Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

16 серпня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], в інтересах якого діє представник за дорученням [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що він є власником будинку [ADDRESS] У вказаному будинку до 2004 року проживав його син, [PERSON], [INFO], який зареєстрований за вказаною адресою. З 2004 року [PERSON] не проживає в його будинку, що підтверджується актом КСН «Успенівка», проте залишається зареєстрованим в цьому будинку, у зв'язку з чим він вимушений сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб, що ставить його у скрутне матеріальне становище та позбавляє можливості оформити субсидію. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в будинку з 2004 року, вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням в даному будинку. Таким чином, реєстрація відповідача у належному йому будинку, не дозволяє йому розпоряджатися належною власністю на власний розсуд, чим порушуються його права, за захистом яких він вимушений звертатись до суду. Просив суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином в установленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток рекомендованою поштою за місцем реєстрації та опублікуванням судових викликів на офіційному веб-сайті «Судова влада». Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 29 листопада 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В., та зареєстрованих в реєстрі за № 1-3886 та 1-3885. Зокрема, у будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується копією домової книги. Як вбачається з довідки, виданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб від 25.07. 2018 року, за адресою: місто [ADDRESS] по теперішній час зареєстровано чотири особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно акту від 06.08.2018 року, складеного головою КСН «Успенівка», за підписами сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], фактично не проживає в ньому з 2004 року. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], а відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим у вказаному будинку, але фактично не проживаючи в ньому понад трьох років, чинить позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні ним своєю власністю, суд вважає за можливе задовольнити позов та визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим будинком. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивача звільнено від сплати судового збору та його вимоги задоволені, а відповідач не звільнений від оплати судових витрат, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача в сумі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved