Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

16.10.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, розташованим за адресою: вул. Гагаріна буд.4, с.Мирне Близнюківського району Харківської області, посилаючись ст. 316,317,321,405 ЦК України, ст.ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та інше. В обґрунтування позову вказує на таке. Зазначений вище будинок є його приватною власністю. З 02.03.2005 в будинку зареєстрований його брат [PERSON] але з 2015 року він там не проживає, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в будинку немає. Перешкод у користуванні житлом ні він ні члени його сімї відповідачу не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право на вільне розпорядження і користування майном, оскільки він позбавлений можливості оформити субсидію. В порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, з ініціативи суду, сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання відповідач не зявився. Відзив на позовну заяву не подано. Зі згоди позивача, яка викладена в його письмовій заяві, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав, вказуючи на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що місце перебування відповідача на час розгляду справи йому відомим не стало. За чутками раніше він начебто виїздив до Російської Федерації, а потім повернувся в Україну. Від третьої особи надійшла телефонограма про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Вказали, що [PERSON] на території сільської ради не проживає, інформацією про його місцезнаходження не володіють. Частиною 8\~ст. 279 ЦПК України\~передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, вислухавши покази позивача та свідків, вивчивши заяву третьої особи, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, зясувавши обставини справи, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Житловий будинок за адресою: вул. Гагаріна 4 с. Петрівське (Мирне) Близнюківського району Харківської області перебуває у приватній власності [PERSON], про що свідчить фотокопія свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2014 та фотокопія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с.12-13). Із довідок Квітневої сільської ради Близнюківського району Харківської області вбачається, що відповідач зареєстрований в цьому домоволодінні (а.с.6,17-19). Із актів обстеження матеріально-побутових умов життя позивача, який проживає за вищевказаною адресою, вбачається, що брат позивача [PERSON] також там зареєстрований, але не проживає з 2015 року і по теперішній час(а.с.7-11). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, пояснили, що вони проживають поруч із домоволодінням [PERSON]. Знають, що в цьому домоволодінні раніше також проживав його брат [PERSON]. Проте щонайменше три роки останній там не проживає і в селі не зявлявся. Де він перебуває невідомо. Згідно ст.319\~ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право\~\~вчиняти щодо свого майна\~\~будь-які дії, які не\~\~суперечать закону. Усім\~\~власникам забезпечуються\~\~рівні умови здійснення\~\~своїх\~\~ прав. Згідно ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути\~\~протиправно\~\~позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~\~ст.391 ЦК України\~\~власник\~\~майна\~\~має\~\~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним\~\~права\~\~користування\~\~та розпорядження\~\~своїм\~\~майном. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),\~\~\~\~членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили\~\~ права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Право користування житлом набувають члени сім'ї власника житла за фактом набуття статусу члена його сім'ї. Необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства. Відповідно до частини другої\~статті 64 ЖК Української РСР\~до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.\~Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною четвертою\~статті 156 ЖК Української РСР\~визначено, що до членів\~\~сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Згідно\~статті 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням виникає у власника через один рік відсутності особи за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин. Стаття 16 ЦК України\~передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами\~ЦК України. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі\~\~\~\~ № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей\~383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення\~статті 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік. Отже належними та допустимими доказами позивача вимоги позову про визнання відповідача таким що втратив право\~\~користування\~\~житловим будинком\~\~ доведено, а тому позов і підлягає задоволенню. При поданні позову судовий збір позивачем сплачений повністю (квитанції №13 від 12.10.2018). Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується оскільки позивач в позові зазначив, що судові витрати мають бути покладені на нього..

Outcome: approved