Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

16.07.2020 адвокат Горват І.І. в інтересах [PERSON] , звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивував тим, що у вересні 2019 року в м. Луцьк у ТЦ «ЦУМ» Мегела Р.І. надав [PERSON] , позику у розмірі 100000 доларів США. Позичальник отримав кошти на особисті потреби. У якості підтвердження отримання коштів позичальник надав позикодавцю дві особисті письмові розписки, в кожній з яких зазначалася сума 50000 доларів США із зазначенням строку, до якого позичальник зобов`язувався їх повернути, а саме до 01.01.2020. Проте, станом на день звернення до суду, позичальник свої зобов`язання не виконав, кошти у повному обсязі не повернув, контактний телефон позичальника заблокований. На адресу позичальника позикодавець надсилав лист із вимогою сплатити заборгованість, однак відповідь на нього на надходила. А тому, позивач просив суд стягнути з відповідача в свою користь суму боргу за договором позики 2\~693 000 грн., інфляційні втрати за весь час прострочення заборгованості 48\~708,20 грн., 3% річних за користування коштами 42\~940 грн. Окрім того, просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 14\~400 грн. Ухвалою суду від 17.07.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Окрім того ухвалою від 31.07.2020 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, постановлено накласти арешт на належне [PERSON] нерухоме майно. Ухвалою суду від 29.10.2020 постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті. 01.12.2020 засобами електронного зв`язку до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. до суду надійшло Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав. \~ \~ \~ \~Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що у вересні 2019 [PERSON] надав [PERSON] , позику у розмірі 100000 доларів США. Позичальник отримав кошти на особисті потреби. У якості підтвердження отримання коштів позичальник надав позикодавцю дві особисті письмові розписки, в кожній з яких зазначалася сума 50000 доларів США із зазначенням строку, до якого позичальник зобов`язувався їх повернути, а саме до 01.01.2020. Отже, строк виконання зобов`язання визначено до 01.01.2020. На підтвердження передачі грошових коштів, [PERSON] склав розписку (а.с. 6). Позивач в позовній заяві стверджує, що кошти відповідачем були отримані в борг. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями11, 509 ЦК України установлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають в тому числі і з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки розписка підписана особисто відповідачем, суд дійшов висновку, що в даному випадку є дотриманою письмова форма договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.626 ЦК України установлено, що Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. законом або не випливає із суті договору. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, грошові кошти в сумі 100 000 дол. США не повернув. Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Позивач при зверненні з позовом до суду розрахував суму отриманих за розписками коштів відповідно до курсу Національного банку України станом на 10.07.2020, де курс іноземної валюти по відношенню до гривні становив: 1 долар США=26,93 грн. Таким чином, розмір отриманих відповідачем коштів в національній валюті становить 2\~693 000 грн. Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення із відповідача [PERSON] переданих йому [PERSON] грошових коштів в розмірі 100 000 дол. США, що становить 2\~693 000 грн. Такий спосіб\~захисту порушеного\~права позивача\~відповідає позовній\~вимозі та не суперечить закону. Що стосується вимоги про стягнення трьох процентів річних, то вони підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що боржником прострочено виконання грошового зобов`язання, то на ньому лежить обов`язок сплатити 3% річних, що згідно з поданим розрахунком становить 42\~940 грн. Окрім того, згідно розрахунку позивача, інфляційні втрати за весь період прострочення позики становить 48\~708,20 грн. (сукупний індекс інфляції 101,8). Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача суму 2\~784 648,20 грн., з яких: основна сума 2\~693 000 грн., три відсотки річних 48708,20 грн., інфляційні втрати за весь час заборгованості 42 940 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача в користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у справі, що становлять 10\~510 грн. сплаченого позивачем судового збору, відповідно до квитанції №ПН1576769 від 13.07.2020. Натомість щодо заявленої представником позивача вимоги про стягнення з відповідача 14\~400 грн. витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення\~судових дебатів\~у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних\~доказів\~протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до положень ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи, що представником позивача до суду до початку судових дебатів не було подано ані детального опису наданих послуг, ані документів на підтвердження сплати на корись адвоката заявленої суми витрат, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача 14\~400 грн. на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial