Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON]. про стягнення стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з 22.12.2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 25.02.2016 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], проте відповідач ухиляється від свого обовязку по утриманню дитини, яка повністю знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, витрачаючи повністю свої доходи на власні потреби, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином, проте у позовній заяві виклала своє прохання розглянути справи без ї участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, проте надав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує, згодний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів свого заробітку (доходу), щомісячно .до досягнення донькою повноліття. Судом встановлено, що з 22.12.2007 року сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Василівського районного управління юстиції Запорізької області за актовим записом № 167, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке міститься в матеріалах справи (а.с.4). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 25.02.2016 року шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 09.03.2016 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.3). Малолітня дитина зареєстрована та фактично мешкає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою КУП «Наш дім» Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області за № 611 від 21.04.2016 року та відповідачем не оспорюється (а.с.5). Відповідач [PERSON] працює у ПрАТ «ЗЗРК» рамщиком та отримуючи заробітну плату, загальний розмір якої згідно довідки про доходи №417 від 30.09.2016 року, виданої ПрАТ «ЗЗРК» за період з 01.03.2016 року по 01.09.2016 року становить - 29346,66 грн., проте належним чином неповнолітню дитину не утримує, хоча має таку можливість (а.с.13). На теперішній час між сторонами домовленості щодо утримання дитини не досягнуто, тому позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, крім того, визнані відповідачем, тому відповідно до положень ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, та враховуючи матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно працює, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків немає, на користь інших осіб аліменти не сплачує, тому суд вважає, що відповідач має можливість на теперішній час сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначеній нею частці від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, на утримання малолітньої доньки [PERSON], та приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає необхідним стягнути в судовому порядку з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду, тобто з 15.09.2016 року, та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2016 року становить 551,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved