Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

16 січня 2015 року позивачка звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою про визнання відмови ПАТ «Альфа-Банк» в поверненні готівкових коштів в іноземній валюті (Євро) в сумі 576379,77 євро незаконною, зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» видати на користь позивача з поточного рахунку [NUMBER] готівкою, одноразовою операцією через касу банку, відповідно до договору банківського вкладу з виплатою процентів в кінці строку від 24.01.2014 року №ДФЛ-384076/01 в валюті, в якій укладено договір від 24.01.2014 року №ДФЛ-384076/01, суму вкладу та нарахованих процентів в розмірі 576379,77 євро. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.01.2014 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір банківського вкладу №ДФЛ-384076/01 з виплатою процентів в кінці строку. Відповідач прийняв від позивача на вкладний рахунок 547012,06 євро, які було перераховано банком на вкладний рахунок в порядку договірного списання та на підставі меморіального ордеру банку самостійно з поточного рахунку [NUMBER], відкритого в банку банківського рахунку фізичної особи-резидента від 06.06.2008 року [NUMBER]. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з заявою про дострокове повернення коштів, проте відповідач відмовив у видачі депозитних коштів, тому позивач і звернулася в суд з даним позовом. Крім того судом було прийнято до розгляду заяву з уточненнями позовних вимог [PERSON], якою позивачка змінила позовні вимоги, а саме просила визнати відмову відповідача ПАТ «Альфа-Банк» в поверненні готівкових коштів в іноземній валюті (Євро) в сумі 576379,77 євро незаконною та стягнути з відповідача ПАТ «Альфа-Банк» на її користь суму вкладу та нарахованих відсотків в розмірі 576379,77 євро в повному обсязі однією сумою через касу банку. В судовому засіданні представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 24.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір банківського вкладу №ДФЛ-384076/01 (в Євро) на строк до 08.02.2015 року під 7,5% річних з щомісячною виплатою процентів. (а.с. 6-8). Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Крім того, 06.06.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку фізичної особи резидента [NUMBER] з нарахуванням відсотків на залишок коштів. Пунктом 1.2, Договору банківського рахунку фізичної особи - резидента [NUMBER] ( з нарахуванням відсотків на залишок коштів) передбачено, що відповідно до цього договору банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою щодо повернення коштів, що підтверджується її заявами (від 17.10.2014, 22.10.2014р.). З наданої позивачем виписки ПАТ «Альфа-Банк» по особовим рахункам позивачки з 01.10.2014 року по 22.10.2014 року, вихідний залишок коштів на рахунку [PERSON] [NUMBER] становить 576379,77 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.02.2015 року еквівалентно 16922799,93 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Також ч.2 цієї статті встановлено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено, що термін дії договору № №ДФЛ-384076/01 від 24.01.2014 року, укладеного між сторонами закінчився, відповідач порушує умови даного договору, після закінчення його терміну не повертає на вимогу позивачки кошти, суд вважає, що на користь позивачки підлягає до стягнення 576379,77 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.02.2015 р. становить 16922799,93 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial