Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

16.10.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.09.2010 рок у по справі №2-2999/2010, стягнувши з нього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] щомісяця починаючи з моменту подачі позовної заяви до досягнення сином повноліття у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу). Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 02.12.2006 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який 11 жовтня 2010 року був розірваний. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.09.2010 року з нього було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку. 12.03.2012 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку. На теперішній час його щомісячний дохід без необхідних відрахувань податків та зборів, а також аліментів складає 4677,110 грн. Вважає, що оскільки у нього змінився сімейний стан та матеріальне становище в порівнянні з часом стягнення з нього аліментів на першого сина, то розмір аліментів на користь [PERSON] повинен визначатись у частці від його заробітку, у розмірі1/6 частини, а не як на сьогоднішній день. Тобто порівну на всіх трьох дітей. Відповідач [PERSON] не погоджуючись з пред`явленими вимогами надала до суду відзив, в якому просили у позовних вимогах [PERSON] відмовити, оскільки на теперішній час вона не працює і їй доводиться окрім того,я к піклуватись про сина, ще й допомагати її хворій матері, з якою вона з сином проживають. Також, позивач замовчує,що їх син часто хворіє та потрібно купувати ліки, які дорого коштують. Також, позивач вказує, що його дохід складає 4677,10 грн., однак на теперішній час він не працює на ПАТ «»Центрально гірничо-збагачувальний комбінат», чим вводить суд в оману. Також, велика частина коштів витрачається на сплату комунальних послуг, які приходиться сплачувати за себе, сина та її матір. Тому з врахуванням істотних обставин вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Ухвалою суду від 15.01.2020 року прийнято справу та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 23, суддя Чернова Н.В.). За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження заступника керівника апарату суду №76 від 17.04.2020 року та протоколу матеріали справи передано судді [PERSON] ( а.с.50, 51). Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. До судового засідання позивач не з`явився, надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час, місце слухання справи повідомлялась належним чином, наді надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечує проти задоволення позову. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 02.12.2006 року Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 879 (а.с. 7), який було розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.10.2010 року (а.с. 19). Від шлюбу сторони мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.09.2010 року у справі №2-2999 стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі ј частини доходу на користь [PERSON] на утримання їз сина. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у виконавчій службі (зворот а.с. 17). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] посилався на зміни в його матеріальному та сімейному становищі, які ускладнюють сплату ним аліментів в дійсному розмірі. Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Так, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, передбачених СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3. При цьому, з аналізу ст.192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст.182-184 СК України, та відсутність імперативного припису на неможливість зміни їх розміру, не може обмежуватися разовим здійсненням визначення їх розміру. Отже, в разі зміни окремих обставин, які визначають доцільність перегляду попередньо визначеного розміру аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина, вправі подати до суду позовну заяву про зміну порядку чи способу їх стягнення шляхом збільшення розміру аліментів. Оскільки спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, тому при визначенні їх розміру та доцільності зменшення попередньо визначеного відповідно до ст.182 СК України суд обов`язково враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших аліментних зобов`язань; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В ході судового розгляду встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , у нього змінився сімейних стан. Так, 16.03.2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №67, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.03.2012 року (а.с.8). Від цього шлюбу у [PERSON] народились дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , свідченням чому є свідоцтва про народження дітей серії [NUMBER] від 14.08.2015 року та [NUMBER] від 28.05.2012 року (а.с.6, 5). Жовтневим районним судом м. кривого Рогу Дніпропетровської області 27.05.2019 року було видано судовий наказ №212/4069/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, який згідно довідки Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Дніпро) №В-17/61370799 від 10.03.2020 року перебуває на виконанні у відділі ДВС. З довідки Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Дніпро) №17.13-34/38101 від 02.06.2020 року вбачається, що у період з 14.01.2019 року по 30.04.2019 року [PERSON] офіційно працевлаштований у приватному акціонерному товаристві «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - середньомісячний заробіток - 4483,64 грн., за період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року у приватному акціонерному товаристві «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - середньомісячний заробіток - 5321,87 грн., за період з 10.09.2019 року по 31.01.2020 року у ТОВ «ШЛЯХБУДСЕРВІС» середньомісячний заробіток - 20585,71 грн. та на теперішній час не працевлаштований. За даних обставин суд приходить до висновку про дійсність та істотність змін в сімейному становищі [PERSON] як платника аліментів в порівнянні з тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина. Відповідно до ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017 року, яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Як визначено в ч.3 ст.2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Положення вказаних норм деталізовано в ч.4 ст.2 ЦПК України, згідно з якою закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Враховуючи те, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017 року, яким збільшено розмір аліментів, хоча і відповідає інтересам дітей, покращуючи їх матеріальне становище, однак тим самим погіршує становище платника аліментів, обсяг аліментних зобов`язань якого відповідно збільшується, а тому при вирішенні питання про розмір аліментів суд виходить з відсутності у Закону зворотної дії в часі. Таким чином, аналіз вищенаведених правових норм та дійсних обставин справи дає підстави вважати, що здійснення відрахувань в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) [PERSON] в рахунок сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] за наявності у нього на утриманні двох доньок, у зв`язку із чим погіршилось матеріальне становище, що є свідченням істотних змін в його сімейному та матеріальному стані, суперечитиме зазначеним у ст.3 ЦК України засадам розумності, справедливості і добросовісності, та з урахуванням права сторін на належне матеріальне забезпечення, враховуючи зміни в законодавстві щодо мінімального розміру аліментів та позовні вимоги [PERSON] , в даному випадку у суду наявні підстави для зміни розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 1/4 частки до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з загальних вимог процесуального права щодо набрання рішенням суду законної сили, аліменти у зменшеному розмірі підлягають стягненню з часу набрання рішенням суду законної сили, у зв`язку із чим в частині позовних вимог про стягнення аліментів у зміненому розмірі від дати пред`явлення позову слід відмовити. Посилання відповідача на несення нею витрат у зв`язку із витратами на лікування дитини, суд розцінює як особливі обставини, які впливають на рівень матеріального забезпечення дитини, однак не можуть бути істотними підставами при вирішенні питання про стягнення аліментів, оскільки в порівнянні з аліментними зобов`язаннями мають іншу правову природу та є самостійним, окремим обов`язком батьків по їх сплаті. З огляду на викладене, такі доводи позивача суд залишає поза увагою, оскільки вони не в повній мірі стосуються предмету спору, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з окремим позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відповідно до ст.185 СК України з доказовим обґрунтуванням їх розміру та доцільності стягнення, якщо порядок несення додаткових витрат на дитину сторонами в добровільному порядку не буде врегульованим. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору та не наводився попередній розрахунок, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: partial