Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

15.09.2014 року Вінницький Національний медичний університет ім.. А.І. Пирогова (в подальшому ВНМУ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 13 783 грн. 51 коп. коштів в рахунок відшкодування витрат на навчання. В позові зазначає, що згідно угоди № 1 від 28.12.2005 року про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, укладеної між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І.Пирогова та [PERSON] було укладено договір про навчання № К 8 л. Згідно даного договору відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що визначені договором . Відповідач свої зобов'язання порушив та належним чином не виконав - плату за навчання не вніс. У зв'язку з вказаним порушенням виникла заборгованість, яка на час звернення до суду складає 13 783,51 гривень. Оскільки відповідач в добровільному порядку погасити вказану суму боргу не бажає, тому позивач змушений був звернутися до суду з позовною заявою про примусове стягнення боргу в розмірі 13 783 грн.51 коп. в рахунок відшкодування витрат вартості навчання. Крім того позивачем також понесені судові витрати при зверненні з позовною заявою до суду в сумі 243 грн. 60 коп., які позивач просить стягнути з відповідача на користь Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова. Представник Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова Шабатура О.А. в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути у його відсутності, позов задоволити з підстав, наведених в заяві . Не заперечує проти заочного розгляду справи в разі відсутності відповідача відповідача . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги, заявлені позивачем визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 610-611, 625, 629, 901, 903 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 901, 903 ЦК України, за договором про надання послуг, у тому числі освітніх, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовником) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу; якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 28.12.2005 року між Вінницьким Національним медичним університетом ім.М.І.Пирогова та [PERSON] було укладено угоду №1 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти . [PERSON] було укладено договір № к-8-л про підготовку лікаря. [PERSON] 01.09.2004 року був зарахований на медичний факультет університету для навчання за спеціальністю «лікувальна справа» і 01.07.2010 року мав би закінчити навчання та отримати вищу освіту за спеціальністю «лікувальна справа». Відповідно до укладеної угоди [PERSON] навчався за рахунок державного бюджету на державне замовлення і після закінчення навчання зобов'язався прибути на місце направлення і працювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку ( а.с. 6-9) . Однак, свої зобов'язання відповідач не виконав , а саме відповідно до наказу № 187 від 27.06.2012 року студента 5-го курсу медичного факультету №? 1 [PERSON]. було відраховано з вищого навчального закладу , як такого, що не виконав навчальний план ( а.с. 10 ) Відповідач [PERSON] свої зобов'язання порушив та належним чином не виконав - плату за навчання не вніс. У зв'язку з вказаним порушенням виникла заборгованість, яка станом на 27.08.2014 року складає 13 783 гривень 51 коп. ( довідка про стан заборгованості [PERSON] ( а.с. 11 ) , розрахунок заборгованості ( а.с. 12) . Відповідно до ч.5 ст. 61 Закону України «Про освіту» розмір плати за весь строк навчання, встановлюється у договорі, що укладається між навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або надання додаткових освітніх послуг, і не може змінюватися протягом усього строку навчання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, а саме, випливають з договорів про надання послуг, права позивача відповідачем порушені внаслідок невиконання своїх зобов'язань, тому позов підлягає задоволенню в сумі заборгованості, яка встановлена та доведена в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір понесений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою.

Outcome: approved