Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

16 листопада 2015 року позивачка звернулась в суд з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. В подальшому, позивачкою неодноразово уточнювались та змінювались позовні вимоги та в останніх поданих змінах до позовної заяви від 15 травня 2017 року, пред'явлено позов до [PERSON], Виконкому Криворізької міської ради, Виконкому Центрально-Міського районної у місті Кривому Розі ради, третя особа Державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори Криворізького міського нотаріального округа Дніпропетровської області, Управління Держгеокадасту у Криворізькому районі Дніпропетровської області, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1179 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON] як приватну власність згідно Державного акта на право приватної власності на землі [NUMBER] від 12.01.2000 року, що за життя належала [PERSON], який помер [INFO] року. Вказана земельна ділянка складається із земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0779 га, призначена для ведення підсобного господарства та земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0400 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. А також, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1179 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON]. Вказана як приватну власність згідно Державного акта на право приватної власності на землі [NUMBER] від 12.01.2000 року, що за життя належала [PERSON]. Вказана земельна ділянка складається із земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0779 га, призначена для ведення підсобного господарства та земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0400 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог зазначає, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який за життя мешкав разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Під домоволодіння в якому вони проживали, була відведена земельна ділянка розміром 0,1779 га. Така земельна ділянка, на підставі державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER], належала її чоловікові і такий державний акт, було видано на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів №53 від 12.01.2000 року. Вказаний акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12285. 13 грудня 2004 року, чоловік позивачки, - [PERSON] уклав з [PERSON], нотаріально посвідчений договір дарування частини земельної ділянки розміром 600 кв. м. Вказана площа була подарована з земельної ділянки розміром 0,1779 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та була призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Згідно п. 8 складеного договору дарування частини земельної ділянки, - цей договір є підставою для одержання обдарованою державного акту на право приватної власності на земельну ділянку в Криворізькому міському управлінні земельних ресурсів. В пункті 9 договору зазначено, - право власності на земельну ділянку у обдарованої виникає з моменту одержання державного акту на право приватної власності на землю. Однак, обдарована [PERSON], з невідомих причин не отримала державного акту на право приватної власності на подаровану їй земельну ділянку. До моменту нотаріального оформлення договору дарування частини земельної ділянки, по заяві чоловіка позивачки, - [PERSON] було виконано технічний висновок по виділенню (відчуженню) земельної ділянки для житлового будинку «Е-1», який знаходиться на приватизованій земельній ділянці [ADDRESS]. В 2009 році обдарована, - [PERSON] продала подаровану їй чоловіком позивачки земельну ділянку розміром 600 кв. м. разом з будинком, який знаходився на вказаній земельній ділянці та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], відповідачу по справі [PERSON], який мешкає в цьому будинку і сьогодні. 26.03.2016 року із власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було складено Акт погодження меж земельної ділянки. 26.03.2015 року за підписом позивачки та підписом відповідача по справі [PERSON] було складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: -НВ- 1202428582015 від 12.05.2015 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] земельна ділянка площею 0,079 га з цільовим призначенням, - для ведення підсобного господарство. -НВ-1202403382015 від 28.04.20215 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Саме з вказаної земельної ділянки було відчужено частку розміром 0,0600 га, спочатку вказана частина земельної ділянки подарована [PERSON], в подальшому нею продано [PERSON] Після смерті чоловіка позивачка звернулась в нотаріальну контору, маючи на меті отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала померлому чоловікові. Однак, державний нотаріус 09.09.2015 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зважаючи на те, що спадкове майно складається з земельної ділянки, яка розташована у [ADDRESS], яка належала померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.06.2000 року, з якої 30.12.2004 року була подарована частка площею 600 кв. м. В зв'язку з чим у власності спадкодавця залишилось 0,1179 га. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 1202403382015 від 28.04.2015 року та № НВ - 1202428582015 від 12.05.2015 року площа земельних ділянок, які належали покійному, зазначена 0,1779 га. Тобто в таких площах враховано і частину земельної ділянки, що була подарована [PERSON] Управління Держземагенції у Криворізькому районі, відмовляється зменшити площу земельної ділянки. За таких обставин видати свідоцтво про право на спадщину - на земельну ділянку більшої площі ніж володів спадкодавець, не можливо. Тому, позивачці було рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1179 га. Зважаючи на викладене Беручи до уваги вимоги ст. ст. 1216,1223,1258,1261,1268-1272 ЦК України, просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Допитаний в судовому засідання відповідач [PERSON] поданий позов визнав не заперечує щодо його задоволення. Суду пояснив, що в 2009 році на підставі договору купівлі-продажу він придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 600 кв. м., разом з будинком який знаходився на такій ділянці за адресою [ADDRESS]-е. На сьогоднішній день він не може оформити належні правовставлюючі документи на таку ділянку, оскільки при продажі такої ділянки, продавцем не було належним чином зареєстровано право власності на таку ділянку. Фактично земельна ділянка, яка на підставі договору купівлі-продажу є його власністю, входить у площу земельної ділянки яка згідно витягів з Державного земельного кадастру рахується за покійним [PERSON], який свого часу подарував таку ділянку [PERSON] Зважаючи на те, що [PERSON] помер, і за життя не привів у відповідність належні йому документи про право власності на земельні ділянки, позивачка по справі не може оформити право власності на такі земельні ділянки. При цьому зазначає, що за життя і на момент смерті [PERSON], позивачка по справі [PERSON] постійно проживала з покійним. Представник відповідача, виконавчий комітет Криворізької міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду заперечення на позовну заяву в яких просить в задоволенні позову відмовити зважаючи на те, що право власності на сформовану земельну ділянку площею 0,1179 га по [ADDRESS] у [PERSON] не виникало, відповідно вважають, що вказана земельна ділянка не може бути предметом спадщини. Розгляд справи, відповідно до поданого клопотання від 10.04.2018 року, просить провести за відсутності представника виконкому Криворізької міської ради, з врахуванням наданих заперечень. Третя особа, державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, однак скерував на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності. Третя особа, представник управління Держгеокадастру у Криворізькому районі в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшов лист, з якого вбачається, що 21 листопада 2017 року було здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи (без правонаступників). Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини справи. Згідно акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 1 червня 2000 року, [PERSON] який мешкає [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Криворізькоої міської Ради народних депутатів №53 від 12.01.2000 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1779 га по [ADDRESS]. На цьому ж державному акті здійснено запис нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, що згідно договору дарування посвідченого 30.12.2004 року за №21868, право власності на частину земельної ділянки 600 кв. м. від [PERSON] перейшло до [PERSON] (т. 1 а. с. 6). З договору дарування частини земельної ділянки від 30 грудня 2004 року вбачається, що [PERSON] подарував частину площею 600 кв. м. з земельної ділянки, площею 0,1779 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.66). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яка розташована у [ADDRESS]. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась його дружина [PERSON] При цьому, з листа Першої криворізької державної нотаріальної контори від 28.04.2016 року за вих. №1385/02-16 вбачається, що з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с.77). Проте, постановою державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Уколової Н.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 вересня 2015 року, [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] року [PERSON] відмовлено через наступне. Спадкове майно складається з земельної ділянки, яка розташована у [ADDRESS], яка належала померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 01.06.2000 року. Але 30.12.2004 року [PERSON] подарував частку названої земельної ділянку площею 0,600 кв. м [PERSON]. У власності спадкодавця залишилося 0,1179 кв. м. Даний факт підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 30.12.2004 року за р-р 21868. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1202403382015 від 28.04.2015 року та №НВ-1202428582015 від 12.05.2015 року площа визначеної земельної ділянки зазначена як 0,1779 кв.м, без урахування подарованої частки. Зменшити площу земельної ділянки управління Держземагаенції у Криворізькому районі відмовляється. Однак, під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1779 га за адресою: [ADDRESS], складалась з земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0779 га, призначена для ведення підсобного господарства та земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 0,1000 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т. 1 а.с.138-143). При цьому, як вбачається з технічної документації, [PERSON] подарував [PERSON] частину земельної ділянки площею 600 кв.м з земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 0,1000 га (т. 1 а.с.154-161). Таким чином, у власності [PERSON] після відчуження частини земельної ділянки площею 0,0600 га залишилася земельна ділянка площею 0,1179 га, яка складається з земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0779 га, призначена для ведення підсобного господарства та земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0400 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. А тому, до складу спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] відноситься земельна ділянка площею 0,1179 га, розташована за адресою: [ADDRESS]. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Вимогами статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Згідно з ч. ч. 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідки від 13.03.2018 року, виданої головою квартального комітету №43, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. На день смерті її чоловіка [PERSON] мешкали разом та вели спільне господарство за вказаною адресою. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб'єктивного земельного права, суб'єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Таким чином, під час дослідження матеріалів справи судом достеменно встановлено, що за життя померлому [INFO] року [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,1179 га. Після смерті останнього з заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого [PERSON], при цьому діти останнього відмовились від прийняття спадщини після смерті батька, а тому на підстави викладеного суд приходить до висновку щодо задоволення вимоги позивачки про визнання за нею права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця. Щодо вимоги позивачки про визнання земельної ділянки площею 0,1179 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], як приватну власність згідно Державного акта на право приватної власності на землі [NUMBER] від 12.01.2000 року, що за життя належала [PERSON], суд приходить до висновку що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки визнання в судовому порядку прав та обов'язків померлої фізичної особи суперечить діючому законодавству.

Outcome: dismissed