Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

15 квітня 2014 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від [PERSON] надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням : стягнути з [PERSON] суму заподіяних збитків у розмірі 1220 гривень та моральну шкоду у сумі 2000 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2014 року [PERSON], який викрав у неї мобільний телефон, було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Вартість викраденого мобільного телефону становила 1220 гривень. Крім матеріальних збитків їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 2000 гривень, яка виразилась у тому, що після викрадення мобільного телефону погіршився спосіб життя, було неможливо спілкуватися з начальством, колегами, близькими та рідними людьми, друзями, не було змоги користуватися мобільним Інтернетом. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач [PERSON], повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до початку розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON], який на даний час відбуває покарання в Ірпінському виправному центрі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (132), про день, час та місце розгляду справи повідомлений. 03.07.2014 року на адресу суду надійшов лист разом з розпискою [PERSON], згідно якої він не заперечує проти позову та згоден на відшкодування матеріальних збитків. Дослідивши подані заяви та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком 1 рік (а. с. 4-6). Із вказаного вироку встановлено, що [PERSON] викрав мобільний телефон «Samsung Lafter», в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора «Лайф», які належали [PERSON]. Злочинними діями [PERSON] потерпілій [PERSON] завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1 220 грн. 00 коп. (а. с. 4-6). Крім того, із вироку встановлено, що під час розгляду вказаної кримінальної справи цивільний позов [PERSON] не заявлявся, [PERSON] не відшкодував завдану потерпілій [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 1 220 грн. 00 коп. (а. с. 4-6). Згідно ч. 7. ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. У відповідності до 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно п.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків у розмірі 1 220 грн. 00 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 4 ст. 23 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її заподіяла, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Крім того у відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верхового суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Частиною 9 постанови Пленуму Верхового суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Крім того у відповідності до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3 ст. 321 Цивільного кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. При визначені розміру відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить із засад виваженості, розумності, справедливості та враховує характер та міру перенесених нею страждань при викраденні майна у вигляді мобільного телефону, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 500 гривень. Згідно ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, становить - 243,60 гривень та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати - 3654 гривень та немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 гривень. Таким чином з відповідача на користь держави України слід стягнути судовий збір майнового характеру в розмірі 243,60 гривень та немайнового характеру 243,60 гривень, а всього на загальну суму - 487, 20 гривень. Разом з тим, судом встановлено, що позивач, після звернення до суду з даним позовом, змінила прізвище з «Кремінська» на «Нікулаєва». Наведене підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] виданого 26.06.2014 року Бориспільським РВ Управління ДМС України в Київській області та копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 158606 виданого 25.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, згідно якого 25.04.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 142. Прізвище після державної реєстрації шлюбу подружжю присвоєно єдине - [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: partial