Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

16.07.2018 року заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити наближатися на визначену відстань до місця свого проживання ([ADDRESS]), роботи (м.Кременчук, вул. Пролетарська, 8/3), дитячого садку № 68, (м.Кременчук, просп.. Свободи, 21) та спортивної секції футболу (м.Кременчук, пров. Г.Бресту, 65), які відвідує її син та інших місць частого відвідуваних нею та про які відомо кривднику; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона буде за власним бажанням перебувати у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах, або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що рік тому [PERSON] відбув покарання у вигляді позбавлення волі і вони почали спілкуватися як друзі. Півроку тому вони почали зустрічатися та проживати разом за адресою: [ADDRESS]. Через два місяці спільного проживання вона змушена розірвати стосунки з [PERSON], оскільки останній зловживав алкоголем, вживав наркотики, постійно грав на ігрових автоматах та його звільнили з роботи за недотримання трудової дисципліни. Крім того, під час спільного проживання [PERSON] постійно хватав її за руки, ноги чи шию, від чого в неї залишались синці. Після розриву стосунків [PERSON] весь час її переслідує, ходить за нею на роботу, в дитячий садок та на спортивну секцію футболу, які відвідує її син. Кривдник постійно пише їй смс-повідомлення в яких містяться погрози. Нещодавно [PERSON] о 2 годині ночі проник до її помешкання через відчинений балкон і вона до ранку не мала змоги ні викликати поліцію, ні вигнати його з квартири. Неодноразово зверталась до поліції. Зокрема, на її заву від 26.05.2018 року відносно [PERSON] складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст. 173, 178 КУпАП. Таким чином, вважає що є особою, яка зазнала домашнього насильства. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримують та просять її задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи телефонограмою, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи [PERSON] на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви та за погодженням учасників справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. Після розриву стосунків [PERSON] з'являється за місцем мешкання заявника ([ADDRESS]), де вона проживає разом з малолітнім сином, за місцем її роботи (м.Кременчук, вул. Пролетарська, 8/3), дитячого садку № 68, (м.Кременчук, просп.. Свободи, 21) та спортивної секції футболу (м.Кременчук, пров. Г.Бресту, 65), які відвідує її син та вчиняє сварки з погрозами в її бік. [PERSON] зверталась до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області з заявою від 26.05.2018 року на дії [PERSON] про погрози в її сторону вбивством. Згідно відповіді Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області № 6084/115/107/03-2018 від 20.06.2018 року під час розгляду заяви підстав внесення відомостей до ЄРДР не виявлено, ознаки кримінального правопорушення відсутні. Відносно правопорушника складено протокол за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство) та протокол за ст. 187 КУпАП (порушення адміністративного нагляду). Щодо звернення [PERSON] до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, суд переконаний, що воно залишилось без належного реагування. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1,ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України«Про запобіганнюта протидіюдомашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, та її малолітнього сина, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов'язків, зокрема, встановлених п.п. 4,5,6, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved