі стали необережність та порушення працівниками ДКП «ЖЕК №3» правил пожежної безпеки під час проведення вогневих робіт (відігрівання труб), що в результаті спричинило їй значну матеріальну та моральну шкоду. Так, щороку, у зимовий період в буд. [ADDRESS] замерзає вода. Позивач, як мешканка будинку, неодноразово зверталася до ДКП «ЖЕК №3» та Бориславської міської ради про усунення причин. 28.02.2018 вона вкотре зателефонувала до чергового ДКП «ЖЕК №3» та Бориславської міської ради, залишила повідомлення про факт відсутності води в її квартирі. Встановивши факт відсутності води в її квартирі, позивач та працівники ДКП «ЖЕК №3» звернулися до сина [PERSON] - [PERSON] для доступу до труб у квартирі [ADDRESS] , котрі на думку працівників замерзли. Після цього працівники ДКП «ЖЕК №3» приступили до усунення проблеми шляхом розігрівання труб в туалеті квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Розігрівання здійснювали паяльною лампою, застосовуючи відкрите полум`я, яка підключена до пропанового балону, що знаходився надворі. Повернувшись з квартири [ADDRESS] у свою квартиру, позивач помітила, що з крану капає вода. Також почула тріск, дуже схожий на звук, коли горить дерево. Через декілька хвилин її донька побачила, що пластикова труба, яка йде до крану, палає. Миттєво зателефонувала у службу надзвичайних ситуацій та повідомила про факт виникнення пожежі. 28.02.2018 о 12 год 08 хв в її квартирі виникла пожежа, яка о 12 год 37 хв була ліквідована. У цей день керівник ДКП «ЖЕК №3» [PERSON] , та головний інженер [PERSON] пообіцяли їй зробити «косметичний» ремонт, 01 березня 2018 року головний інженер та працівники ДКП «ЖЕК №3» здійснили прибирання її квартири після пожежі. У березні 2018 року працівники ДКП «ЖЕК №3» провели частковий ремонт тільки дерев`яної поверхні стіни туалету (чотири дощечки) та набили дранки на стіни. На її запитання, коли продовжать подальші роботи, повідомили, що на це потрібний час. Однак, після цього жодних робіт у квартирі не проводили, на її звернення щодо усунення шкоди не реагували. У результаті неправомірних дій та не дотриманні вимог Правил пожежної безпеки працівниками ДКП «ЖЕК №3» пожежею пошкоджено стелю житлової кімнати; стіни, утеплювач стін, стелю, дерев`яні перегородки туалету; знищено унітаз, лічильник обліку води, труби водопостачання та водовідведення в туалеті, електромережа квартири, затоплені стіни кухні (лівий кут) та кухонні меблі. Відповідно до копії акту про пожежу від 28.02.2018 орієнтовні збитки від пожежі 200 тис грн. Встановити реальну шкоду завдану майну в неї немає можливості через скрутне матеріальне становище. Позивач була змушена сама відновити пошкоджене і знищене майно, придбала будівельні матеріали на суму 8338,69 грн, яку і просить стягнути з відповідача як відшкодування понесених нею витрат для відновлення пошкодженого і знищеного майна. Також неправомірними діями працівників ДКП «ЖЕК №3» завдано їй і моральної шкоди, яка виразились у негативних емоціях та душевних переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушенням звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, що викликало погіршення стану фізичного здоров`я, оскільки вона є особою з інвалідністю 1-ї групи і після перенесеного стресу потребувала медичної допомоги. Вона відчувала значні побутові незручності, оскільки після ліквідації пожежі квартира затоплена. У ці дні спостерігалась низька температура зовнішнього повітря, що в сукупності спричинило сирість у квартирі, а опалити та прогріти її не було можливості, бо електромережа в квартирі пошкоджена пожежею. Її малолітня донька перебуває на її утриманні, хворіє астмою, тому через сирість їй стало ще важче дихати. У зв`язку з цим позивач втратила сон та спокій. Маючи власність, з вини працівників відповідача вона не може користуватися ним. Тому просить відшкодувати відповідачем завдану діями його працівників моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Ухвалою судді від 28.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання неодноразово відкладалось з поважних причин. У підготовчому засіданні 25.09.2020 представник позивача [PERSON] - адвокат Пилипів О.В., яка діє на підставі довіреності від 19.02.2020, подала уточнену позовну заяву, в якій уточнила сторону відповідача. Зокрема, уточнила анкетні дані представника відповідача та поштову адресу - на державне комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №3», в особі голови ліквідаційної комісії Чайки Тараса Ігоровича (79067, м.Львів, а/с 5757). Оскільки згідно з рішенням Бориславської міської ради від 14.11.2019 № 2166 ДКП «ЖЕК №3» припиняється як юридична особа шляхом ліквідації та головою ліквідаційної комісії з припинення на цей час є Чайка Т.І . Відтак протокольною ухвалою суду визнано відповідачем державне комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №3», в особі голови ліквідаційної комісії Чайки Тараса Ігоровича. Ухвалою підготовчого судового засідання від 25.09.2020 було задоволено клопотання про витребування доказів у Бориславського відділення поліції Дрогобицького відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області, зокрема, матеріалів справи пожежі, що відбулася 28.02.2018 за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06 листопада 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 21 грудня 2020 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула. Її представник - адвокат Пилипів О.В. у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача державного комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №3» - голова ліквідаційної комісії Чайка Т.І. у судове засідання не прибув, направивши до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без участі голови ліквідаційної комісії ДКП «ЖЕК №3». Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, головний інспектор Бориславського МВ ГУ ДСНС України у Львівській області Панів І.В. у судове засідання не прибув, подавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши представника позивача, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , де й проживає, вказана квартира розташована на мансарді одноповерхового будинку, матеріали стін та перекриття - дерев`яні. Вказане стверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 27.09.2001, виданого виконкомом Бориславської міської ради; копією свідоцтва про одруження позивачки, яким підтверджується також зміна її прізвища; копією технічного паспорта, складеного 11.04.2001 Дрогобицьким ДКМБТІ та ЕО. Станом на 28 лютого 2018 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] перебував на балансі відповідача державного комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №3». 28 лютого 2018 року в квартирі [ADDRESS] виникла пожежа, що підтверджується копією акту про пожежу від 28.02.2018. Пожежу виявлено 28.02.2018 о 12 год 08 хв, ліквідовано - о 12 год 37хв 28.02.2018. Причиною виникнення пожежі, згідно з вказаним актом, стала необережність під час проведення вогневих робіт (відігрівання труб). У результаті пожежі позивачці спричинено матеріальну шкоду. При цьому, проведення вказаних вогневих робіт (відігрівання труб) здійснювалося працівниками відповідача. З матеріалів справи також вбачається, що в зимовий період в будинку [ADDRESS] періодично відсутнє водопостачання - замерзає водопровід. Позивач неодноразово зверталася до відповідача та Бориславської міської ради Львівської області про усунення проблем відсутності води, - що стверджується копією акту ДКП «ЖЕК №3» від 08 лютого 2012 року, заявою [PERSON] від 22.02.2020, поданою в ДКП «ЖЕК №3», з проханням не здійснювати нарахування по оплаті за водопостачання у зв`язку із замерзанням води; копією акту ДКП «ЖЕК №3» від 12.03.2012. 28 лютого 2018 року позивач зателефонувала до чергового ДКП «ЖЕК №3» та Бориславської міської ради Львівської області, залишила повідомлення про факт відсутності води у квартирі [ADDRESS] . Того ж дня працівники відповідача ДКП «ЖЕК №3», отримавши також доступ до квартири [ADDRESS] вказаного будинку, приступили до усунення проблеми відсутності води у квартирі позивачки шляхом розігрівання труб в туалеті квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Розігрівання здійснювали паяльною лампою, застосовуючи відкрите полум`я, яка підключена до пропанового балону, що знаходився надворі. У зв?язку з цим 28 лютого 2018 року у квартирі позивачки виникла пожежа. У березні 2018 року працівники відповідача ДКП «ЖЕК №3» здійснили прибирання квартири позивачки після пожежі та провели частковий ремонт у туалетній кімнаті квартири (ремонт дерев?яної поверхні, набиття дранки на дерев?яні стіни для штукатурення тощо). Для завершення робіт необхідно провести ремонт ще однієї стіни в туалетній кімнаті, що стверджується також копією листа за підписом міського голови м.Борислава від 04.04.2018. 14 березня 2018 року Бориславське відділення поліції Дрогобицького відділу поліції Головного Управління Національної Поліції у Львівській області надало відповідь № М-1023/45/01-18 щодо пожежі у квартирі [ADDRESS] . Згідно з вказаним листом, відсутні ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення, однак проведеною перевіркою встановлено, що можливою причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки час проведення вогневих робіт (розігрівання труб) працівниками ДКП «ЖЕК №3». Письмові звернення позивачки від 16 березня 2018 року на адресу відповідача щодо складання акту обстеження пошкодженої пожежею квартири, від 23 червня 2019 року щодо добровільного відшкодування завданої їй матеріальної шкоди (понесених нею витрат) відповідач проігнорував. Згідно з п.7 Порядку обліку пожеж та їх наслідків, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2003 р. № 2030, документом, який засвідчує факт пожежі, є акт, що підписується комісією, до складу якої входить не менш як три особи, у тому числі представник територіального органу ДСНС, представник адміністрації (власник) об`єкта, потерпілий. Так, відповідно до копій акту про пожежу від 28.02.2018 і звіту про причини виникнення пожежі від 28.02.2018, складених головним інспектором Бориславського MB ГУ ДСНС України в Львівській області Панівим І.В., зазначено, що «осередок пожежі вбачається в туалеті житлової квартири [ADDRESS] (в місці розташування дерев`яної перегородки); проаналізовано основні версії горіння, а саме: занесення стороннього джерела запалювання з ознаками спеціальної підготовки події, «електротехнічна» версія та порушення правил пожежної безпеки під час проведення вогневих робіт (під час розігрівання труб); найбільш імовірною причиною даної пожежі послужило порушення правил пожежної безпеки під час проведення вогневих робіт (розігрівання труб)». У додатку до Звіту про причини виникнення пожежі від 28.02.2018 зафіксовано пропановий балон та паяльну лампу (фото №1). Згідно з п. 15, 16 копії Картки обліку пожежі, що міститься в матеріалах за фактом пожежі № 4, наданих Бориславським міським відділом Головного управління ДСНС України у Львівській області, встановлено виріб-ініціатор пожежі - газовий зварювальний апарат, причина пожежі - порушення правил пожежної безпеки при проведенні газозварювальних робіт. Газовий зварювальний апарат, а саме: паяльна лампа і пропановий балон, які використовувалися працівниками відповідача при проведенні вогневих робіт (розігрівання труб) із застосування відкритого вогню, створюють підвищену ймовірність завдання шкоди через неможливість повного контролю людиною роботи апарату, а якщо ця діяльність пов`язана із джерелом підвищеної небезпеки, то відповідальність наступає без вини. У результаті неправомірних дій та не дотриманні вимог Правил пожежної безпеки працівниками відповідача, пожежею пошкоджено стелю житлової кімнати квартири [ADDRESS] ; стіни, утеплювач стін, стелю, дерев`яні перегородки туалету; знищено унітаз, лічильник обліку води, труби водопостачання та водовідведення у туалеті, електромережа квартири, затоплені стіни кухні (лівий кут) та кухонні меблі, що стверджується копіями матеріалів за фактом пожежі №4, наданих Бориславським міським відділом Головного управління ДСНС України у Львівській області. Відповідно до копії акту про пожежу від 28.02.2018 орієнтовні збитки від пожежі - 200 тис. грн. У зв?язку з тим, що відповідач добровільно не відшкодував позивачці завдані пожежею збитки, не її письмові звернення не реагує, позивач здійснила витрати на покупку будівельних та інших матеріалів для відновлення пошкодженого і знищеного під час пожежі майна. Згідно з товарними та видатковими чеками від 14.03.2018р., 16.03.2018р., 20.03.2018р., 21.03.2018, 22.03.2018р., 23.03.2018р., 16.04.2018р., 16.06.2018р., 18.06.2018р., 20.06.2018р., 27.06.2018, 30.06.2018р., 04.08.2018р., виданих суб`єктами підприємницької діяльності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивач придбала гіпсокартон, пінопласт, сітки, шпаклівки, клей, труби, змішувач, шланги та інші розхідні матеріали, що підтверджує розмір понесених нею витрат у сумі 8338,69 грн. У частинах першій, другій ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом ч.3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, , права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіння такої шкоди відповідачем та її розмір. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом правил змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов?язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно Цивільного кодексу України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Враховуючи, що особи, котрі виконували роботи з розморожування труб у квартирі позивачки та спричинили пожежу, перебували у трудових відносинах з відповідачем, то відшкодування завданої шкоди покладається саме на останнього. При цьому у п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз?яснено, що відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей. Враховуючи той факт, що працівники відповідача використовували паяльну лампу з пропановим балоном, для проведення вогневих робіт, які є джерелом підвищеної небезпеки, повинні були дотримуватися Розділу VII «Правил пожежної безпеки в України», затверджених Наказом МВС України 30.12.2014 № 1417, а саме: «Вимоги пожежної безпеки під час проведення вогневих, фарбувальних та будівельно-монтажних робіт». Згідно абзацу сьомого пункту 1.1 глави 1 розділу VII вищезазначених правил, проведення вогневих робіт на постійних та тимчасових місцях дозволяється лише після вжиття заходів, які виключають можливість виникнення пожежі: очищення робочого місця від горючих матеріалів, захисту горючих інструкцій, забезпечення первинними засобами пожежогасіння (вогнегасником, ящиком з піском та лопатою). Вид (тип) та кількість первинних засобів пожежогасіння, якими повинно бути забезпечене місце робіт, визначаються з урахуванням вимог щодо оснащення об`єктів первинними засобами пожежогасіння (глава 3 розділу V цих Правил) і вказуються в наряді-допуску на виконання тимчасових вогневих робіт. Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду рудами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначає, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги в частині стягнення з державного комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №3» в особі голови ліквідаційної комісії Чайки Т.І. на користь [PERSON] майнову шкоду, заподіяну внаслідок пожежі, в розмірі 8 338 гривень 69 (шістдесят дев`ять) копійок - підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень, то вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Відповідно до ч.1 - ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд бере до уваги доводи позивача, що внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачу було спричинено моральну шкоду. В обґрунтування наявності моральної шкоди судом приймаються наступні обставини і факти: пошкодження майна позивачки внаслідок пожежі та затоплення у квартирі внаслідок гасіння пожежі, подальшу сирість у квартирі, неможливість нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації, що спричиняло негативні емоції та душевні переживання, втрату спокою. Відповідно до п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди встановлено під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Суд, з урахуванням вищенаведених обставин, дотримуючись засад розумності і справедливості вважає частково обґрунтованим розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди в сумі 5000 грн, які підлягають стягненню з відповідача, відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Позивач, згідно з копією довідки МСЕК від 13.12.2017, має першу групу інвалідності. Таким чином, судовий збір за розгляд позовної заяви про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок пожежі, підлягає стягненню з відповідача на користь держави в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 1681,60 грн.

Outcome: partial