Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

15.11.2017 року [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №22723, укладений 3.04.1998 року на Одеській Торгівельній біржі, за яким він купив, а відповідач продала квартиру № 77, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. І.Рабіна, буд. 61. Квартира складається в цілому з двох кімнат житловою площею 24, 0 кв.м., загальна площа 44, 1 кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що не має можливості як власник розпорядитися спірним майном, оскільки в договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позов підтримав, просив вирішити спір за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи. При таких обставинах за згодою позивача, справа підлягає розгляду в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1998 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №22723 від 3.04.1998 року позивач купив квартиру № 77, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. І.Рабіна, буд. 61. Квартира має загальну площу 44, 10 кв.м., корисну площу 41, 3 кв.м., складається з двох житлових кімнат площею 24 кв.м. Як вбачається з п. 3 цього договору квартира належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло УЖКХ Одеського виконкому від 15.04.1997 року, № 3-9489, зареєстрованого ОМБТІ та РОН 12.05.1997 року. Спірний договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на Одеській Торгівельній біржі, про що в журналі реєстрації договорів по обєктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним номером 22723. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обовязковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлений можливості розпорядитися спірним майном, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідач від таких дій ухиляється. Поряд із тим, [PERSON] виконав умови угоди, передав відповідачу 30 000 грн. у якості плати за майно, 30.03.1999 року зареєстрував договір купівлі-продаж в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості (132-стр.40-кн.279 пр.), вселився у спірну квартиру, на час розгляду справи проживає у ній. Відповідач отримала грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселилась з неї. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved