Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

16.05.2017 року заявник звернулась до суду із дійсною заявою, яку в процесі судового розгляду уточнила і просила встановити факт народження дитини, дівчинки, [PERSON], [INFO], матір'ю якої є [PERSON], [INFO], батько - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] року вона не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі народила у м.Луганськ дитину, дівчинку. На підтвердження даного факту державним закладом «Луганська міська багатопрофільна лікарня №3» було видане медичне свідоцтво про народження [NUMBER] від 24.04.2017 року. Однак при зверненні до Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини з тих підстав, що нею були надані документи, не визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я та які підтверджують факт народження. У зв'язку з неможливістю проведення державної реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану вона змушена звернутися до суду та просить встановити зазначений вище факт на підставі рішення суду. В судове засідання заявник не з'явилась, у заяві просила розглянути справу без її участі. Заінтересована особа - Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області надав письмову заяву, згідно якої просив справу розглянути без участі їх представника. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, вважає що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Предметом даного судового розгляду являється питання реєстрації народження дитини в особливих умовах, що регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в України, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р., а також деякими міжнародними правовими актами. Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями» за № 254-III від 17 березня 2015 року, тимчасово окупованими територіями визнано окремі райони, міста,селища і села Донецької та Луганської областей. Відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м.Луганськ визначено таким населеним пунктом. Відповідно до ч. 2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту народження дитини на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію народження дитини в позасудовому порядку. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.1 ст.257-7 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до дубліката медичного свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.04.2017 року, виданого державним закладом «Луганська міська багатопрофільна лікарня №3», [PERSON] [INFO] року о 16-20 годині народила дитину, дівчинку, вагою 3000,00 грам. Мати дитини у зареєстрованому шлюбі не перебуває (а.с.6) Крім того факт народження [PERSON] [INFO] року у м.Луганську дитини підтверджується наступними доказами: протоколом обстеження вагітної у ІІІ триместрі, відповідно до якого [PERSON], 1995 року народження, 01.06.2016 року була обстежена лікарем, висновок - вагітність строком 20 тижнів; протоколами ультразвукового обстеження вагітних І-УЗ та ІІ-УЗ обстеження, відповідно до яких [PERSON], 1995 року народження, відвідувала медичний заклад, була обстежена, очікувана дата пологів - 13.10.2016 року; копією обмінної карти №16, згідно якої [PERSON] [INFO], перебувала на обліку у державному закладі «Луганська міська багатопрофільна лікарня №11» із діагнозом - вагітність (а.с.7-12). У заяві заявник на підставі ст.135 СК України зазначила батьком дитини [PERSON], [INFO]. При оцінці наданих заявником медичних документів як доказів в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Так, згідно принципу 3 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині має належати з його народження право на ім'я та громадянство. Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, кожен чинний договір є обов'язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об'єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». За таких підстав надані медичні документи, які видані медичним закладом державний заклад «Луганська міська багатопрофільна лікарня №3» та державний заклад «Луганська міська багатопрофільна лікарня №11», які розташовані на тимчасово окупованій території, суд визнає належними і допустимими доказами на підтвердження факту народження дівчинки [PERSON], [INFO], матір'ю якої є [PERSON], [INFO], батько - [PERSON], [INFO]. Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності суд вважає, що факт народження дитини, [PERSON] [INFO] року у м.Луганську, Україна є доведеним, на підставі чого подана заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved