Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

16.02.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Волноваського районного суду Донецької області з позовом про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначає, що йому на праві приватної власності належить нежитлова будівля загальною площею 46,6 кв.м,, розташована по [ADDRESS] , до якої він здійснив прибудову, внаслідок чого, загальна площа нежитлового приміщення, складає 200,0 кв.м. На теперішній час виготовлено технічний паспорт не житлової будівлі з включенням прибудови та встановлено можливість її надійної та безпечної експлуатації. Тому просив визнати за ним право власності на цілу ідеальну частину нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] загальною площею 200,0 кв.м.. В судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнають. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності на підставі рішення Волноваського районного суду від 25.09.2020 року позивачеві належить нежитлова будівля загальною площею 46,6 кв.м, яка складається з приміщень: кабінет 17 площею 11,9, кабінет 18 площею 10,7, кабінет 19 площею 16,2, коридор 2 площею 7,8, розташована по [ADDRESS] (а.с. 4). Земельна ділянка була відведена Волноваському БТІ на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 20.04.2007 року (а.с. 16). 10.03.2020 року позивач отримав ордер №62 на прибудову до вказаної нежитлової будівлі (а.с. 17). Згідно протоколу №5 від 17.06.2020 року Волноваське БТІ надало позивачеві згоду на будівництво прибудови (а.с. 6, 7). 05.02.2021 року після завершення будівництва Волноваським БТІ виготовлено технічний паспорт не житлової будівлі з включенням прибудови, внаслідок чого загальна площа нежитлового приміщення, нежитлової будівлі - адмінбудівлі А-1 складає 200,0 кв.м, а саме: тамбур 1, площею 2,9 кв. м; бєк-офіс 2, площею 17,6 кв. м; допоміжне приміщення 3, площею 16,2 кв. м; гардеробна 4, площею 10,7; технічне приміщення 5, площею 3,0 кв. м; коридор 6, площею 4,8 кв. м; кімната відпочинку 7, площею 11,9 кв.м; коридор 8 площею 5,4 кв.м; доп. приміщення 9, площею 2,0 кв.м; туалет10, площею 2,2 кв. м; туалет 11, площею 2,2 кв. м; сан. вузол 12, площею 1,7 кв. м; сан. вузол 13, площею 2,1 кв. м; сан. вузол 14, площею 2,1 кв. м; кабінет 15, площею 11,2 кв. м; зона обслуговування клієнтів 16, площею 104,0 кв. м., що складають цілу ідеальну частку нежитлової будівлі (а.с. 12). 10.02.2021 року проведено технічне обстеження прибудови А-1 (нове будівництво) площею 153,4 кв. м та встановлено можливість її надійної та безпечної експлуатації (а.с. 18). Отже, позивач здійснив добудову до належної йому на праві власності не житлової будівлі, така добудова здійснена з дотриманням будівельних і технічних норм та правил, не порушує права чи інтереси інших осіб. У відповідності з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Прибудова відповідно до положень ст.ст. 186, 381 ЦК України є приналежністю до основної речі - не житлової будівлі та зведена після набуття права власності на цю будівлю. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно ч.1,2 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved