Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

16.02.2021 року [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовною заявою,\~в інтересах\~малолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~до [PERSON] за участі третьої особи Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування, в якій просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] .\~Проте [INFO] [PERSON] померла. З 2016 року дитина [PERSON] проживає з бабусею, позивачем [PERSON] . Батько [PERSON] не піклується про дитину [PERSON] , не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами Єсенії, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не займається її вихованням, навчанням, не цікавиться життям, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Тому бабуся [PERSON] вважає, що відповідач [PERSON] не виконує батьківські обов`язки відносно своєї дитини [PERSON] . Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Також відповідач не надає і матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача [PERSON] . Таким чином, [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Крім того відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, про що свідчить нотаріально посвідчена заява. За таких обставин позивач [PERSON] звернулася до суду за захистом прав своєї онуки [PERSON] . В судовому засіданні 22.09.2021 року позивач [PERSON] та її представник адвокат Філатова О.П. підтримали позов, просили його задовольнити з наведених в ньому підстав. Дитина [PERSON] повідомила суду, що постійно проживає з бабусею [PERSON] , яка забезпечує її матеріально, займається її вихованням та навчанням, а батька [PERSON] бачила дуже давно, він не приймає участь в її утриманні, вихованні та навчанні. В подальшому позивач [PERSON] та її представник адвокат Філатова О.П. не з`явилися в судове засідання 28.10.2021 року, представник надала заяву, в якій просила розглянути справу у її та позивача відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте [PERSON] не повідомив причини неявки, не звертався із заявою про відкладення розгляду справи до суду. Представник третьої особи Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. При винесенні рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК\~України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 лютого 2012 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №72 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 24 лютого 2012 року). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.04.2012 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №400. (а.с.8). [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 22 березня 2014 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №189). Дитина [PERSON] зареєстрована за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (довідка про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 11.02.2021 року №3216, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 24 червня 1998 року Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області). Однак згідно з висновком органу опіку та піклування, дитина [PERSON] фактично проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перебуває на її утриманні. Відповідно до довідок Кременчуцької гімназії №27 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 12.02.2021 року №01-12/.02/57, 01-12.02/56, [PERSON] , [INFO] , навчається у 2 класі, володіє середнім та достатнім рівнем навчальних досягнень. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця, цікавиться навчанням, любить читати, легко спілкується з однокласниками. Вихованням дівчинки займається баба [PERSON] , яка цікавиться шкільним життям дитини. У дитини є всі необхідні речі для навчання. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] , посвідченої 03 лютого 2021 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Остаховою Н.П., останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №674 від 21.05.2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування висновку зазначено, що дитина [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] , яка її утримує, зймається її вихованням та навчанням. Мати дитини померла, а батько [PERSON] не займається вихованням та утриманням дитини, проживає окремо, надав нотаріально засвідчену заяву, в якій просив позбавити його батьківських прав щодо дитини [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Враховуючи, що згідно з довідкою навчального закладу та висновку органу опіки та піклування, дитина [PERSON] проживає у [PERSON] , тому відповідно до ч.1 ст.165 СК України, остання мала право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дитини [PERSON] . Дитина,\~яка може\~висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч. 2 ст. 171 СК України). Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 р.) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення, судовий орган надає дитині можливість висловити свої думки і приділяє цим думкам належну увагу. В судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що після смерті матері проживає постійно з бабусею [PERSON] , яка її утримує, займається вихованням та навчанням. Батько не приймає участь у її вихованні та утриманні, проживає окремо, з донькою не спілкується. Дитина [PERSON] повідомила суду, що бажає проживати з бабусею [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд керувався такими положеннями Закону. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58) У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155\~СК\~України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні, навчанні, лікуванні та утриманні своєї дитини [PERSON] , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з донькою; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Надав нотаріально посвідчену заяву, в якій просив позбавити його батьківських прав щодо доньки [PERSON] , вихованням якої він не займається. Наведене свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, відсутністю будь-якого інтересу до своєї дитини. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] . Статтею 141\~ЦПК\~України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved