Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

16.01.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь щомісячно аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому позивачка подала до суду заяву в якій просила також визначити місце проживання [PERSON], [INFO] разом з нею. Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 27.10.2012 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. З початку 2017 року між нею та чоловіком почали виникати складні сімейні ситуації, які часто закінчувалися конфліктами. Їх сімейні відносини вже не будуються на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Та, оскільки домовленості щодо утримання доньки між ними не досягнуто, вважає цілком обґрунтоване стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд цивільної справи без його присутності у судовому засіданні, проти заявлених позовних вимог не заперечує. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 27.10.2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 413, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, фактично їх сім'я розпалась, вони проживають окремо, в різних містах. Позивачка [PERSON] в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] не повідомив суду жодних заперечень щодо цього, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.1 ст.160 СК України сторони досягли згоди, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], залишиться проживати з матір'ю - [PERSON]. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачкою заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує відсутність відомостей про розмір доходів відповідача, відомостей про наявність на його утримання інших осіб, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 16.01.2019 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць, за період з 16.01.2019 року по 14.02.2019 року. Судові витрати суд розподіляє на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачки, сплачений нею судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, та з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. в частині вимог про стягнення аліментів

Outcome: approved