Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

17.09.2020 позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2020 він є власником квартири [ADDRESS] . Після продажу квартири в ній залишилась зареєстрованою відповідач, яка з травня 2014 року не проживає за вказаною адресою, її особистих речей у квартирі немає, добровільно знятись з реєстрації за місцем проживання відповідач відмовляється. Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням . Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.09.2020 прийнято до розгляду цей позов, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують ( а.с.- 24,28). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 20.10.2020 на адресу суду надійшла заява [PERSON] , в якій вона позовні вимоги визнає повністю та просить розглянути справу без її участі (заява -21; копія паспорта відповідача - а.с. 22; конверт 23). Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу квартири від 16.09.2020 ( а.с.-4) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2020 №224277680 ( а.с.-5), позивач є власником квартири [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім,ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, виданої Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області від 16.09.2020 за № 10624, у квартирі [ADDRESS] , зареєстрована в якості « без родинних відносин» [PERSON] , [INFO] (а.с.- 10). З акту про встановлення фактичного місця проживання від 16.09.2020 вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , на теперішній час, ніхто не проживає, колишній власник [PERSON] та її дочка [PERSON] , [INFO] , виїхали з квартири в травні 2014 року, їх особистих речей у квартирі немає (а.с.- 10). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 4 ст. 206 ЦПК України встановлює, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, з урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved