Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

15 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки заробітку відповідача щомісячно. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що відповідач проживає окремо від неї та дитини, на утримання якої матеріальної допомоги не надає. При цьому відповідач є працездатною особою та зобов'язаний утримувати дитину до її повноліття, на утриманні нікого не має. Не виконання відповідачем свого обов'язку утримувати дитину за вищевикладених обставин ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивач [PERSON] у письмовій заяві повідомила судові про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без її участі (а.с.24). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив (а.с.25). За письмової згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі - [PERSON] і [PERSON] з квітня 2011 року по березень 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] (а.с.2,3,5). Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 03 березня 2014 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, судове рішення набрало законної сили 18 червня 2014 року (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що сторони проживають окремо один від одного, спільна неповнолітня дитина знаходиться на утриманні матері - позивача [PERSON] та має задовільний стан здоров'я (а.с.4). Спільне життя [PERSON] і [PERSON] не склалося, а намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели. Спільне господарство сторони не ведуть. Відповідач не дбає про матеріальне благополуччя дитини, чим фактично ухиляється від обов'язку її утримувати. Суд вважає обґрунтованими твердження позивача [PERSON] про те, що вищевказані обставини ставлять її у скрутне матеріальне становище. Разом з цим, відповідач є працездатною особою, стан його здоров'я задовільний, на утриманні інших осіб не має. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач [PERSON] не довів факт належного виконання свого обов'язку утримувати дитину - доньку [PERSON] до її повноліття, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Беручи до уваги те, що між сторонами існують суперечки та неузгодженість щодо спільного утримання дитини, в той час як закон покладає обов'язок щодо утримання дітей рівною мірою на обох батьків, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Оскільки позивача при пред'явленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на його користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп.. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved