Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

15 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи без самостійних вимог: Департаменту державної виконавчої служби України про стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала лаборантом хімічного аналізу по обслуговуванню цехів ТПФН і ТФК ВАТ «Содовий завод» м.Слов'янська в період з 08 серпня 1983 року по 14 серпня 2001 року. При звільненні з підприємства з нею не було проведено повного розрахунку. Заборгованість по заробітній платі за рішенням комісії по трудовим спорам ВАТ «Содовий завод» була виплачена позивачці в серпні 2012 року. Зазначила, що на час подання позову, ВАТ «Содовий завод», як юридичну особу, не знято з реєстрації і не ліквідовано відповідно до ухвали господарського суду Донецької області. 24 січня 2013 року ним одержано листа Фонду Державного майна України в Донецькій області, відповідно до якого станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутного капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Слов'янського міськрайонного суду до президента України. 07 жовтня 2013 року ними отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області, відповідно до якої їх колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року одержано лист від Державної виконавчої служби України відповідно до якого постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 11.07.2016 року на користь [PERSON] з ВАТ «Содовий завод» стягнуто компенсацію втрати частини грошових доходів в розмірі 2591 грн. 86 коп. та середній заробіток в сумі 24 419 грн. 38 коп. В липні 2016 року вона звернулась до ліквідатора заводу ВАТ «Содовий завод» та 02 серпня 2016 року вона отримала відповідь відповідно до якої рішення Слов'янського міськрайонного суду від 11 липня 2016 року виконати не має можливості, оскільки заборгованість ВАТ «Содовий завод» по боргам по заробітній платі складає станом на 01 серпня 2016 року 4 086,0 тис. грн. Через заборгованість ВАТ «Содовий завод» перед кредиторами, в тому числі по заборгованості по заробітній платі, загальною сумою більше 70 млн. грн. було порушена справа про банкрутство ВАТ «Содовий завод». На даний час на ВАТ «Содовий завод» ситуація не змінилась на краще. Кошти, які надходять на розрахунковий рахунок не достатні для погашення боргів по виконавчим листам. Посилаючись на викладене, просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом їх списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати в розмірі 2591 грн. 86 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надано суду заяву про розгляд справи без участі. Представник відповідача Державної казначейської служби [PERSON] яка діє на підставі довіреності №5-15/176-362 від 11 січня 2016 року в судове засідання не з'явилась, але надала суду письмові заперечення, відповідно до яких вони не визнають позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі з тих підстав, що казначейство, яке залучено до цієї справи в якості відповідача не в змозі використати зазначені вище права учасника судового процесу, тому що згідно із своїми функціональними обов'язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно достатті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України. Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженопостановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215(далі - Положення). Згідно з Положенням, Казначейство забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що нимобліковуються.Казначействоєюридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Тобто, Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1статті 2 Цивільного кодексу України. Відповідно достатті 176 Цивільного кодексу України держава не відповідає за зобов'язаннями створених нею юридичних осіб та юридичні особи не відповідають за зобов'язаннями відповідно держави. Крім того, згідно зі статтею 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що орган Казначейства повинен нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії юридичних осіб. Виконання повноважень щодо обслуговування Державного бюджету України не є підставою для залучення Казначейства у якості відповідача. Казначейство не порушувало прав та законних інтересів позивача, не перебувало з ним у трудових відносинах, несе відповідальність лише за своїми зобов'язаннями, тому виплата заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати не входить до повноважень Казначейства. До того ж, позивач не вказує на Казначейство, як на порушника своїх прав, тому вважають, що законних підстав вирішувати питання про взаємовідносини між позивачем та Казначейством немає. На підставі викладеного, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та слухати справу за відсутності представника Казначейства. Представник третьої особи Департаменту державної виконавчої служби України, [PERSON], який діє на підставі довіреності в судовому засіданні просив винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку наявним в них доказам, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Нормамист. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобов'язального характеру,за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність. Згідно із ч.1ст.176 ЦК Українирозмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб - Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства,ст. 176 ЦК України закріплено загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб.ЦК України передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника (засновника). Засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі Фонду Державного майна України. Таким чином, правовідносини,які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Державою України, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновникне відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника, положенняст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ «Содовий завод» та Фонду держмайна України не розповсюджуються, тому Держава Україна в силуст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», до того ж Фонд держмайна України не являється правонаступником ВАТ «Содовий завод». Суд констатує ту обставину, що позов подано до Державної казначейської служби України, яка не є засновником ВАТ «Содовий завод» і за своїми повноваженнями не має права самостійно розпоряджатися державними коштами. Позивач [PERSON] з позовними вимогами до іншого відповідача, ніж Державна казначейська служба України не зверталась, вимоги про заміну відповідача не заявляла. Суд також констатує ту обставину, що позовні вимоги [PERSON] які є предметом даного судового розгляду, є тотожними із вимогами до ВАТ «Содовий завод», вже були предметом судового розгляду і задоволені в повному обсязі рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 11 липня 2016 року. У зв'язку з викладеним позовні вимоги позивача є безпідставні та задоволенню не підлягають. Згідно п. 1 ч. 1ст.5 ЗУ «Про судовий збір»від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, а тому їх слід віднести на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed