Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

16 березня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просить стягувати на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], по 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття сина та на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно, до досягнення сином трьох років, тобто до 30.01.2018 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем перебували в шлюбі до 23.11.2016 року, який був розірваний рішенням Залізничного районного суду м. Львів. Під час спільного проживання, 30.01.2015 року, у них народився син [PERSON]. З відповідачем подружні відносини припинились і сторони проживають окремо. Син проживає і знаходиться на утриманні матері. З моменту припинення подружніх відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої сина не надає. Відповідач здоровий, працездатний, неофіційно працює на радіо-ринку в м. Львові, та отримує кошти, розмір яких є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини. Відповідач 25.04.2017 року подав заперечення проти позову, які зводяться до того, що із заявленими вимогами про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1000 грн. та на утримання дружини 600 грн. не погоджується, оскільки він ніде не працює, користується тимчасовими підробітками, проживає разом із батьками і не має доходу в розмірі чотирьох тисяч гривень, тому не може задовольнити потреби позивача. Позовні вимоги визнає частково не заперечує про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 800 грн. щомісячно досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву в якій просить справу слухати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження № 449009 від 20.02.2015 року [PERSON] та [PERSON] - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно рішення Залізничного районного суду м. Львова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Неповнолітній син [PERSON] знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею (а.с.7). Відповідно до довідки № 480 від 23.02.2017 року позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн.. (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, офіційно не працює інших неповнолітніх дітей, окрім сина [PERSON], та непрацездатних осіб на утриманні - не має. Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засідання матеріалами справи. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У главі 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги у розмірі, що зазначений позивачем у позовній заяві, на момент розгляду справи судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина та на утримання дружини в розмірі, зазначеному в позові, а тому задовольняє позовні вимоги. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави

Outcome: approved