Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

15.06.2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові зазначено, що [PERSON] є власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаному будинку зареєстровані: [PERSON] та її син [PERSON] 25 червня 2011 року вона зареєструвала свого сина [PERSON] у своєму домоволодінні. Близько п`яти років тому її син переїхав, з нею підтримувати відносин не бажає, будь-яким чином допомагати також відмовляється, в добровільному порядку з реєстрації місця проживання не знімається, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню будинку, не отримує кореспонденцію за даною адресою. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона сину не чинить та він добровільно не користується житловим приміщенням уже на протязі п`яти років. Крім того, позивач зазначила, що її син, будучи зареєстрованим за вказаною адресою, порушує її права на користування та розпорядження будинком, у зв`язку з цим вона не має можливості оформити субсидію в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. Позивач вимагає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та прохала його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні був відсутній, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням на офіційному веб-сайті Валківського районного суду Харківської області. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомлений, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача в порядку, передбаченому ст.ст. 279, 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] та витягом про державну реєстрацію прав серії ССТ №820782 від 11.06.2011 року, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №261621126 від 15.06.2021 року.(а.с.12-15) Згідно витягу №03.17-50/41 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .(а.с.10) Зі змісту акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства складеного старостою [PERSON] . Старомерчицького старостинського округу від 01.06.2021 року, в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] , 1969 року народження, на протязі останніх п`яти років не проживає за адресою реєстрації: [ADDRESS] . (а.с.11) Стаття 150 ЖК Української РСР\~передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сім`ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1\~статті 71 ЖК Української РСР, передбачено зберігання житлового приміщення за членами сім`ї наймача (володільця), при їх тимчасовій відсутності, протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Сукупність вищезазначених доказів свідчить про те, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 2016 року у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин. Відсутність відповідача за місцем реєстрації складає близько 5 років і носить безперервний характер. Крім того, будь-яких відомостей щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням не має. Отже, вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом є обґрунтованими.

Outcome: approved