Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

16 березня 2020 року на адресу суду надійшов цей позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі починаючи з 16 липня 1964 року. За час спільного життя вони почали будувати будинок за адресою [ADDRESS] , який на разі не введений в експлуатацію та є об`єктом незавершеного будівництва. Посилаючись на те, що об`єкт незавершеного будівництва є спільною сумісною власністю подружжя, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку цього майна. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, подали на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштовим відправленням. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 19 липня 1964 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. На підставі заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2019 року у цивільній справі №161/19105/18, позивач є власником 1/2 частки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] площею 556 м2 (0,0556 га), цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. З матеріалів справи, зокрема з технічного паспорту та будинкової книги слідує, що на вищенаведеній земельній ділянці розміщений незавершений будівництвом житловий будинок, який зводився за час шлюбу сторін. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки спірний незавершений будівництвом житловий будинок був набутий сторонами у власність за час їхнього шлюбу, вважається, що він є спільною сумісною власністю подружжя. Частиною першою статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про наявність підстав для відступу від засад рівності часток подружжя у спільній власності, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частку об`єкту незавершеного будівництва, тобто задовольнити позов у повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід також стягнути 3 862,33 грн. судового збору сплаченого при зверненні до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved