Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

16 травня 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей Павлоградської районної державної адміністрації, про зміну місця проживання дітей. Позов мотивовано тим, що з 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] було розірвано рішенням суду Російської Федерації, відповідач позбавив позивача разом з дітьми права користування належною йому квартирою, залишив без засобів для існування та в судовому порядку визнав недійсною її реєстрацію у квартирі. Крім того, рішенням Павлово-Посадського міського суду Московської області від 22 вересня 2010 року місце проживання спільних дітей було визначено з батьком на території Російської Федерації. У 2009 році позивач переїхала з дітьми до своїх батьків у с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, де вони навчаються у школі та для них створені належні житлово-побутові умови проживання. Визначення місця проживання дітей разом із матір'ю на території України відповідає інтересам дітей. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2011 року, позовну заяву повернуто для подання до належного суду. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2012 року ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2011 року скасовано і передано питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи судом першої інстанції відкрито провадження у справі, Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області залучено до участі у справі третю особу - орган опіки та піклування виконкому Межиріцької сільської ради, ухвалою суду доручено Павлово-Посадському міському суду Московської області Російської Федерації з'ясувати обставини справи, а саме відібрати пояснення відповідача [PERSON], витребувати докази у органу опіки та піклування Міністерства освіти Московської області по Павлово-Посадському муніципальному району, а саме: Акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно заперечень [PERSON] на позовну заяву, а також пояснень, наданих в судовому засіданні в Павлово-Посадському міському суду Московської області Російської Федерації на виконання судового доручення, відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначив, що позивач у 2009 році без його згоди вивезла дітей в Україну, хоча відповідачем створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дітей на відміну від умов проживання з матір'ю, також вказав, що позивач перешкоджає його спілкуванню з дітьми. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, наголосили, що діти проживають з матір'ю з 2009 року. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що діти після досягнення 14 років будуть мати можливість самостійно вирішити питання щодо місця їх проживання. В судовому засіданні представники третіх осіб вважали, що позов підлягає задоволенню, дітям доцільно продовжити проживати з матір'ю, враховуючи, що мати належним чином піклується про них, дітям створені належні умови для проживання, розвитку та навчання, мати піклується про їх стан здоров'я. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач, [PERSON], є громадянином Російської Федерації та постійно проживає у будинку [ADDRESS]. Відповідно до паспорту, серія [NUMBER], виданого 1 лютого 2011 року Павлоградським МВ ГУ МВС України у Дніпропетровській області, позивач [PERSON] є громадянкою України, місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 07.02.2011 року (а.с.19). Як вбачається з копій свідоцтв про народження, спільні неповнолітні діти позивача та відповідача: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є громадянами України з 2 березня 2011 року (а.с.21,22). Із матеріалів справи вбачається, що діти [PERSON], 2002 року народження та [PERSON], 2001 року народження навчаються у Межиріцькій ЗШ І-ІІІ ступенів № 2 Павлоградського району Дніпропетровської області. Діти проживають та зареєстровані у [ADDRESS]. Відповідно до частин 1, 3 ст. 32 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікована Україною 10 листопада 1994 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується у відносинах України з Російською Федерацією, правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно рішення Павлово-Посадського міського суду Московської області від 22 вересня 2010 року визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO], із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Проте на час звернення із вказаним позовом до суду місцем проживання дітей є с.Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, що не заперечувалось сторонами у справі. Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Також слід враховувати положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. При цьому стаття 161 СК України встановлює, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1,2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні була вислухана думка дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щодо визначення їх місця проживання, які пояснили суду, що бажають проживати з матір'ю, а батька відвідувати. Пояснили суду, що навчаються в школі, займаються позакласними заняттями, зокрема, відвідують спортивну секцію, грають на музичному інструменті. Вказали, що бажають спілкуватись з батьком та інколи його відвідувати. Згідно принципу 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір'ю. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS], від 03 лютого 2014 року, складеного службою у справах дітей Павлоградської районної державної адміністрації, для дітей створені умови для гармонійного розвитку та нормального життєзабезпечення, порушень прав та законних інтересів неповнолітніх дітей не виявлено. Як вбачається з довідки приватного підприємства «Рубіж-Центр» від 31.01.2014 року [PERSON] працює на цьому підприємстві на посаді контролера з 02.10.2011 року, згідно службової характеристики зарекомендувала себе виключно з позитивного боку. Згідно характеристик [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які підписані класним керівником та директором школи, діти зарекомендували себе здібними та старанними учнями, дотримуються правил поведінки, користуються повагою серед однокласників, мають багато друзів, мати приділяє належну увагу вихованню дітей (а.с.152,153). Таким чином, вирішуючи спір щодо зміни місця проживання дітей, суд враховує думку дітей, позицію представника органу опіки та піклування, представника служби у справах дітей, висловлену в судовому засіданні, які зазначили про доцільність проживання дітей з матір'ю, з урахуванням обставин справи, досліджених в судовому засіданні, зокрема, враховуючи, що діти проживають з матір'ю з 2009 року, суд вважає за необхідне змінити місце проживання дітей, визначивши місце проживання дітей з матір'ю. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved