Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

15 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. 24 грудня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №500331588, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 70000,00 грн. із строком погашення до 28.12.2015 року. Відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконував, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 16 червня 2016 року, яка складається із заборгованості за кредитом 38169,06 грн., заборгованості по комісії 5282,20 грн., неустойка (штраф) 300 грн., що загалом становить 43751,26 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, просив розглянути справу у його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечуючи проти заочного розгляду справи (а.с.32). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду довідку відділення «Краматорське» ПАТ «Альфа-Банк» від 29.02.2016 року № 18765, підписану уповноваженою особою контролером відділення «Краматорське» ПАТ «Альфа-Банк» [PERSON], про те, що Банк по договору №500331588 від 24.12.2012 року претензій до [PERSON] не має (а.с.35). Визнаючи наявні матеріали про права й взаємини сторін достатніми та відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України, суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності осіб, які беруть участь у справі\~\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, та визнається сторонами, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №500331588 від 24.12.2012 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у сумі 70000 грн. із строком повернення до 28.12.2015 року (а.с.4-8). Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~статті 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертиз. Як передбачено\~ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, позивач, як сторона по справі, зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення договірних правовідносин позики між сторонами на підставі договору банківського кредиту та не виконання відповідачем взятих на себе договором грошових зобовязань\~подавши суду відповідний оригінал договору банківського кредиту або ж його належним чином завірену копію, оскільки обовязок подання доказів покладається на сторони. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обовязковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до\~ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Як передбачено ч.1\~ст. 185 ЦПК України, письмові докази або протоколи їх огляду оголошуються в судовому засіданні. Особи, які беруть участь у справі, можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів. Натомість ч.2\~ст. 185 ЦПК України\~передбачає, що у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. З приводу цього, Пленум Верховного суду України в п. 28 Постанови «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 розяснив, що «…якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо)…». Крім того, в п. п. 23, 27 Постанови «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2, Пленум Верховного суду України звернув увагу на наступне:«…розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58,59 ЦПК про належність і допустимість доказів…», «…виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті58,59ЦПК) в порядку, передбаченому статтями\~185,\~187,\~189ЦПК…». Отже, довідка відділення «Краматорське» ПАТ «Альфа-Банк» від 29.02.2016 року №18765 на яку відповідач в судовому засіданні посилається, як на доказ відсутності зобовязань з його боку перед позивачем за вищевказаним кредитним договором, з підстав, передбачених ст.ст.\~57,\~59,\~60 ЦПК України\~є допустимим доказом та засобом доказування по справі, оскільки не є сфальшованим, тобто підробленим письмовим доказом, а тому суд повинен приймати його до уваги під час оцінки всіх інших доказів, більш того - який не спростовується іншими доказами, які були надані позивачем у справі. З урахуванням наведеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed