Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

15 листопада 2019 року до суду звернувся [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , мотивуючи заяву тим, що після смерті матері він вступив у фактичне управління та володіння спадковим майном відразу після смерті матері, оскільки його мати ще у березні 2001 року поїхала до м. Кисловодськ, Ставропольського краю (звідти вже й повернулась додому у зв`язку з погіршенням стану здоров`я) до своєї сестри, залишивши будинок на утримання [PERSON] . Він володів, користувався, утримував належну їм частину будинку і за життя матері, і протягом 6 місяців після її смерті, сплачував земельний податок, страхові платежі, оплачував комунальні платежі. Встановлення факту необхідно заявнику для оформлення спадщини. Заявник в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити. Від представника заінтересованої особи Чернігівської міської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/5 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , інші 1/5 частина житлового будинку належить заявнику. 01 листопада 2019 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинської Т.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, однак отримав письмове роз`яснення від 01.11.2019, відповідно до якого останньому було рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення відповідного юридичного факту або з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки заявник на день смерті матері не був зареєстрований за тією ж адресою. Відповідно до витягу зі спадкового реєстру від 01.11.2019, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. Оскільки правовідносини щодо спадкування виникли на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , застосуванню підлягають норми ЦК, що діяли на той час, тобто в редакції 30.10.1999 року. Відповідно до ст.\~524\~ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини згідно зі ст.\~525\~ЦК УРСР є день смерті спадкодавця. Статтею 548\~ЦК УРСР передбачено для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст.\~549\~цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Діти згідно ст.\~529\~ЦК УРСР є спадкоємцями першої черги. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Згідно з п.2\~Постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Згідно з п. 5 ч. 2ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи встановлені обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини без встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері, померлої [INFO] , суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved