Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

16 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], як майна, яке є у спільній власності і належить на праві спільної власності їй та відповідачу, право власності на іншу ? частину квартири просить визнати за відповідачем [PERSON], судові витрати по справі стягнути з відповідача. Позовна заява мотивована тим, що згідно договору міни кварти від 29 серпня 2001 року позивач з [PERSON] є власниками двокімнатної квартири [ADDRESS]. Дану квартиру сторони придбали за час знаходження в шлюбі, в ній зареєстровані донька, онука та сама позивач. Відповідач [PERSON], не зареєстрований в даній квартирі та проживає за іншою адресою. В звязку з виниклою необхідністю у визначенні часток кожного зі сторін для вирішення своїх прав в подальшому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач, представник позивача у судове засідання не зявились, представник позивача надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно договору міни кварти від 29 серпня 2001 року серії АЕВ № 899130 [PERSON] з [PERSON] є власниками двокімнатної квартири [ADDRESS], що також підтверджується копією технічного паспорта та довідки БТІ від 21.04.2017 року № 1335, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де зазначені власники [PERSON] та [PERSON], форма власності - спільна сумісна. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії IV-КИ № 330366 від 04.08.1990 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.1990 року по 2002 рік. Спірна квартира була придбана у період шлюбу. Згідно довідки про склад сімї за № 30 від 30.05.2017 року [PERSON] зареєстрована з [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] не зареєстрований в даній квартирі та проживає за іншою адресою, що підтверджується копіює паспорта відповідача. Стаття 57 СК України дає визначення майна, яке належить до особистої приватної власності кожного з подружжя, зокрема, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, проте належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Згідно матеріалів справи квартира [ADDRESS] була придбана сторонами за час шлюбу та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Враховуючи позовні вимоги позивача, повного визнання позову відповідачем, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Таким чином, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідач відповідно до посвідчення № 170377 є учасником бойових дій, але згідно з п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій, Герої України звільняються від сплати судового збору лише у справах, повязаних з порушенням їхніх прав.

Outcome: approved