Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

15 липня 2019 року [PERSON] в особі свого представника пред`явив вказаний позов, посилаю- чись на те, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , після смерті якої відкрилася спад- щина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,97 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татар- бунарського району Одеської області, згідно державного акта на право приватної власності на зем- лю серії ІІІ -ОД № 049669 , виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 09.12.2004 р. на ім`я [PERSON] , акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010653500044. Земельну ділянку він має право успадкувати як спадкоємець першої черги за законом, як чоловік. Нотаріусом йому було відмовлено у оформленні спадщини зв`язку з тим, що він звернувся щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на всю земельну ділянку, а на час відкриття спадщини фактично було зареєстровано разом зі спадкодавцем ще двоє спадкоємців першої черги за законом - відповідачі по справі. У зв`язку з наведеним нотаріус може видати в бе- зспірному порядку свідоцтва про право на спадщину за законом лише на 1/3 частину зазначеної земельної ділянки. Відповідачами у справі є рідні діти позивача та спадкодавця, хоча фактично були зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але фактично не проживали за вказаною адре- сою разом з ними. Відповідачі багато років до смерті спадкодавця створили свої сім`ї та прожива- ють окремо, хоча залишилися зареєстрованими в будинку, а отже фактично не прийняли спадщи- ну. Крім того, за майже 10 років, що пройшли після смерті спадкодавця, відповідачі не зверталися до нотаріуса для прийняття спадщини. Зважаючи на те, що успадкувати земельну ділянку у нота- ріальному порядку він не має можливості, просив визнати за ним право власності на спадкове ма- йно. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розгля- нути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду надали заяви про роз- гляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, відзиву на позов не подали. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копій: паспорту серії [NUMBER] та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.4,5) видно, що позивач народився [INFO] в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської об- ласті, 13.04.1972 р. він зареєстрував шлюб з [PERSON] .. Згідно копій свідоцтв про народження: серії [NUMBER] (а.с.8) та серії [NUMBER] (а. с.9), батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] .. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6) підтверджується, що дружина позива- ча - [PERSON] померла [INFO] у м.Одеса. Як слідує з копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 049669 (а.с.10), [PERSON] зазначена власником земельної ділянки площею 3,97 га, розташованої на те- риторії Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, цільове призначе- ння якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.12) вбачається, що вартість земельної ділянки площею 3,9683 га, для ведення товарного сільськогос- подарського виробництва, кадастровий номер якої 5125081900:01:001:0562, становить 143875,69 грн. Згідно довідки Дмитрівської сільської ради № 529 від 17.04.2019 р. (а.с.7), [PERSON] на день своєї смерті - [INFO] р. була зареєстрована в [ADDRESS] . Крім померлої, в будинку за вказаною адресою зареєстровані слідую- чі особи: чоловік померлої - [PERSON] , 1950 р. народження, син померлої - [PERSON] , 1990 р. народження, дочка померлої - [PERSON] , 1976 р. народження, та [PERSON] , 1998 р. народжен- ня. Відмова нотаріуса (а.с.13) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтва про право на спадщину за законом після дружини [PERSON] , померлої [INFO] , з причин того, що на день смерті спадкодавця з нею проживали її дочка та син, які прийняли але не оформили свої спад- кові права. Таким чином, частки спадкоємців у спадковому майні дорівнюють по 1/3 частки кож- ному. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізи- чної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спад- кодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкода- вцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом в порядку першої черги після померлої дружини [PERSON] , однак перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку є те, що на момент смерті спадкодавця разом з ним були зареєстровані їх діти, відповідачі у справі, але фактично не проживали разом зі спадкодавцем на момент її смерті, тому не можна вважати їх такими, що прийняли спадщину, крім того від- повідачі не заперечують проти визнання права власності на спадок за позивачем. Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на спадкову земельну ді- лянку, що залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved