Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

17.09.2020 р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2014 р. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що останнім часом між подружжям склалися відносини, що призвели до неможливості збереження сім`ї, між ними відсутні взаємоповага один до одного та взаєморозуміння. Сімейне життя між ними постійно погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На утримання дітей він сплачує аліменти. На даний час з відповідачем проживають окремо. Вважає, що немає подальшого сенсу зберігати шлюб. Майнового спору та спору про місце проживання дітей немає, просить суд розірвати шлюб. Ухвалою від 23.09.2020 р. суд відкрив провадження у справі за вищезазначеним позовом і призначив розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач - позовні вимоги підтримує і просить суд задовольнити позов. Відповідач - позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09.07.2014 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 144, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09.07.2014 р. (а.с.4). Сторони по справі є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про їх народження: серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.5,6). Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу один до одного, разом не проживають, шлюбно-сімейні відносини припинені, сім`я фактично розпалась. Причин, які б дали суду підстави вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання малолітніх дітей на час розгляду даної справи відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, протягом якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає доцільним позов задовольнити. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved