Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

15 листопада 2018 року Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної в м. Дніпрі ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру сплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у листопаді 2015 року відповідачка звернулася до позивача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Заяву було задоволено. У подальшому було встановлено, що відповідачка при призначенні допомоги надала неправдиві відомості щодо свого працевлаштування, у зв`язку з чим виникла переплата у такій допомозі. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачки надміру сплаченої допомоги в сумі 53 349,54 грн. (а.с.а.с. 1 4). Ухвалою суду від 16.05.2019 року Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної в місті Дніпрі ради було замінено правонаступником Центральним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради. У судовому засіданні представниця позивача підтримала заявлений позов, пояснивши, що 13.11.2015 року відповідачка звернулася до позивача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Заяву було задоволено. Згодом допомогу було неодноразово подовжено. У подальшому було встановлено, що відповідачка при призначенні допомоги надавала неправдиві відомості щодо свого працевлаштування, у зв`язку з чим виникла переплата в сумі 53\~349,54 грн. Відповідачка до суду не з`явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 16 травня 2019 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом було встановлено, що 13.11.2015 року відповідачка звернулася до позивача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, обґрунтувавши її, зокрема, тим, що працює у ТОВ «Аляска Вілд» на посаді бухгалтера і одержує заробіток, який не перевищує мінімальну заробітну плату (а.с.а.с. 6 10). Заяву було задоволено, і від 01.11.2015 року відповідачка щомісяця отримувала допомогу (а.с.а.с. 11 40). 03 січня 2018 року на адресу позивача від ТОВ «Аляска Вілд» надійшов лист, згідно з яким відповідача від травня 2015 року на підприємстві не працювала (а.с. 42). 02 квітня 2018 року позивачем було ухвалене рішення про припинення виплати допомоги. Переплата допомоги за період від 01.11.2015 року по 28.02.2018 року склала 53 349,54 грн. (а.с.а.с. 5, 43). 23 серпня 2018 року та 05.10.2018 року позивач звернувся до відповідачки з письмовими вимогами про повернення безпідставно отриманих коштів, які відповідачка проігнорувала (а.с.а.с. 44, 45). Відповідно до частин першої, другої статті 22 Закону України від 21.11.1992 року №2811-ХІІ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Аналогічні положення містить у собі абзаци перший, другий пункту 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751. Згідно з частинами 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Судом встановлено, що на час звернення відповідачки із заявою про призначення допомоги вона надала довідку про доходи, яка не відповідала дійсності. Станом на час припинення сплати допомоги за відповідачкою утворилася переплата в сумі 53 349,54 грн. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. При цьому суд зважає на те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК. У відповідності з пунктом 1 статті 1215 ЦК, \~не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відтак юридично значущим чинником для застосування положень приведеної норми є насамперед відсутність рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача. Між тим, судом було встановлено, що відповідачка при зверненні до позивача із заявою про призначення допомоги надала неправдиві відомості, що свідчить про її недобросовісність, у розумінні статті 1215 ЦК. У порядку статті 141 ЦПК з відповідачки також підлягає стягненню компенсація судових витрат позивача в сумі 1 762,00 грн. (а.с. 47).

Outcome: approved