Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

16.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 09 вересня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживають з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, їй самій матеріально тяжко утримувати дитину, тому посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на даний час офіційно не працює, є фізично здоровим, просив позовні вимоги задовольнити частково стягнувши з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2006 року (а.с.10). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (копії) серії [NUMBER] від 14.11.2008 року (а.с.11). Відповідно до довідки виданої виконкомом Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 05.09.2019 року за №1116-02-15-01 та акту підтвердження на предмет фактичного проживання депутата Володимирівської сільської ради дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с.12, 25). Відповідач цього не заперечував. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч.3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу приписів ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на утримання однієї малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Разом з тим, даний розмір аліментів перевищуватиме допустимий розмір аліментів, що може стягуватися з платника аліментів. Достатнім, та таким, що відповідатиме інтересам дитини і не поставить у скрутне становище платника аліментів є розмір аліментів - 1/4 частина заробітку (доходу) відповідача на утримання однієї дитини. З огляду на викладене, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч.9 ст.7 СК України), враховуючи майнове становище відповідача, який не працює, суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання однієї малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 16.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Позивач [PERSON] у відповідності до положень вище зазначеного Закону звільнена від сплати судового збору за вимогою щодо стягнення аліментів, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial