Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

15 грудня 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі відповідачі) з вимогою про визнання права на земельну частку (пай). Позов обґрунтувала тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до спадкового майна входить вказана земельна частка (пай), позивач про наявність прав, що належали покійній тітці [PERSON] дізналася лише у 2014 році і у 2015 році звернулася до Бахмацької державної нотаріальної контори. Проте, у відкриті спадкової справи було відмовлено з посиланням на пропущення строку для прийняття спадщини, неможливість встановити підстави для спадкування та визначити склад спадкового майна, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Виходячи з наведених обставин позивач вважає, що за нею в судовому порядку може бути визнано право на спадкове майно після померлої [PERSON] Позивач в порядку статті 31 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) шляхом подання письмової заяви (а.с.45-47) збільшила позовні вимоги та просила встановити факт прийняття спадщини [PERSON], яка лишилася після смерті [PERSON], що померла [INFO], зокрема, права на земельну частку (пай) із земель КСП «Україна» с. Голінки Бахмацького району Чернігівської області розміром 5,4 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Представник позивача надіслала в судове засідання заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із копією запису акта про смерть № 21 (а.с.21) [PERSON] померла [INFO]. Виходячи із змісту копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30 липня 1996 року (а.с.23) померла [PERSON] мала право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, розмір якої становить 5,4 умовних кадастрових гектарів. Вказані обставини також підтверджується довідкою Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 03-07/276 від 05 листопада 2014 року (а.с.28). Вказаний вище сертифікат на право на земельну частку (пай), був втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Голос Присеймів'я» № 13 (10751) від 28 березня 2015 року (а.с.24). Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 05 лютого 2015 року (а.с.22) встановлено, що: [PERSON] являється рідною племінницею [PERSON], яка померла [INFO]; сертифікат серії [NUMBER] від 30 липня 1996 року, виданий на підставі рішення Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області за № 246 від 28 червня 1996 року на ім'я [PERSON] належить [PERSON], [INFO], жительці с. Голінка Бахмацького району Чернігівської області. Відповідно до інформації з Бахмацької районної державної нотаріальної контори (а.с.39-40) спадкова справа до майна померлої [PERSON] не відкривалася. Також, позивачу було відмовлено в оформлені права на земельну частку (пай), оскільки нею був пропущений строк для прийняття спадщини, неможливо встановити підстави для спадкування та визначити склад спадкового майна, що підтверджується листом Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 10 червня 2015 року № 1189 (а.с.25). Спадкоємець за заповітом [PERSON], мешканець Туркменістана, відмовився від своєї частки спадкового майна по закону (заповіту), що підтверджується заявою від 22 вересня 2015 року, посвідченою державним нотаріусом державної нотаріальної контори міста Ашхабада Овезова Д.А. (а.с.27). З встановленого випливають наступні висновки. В правовідносинах, що виникли між сторонами спадщина відкрилась в день смерті спадкодавця, тобто [INFO] (стаття 525 Цивільного кодексу України 1963 року (далі ЦК 1963 року), стаття 1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК)). Стаття 548 ЦК 1963 року закріплювала положення про те, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. На сьогоднішній день чинне законодавство передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК). Як, раніше діюче законодавство, так і чинне законодавство передбачають два способи прийняття спадщини: шляхом подання заяви про прийняття спадщини та шляхом фактичного прийняття спадщини, яке виникає на підставі спільного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем (фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном). Таким чином, вирішуючи вимогу про встановлення факту прийняття спадщини суд враховує, що згідно із частиною другою статті 256 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В свою чергу за змістом абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що позивач із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталась, що підтверджується інформацією з Бахмацької районної державної нотаріальної контори (а.с.39-40), а відповідно і спадкова справа до майна померлої [PERSON] не відкривалась. Також, позивачем будь-яких доказів, які б свідчили про те, що вона спільно проживала разом із спадкодавцем або фактично вступила в управління або володіння спадковим майном суду не надано, при цьому, в позовній заяві відсутні посилання на те, яким способом позивач прийняла спадщину, у зв'язку із чим в задоволені вимоги про встановлення факту прийняття спадщини необхідно відмовити. Розглядаючи вимогу про визнання права за позивачем на земельну частку (пай) в порядку спадкування суд бере до уваги наступне. В даній ситуації визнання за позивачем права на земельну частку (пай), залежить від спадкування [PERSON] після померлої [PERSON] Так, за змістом статей 1216; 1217; 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статей 1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ право на земельну частку (пай) мають громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є і свідоцтво про право на спадщину. Отже, метою закріплення інститут прийняття спадщини є забезпечення реалізації спадкоємцем своєї волі, спрямованої на те, щоб стати наступником спадкодавця в його правах та обов'язках. Саме особи, які реалізували своє право на прийняття спадщини можуть набувати права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З іншої сторони особа, яка ще не прийняла спадщину, якою в даному випадку є позивач не набуває прав та обов'язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, оскільки для її лише відкрилась спадщина та передбачена можливість вступити у спадкові відносини. В такій ситуації позивач не набула тих прав, що належали спадкодавцю, що в сукупності за наведеним вище є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed