overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

15 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 12 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Тривалий час сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Шлюбні відносини припинились і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сімї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сімї з відповідачем є неможливим, тому просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання на зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. Враховуючи норми ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сімю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сімя розпалась, відповідач у судове засідання не зявився, що свідчить про його байдужість та небажання зберегти сімю, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, тому є всі підстави шлюб розірвати. Суд не стягує з відповідача судових витрат, повязаних із розглядом справи, оскільки позивач відмовилася від їх відшкодування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

15 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 18 червня 2014 року сторони перебувають у шлюбі, спільних дітей не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, зловживання відповідачем алкоголю. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2017 року, спільних дітей не мають. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з червня 2017 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

15 січня 2018 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 02 листопада 2010 року відповідач отримав кредит у сумі 300.00 гривень\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % за користування\~кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 39\~422.05 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 02 листопада 2010 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00 відсотків за користування\~ кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 30 листопада 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 318.78 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 32152.06 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 4597,78 грн.; - штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина ) 500 грн.; - штраф (процентна складова) 1853.43 грн. а всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 39\~422.05 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1762 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

15 січня 2018 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 02 червня 2014 року відповідач отримав кредит у сумі 500.00 гривень\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 17680.05 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не зявився, позов отримала, фактично позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~ встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 02 червня 2014 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримала кредит у сумі 500.00 гривень\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 30 листопада 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає 17680.05 грн.: - заборгованість за кредитом 493.50 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 15768.45 грн.; - пеня та комісія 100.00 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 818,10 штраф (процентна складова). А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 17680.05 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1762 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

15 січня 2018 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 11 серпня 2009 року відповідач отримав кредит у сумі 15500.00 гривень\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 17012.48 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився , хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується . Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~ встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 11 серпня 2009 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 15500.00 гривень\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 20 грудня 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає 17012.48 грн.: - заборгованість за кредитом 1422.27 грн. ; - заборгованість по процентам за користування кредитом 9102.21 грн. ; - пеня та комісія 5201.69 грн; -а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 786,31 штраф (процентна складова). А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 17012.48 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1762 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

15 січня 2018 року завідуючий 1-м\~ відділенням\~ КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни»\~звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації без усвідомленої згоди пацієнту [PERSON], мотивуючи свої вимоги наявністю у зазначеного пацієнта хронічного психічного захворювання у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом». У судовому лікарпсихіатр підтримала заяву та прохала її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву підтримав. Захисник не заперечувала проти задоволення даної заяви, вважає, що примусова госпіталізація відповідає інтересам пацієнта. Пацієнт висловлювався незрозуміло. Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 11.01.2018 року №01-55/206 пацієнт [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом» (МКХ -10), неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність (за собою доглядати не в змозі, гігієнічні процедури виконує з допомогою та під контролем персоналу, неохайний сечею, соціально дезадаптований, безпорадний, потребує постійного стороннього догляду та нагляду, ліки та їжу приймає під контролем персоналу, наявна продуктивна псих симптоматика, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). З довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/206 від 11.01.2018 року вбачається, що пацієнт [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан та поведінку, а також враховуючи психічний стан пацієнта: подразливий, конфліктує з оточуючими хворими, брутально лається, не виконує інструкцій (а.с. 5). З довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» вбачається, що пацієнт [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1993 року, багато разів, тривалий час, знаходився на стацлікуванні в психлікарні, являється інвалідом 2 групи по психічному захворюванню безтерміново, остання госпіталізація з 10.12.2015 року по теперішній час (а.с. 9). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2017 року продовжено госпіталізацію [PERSON] в психіатричному закладі без його усвідомленої згоди на строк до 6 місяців (а.с.10). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність продовження [PERSON] госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» . \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

15 січня 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 20 жовтня 2001 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 20 жовтня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 488. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

15 січня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони від шлюбу мають малолітню дитину. Позивачка позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, а від надання їй матеріальної допомоги для утримання дитини відповідач ухиляється. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у сумі 3 000,00 грн. щомісяця (а.с.а.с. 1 - 3). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181, частиною 1 статті 182, частиною 2 статті 184 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою (а.с. 7). Позивачка здорова, не працює, з урахуванням утримання дитини матеріально забезпечена недостатньо. Дитина здорова, матеріально забезпечена недостатньо. Відповідач здоровий, має мінливий заробіток. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити. При цьому суд вважає заявлені позивачкою вимоги дещо завищеними, і їх необхідно задовольнити частково - у сумі 2 000,00 грн. У відповідності зі статтею 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення коштів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути компенсацію судових витрат у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

15 січня 2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON], 1970 року народження таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.11.1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача. В 2009 році відповідач виїхав з квартири позивача в невідомому напрямку та його місце проживання їй невідоме. Тому, позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість подав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за допомогою оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 23 березня 2018 року. З урахуванням наведеного та

Outcome: partial