overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

15 жовтня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона проживала спільно без укладення шлюбу з січня 2012 року по травень 2014 року. Під час спільного проживання однією сім'єю у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записано відповідача. Відповідач позивачці в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає, незважаючи на те, що дитина знаходяться на повному утриманні [PERSON], що ставить її в скрутне матеріальне становище. Тому позивачка була вимушена звернутися до суду, прохала стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] на розгляд справи не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. /а.с.19/ Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважав за можливе слухати справу у його відсутність, постановивши заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. /а.с. 2/. Згідно довідки КП ПВО «Енергія» за № б/н від 13 жовтня 2014 року, [PERSON] проживає разом з матір'ю - позивачкою [PERSON] /а.с.3/ Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів підлягають врахуванню стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вищевказане та враховуючи, що відповідач заперечень проти позову та доказів, які б свідчили про наявність обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надав, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

15 жовтня 2014 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя з ним не склалося з тієї причини, що між сторонами постійно виникали сварки, відсутності взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Як зазначає позивачка, між сторонами постійно виникають сварки, які наносять психологічної травми дитині; шлюб між сторонами існує формально. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, як зазначає позивачка. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 31 березня 2012 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис №369. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Від примирення в судовому засіданні сторони відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Спір щодо спільного майна подружжя відсутній, як пояснили сторони. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з вересня 2014 року. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

15 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.10.2014р. о 16 год. 38хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.10.2014р. о 16 год. 38 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кулешова лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора продуктивному контакту не доступна, активно опирається огляду, намагається битися з мед. персоналом. Голосно кричить, активно висказує маячні ідеї отруєння, в зв'язку з цим відмовляється від прийому їжі. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофреноподібний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

15 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON],1988 р. н., який мешкає за адресою: м. [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.10.2014р. о 20 год. 55 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.10.14р. о 20 год. 55 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кулєшова І.І. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, неадекватний, безглуздий, агресивний, галюцінує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

15 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.10.2014р. о 21 год. 46хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.10.2014р. о 21 год. 46 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора висказує маячню збитку, переслідування на адресу сусідів. Пам'ять знижена на поточні події. Гр.[PERSON] було поставлено попередній діагноз - судинна деменція з психотичними включеннями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

15 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики , згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 41000 грн., а [PERSON] зобовязувався повернути борг до 01 січня 2015 року, про що видав письмові розписки та 7000 грн. відсотків за користування коштами. В звязку з тим, що відповідач до вказаного часу борг не повернув, [PERSON] звернувся в суд з позовом і просить стягнути з [PERSON]- 41000 грн. боргу за договором позики, відсотки за користування коштами в розмірі 7000 грн. та судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоча про день і час розгляду справи повідомлялась вчасно і належним чином, тому справа розглядається за його відсутності у порядку заочного провадження з дотриманням вимог встановлених законом. Заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 жовтня 2014 року між сторонами був укладений договір позики, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав у власність кошти в розмірі 41000 грн., що стверджується письмовими розписками позичальника [PERSON], які він зобовязувалася повернути до 01 січня 2015 року та 7000 грн. відсотків за користування коштами. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку , що встановлені договором . Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже з [PERSON] слід стягнути на користь позивача 41000 грн. боргу за договором позики та 7000 грн. відсотків за користування коштами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 480 грн. та витрати повязані з викликом до суду в розмірі 60 грн. На підставі наведеного і ст.ст. 23, 1046-1047, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

15 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 січня 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області. Спільна донька проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, згоди між батьками про добровільне виконання свого обов`язку з приводу утримання дитини до досягнення нею повноліття не досягнуто. У судове засідання з`явився позивач, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 13). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

15 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 17.09.2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з 15.04.2014 року. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя. Майнових суперечок немає, між сторонами досягнуто угоду про утримання дитини, місце її мешкання, участь у забезпеченні умов її життя окремо проживаючого батька, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.09.2011 року у виконкомі Шабельківської селищної ради м.Краматорська Донецької області, актовий запис за № 67, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Майнових суперечок немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

15 жовтня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Чернігова, аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Просудове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.02.2013 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Зі змісту ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги визнання відповідачем позову, проживання дитини сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

15 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення нею повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2010 року та від цього шлюбу є син - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що син знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Справу просила розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити. Відповідач по справі направив суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, проти винесення рішення стосовно стягнення аліментів не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 20 серпня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На цей час шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені. Шлюб не розірваний. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 15 жовтня 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

15 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 21.01.2011 року в ВРАЦС Святошинського РУЮ в м. Києві, від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, вони виявилися різними людьми по характеру, по поведінці в сім'ї та поглядам на життя, на даний час фактичні шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач прийшла до висновку, що сім'я розпалася, шлюб існує лише формально, тому його збереження неможливе. Позивач просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу бажає залишити - [PERSON], судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач з'явилася та пояснила суду, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач, в судове засідання з'явився та пояснив суду, що з викладеним у позові згоден, щодо задоволення позову не заперечив. Суд, перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.01.2011 року, від даного шлюбу спільних дітей не мають, на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сімейного бюджету теж, тому суд вважає, зазначений шлюб формальним і таким, що може бути розірваним. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved