overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

16 квітня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що на протязі останніх місяців, починаючи з вересня 2013 року сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Основною причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність взаємопорозуміння та довір'я. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що спричиняло постійні сварки. Подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу неможливі. Дітей від шлюбу та спору щодо спільно нажитого майна немає, однак відповідачка відмовляється від розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та зазначає, що подальше спільне проживання з позивачкою та збереження шлюбу неможливі (а.с. 16). Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Щодо стягнення з неї на користь позивача судового збору не заперечує (а.с. 18). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 12 листопада 2011 року сторони уклали шлюб (а.с. 6). Від цього шлюбу дітей не мають. Сторони припинили спільне проживання, подружніх стосунків не підтримують. На примирення сторони не згодні, оскільки збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Спору щодо поділу спільно нажитого майна немає. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Після розірвання шлюбу відповідачці [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище [PERSON], оскільки вона виявила про це своє бажання. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

16 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою, зазначивши заінтересованою особою ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що його батько, [PERSON], на початку 2012 року зник і дотепер перебуває у розшуку. Розшуковими заходами місце перебування батька не встановлено. Заявник є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію і не має можливості сплачувати комунальні платежі за батька, що стало причиною звернення до суду із заявою про визнання батька безвісно відсутнім (а.с.а.с. 2, 3). У судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник доводиться сином [PERSON], [INFO], уродженця м. Дніпропетровська (а.с.а.с. 5, 6). Заявник є інвалідом ІІІ групи від трудового каліцтва, отримує пенсію (а.с. 7). На початку 2012 року [PERSON] зник, до місця проживання не з'являється, а місце знаходження останнього невідоме, що додатково підтверджується довідкою ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області (а.с. 9). Відповідно до частини 1 статті 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Судом встановлено, що за місцем постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування протягом більше за два роки, що дає судові законні підстави для визнання його безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

16 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.04.2014р. о 10 год. 10 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.04.2014р. о 10 год. 10 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кабанець Н.О. лікарні КЗ «ПГБ№1»ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора прості інструкції виконує після повторення. Пам'ять, інтелект виражено знижені. Мислення торпідне. Мовний контакт носить формальний характер. На запитання відповідає вибірково, переважно звучить «не знаю». Розгублена. Увага нестійка. Настрій знижений. Емоційно неадекватна. Свій стан не оцінює. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - деменція при хворобі Альцгеймера, ранній початок. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

16 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.04.2014р. о 10 год. 56 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.04.14р. о 10 год. 56 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра М.Н.Леончик лікарні Новомосковської ЦРЛ. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований у часі. Не критичний. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни з делірієм та судомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, щомісяця починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В позовній заяві зазначила, що вона з 02 травня 1997 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 29 травня 1999 року Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області зроблено актовий запис № 15. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різниці в поглядах на життя, відповідач участі у вихованні сина не приймає, допомоги на його утримання в натуральній або грошовій формі не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання сина щомісяця починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву якою просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву якою просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги позивачки визнав. Згоден платити аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно до його повноліття. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 02 травня 1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого народився син - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 29.05.1999 року Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області зроблено актовий запис № 15. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи матеріальний стан відповідача, який є інвалідом та отримує регулярний дохід, суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягнути в частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач, [PERSON], який утримується в Одеській виправній колонії УДПС в Одеській області, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який було укладено 03 листопада 2011 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 03 листопада 2011 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зареєстрованого за актовим записом №888. Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу, вказавши, що спільних дітей від шлюбу немає, спільного майна за період шлюбу не набуто, матеріальних претензій до [PERSON] не має. Шлюбні відносини сторони не підтримують, оскільки позивач знаходиться в місці позбавленні волі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб, та розглянути справу без її участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, родина фактично розпалася. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання втративши право користування квартирою [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю останнього без поважних причин понад один рік. Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS], не сплачує за комунальні послуги, відсутні його особисті речі. Разом зі своїми батьками в 2001 році виїхав на постійне місце проживання до м. Москви та не мешкає у вказаній квартирі. У судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, до суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги про визнання таким, що втратив право користування кватирою визнав в повному обсязі. Треті особи - [PERSON], Комунальне підприємство «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради в судове засідання не з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися у встановленому законом порядку, до суду [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи без її участі та просили позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.03.1994 року, виданого виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. 5). Інша ? частина спірної квартири на праві власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 11.03.2008 року (а.с. 6). Згідно довідки Комунального підприємства «ЖЕК-10» від 02.04.2014 року в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду про відсутність [PERSON] з 2001 року, який виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно копії паспорта відповідача (а.с. 8) останній зареєстрований в [ADDRESS] з 05.03.2010 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 17 листопада 2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №771. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 17 листопада 2001 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.7,8). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з січня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 30 вересня 1997 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала у власність 32/100 частин квартири [ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.1997 року, посвідченого ТБ «Нерухомість-Юг», реєстр.№679, зареєстрованого в МБТІ 27.06.1997 року за №15923. В рахунок укладеного договору позивачка передала відповідачу відповідну грошову суму, а він фактично передав їй у власність нерухомість, а саме 32/100 частин квартири [ADDRESS]. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивачка просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 30 вересня 1997 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого поззивач придбала у власність 32/100 частин квартири [ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.1997 року, посвідченого ТБ «Нерухомість-Юг», реєстр.№679, зареєстрованого в МБТІ 27.06.1997 року за №15923. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Біржі нерухомості «Эдвайс-Консульт» у журналі реєстрації біржових угод - реєстровий №320, зареєстрованого в ММБТІ за р.№15923. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачкою при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 04.02.1997 року Сидоровицькою сільською радою Іванківського району Київської області, мотивуючи це тим, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, вони виявилися різними людьми по характеру, по поведінці в сім'ї та поглядам на життя, на даний час фактичні шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач прийшов до висновку, що сім'я розпалася, шлюб існує лише формально, тому його збереження неможливе. В судове засідання позивач не з'явився; подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заяв та клопотань від неї до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.02.1997 року, на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сімейного бюджету теж, тому суд вважає, зазначений шлюб формальним і таким, що може бути розірваним. Відповідач не заявляла про намір змінити прізвище, тому після розлучення в неї залишиться прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved