Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

15 червня 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.04.2018 року на перехресті вул. В. Чорновола та вул. Карпенка-Карого в м. Луцьк, відповідач, керуючи автомобілем марки «Toyota Highlander» реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. К. Карого, не надав перевазі в русі автомобілю «Toyota Corolla» реєстраційний номер [NUMBER] під його керуванням, який рухався по головній дорозі, чим допустив із ним зіткнення, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 02.05.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу №2018/3567 від 23.04.2018 року, проведеного на замовлення позивача вартість матеріального збитку становить 113 053,13 грн. (сто тринадцять тисяч п`ятдесят три гривні 13 коп.). Посилається на те, що належний йому автомобіль на час вчинення ДТП було застраховано в ПАТ «Страхова компанія «Євроніс Україна», якою було сплачено на рахунок станції технічного обслуговування фізичної особи - підприємця [PERSON] вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а відтак станом на сьогодні наявна не відшкодована відповідачем в добровільному порядку матеріальна шкода у розмірі 14 979,63 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 63 коп.), зокрема 13 779,63 грн., розмір невідшкодованого матеріального збитку у вигляді втрати товарної вартості (ВТВ) та1200,00 грн., розмір сплачених ним коштів на користь фізичної особи - підприємця [PERSON] за проведення оцінки транспортного засобу. Крім цього, зазначає, що внаслідок ДТП його автомобіль було пошкоджено, в результаті чого він зазнав не мало переживань та страждань з приводу порушення його прав, тривалий час був позбавлений можливості повноцінно користуватися транспортним засобом, що створювало незручності у вирішенні особистих та сімейних питань, у зв`язку з чим переніс психологічні та емоційні страждання, а тому має право на відшкодування моральної шкоди. На підставі наведеного, просить стягнути з відповідачі в його користь 14 979,63 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 63 коп.) матеріальної шкоди та 20 000,00 грн.(двадцять тисяч гривень 00 коп.) моральної шкоди, а також судовий збір. Ухвалою суду від 02.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання вкотре, не з`явився, про час та дату судового розгляду був повідомлений належним чином, на адресу суду повторно надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Наведенні відповідачем обставини суд до уваги не приймає, оскільки вважає, що вони спрямовані на затягування судового розгляду та не містять належного підтвердження поважності причин неприбуття до суду. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з`явилися, виходячи з того, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмоїстатті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд установив таке. За змістом ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, в їх системному зв`язку, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Toyota Corolla» реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 01.10.2016 року (а.с. 4). 05.04.2018 за участю його автомобіля трапилася ДТП за участі відповідача [PERSON] , внаслідок якої транспортний засіб позивача отримав механічні ушкодження. Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 02.05.2018, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначена обставина, згідно вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. На час скоєння ДТП транспортний засіб «Toyota Corolla» реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу, був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» за договором добровільного страхування наземного транспорту №026015-2110-0000019 від 26.09.2017 року (додаток 9), строк дії договору з 03.10.2017 року по 02.10.2018 року. Вигодонабувачем за договором являвся ПАТ «Кредобанк», який надав згоду на отримання страхового відшкодування згідно листа №49-15621/18 від 13.04.2018 року Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Highlander «реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії АК №3038210, виданого 06.06.2018 року, строком на 1 (один) рік, з 16.06.2017 року до 15.06.2018 року. Згідно висновку про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу №2018/3567 від 23.04.2018 року підготовлено за замовленням позивача, вартість матеріального збитку становить 113 053,13 грн. (сто тринадцять тисяч п`ятдесят три гривні 13 коп.), з яких: -вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 99 273,50 грн.; -втрата товарної вартості (ВТВ) - 13 779,63 грн. Вартість оцінки транспортного засобу та складання звіту про оцінку, згідно рахунку №2018/3567 від 23.04.2018 року, склала - 1200,00 грн. (одна тисяча двісті гривень 00 коп.), які було сплачено позивачем на користь фізичної особи - підприємця [PERSON] , що підтверджується актом виконаних робіт від 23.04.2018 року та платіжним дорученням №Р24А408849189А39373 від 24.04.2018 року. Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачу було заподіяно матеріальну шкоду в сумі 114 253,13 грн. Страховою компанією позивача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» сплачено на рахунок станції технічного обслуговування фізичної особи - підприємця [PERSON] вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, що підтверджується актом виконаних робіт від 25 травня 2018 року у розмірі Отже, розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача становить 14 979,63 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 63 коп.), зокрема: -13 779,63 грн., розмір невідшкодованого матеріального збитку у вигляді втрата товарної вартості (ВТВ); -1200,00 грн., розмір сплачених позивачем коштів на користь фізичної особи - підприємця [PERSON] за проведення оцінки транспортного засобу. Вказана сума відповідачем в добровільному порядку не відшкодована. Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування . Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092 (далі - Методика). Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Однак, згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Аналогічно, підпунктом 3.3.2 додатку 1 «Умови добровільного страхування наземного транспорту» до договором добровільного страхування наземного транспорту №026015-2110-0000019 від 26.09.2017 року, за договором не підлягають відшкодуванню втрати товарної вартості та/або експлуатаційних якостей застрахованого ТЗ за будь-яких причин. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, відповідальність за шкоду несе безпоседньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпоседньо винуватець ДТП - особа, що завдала шкоди, яка повинна відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо ж цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Аналогічної правової позиції дотримувався Верховний Суд України, що викладена в постановах від 4 червня 2014 року по справі № 6-49цс14, від 16 грудня 2015 року по справі № 6-760цс15, від 24 травня 2017 року по справі № 6-1521цс16, а також дотримується Касаційний цивільний суд в складі Верховного Суду, що викладена в постановах від 13 травня 2019 року по справі №369/2403/17ц, від 24 червня 2019 року по справі №562/2018/16-ц, від 01 серпня 2019 року по справі №490/898/16-ц. За таких обставин, з врахуванням сплаченої позивачу суми страхового відшкодування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми матеріальної шкоди слід задовольнити та стягнути з відповідача суму в розмірі 14 979,63 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 63 коп.). Вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за № 4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Із змісту ст. 23 ЦК України вбачається, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка в тому числі полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Враховуючи ту обставину, що з вини відповідача завдано моральну шкоду позивачу, суд приходить до висновку, що з відповідача, слід стягнути в користь позивача суму в розмірі - 1 500 грн. за завдану моральну шкоду. Визначаючи саме такий розмір моральної шкоди, суд, у відповідності до ст. 23 ЦК України, враховує, нервовий стрес, глибину душевних страждань, які було завдано позивачу, факт порушення нормальних життєвих зв`язків позивача внаслідок ДТП, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а також величину завданих матеріальних збитків позивачу. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення. Таким чином, з врахуванням розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача, слід стягнути 840.80, грн. судових витрат .

Outcome: approved