overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

15 липня 2014 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно для утримання їх спільних неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач добровільно не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат тощо. В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та простить їх задовольнити. Відповідач, який був повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився і не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони не проживають разом як родина, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а. с. 9), і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобов'язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання неповнолітньої дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене та зобов'язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги, суд враховує і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров'я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дочки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, з урахуванням того, що обоє батьки зобов'язані нести обов'язок утримання дитини. Згідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

15 липня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що з [PERSON] вона зареєструвала шлюб 27 січня 2001 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис №01. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем виявились невдалими, відповідач проживає з іншою жінкою, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та залишити їй прізвище як [PERSON]. Відповідач позовні вимоги визнає повністю. Суд, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, вважає позов підлягаючим задоволенню. На підставі ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст.112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя [PERSON] та [PERSON], що свідчать про неможливість їх подальшого спільного проживання та збереження шлюбу. Окрім цього заходи щодо примирення позитивного результату не призвело. Судові витрати покласти на сторони.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

15 липня 2014 року до суду звернувся Публічний акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилалися на те, що 25.06.2008 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» і громадянином [PERSON] було укладено Договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №02-11/08-ДД. При цьому просили стягнути з [PERSON], заборгованість за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії 07.07.2008 року та Договором про відкриття карткового рахунку від 01.07.2008 року станом на 14.03.2014 року у розмірі 52773,04 гривні, із них заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором -11592,60гривень; нараховані відсотки по заборгованості, нараховані відсотки по простроченій (несанкціонований) заборгованості -29355,97 гривень; пеня за прострочку заборгованості - 11592,60гривень. Під час розгляду справи 23.10.2014 року позивачі надіслали до суду уточнення до позовної заяви в якій зазначили, що 07.07.2008 року ними з відповідачем [PERSON] було укладено Договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 49-40/08ДД. Відповідно до п. 2.1 Договору Банк надає Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності Кредитні ресурси шляхом відкриття на Картковий рахунок Позичальника, на якому враховуються операції, що здійснюються з використанням Карти Visa Classik [NUMBER]. відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 12000 гривень зі сплатою процентів за користування Кредитних ресурсів з оплатою по відсотковій ставці відповідно до умов договору. Згідно п.3.2. Договору, Позичальник зобов'язався повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за Договором, і сплатити відсотки за користування кредитними ресурсами до 23 квітня 2010 року. Боржник свої зобов'язання по договору перестав виконувати в зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

15 липня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, який зареєстровано 07 лютого 2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції, згідно з актовим записом № 25. Від спільного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стали ті обставини, що спільне життя між подружжям не склалося, між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство та сімейний бюджет не ведуться. Позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї стало неможливим. На утримання дитини відповідач добровільно допомоги не надає, тому позивачка була змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу і стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на утримання дочки. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що 07 лютого 2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції згідно з актовим записом № 25 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.6). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно зі ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

15 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1966 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.07.2014р. о 13 год. 25 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.07.14р. о 13 год. 25 хв. гр. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Децюри А.В. лікарні КЗ «ОМКЦ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на елементарні питання відповідає більше по суті. Дезорієнтований у календарному часі, себе називає правильно. Пережитий дома стан амнезував. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний делірій на фоні деменції. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

15 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1979 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.07.2014р. о 01 год. 25 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.07.2014р. о 01 год. 25 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора небезпечна для себе ( була суіцідальна спроба). Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

15 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1981 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.07.2014р. о 18 год. 40 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.07.2014р. о 18 год. 40 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора відмовляється від їжі, відчуває слухові омани сприйняття, негативістична. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

15 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1990 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.07.2014р. о 04 год. 23 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.07.14р. о 04 год 23 хв. гр. [PERSON]. був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Ситник лікарні КЗ «Синельниківська ЦРЛ». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий чує чоловічі «голоса» імперативного характеру. Жорстоко ставиться до животних, агресивний. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

15 липня 2014 року КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] зареєстровані, але фактично не проживають в квартирі [ADDRESS]. Зазначає, що дана квартира не приватизована та відноситься до державного житлового фонду. Стверджує, що відповідачі не мешкають в спірному житловому приміщенні з липня 2007 року і по теперішній час. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Додатково зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідачів за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS], що перебуває у державній власності (а.с. 3). Згідно копії акту від 01 липня 2014 року комісією встановлено, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але фактино не мешкають з липня 2007 року по теперішній час. Особистих речей зазначених осіб у вказаній квартирі немає (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради підлягає задоволенню, а [PERSON] та [PERSON] мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки останні не мешкають у вказаному приміщенні протягом більш ніж шести місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

15 липня 2014 року КС «Еталон» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що між ним та відповідачем 20.10.2009 року було укладено кредитний договір № 792-С, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 220 грн. 00 коп., зі сплатою 46 % річних за користування кредитними коштами, строком на 36 місяців до 20.10.2012 року. Відповідач своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконував належним чином, тому рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.11.2011 року з [PERSON] стягнуто на користь КС «Еталон» 4095 грн. 69 коп. заборгованості по вищевказаному кредитному договору. Після чого відповідач продовжував порушувати умови договору і не виплачувати відсотки за користування кредитом. Також за вказаний період (з 20.10.2012 року по 27.06.2014 року) відповідачу позивачем було нараховано штраф в сумі 1643 грн. 00 коп. В загальному сума несплачених відсотків та штрафних санкцій становить 3125 грн. 06 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача разом з судовими витратами. 03.09.2014 року позивач зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 1 481 грн. 16 коп. відсотків по кредиту та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав зменшені позовні вимоги та просив їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені вимоги позову визнав в повному обсязі. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 1054 ЦК України та

Outcome: approved