Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

16 квітня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані: брат позивача [PERSON] , а також відповідач , яка в квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, її особистих речей в квартирі немає. Реєстрація відповідача у квартирі, створює позивачу перешкоди у користуванні її власністю. Отже, [PERSON] просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, будь-яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направила, відзиву на позов [PERSON] не подала. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Гальченко Т.Г., а також згідно витягу про державну реєстрацію прав №34928133 від 24 липня 2012 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7-10). Згідно довідки №408 від 12 квітня 2019 року, виданої Малинською міською радою, підтверджується, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , однак за даною адресою вона не проживає з 30 серпня 2018 року та по теперішній час (а.с.17). Відповідно до довідки № 233 від 08 квітня 2019 року, виданої ТОВ «Малин Енергоінвест», [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . За даною адресою також зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, відповідач з 30 серпня 2018 року зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с.21). Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає вимоги позивача доведеним та такими, що підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved