overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

16 травня 2014 року позивачі звернулися з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивують тим, що вони не можуть оформити право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку (пай), які залишилися після смерті матері, у зв'язку з тим, що пропустили строк на прийняття спадщини з поважних причин, а саме: були переконані, що маючи на себе заповіт, могли у будь-який період часу звернутися до нотаріуса і отримати необхідні правовстановлюючі документи. Інших спадкоємців, які б мали право на спадщину немає. Просять визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері. В судовому засіданні позивачі підтримали позов з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснили, що інших спадкоємців та осіб, які б претендували на дане майно, немає. Представник відповідача Замличівської сільської ради Локачинського району подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Згідно з довідкою Замличівської сільської ради Локачинського району № 235 від 05.05.2014 року спадкоємцями [PERSON] є дочки [PERSON] і [PERSON] Заповіт від імені померлої посвідчено 14 березня 2000 року за № 11 (а.с. 8). Постановою завідувача Локачинської держнотконтори від 13 травня 2014 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що у встановлений строк вони не подали заяву про прийняття спадщини (а.с. 9). Спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита за заявою позивачів № 89/2014 від 13.05.2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустить строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачі, як спадкоємці за заповітом, не можуть оформити спадщину в зв'язку з тим, що пропустили строк для її прийняття. Строк пропустили з поважної причини, тому що не були достовірно обізнанні з порядком прийняття спадщини та оформленням права на спадкове майно. Отже, позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

16 травня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], та на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 травня 2013 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 7324,78 гривень, яку позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та просив зменшити суму заборгованості з врахуванням наданим ним квитанцій про перерахування аліментів на користь позивачки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.195 ЦПК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч.7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 травня 2013 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. Згідно з розрахунком заборгованості, виконаним старшим державним виконавцем Караман К.Г. та затвердженим 08 січня 2014 року начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, станом на 01 січня 2014 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини складає 7324,78 гривень. Постановою старшого державного виконавця Караман К.Г. від 25 січня 2014 року виконавчий документ про стягнення з аліментів з відповідача повернутий стягувану [PERSON] за її заявою, в якій вона зазначила про відсутність претензій до відповідача. Згідно з наданими відповідачем квитанціями він перерахував позивачці аліменти у 2013 році: 22 травня - 600 гривень, 10 квітня - 1000 гривень, 03 вересня - 1100 гривень, 23 жовтня - 650 гривень, 26 листопада - 650 гривень, 31 грудня - 700 гривень, а також перерахував позивачці аліменти у 2014 році: 06 лютого - 500 гривень, 26 лютого - 500 гривень, а усього 5700 гривень. Ці суми не були враховані державним виконавцем при визначенні заборгованості, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження №628/14 по виконавчому листу Овідіопольського районного суду Одеської області №2-1173/13 від 29 травня 2013 року. Таким чином, заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 7324,78 - 5700 = 1624,78 гривень

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

16 травня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 24 грудня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, з січня 2014 року мешкають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 грудня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 475 (а.с.5). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.6). Сторони з січня 2014 року мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

16 травня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 15 жовтня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 167. Шлюб у позивачки перший. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Позивачка просить суд цей шлюб розірвати. Позивачка звернулася до суду з заявою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення відповідно повідомлень в газетах. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 15 жовтня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 167. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

16 травня 2014р. Орджонікідзевським районним судом м.Харкова було розглянуто вищезазначену цивільну справу та задоволено позовні вимоги позивача. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.06.2014р. справу було повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки судом під час постановлення рішення не було вирішено питання про судові витрати по даній справі. Відповідно до вимог ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, під час звернення до суду з позовною заявою позивач не сплачувала судові витрати по справі, оскільки відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору. Згідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки розмір судових витрат по даній справі склав 1025 гривень, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у даному розмірі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

16 травня 2016 позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 2 жовтня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 796. 18 червня 2003 року від шлюбу народилась дочка [PERSON] . У звязку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями виникають сварки, що негативно впливає на виховання дитини. Вказані причини призвели до розпаду сімї, у звязку з чим просила розірвати шлюб. До судового засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, зазначивши, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з травня 2016 року, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з травня 2016 року року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

16 травня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 19 жовтня 2008 року, який було зареєстровано Боголюбською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 15. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про\~побудову\~сімейних відносин між собою\~та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік\~зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина\~\~зобов'язана\~утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік\~відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (дівоче прізвище - Моргун) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 19 жовтня 2008 року, який було зареєстровано Боголюбською сільською радою Луцького району Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії I-ЕГ № 108410 від 19 жовтня 2008 року. Від даного шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити\~шлюбні відносини. Примушування\~\~до припинення шлюбних\~\~відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

16 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 24 липня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 341. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з червня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 24 липня 2009 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 341. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з червня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

16 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 19 грудня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 33. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 19 грудня 2014 року. Шлюб зареєстровано Виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 33 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

16 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 18 жовтня 2014 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сімейне життя не склалося, через різні погляди на шлюб та сім'ю. З квітня 2015 року сторони не підтримують подружні відносини. Шлюб носить формальний характер, фактично сім'я розпалась, примирення і збереження сім?ї є неможливим та суперечить інтересам позивача та дитини, майнового спору немає, після розірвання шлюбу дитина проживатиме з матір'ю. Позивач звернулась до суду, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. \~ Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.4), копію свідоцтва про шлюб (а.с.5), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.6), копію паспорта та коду позивача (а.с.7-10), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони більше року не підтримують подружні відносини, шлюб фактично розпався та існує формально. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам дитини, тому суд шлюб розриває. Після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved