Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

15.06.2020 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Провадження у справі відкрито 15.06.2020 р. Справу призначено до розгляду 11.08.2020 р. Ухвалою суду від 25.08.2020 р. по справі залучено третю особи, [PERSON] . Короткий зміст вимог позовної заяви Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. [INFO] в м. Донецьк помер її батько, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] . Заповіту не складалося. 31.05.2020 р. мати позивача, дружина спадкодавця, [PERSON] , звернулася до Восьмої донецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . На підставі цієї заяви нотаріусом було заведено спадкову справу на спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] (згідно тексту позовної заяви), номер у нотаріуса 364, номер у спадковому реєстрі 2160999. 31.05.2002 року мати позивача подала до вказаної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] після померлого чоловіка [PERSON] . Їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 4-856. [INFO] в м. Донецьк, Донецької області померла мати позивача, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з неодержаної пенсії в розмірі 8569 грн. та 1/2 частини домоволодіння, що розташоване за адресою, [ADDRESS] , як прийнятого у спадщину нею, але не оформленого спадкодавцем за життя. Заповіту не складала. У визначений законом строк позивач звернулась до Шостої донецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] . На підставі заяви було заведено спадкову справу, номер у нотаріуса 22. 02.09.2015 р. позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно спадкодавця [PERSON] , на неодержану пенсію в розмірі 8569 грн. 61 коп. Але було видано також і постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , оскільки не надано правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця. Таким чином, неможливість у нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадкове майно стало підставою для звернення позивача з позовом до суду. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] яке складається з житлового будинку «А», веранди (а), ганку (а1), літньої кухні (Б), погрібу (П), свердловини (№ 3) , в порядку спадкування за законом після її матері, [PERSON] , померлої [INFO] , актовий запис про смерть № 487 від 13.03.2015 р. Процедура розгляду Сторони, третя особа [PERSON] , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і в установленому законом порядку, третя особа, зокрема, за допомогою Веб оголошення на офіційному сайті суду (а.с. 125), у судове засідання не з`явились. Представник позивача, позивач та відповідач надали письмові заяви, згідно яких просять справу розглядати без їх участі, представник позивача, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач вимоги підтримує (а.с. 126,127). Учасники справи не надали заяв про відкладення судового розгляду, третя особа не повідомила про причини неявки. Суд вважає можливим розглянути справу без участі позивача, її представника, представника відповідача, зважаючи на подані заяви, а також без участі третьої особи, на підставі наявних матеріалів справи, їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У судовому засіданні 18.08.2020 р. представник позивача Кузнєцова О.П. підтримала возовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення представника позивача від 18.08.2020 р., оглянувши належним чином завірену копію спадкової справи № 22 за 2015 рік після [PERSON] , яка померла [INFO] від 17.04.2020 р. (а.с. 42-54), матеріали реєстраційної справи 685395614101 (а.с. 72-88), судом фактично встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , « [PERSON] » (російською мовою) народилась [INFO] у м. Донецьк. Її батьками вказано « [PERSON] » (російською) та « [PERSON] » (російською). Актовий запис про народження № 1357 від 1962 р. (а.с. 10). Після укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] », що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1075 від 22.12.1984 р. (а.с. 10). Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , 15.04.1962 р. « [PERSON] » (російською мовою) уклав шлюб із « [PERSON] » (російською мовою), після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] » (російською мовою), актовий запис № 726 від 15.04.1962 р. (а.с. 17). [INFO] [PERSON] помер у м. Донецьк, Калінінський район, Донецька область, що вбачається з даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис про смерть № 1196 від 09.11.2001 р. (а.с. 18). Після його смерті відкрилась спадкова справа, що вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), номер у нотаріуса 364, місце заведення - Донецька область, Восьма донецька державна нотаріальна контора, дата заведення - 31.05.2002 р. Реєстратор: Донецький обласний державний нотаріальний архів, дата та час реєстрації 26.06.2002 р. 08:39. Було видано свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 30658192, стан чинний, бланк АЕК 433063, дата видачі свідоцтва - 31.05.2002 р., номер в реєстрі нотаріальних дій 4-856, видавник - Донецька область, Восьма донецька державна нотаріальна контора; дата та час реєстрації 02.07.2002 р., 10:04 (а.с. 19). Серед досліджених доказів відсутні дані щодо особи, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , шляхом подання заяви до нотаріальної контори, щодо виду, обсягу майна, яке прийнято у спадщину, отримати такі докази не вбачається можливим, з урахуванням того, що спадкова справа, заведена після смерті [PERSON] перебуває в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил (м. Донецьк), згідно відповіді завідувача Восьмої донецької державної нотаріальної контори (а.с. 114). Проте, у суду не має підстав та доказів на спростування позиції позивача щодо отримання спадщини після смерті її батька, [PERSON] , її матір`ю - [PERSON] , оскільки вказане опосередковано підтверджується договором дарування від 24.06.2011 року, зареєстрованому у реєстрі за № 3-1050, квартири за адресою [ADDRESS] , у п. 2 якого зазначено, що ця квартира належить дарувальниці ( [PERSON] ) на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № [NUMBER] , виданого Фондом комунального майна Донецької міської Ради народних депутатів Донецької області від 01.03.1994 року і зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька у реєстрову книгу за № 1/1 дк (98) 88 та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Восьмою донецькою державною нотаріальною конторою 31.05.2002 р. за реєстровим № 4-856 і зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації м. Донецька 15.06.2002 р. у реєстрову книгу № 1/29 д/к-(85) за реєстровим № 88, реєстраційний номер 33932218 (а.с. 84). Порівнюючі дані, викладені у Витягу зі Спадкового реєстру (а.с. 19) та договорі дарування від 24.06.20011 р. (а.с. 84), суд звертає увагу та те, що інформація щодо правових підстав володіння [PERSON] квартирою [ADDRESS] співпадають з даними щодо дати, місця видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , а також реєстрації вказаного свідоцтва в реєстрі нотаріальних дій. При цьому, згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, № 40996818, сформованого 22.07.2015 р., [PERSON] , до реєстрації договору дарування від 24.06.2011 р. є власником частки вказаного майна - 1/1 (а.с. 77-80). Крім нерухомого майна, вказаного у договорі дарування від 24.06.2011 р. (а.с. 84), спадковим майном, на яке не видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] є 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , яким спадкодавець володів на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.08.1995 р., зареєстрованого у реєстрі № 2474, номер спадкової справи 205, посвідченого державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори «Пресной Е.Г.» (російською мовою); вказане свідоцтво зареєстровано в Великоновосілківському Бюро технічної інвентаризації 31.08.1995 р. (а.с. 25). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 487 від 13.03.2015 р. (а.с. 13). Післі її смерті було зареєстровано спадкову справу, номер у нотаріуса 22, номер у спадковому реєстрі 57717770, реєстратор - Шоста донецька державна нотаріальна контора (а.с. 14). Заповіту [PERSON] не складала, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.44, зворотній бік аркуша). Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 41377827 від 02.09.2015 р., [PERSON] є спадкоємцем майна, яке залишилось після смерті [PERSON] (а.с. 16). Також, з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини, крім позивача, не зверталися. Третьою особою, [PERSON] , який є сином [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом (а.с. 119-120), але не проживав зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті, згідно реєстраційних даних (а.с. 47 (зворотня сторона аркуша)-48,117) заперечень по вказаній позовній заяві або позову з самостійними вимогами щодо спадкового майна [PERSON] не заявлено. 02.09.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на суми неодержаної пенсії в розмірі 8569 грн. 61 коп. (а.с. 15). У видачі Свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відмовлено , оскільки не надано правовстановлюючий документ на зазначене майно (а.с. 12). За інформацією Костянтинопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 17.08.2020 р. № 02-11/481, у будинку [ADDRESS] , з 17.04.1997 р. по день смерті, яка настала [INFO] , мешкав лише [PERSON] , [INFO] , інші особи за зазначеною адресою у період з 2001 року до 2016 року зареєстровані не були (а.с. 105). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року до вирішення спірних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням такої спадщини, застосовується законодавство, чинне на час відкриття спадщини, зокрема, відповідні норми, у тому числі щодо обсягу спадкової маси та кола спадкоємців за законом ЦК УРСР 1963 року. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , під час вирішення питання, пов`язаного зі спадкуванням його майна, судом застосовуються норми законодавства, які діяли на час його смерті. Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України), в редакції від 29.11.2000 р., чинній на час смерті [PERSON] , майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно з частиною першою статті 529 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК Української РСР) (тут і далі в редакції чинній на час смерті [PERSON] ) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК Української РСР). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини перша, друга статті 549 ЦК Української РСР). Таким чином, суд вважає докази, надані позивачем щодо прийняття спадщини саме [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] , належними, допустимими, достовірними та достатніми, такими, що у своїй сукупності та логічному взаємозв`язку чітко відображають хронологію подій, а отже, не підлягають сумніву. Отже, судом фактично встановлено, що [PERSON] була спадкоємцем [PERSON] , першої черги за законом та прийняла спадщину після його смерті, що сталася [INFO] . Докази щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] іншими особами, ніж [PERSON] , у тому числі шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, суду не надано. 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка, [PERSON] , проте правовстановлюючого документа на підтвердження вказаного не отримала, що не може бути перешкодою для оформлення права власності на вказану частину будинку її спадкоємцями. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , до спадкових правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням її майна, застосовуються норми чинного ЦК України. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на нерухоме майно, можуть переходити у спадщину. За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі його відсутності, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено, що позивач є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , та її спадкоємицею першої черги. Інших спадкоємців за законом або за заповітом після смерті [PERSON] , крім позивача та третьої особи [PERSON] , який не висловив бажання прийняти спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено, підстави для усунення позивача від спадкування після смерті її матері також відсутні. У встановлений судовим рішенням строк позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але оформити спадщину нотаріально можливості не має. Визнання права власності на спадкове майно за позивачем не порушуватиме право інших осіб, при цьому судом здійснено всіх необхідних та достатніх заходів щодо з`ясування кола спадкоємців щодо спадкового майна, вимогу про визнання права власності на яке ставить у позові позивач. На теперішній час відсутня законодавчо встановлена можливість позивача надати нотаріусу правовстановлюючі документи на 1/2 частину будинку [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , оскільки спадкодавець не оформила своє право власності на вказане майно у встановленому порядку, тому нотаріусом прийнято рішення про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с. 12). В зв`язку з викладеним вона не може оформити право на спадок в нотаріальній конторі. Висновки суду за результатами розгляду позову Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на спадкове майно та неможливість їх оформлення у встановленому законом порядку, її вимоги не суперечать чинному законодавству та не порушують прав відповідача, який заперечень за позовом не надав, спадкоємець реалізувала своє право на отримання відповідних правовстановлюючих документів на успадковане нерухоме майно в позасудовому порядку, але це зробити фактично не має можливості. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Щодо судового збору Позивач не заявляє у позові вимог про стягнення з відповідача судового збору тому судовий збір з відповідача не стягується.

Outcome: approved