Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

16.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між ними 19.09.1963 року виконкомом Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 41. Позивач вказав, що від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Не зважаючи на те, що сторони прожили 45 років однією сім'єю, спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, постійні сварки, що призвело до припинення сімейних стосунків. Вважає неможливим збереження сім'ї, а подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити його інтересам. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 19.09.1963 року, який зареєстровано виконкомом Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 41 (а.с. 3) Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між сторонами фактично припинилися сім років потому з причини непорозуміння, постійних сварок. З'ясовано, що між подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю, проживають окремо один від одного, що також підтверджено актом обстеження депутатом умов проживання позивача [PERSON] від 10.04.2015 року (а.с.5). Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Клопотань про надання сторонам строку для примирення, не надходило. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам подружжя. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви від відповідача про заміну прізвища не надійшло. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved