overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

16 червня 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказав, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, дітей від шлюбу не мають, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності, після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дівоче «Ільченко». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Ільченко) [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 34 (а.с. 8). Дітей від шлюбу у сторін не має. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя не проживає разом. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] слід залишити дівоче прізвище «Ільченко», оскільки вона виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

16 червня 2017 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту, в заяві просила суд встановити факт, а саме: що вона [PERSON] була дружиною померлого [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник за дорученням [PERSON] не зявилися, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Зацікавлена особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання свого представника не направила, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.08.1958 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЯР №489803 від 19.08.1958 року, актовий запис №842. Після реєстрації шлюбу чоловікові присвоєно прізвище - Тведохлєб, дружині [PERSON] (а.с.8). 07.02.1999 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №119301 від 08.02.1999 року, актовий запис №430 (а.с.4). 02.06.2017 року [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про отримання пенсії у разі втрати годувальника. Проте ГУ ПФУ в Полтавській області їй було відмовлено, оскільки не було надано документів, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] В судовому засіданні також встановлено, що помилка в свідоцтві про смерть [PERSON] виникла внаслідок некоректного перекладу з російської мови на українську мову. Отже, судом встановлено, що заявниця має прізвище [PERSON], а її померлий чоловік «Твердохліб». Відповідно до ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить, що заява [PERSON] про встановлення факту підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

16 червня 2017 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про надання права на шлюб, зазначивши заінтересованими особами - [PERSON], Хмельницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON], [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що з січня 2017 року фактично проживає з [PERSON] і що у них склались теплі та щирі відносини, взаємні міцні почуття любові і поваги один до одного, бажає створити сім'ю з [PERSON], оскільки це відповідає їх спільним інтересам, а тому просить надати їй право на шлюб в судовому порядку, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Заявник в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, оскільки це відповідає її інтересам. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву про проведення розгляду справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Хмельницького МВ ДРАЦС ГТУЮ в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи без участі представника відділу, при вирішенні питання про надання права на шлюб [PERSON] покладається на думку суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 22 ч. 1 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України, за заявою особи, яка досягла 16 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Так, судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], [INFO], яка не досягла шлюбного віку, має намір укласти шлюб із [PERSON], [INFO], та такий намір відповідає інтересам заявника та заінтересованих осіб. Отже, суд вважає, що надання заявникові права на шлюб із [PERSON] відповідає їх інтересам, оскільки вони бажають створити сім'ю. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

16 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, пр.. ім.. газеті «Правда», 109/19. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.06.2017р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.06.2017р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОМКЦ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, збуджена, імпульсивна, мова розірвана. Мислення дезорганізоване, паралогічне, розірване. Виказує маячні ідеї відносини, впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

16 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Київська область, м. Васильків, пров. Донбаський, буд. 48. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.06.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.06.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОМЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, напружений, негативістичний. агресивний, підозрілий. Злобно висловлюється на адресу оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту. Є інвалідом 2 групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

16 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, пров. Урицького, 11/27. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.06.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.06.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий емоційно напружений, тривожний, отряхує щось з тіла, щось витаскує з рота. Критика відсутня. [PERSON] було поставлено попередній діагноз психотичні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Стан відміни з делірієм. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

16 червня 2017 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дочкою трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON]\~в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки та дружини. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4,20). Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], за якою також зареєстрована [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою від 31 травня 2017 року (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84, 91 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням вимог ст. ст. 82-84, 91, 183\~ Сімейного Кодексу України, суд приходить до переконання про задоволення позову та стягнення на користь позивача аліментів\~\~на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття у\~\~розмірі 1/4\~\~частини з всіх видів доходів відповідача та на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, що буде відповідати інтересам дитини, дружини та можливості платника аліментів сплачувати їх. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

16 червня 2017 року позивач [PERSON], придбав у відповідачки [PERSON] квартиру [ADDRESS]. За квартиру він заплатив [PERSON], гроші в сумі 17 000 ( сімнадцять тисяч ) гривень. Про отримання грошей [PERSON], написала йому розписку. При цьому вона передала позивачу в користування квартиру. Після цього [PERSON], забрала свої речі і виїхала проживати в інше місце. При від'їзді сторони обговорили питання оформлення купівлі - продажі квартири і вона обіцяла йому підготувати всю необхідну для цього документацію. Після цього позивач став по мірі необхідності робити ремонт в квартирі, доглядати за нею та садибою, обробляти біля квартири город. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсним. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в її відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачка позов визнала та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі - продажу квартири є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією розписки [PERSON], кошти отримала в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 4 ), копією технічної документації на квартиру ( а.с. 5 ), копією рішення ( а.с. 6 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 7 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 8 - 9 ). Позивач володіє придбаною квартирою та користується, сплачує вартість комунальних послуг та утримує її в належному стані. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

16 червня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 20 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 158. Від подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. На даний час шлюбні стосунки припинено, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згодна. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9), який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 16 червня 2017 року до його повноліття. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 16 червня 2017 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі, так як відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд вважає за необхідне задовольнити позов у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved