Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

17.10.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. 21.10.2019 року відкрито провадження, призначено підготовче засідання на 08.11.2019. 08.11.2019 проведено підготовче засідання, справу призначено до розгляду на 06.12.2019. В обґрунтування позову покликається на те, що 19.11.2010 року уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя у них не склалося через несумісність характерів та різні погляди на подружнє життя, через що у них виникали непорозуміння, суперечки. Протягом 3 років вони проживають окремо. Шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Сторони в судове засідання не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Від відповідача надійшла заява про визнання позову. Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який 19.11.2010 року було зареєстровано у Меденицькій селищній раді Дрогобицького району Львівської області, актовий запис за №21. Судом встановлено, що подружнє життя позивача з відповідачем не склалося. За час спільного проживання сторони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. На даний час сторони прийшли до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, вони не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Отже, встановивши об`єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім`ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім`ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved