Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

16 грудня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору є Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, про позбавлення його батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуванні позову посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28.08.2001 року, який рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20.09.2012 року був розірваний. Від даного шлюбу вони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]., та [PERSON] [INFO]., які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 жовтня 2012 року було стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частки його доходів відповідача, до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку із реєстрацією 10.10.2014 року шлюбу, позивач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зазначає, що відповідач, [PERSON] , зовсім не цікавиться своїми дітьми, не приймає участі у їх вихованні, та не виконує належним чином обов`язок батька щодо їх утримання. Відповідач веде асоціальний образ життя, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Крім цього, відповідач не виконує належним чином рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей, через що має велику заборгованість по їх сплаті. Зазначає, що вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 15 січня 2020 року вирішено відкрити провадження у справі, справу розглядати у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. (а.с.28-29) Відповідач не скористався своїм процесуальним правом передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив до суду не подав, натомість, представник відповідача подав до суду докази щодо стану здоров`я відповідача та його характеристику. Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та викликано до суду дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] для врахування судом їх думки. (а.с.152-153) Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги лише в частині позбавлення відповідача батьківських прав щодо двох синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки син [PERSON] на даний час вже досяг повноліття. Зміни до позовних вимог в письмовій формі у цій частині позивачем та його представником не подавалися. Пояснив, що позивач з дітьми проживають від відповідача окремо з 2011 року. Інвалідність [PERSON] отримав в 2018 році, тому в проміжок часу з 2011 по 2018 роки ніяких перешкод для виконання належним чином своїх батьківських обов`язків у відповідача не було. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, пояснив, що відповідач є інвалідом ІІ групи, тому за станом здоров`я не має змоги в повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. 26 жовтня 2020 року подав до суду заяву про розгляд без участі представника органу опіки та піклування, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просив винести рішення з урахуванням раніше наданого до суду висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.183) Діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду для розгляду справи, з урахуванням вимог ст.171 Сімейного кодексу України, не з`явилися у зв`язку із карантинними заходами, оскільки проживають та навчаються у Республіці Польща. Проте, представником позивача було подано до суду письмові пояснення дітей по суті справи. (а.с.161-165) Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Кременчук Полтавської області, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.5-6) Судом встановлено, що сторони у справі з 28 січня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано на підставі рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20 вересня 2012 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». (а.с.13,14) 10 жовтня 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с.21) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського районного управління юстиції м.Кременчука 19 червня 2002 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . (а.с.8) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції 16 серпня 2005 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . (а.с.9) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції 24 вересня 2007 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . (а.с.10) Згідно копії довідки ОСББ №29 «Воркута» від 11 вересня 2019 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Окрім неї, до складу сім`ї входять її сини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11) Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17 жовтня 2012 року стягнуто, яке набрало законної сили 30 жовтня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. (а.с.16-17) Згідно розрахунку державного виконавця Світловодського ВДВС від 11 жовтня 2019 року, загальна сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей станом на 01 жовтня 2019 року становить 152 357 грн. 12 коп. (а.с.12) [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Кременчук Полтавської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , окрім нього, до складу сім`ї входить його матір [PERSON] , [INFO] . За місцем свого постійного проживання характеризується позитивно. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення м.Світловодська. З 14 лютого 2018 року по 01 березня 2020 року йому було призначено державну допомогу як інваліду 2 групи загального захворювання. З 01 березня 2020 року [PERSON] , за результатами повторного огляду, встановлено 2 групу інвалідності (загальне захворювання) на строк до 01 березня 2022 року. З 04 березня по 13 травня 2020 року [PERSON] знаходився на добровільному стаціонарному лікуванні у КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради». [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, про що свідчить інформація з Єдиного реєстру боржників станом на 11 вересня 2019 року. Відомості про нього, як боржника, внесено до Єдиного реєстру боржників і за рішенням суду про стягнення аліментів. (а.с.18-20, 108-115) Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , що затверджений рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 31 липня 2020 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з досягненням сином [PERSON] , [INFO] , повноліття, питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно нього не розглядалося (а.с.142-149) З письмових пояснень дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які написані ними у присутності [PERSON] , як їх законного представника, слідує, що вони не заперечують щодо позбавлення їх батька батьківських прав, оскільки останній не цікавиться їх життям, не приймає участі у їх вихованні і розвитку, не спілкується з ними та не допомагає матеріально. У дітей немає про батька ніяких приємних спогадів, вони не відчувають [PERSON] своїм батьком, а батька їм фактично замінює вітчим. (а.с.161-165) Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства», дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи. Згідно із ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.ч.1, 2 ст.171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] зовсім не цікавиться життям своїх синів, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, не проявляє батьківської турботи, з дітьми не спілкується, матеріальної допомоги на їх утримання не надає та має заборгованість зі сплати аліментів. При цьому, відповідач не надав до суду жодних заперечень проти позовних вимог, які б спростовували вказані обставин, хоча мав таку можливість. Крім цього, вирішуючи наявність законних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд враховує не тільки встановлені обставини, що ґрунтуються на доводах позивача, як матері дітей, а і думку дітей, з`ясовану судом у відповідності до ст.171 Сімейного кодексу України, які бажають щоб їх батька позбавили батьківських прав. Таким чином, суд вважає, що всі ці факти свідчать, що він, як батько, не має наміру виховувати та забезпечувати дітей та злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких підстав, суд приходить висновку, що в суді знайшли своє підтвердження вимоги позивача і відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх синів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а тому є всі підстави для того, щоб позбавити його батьківських прав, у відповідності до вимог ст.164 Сімейного кодексу України. При цьому, вирішуючи питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , суд враховує наступне. Відповідно до ст.6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Отже, такий захід як позбавлення батьківських прав, допускається лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, а тому, враховуючи, що син [PERSON] , [INFO] , на час ухвалення рішення суду вже досяг повноліття, позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно нього задоволенню не підлягають. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки відповідач є особою з інвалідністю II групи, він звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати понесені позивачем в розмірі 768 грн. 40 коп. у вигляді судового збору слід віднести за її рахунок.

Outcome: partial