Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

16 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій просить встановити факт його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» з метою отримання нового паспорта замість втраченого. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що народилася [INFO] в с. Корналовичі Самбірського району Львівської областіся і від цього часу та по сьогоднішній день нікуди не виїзджала за межі України та не змінювала адреси свого проживання. Підтвердження цього є свідоцтво про розірвання шлюбу від 15.01.2002 року, довідка Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області від 10.08.2021 року за № 1299 та форма «Б» серії № 310147 від 06.06.2002 року виданої Державним департаментом України з питань виконання покарань. Заявниця втратила паспорт радянського зразка та своєчасно не оформила паспорта громадянина України, у зв`язку з чим виникло багато проблем з документами. Вона письмово зверталася до Самбірського міського відділу ГУ у Львівській області ДМС України, однак на її звернення 25.08.2021 року отримала відповідь, що згідно наданої нею інформації встановити її особу та належність до громадянства України не вбачається можливим. А тому просить постановити рішення яким встановити факт, що вона, [INFO] , постійно безвиїзно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року по 2021 рік. Представник заявника [PERSON] - адвокат Процайло В.Я. надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заяву про встановлення юридичного факту просилв задовольнити. Представник заінтересованої особи Самбірського міського відділу ГУ у Львівській області ДМС України надала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення заяви не заперечувала. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає вимоги заявника обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.01.2020 року виданого відділом РАГС Самбірського РУЮ Львівської області убачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із довідки виданої Новокалинівською міською радою від 10.08.2021 року № 1299 відомо, що [PERSON] , [INFO] згідно архівної довідки форми №16 та форми №17 вона дійсно була зареєстрована в [ADDRESS] з 12.10.1990 року і згідно рішення суду була виписана 12.09.2003 року. На даний час проживає без реєстрації. Згідно відповіді Самбірського МВ ГУ у Львівській області ДМС України від 25.08.2021 року № 4634-433/4634.5-21 убачається, що встановити особу [PERSON] та належність до громадянства України не вбачається можливим Згідно з п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У листі Верховного суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали на Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Статтею 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001№ 215. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. КЦС ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц). Рішення суду про встановлення факту проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року та її постійного проживання на території України, необхідне для отримання паспорта громадянина України в Самбірському міському відділі Головного управління у Львівській області Державної міграційної служби України За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки у судовому засіданні установлено факт, що заявник постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Outcome: approved