Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

15.02.2021 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON] , указуючи, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик І.О., реєстровий № 146, на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказала, у що у квітні 2018 року вона вселилася у вказану квартиру та зареєструвала там своє місце проживання та своїх дітей. Під час реєстрації місця проживання їй стало відомо про те, що у вказаній квартирі з 15.09.2015 року значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , який у вказаній квартирі ніколи не проживав та його речей у ній нема. Відповідач не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає їй, позивачеві, повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги, позбавляє можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги. У зв`язку з викладеним, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Не заперечували проти заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засіданні двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На адресу суду повернулися конверти з судовими повістками з рекомендованими повідомленнями з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 39,40). За таких обставин суд вважає можливим, за згодою позивача та представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик І.О., реєстровий № 146, позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7,8). Згідно з наданою позивачем довідкою № 002180, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 08.02.2021 року відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Зазначене підтверджується довідкою з Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 09.03.2021 року (а.с. 28). Судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі не проживає, його речей у ній немає, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 10.02.2021 року, складеним за участі сусідів [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , засвідченим заступником директора управляючої компанії ТОВ «К.О.Д.» [PERSON] (а.с. 10). Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає у квартирі, котра належить позивачеві та розташована за адресою: [ADDRESS] , а реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за вказаною адресою. Указаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-709цс16), де визначено, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, котрий власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. За таких підстав суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved