Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

15.02.2018 року позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», та [PERSON] - страхувальник був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2801-15-00309, предметом якого є страхування транспортного засобу «Audi А6» д.н.з. [NUMBER] . 29 січня 2016 року в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Audi А6» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Skoda» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 30 січня 2016 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 10 лютого 2016 року позивачем на підставі рахунку № 0000029235 від 04 лютого 2016 року було складено страховий акт № ДККА-48961 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 146 124 (сто сорок шість тисяч сто двадцять чотири) гривні 49 копійок. Першу частину платежу в розмірі 30 879 грн., зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу. Другу частину страхового відшкодування в розмірі 115 245, 49 грн. перераховано згідно платіжного доручення № 2317 від 10.02.2016 р. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу ОСЦПВ № АС/9490301 згідно полісу ліміт за шкоду завдану майну становить 50 000 грн., франшиза 500 грн. Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить:146 124, 49 грн. - 49 500,00 грн. = 96 624 (дев`яносто шість тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 49 копійок. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме 07 червня 2016 року на адресу відповідача було направлено регресну вимогу № 26086 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу. Однак останній залишив її без задоволення. Враховуючи небажання відповідача в досудовому порядку вирішувати питання, щодо повернення зазначеної вище суми представник позивача змушений звертатися до суду. 08.08.2019 року представник позивача направив до суду заяву про зменшення суми позовних вимог та зазначив, що 19 червня 2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/2205/18 призначено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновків судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданої власнику автомобіля «AUDI А6» д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка мала місце 29 січня 2016 року, складає 102 827 (сто дві тисячі вісімсот двадцять сім) гривень 83 копійки. Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить: 102 827,83 - 49 500,00 = 53 327 (п`ятдесят три тисячі триста двадцять сім) гривень 83 копійки. Враховуючи вищевикладене, просить зменшити суму позовних вимог та стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 53 327 (п`ятдесят три тисячі триста двадцять сім) гривень 83 копійки по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди в порядку регресу та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій зменшення позовних вимог визнав та просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 30 жовтня 2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», та [PERSON] - страхувальник був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2801-15-00309, предметом якого є страхування транспортного засобу «Audi А6» д.н.з. [NUMBER] . 29 січня 2016 року в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Audi А6» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Skoda» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, постанова суду набрала законної сили. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що 30 січня 2016 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 10 лютого 2016 року позивачем на підставі рахунку № 0000029235 від 04 лютого 2016 року було складено страховий акт № ДККА-48961 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 146 124 (сто сорок шість тисяч сто двадцять чотири) гривні 49 копійок. Першу частину платежу в розмірі 30 879 грн., зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу. Другу частину страхового відшкодування в розмірі 115 245, 49 грн. перераховано згідно платіжного доручення № 2317 від 10.02.2016 р. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу ОСЦПВ № АС/9490301 згідно полісу ліміт за шкоду завдану майну становить 50 000 грн., франшиза 500 грн. Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить:146 124, 49 грн. - 49 500,00 грн. = 96 624 (дев`яносто шість тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 49 копійок. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме 07 червня 2016 року на адресу відповідача було направлено регресну вимогу № 26086 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу. Однак останній залишив її без задоволення. 08.08.2019 року представник позивача направив до суду заяву про зменшення суми позовних вимог та зазначив, що 19 червня 2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/2205/18 призначено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновків судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданої власнику автомобіля «AUDI А6» д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29 січня 2016 року, складає 102 827 (сто дві тисячі вісімсот двадцять сім) гривень 83 копійки. Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить: 102 827,83 - 49 500,00 = 53 327 (п`ятдесят три тисячі триста двадцять сім) гривень 83 копійки. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, положеннями ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.02.2016 року в справі № 6-2878цс15, яка у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Враховуючи заяву про зменшення позовних вимог ПрАТ «СК «Українська страхова група», а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок боргу, який повинен сплатити відповідач: 102 827,83 - 49 500,00 = 53 327 (п`ятдесят три тисячі триста двадцять сім) гривень 83 коп. Також, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 55 089, 83 грн. (53 327, 83 грн. + 1 762 грн.).

Outcome: approved