Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

15 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ДМУЮ про визнання батьківства та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 2003 року вона проживала однією сімєю з [PERSON]. Від спільного проживання, 02.01.2007 року у них народилася дитина [PERSON]. При реєстрації народження відомості про батька дитини були внесені відповідно до ст. 135 СК України, за вказівкою матері дитини. 22.12.2007 року сторони зареєстрували шлюб після чого відповідач взяв прізвище «Ключніков». 07.05.2010 року шлюб між ними було розірвано, однак вони не припинили спільне проживання однією родиною, батько дитини продовжував піклуватися про сина та допомагав його утримувати. На даний час відповідач проживає окремо та участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Позивач не в змозі самотужки нести витрати по вихованню та утриманню дитини, у вязку з чим просить суд ухвалити рішення, яким визнати батьківство [PERSON] відносно [PERSON], та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів його доходів щомісяця починаючи з дня предявлення позову та до повноліття сина. Позивач в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла письмова заява з проханням розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення та просив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - Самарського відділу ДРАЦС РС ДМУЮ в судове засідання не зявилися та подали до суду клопотання про розгляд справу у їх відсутність, в якому не заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.4 ст.174 КПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач проживали однією сімєю з 2003 року, від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5) Відповідно до свідоцтва про народження в графі «матір» [PERSON] записано позивача [PERSON] в графі «Батько» - [PERSON], відомості були внесені за вказівкою матері, відповідно до положень ст. 135 СК України (а.с. 5). 22.12.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Що був зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, після укладення шлюбу відповідач взяв прізвище «Ключніков» (а.с. 6). 07.05.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с 7), Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи той факт, що відповідач визнав своє батьківство, а також надані позивачем докази, які підтверджують факт спільного проживання сторін до народження дитини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача [PERSON] батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то вони на думку суду також підлягають задоволенню виходячи з нступного. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи той факт, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку та доходу щомісяця починаючи від дня предявлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved