Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

15.08.2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за розпискою. В обгрунтування позовної заяви покликаються на те, що 25.12.2016 року до позивача по справі [PERSON] звернувся відповідач [PERSON], з проханням позичити йому грошові кошти в розмірі 9000 доларів США. Згідно їхньої домовленості позика грошових коштів здійснювалась в два етапи, зокрема 25.12.2016 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, а 03.01.2017 року він передав відповідачу решту грошових коштів в розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США., які [PERSON] зобов'язувався повернути у строк до 14 серпня 2017 року. Враховуючи те, що 2000 доларів США згідно офіційного курсу гривні до долара США НБУ станом на 25.12.2016 року становило 52 560 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот шістдесят) грн., а 7000 (сім тисяч) доларів США згідно офіційного курсу гривні до долара НБУ станом на 03.02.2017 року становило 190 330 (сто дев'яносто тисяч триста тридцять) грн., то загальна сума позичених коштів у гривневому еквіваленті становила 242 890 (двісті сорок дві тисячі вісімсот дев'яносто) грн. Саме на цих умовах між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики. На підтвердження передачі грошей за цим договором відповідач написав розписку про отримання грошових коштів та обов'язок їх повернути. Після цього, у січні 2017 року [PERSON] знову звернувся до [PERSON], а також до [PERSON] з проханням позичити йому грошові кошти знову. А тому, між [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони, було укладено ще один договір позики, згідно якого [PERSON], у строк до 21.04.2017 року, зобов'язався повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 43100 (сорок три тисячі сто) грн., а також повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 28 160 грн. На підтвердження вищевказаних обставин укладення договору позики, відповідачем було власноручно написано розписку від 19.04.2017 року. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав та кошти не повернув. [PERSON] та [PERSON] неодноразово звертались до відповідача з вимогою повернути позичені грошові кошти, однак така залишилась поза увагою. У зв'язку з наведеним позивачі були змушені звернутись в суд із вказаним позовом. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив такі задовольнити з підстав зазначених в позові. Позивач [PERSON] вимоги, викладені в позовній заяві підтримав також та просив такі задовольнити в повному обсязі. Представник позивачів [PERSON] просив позов задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначив, що, як їм відомо, відповідач [PERSON] визнає, що отримував грошові кошти за договором позики, визнає також, що має їх повернути, однак при цьому не повертає. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних обставин. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений окремий договір позики на короткий термін, згідно якого [PERSON] зобов'язувався повернути грошові кошти у розмірі 9000 (дев'ять тисяч) доларів США у строк до 14 серпня 2017 року. Крім цього, між [PERSON], [PERSON], з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, фактично було укладено другий договір позики, згідно якого [PERSON] у строк до 21.04.2017 року, зобов'язався повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 43 100 (сорок три тисячі сто) грн., а також повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 28 160 (двадцять вісім тисяч сто шістдесят) грн. Згідно зі ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Вказані договори позики між позивачами та відповідачем підтверджені відповідними розписками [PERSON] від 03.01.2017 року та від 19.04.2017 року, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 19, 21). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Як встановлено в судовому засіданні, позивачі [PERSON] та [PERSON] неодноразово звертались з вимогами про погашення відповідачем [PERSON] грошового зобов'язання, однак зазначена вимога ним проігнорована, а грошові кошти не повернуті. У відповідності до Постанови ВСУ у справі №6-284цс17 від 01.03.2017 року згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч.2 ст. 524 та ч.2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нолрмативно-правовим актом Враховуючи те, що 2000 доларів США згідно офіційного курсу гривні до долара США НБУ станом на 25.12.2016 року становило 52 560 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот шістдесят) грн., а 7000 (сім тисяч) доларів США згідно офіційного курсу гривні до долара НБУ станом на 03.02.2017 року становило 190 330 (сто дев'яносто тисяч триста тридцять) грн., то загальна сума позичених коштів у [PERSON] 03.01.2017 року, в гривневому еквіваленті становила 242 890 (двісті сорок дві тисячі вісімсот дев'яносто) грн. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Також з відповідача, згідно ст.ст.133,137 ЦПК України підлягають до стягнення понесені позивачами витрати по сплаті судового збору в розмірі 3030(три тисячі тридцять) грн. 00 коп. в користь [PERSON] та 640 (шістсот сорок) грн. в користь [PERSON]

Outcome: approved