overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

16 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 14 червня 2014 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені з червня 2015 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Майновий спір на даний час відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище змінити на [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за зареєстрованою адресою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 14 червня 20914 року, актовий запис № 209. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружині змінити на [PERSON]. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

16 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 травня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №199. Від даного шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що подружні стосунки сторони фактично припинили біля двох років тому. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

16 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 15 лютого 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через постійні сварки та відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між ними закінчились в жовтні 2014 року. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 2014 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському райну реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис за № 5 (а.с. 6). 14 серпня 2014 року у сторін від шлюбу народилися син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 8, 9). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. З листопада 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство з того часу вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

16 листопада 2015 року позивач звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання в розмірі ? частки доходів ( заробітку) на час його навчання. В судове засідання позивач не зявилась., направила до суду заяву , в якій позов підтримала повністю, просить розглянути справу без її участі. Зазначила в позові, що в період шлюбу з відповідачем народився син [PERSON] , який проживає з позивачем, є повнолітнім та навчається в Національному університеті харчових технологій м. Києва. Термін навчання по 30 червня 2017 року. Позивачем витрачаються кошти на проживання сина в гуртожитку, оплачується проїзд, на придбання учбової літератури, одягу, продуктів харчування. Відповідач працює в Коростенській дистанції колії ДТГО « Південно західна залізниця » на посаді монтер колії та має реальну можливість допомагати сину. Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву відповідно до якої позов визнав повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку , сина у твердій грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин , зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів , наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, працює монтером колії в Коростенській дистанції колії ДТГО « Південно західна залізниця ». Тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача у частці від його заробітку (доходу) є обґрунтованими. [PERSON] навчається в Національному університеті харчових технологій м. Києва. Термін навчання по 30 червня 2017 року. ( а.с. 4). Під час розгляду справи позивач зазначила, що несе витрати, повязані з оплатою проживання сина у гуртожитку, придбанням учбової літератури, купівлі продуктів харчування та одягу для сина. Тому суд вважає, що позивач несе витрати повязанні з навчанням сина , а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на період навчання [PERSON] Обставин які б перешкоджали відповідачу надавати дану допомогу в судовому засіданні не встановлено. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн. У відповідності до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

16 листопада 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 13 листопада 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №984 розірвати; судові витрати просила покласти на відповідача. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13 листопада 2009 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судових збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

16 листопада 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 липня 1994 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №552 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 липня 1994 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

16 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 квітня 2009 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, так як вони не зійшлись характерами. З червня 2010 року шлюбні відносини між ними припинені та вони проживають окремо. Тому вона вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і просила їх шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.5/. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином /а.с.13/. Тому суд вважає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у його відсутність, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 09 квітня 2009 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №194 /а.с.4/. Від шлюбу дітей не мають. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, вже більше пяти років проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сімї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сімї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

16 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 лютого 2011 року та стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден на розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 500 грн., так як має скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 18 лютого 2011 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 188 (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави та позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

16 листопада 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 25 липня 2015 року перебуває у шлюбі, актовий запис № 33. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з серпня 2015 року через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №427002, виданого 25 липня 2015 року виконкомом Української міської ради м.Селидове Донецької області, [PERSON] В»ячеславович та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №33, після реєстрації шлюбу дружині залишено прізвище [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved