overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

17.02.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить дати їй дозвіл на виїзд разом з нею її дитини [PERSON] [INFO] до Російської Федерації у періоди - січень та червень-серпень кожного року до досягнення ним повноліття починаючі з 2016 року без згоди його батька [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивач наполягала на своїх позовних вимогах з підстав зазначених в позові , просила їх задовольнити та судові пояснила що оскільки її дитина хворіє певними заїворюваннями, то вона хоче в ці періоди часу свою дитину вивозити на відпочинок та лікування в певні кліматичні умови в тому числі і в Росію, а також те що батько дитини не цікавиться її життям і з дитиною не спілкується майже десять років. Представник позивача адвокат Горєлік С.Б.в судовому засіданні підтримав вимоги позивача, просив позов задовольнити з тих підстав, що це забезпечить належний захист здоров*я дитини. Представник органу опіки та піклування вважав, що позов підлягає задоволенню бо це забезпечить належне утримання дитини. Відповідач до судового засідання не з*явився і ухвалою суду було прийняте рішення справу розглядати за його відсутністю. В судовому засіданні при дослідженні письмових доказів встановлено:[PERSON] [INFO], який має певні захворювання, є дитиною батьків - [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірвано, дитина мешкає з матір*ю перебуваючі на її утриманні, яка є особою переміщенної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО ( а.с.6-17). Суд, заслухавши позивача , її представника , представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. В статті 313 ЦК України зазначено- Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Суд, з огляду на періоди на які позивач просить дати дозвіл на вивіз її дитини за кордон та на наявність у дитини певного захворювання, вважає її вимоги обгрунтованими . Такми чином, суд вважає, що позивачем доведено в судовому засіданні що є підстави для надання їй дозволу на виїзд дитини за кордон з матір*ю без згоди батька, при цьому саме в інтересах дитини , а отже в позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

17.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 23.02.2008 року в Вільчанській селищній раді Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 2, між нею та [PERSON] Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сімейні стосунки не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з вересня 2014 року, тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження родини неможливо. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі. При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС просила залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON], надав суду письмову заяву, в якій визнає позовні вимоги позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 23.02.2008 року в Вільчанській селищній раді Вовчанського району Харківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис №2, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], яке долучено до матеріалів справи. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження серії [NUMBER], записаний [PERSON] На даний час [PERSON] проживає з матір'ю - [PERSON] Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено з вересня 2014 року, з цього часу загальне господарство не ведуть, проживають окремо, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з [PERSON], відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON], суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

17.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Вона також повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Відповідач позов визнав. Від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 17.09.2005 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], 2006 року народження. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З грудня 2013 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

17.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працює, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

17.02.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що сім'я розпалась через відсутність порозуміння. Саме це негативно впливало на їх сімейні стосунки. Посилаючись на неможливість спільного проживання позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з`явилася, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте також надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу за його відсутності. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 15.10.1994 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають доньку- [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили. Поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. У зв'язку з викладеним шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

17.02.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій вказує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.11.2014 року відповідачі були позбавлені батьківських прав по відношенню до дітей, а позивач на підставі рішення виконавчого комітету Артемівської міської ради є опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідачі матеріальної допомоги на утримання дітей не надають. Позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів на свою користь аліменти розмірі 1/3 частки з кожного з усіх видів їх доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка на вказаних позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити, про що подала письмову заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Вони у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Але про причини своєї неявки суд не сповістили. Від них не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши доводи та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 06.07.2008 року, [PERSON] народився [INFO] року. Батьками у свідоцтві про народження записані відповідачі [PERSON] та [PERSON].(а. с. 6-7). Як встановлено у судовому засіданні, заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.11.2014 року [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав стосовно своїх малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а. с. 11-12). Рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради № 46 від 11.02.2015 року, позивачка [PERSON] призначена опікуном над малолітніми дітьми - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а. с. 10). Судом встановлено, що діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 422 від 03.02.2015 року, виданою головою квартального комітету № 16. (а. с. 15). Відповідачі матеріальну допомогу на утримання дітей не надають. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

17.02.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Із позову вбачається, що 07.10.2011 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, реєстрація шлюбу здійснювалась у виконкомі Шабельківської селищної ради м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 82. Від спільного шлюбу не мають спільних дітей. Позивачка вказує на те, що спільне життя не склалось, взаєморозуміння відсутнє. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просить розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується копією паспорта (а.с. 3-4) свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.5/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

17.02.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що у них з відповідачем є спільний син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на його утримання. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, в зв'язку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22.06.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В свідоцтві про народження дитини [PERSON] зазначено, що він народився [INFO] і його батьком є відповідач по справі [PERSON] Як вбачається з позовних вимог, син проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки обставин відповідно до ст. 182 СК України, які б перешкоджали стягненню з відповідача аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, судом не встановлено, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі . На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

17.02.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 643,00грн. щомісячно, зазначивши, що 27.04.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 08.10.2012 року шлюб розірвано. 23.02.2013 року позивачка знову зареєструвала шлюб та змінила прізвище на «[PERSON]». З 2014 року відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне становище, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення ним повноліття. До судового засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є відповідач [PERSON] та [PERSON] Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 08.10.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу 23.02.2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до довідки КСН «сел.Мирний» від 19.02.2015 року неповнолітній [PERSON] мешкають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 643,00грн., щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

17.02.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач [PERSON], її колишній чоловік, зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак з серпня 2013 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідача у квартирі не має. Відповідач у добровільному порядку з реєстрації у вказаній квартирі не знімається, у зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка та її представник - адвокат Кондратьєва М.А., у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та просили їх задовольнити у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. За повідомленням житлових органів він за місцем реєстрації не проживає тривалий час. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони є колегами позивачки по роботі, підтримують дружні стосунки, їм відомо, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], з яким раніше позивачка перебувала у шлюбі, але згодом шлюб між ними було розірвано. За вищевказаною адресою з серпня 2013 року його не бачили, крім того, навідуючи оселю позивачки, речей відповідача не зустрічали. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 25.07.1998 року позивачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS] /а.с. 62/, що також підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Маріупольським БТІ, № 38726 від 28.07.1998 року /а.с. 5/. Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12.12.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с. 4/. Згідно акту комісії ТОВ «Житло-Плюс» від 20.01.2015 року, [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS], але фактично в ній не проживає з серпня 2013 року /а.с. 16/. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад один рік там не проживає, без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

17.02.2015 року позивач ТОВ Артемівськ-Енергія звернувся до суду з заявою, яку в подальшому 17.09.2015 р. уточнив, вказавши, що відповідачці по справі [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], підприємство ТОВ Артемівськ-Енергія регулярно надає послуги з постачання теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити плату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати вартості наданих їй послуг і, не зважаючи на попередження, у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася за період з 01.09.2007 року по 01.09.2014 року, не погашає. Розмір заборгованості складає 7\~495 грн. 61 коп. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, вона у встановленому порядку була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки вона суд не сповістила, від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач дійсно зареєстрована за адресою: [INFO]. ТОВ Артемівськ-Енергія дійсно надає їй послуги з теплопостачання за вказаною адресою. Порядок надання послуг та розрахунків встановлено відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги, а також Правилами надання послуг по централізованому опаленню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно зі ст. 32 Закону України Про житлово комунальні послуги та ст. 162 ЖК України, плата за послуги по постачанню теплової енергії і гарячого водопостачання стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач дійсно не виконує своїх обовязків по оплаті за надані йому послуги і має заборгованість, що виникла за період з 01.09.2007 року по 01.09.2014 року у розмірі 7\~495 грн. 61 коп. Це підтверджується витягом з особового рахунку № 16204, відкритого на імя [PERSON] (а.с.5). Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Беручи до уваги наведене,

Outcome: approved