Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

16.04.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 2010 року перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають малолітню доньку [PERSON]. В 2012 році шлюб між нею та відповідачем розірвано за рішенням суду. Починаючи з 2011 року, відповідач самоусунувся від участі у вихованні дитини, покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної та будь-якої іншої участі у вихованні доньки. [PERSON] проживає з нею, всі питання щодо виховання дитини вона вирішує самостійно. Відповідач не піклується про здоров'я дочки, її фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей, не поважає гідність дитини, не готує її самостійного життя та праці. Позивачка вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки сприятиме найбільш повному та всебічному забезпеченню прав та законних інтересів дитини. Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник третьої особи - служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні підтримала позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] і просила цей позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, а також те, що позивачка та її представник не заперечували проти вирішення справи у порядку передбаченому даною статтею, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника третьої особи, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.04.2010 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що вбачається із свідоцтва про шлюб серія 1-БК [NUMBER] від 10.04.2010, виданого ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві. Згідно вказаного свідоцтва після реєстрації шлюбу відповідач змінив прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». 18.07.2011 у [PERSON] та [PERSON] від шлюбу народилася дитина [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-БК [NUMBER] від 12.08.2011, виданим ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві. В графі «батько» вказаного свідоцтва зазначено «[PERSON]». Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2012 шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Згідно рішення суду прізвище відповідача змінено на дошлюбне «[PERSON]». З пояснень позивачки, її представника, показів свідка [PERSON], в судовому засіданні встановлено, що з 2011 року відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї доньки [PERSON]. Останні роки відповідач не цікавиться навчанням та успіхами доньки, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Так у зв'язку з ухиленням відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання доньки рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.02.2013 з останнього на користь позивачки стягнуто аліменти. Згідно довідки-розрахунку складеної державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві [PERSON] станом на лютий 2015 розмір заборгованості відповідача по виплаті аліментів складає 8852,08 грн. Крім того факт ухилення відповідача від участі у вихованні дитини підтверджено наданими суду письмовими доказами. Так, згідно характеристики виданої неповнолітній [PERSON] дошкільним навчальним закладом №334, батько [PERSON], за весь період, що вона відвідує дошкільний навчальний заклад, жодного разу не приводив/ не забирав дитину та не відвідав жодного святкового ранку дитини. Виходячи з наведеного вище, судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні та навчанні дитини не приймає, її фізичним та психічним розвитком не займається та не цікавиться. З висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.07.2015 за №108-10353/01 слідує, що органом опіки та піклування розглянуто звернення гр. [PERSON] про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] Орган опіки та піклування, виходячи з інтересів дитини, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані, виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в частині 2 пункту 16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 03.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати дитину не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, при чому робить це свідомо, без поважних причин, оскільки позивачка не чинила перешкод для виконання ним своїх обов'язків та спілкування з дитиною. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно иплолітньої дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати понесені нею на оплату судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved