Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

15 лютого 2019 року КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що КП «Сервіскомуненерго» є постачальником житлово-комунальних послуг у будинку [ADDRESS] . У квартирі [NUMBER] вищевказаного будинку проживає відповідач [PERSON] та має особовий рахунок № [NUMBER] . У зв`язку із неналежним виконанням обов`язку по сплаті спожитих житлово-комунальних послуг, за вказаним особовим рахунком станом на 01 листопада 2018 року утворилась заборгованість у сумі 22066 грн. 96 коп. Боржнику нарахований індекс інфляції за весь час прострочення, у сумі 15469 грн. 48 коп., 3% річних від простроченої суми, у розмірі 1959 грн. 43 коп.. У зв`язку із чим, позивач просив суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 22066 грн. 96 коп., індекс інфляції у розмірі 15469 грн. 48 коп. та три відсотки річних у розмірі 1959 грн. 43 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп.. В позовній заяві зазначено, що строк позовної давності не пропущений, оскільки відповідач постійно сплачував кошти за комунальні послуги, однак не в повному обсязі. 17 лютого 2021 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву, де він не погоджується із доводами позивача, зазначає, що із матеріалів справи видно, що останній платіж за комунальні послуги був здійснений у липні 2012 року, у зв`язку з чим, просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Представник позивача КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго», який є виконуючим обов`язки директора КП «Сервіскомуненерго», будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у відсутності представника позивача, за наявними в матеріалах справи документами. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. В своїй заяві вказав, що позов він не визнає. Вважає що позивачем пропущено строк позовної давності. В задоволенні позовних вимог КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» просив відмовити. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 12 березня 2019 року у справі відкрито спрощене провадження. Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року вирішено розглянути справу у заочному порядку. 25 квітня 2019 року прийнято по справі заочне рішення, яким позов задоволений у повному обсязі. Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення було прийнято до провадження. Ухвалою суду від 12 січня 2021 року заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2019 року було скасовано. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що у позовних вимоги комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг слід задовольнити частково. Згідно із відповіддю Миколаївської міської ради, довідкою КП «Сервіскомуненерго», [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26 листопада 2002 року. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] має особистий рахунок [NUMBER] . З наданого розрахунку заборгованості за особистим рахунком № [NUMBER] відповідач протягом періоду з 01 липня 2010 року по 01 листопада 2018 року належним чином не сплачував кошти за отримані житлово комунальні послуги, заборгованість по сплаті за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , у якій відповідач зареєстрований, за період з 01 липня 2010 року по 01 листопада 2018 року склала 22066 грн. 96 коп., втрати від інфляційних процесів складають 15469 грн. 48 коп.,3%річних складають1959 грн. 43 коп.. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі п. 1 ч. 1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діяла станом на 15 лютого 2019 року(день подання позову), споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно з п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діяла станом на 15 лютого 2019 року, виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діяла станом на 15 лютого 2019 року, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розрахунку за особистим рахунком відповідача № [NUMBER] , відповідач у період з 01 липня 2010 року по 01 липня 2012 року періодично здійснював платежі, проте, починаючи з 01 серпня 2012 року по 01 листопада 2018 року платежі за житлово - комунальні послуги не сплачував. Відповідач [PERSON] не заперечував проти суми боргу, нарахованого йому позивачем, однак подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. З огляду на встановлені судом обставини та відповідні ним докази, суд приходить до висновку, що відповідач має заборгованість перед позивачем за надані комунальні послуги за період з 01 липня 2010 року по 01 листопада 2018 року, яка склала 22066 грн. 96 коп., втрати від інфляційних процесів складають 15469 грн. 48 коп.,3%річних складають1959 грн. 43 коп.. Стосовно доводів відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходить з таких встановлених в судовому засіданні обставин, відповідних ним доказів та норм чинного законодавства. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами відповідач, як споживач наданих послуг, повинен здійснювати щомісячно оплату наданих послуг, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 та ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Наведене свідчить про те, що перебіг позовної давності у зазначених відносинах сторін починається з часу, коли відповідач не здійснив щомісячний платіж за надані послуги. Позивач просить стягнути заборгованість станом на 01 листопада 2018 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Як видно з розрахунку заборгованості, представленого позивачем, відповідач здійснив останній платіж у липні 2012 року, при цьому суд зауважує, що з огляду на характер та розмір здійснюваних відповідачем щомісячних виплат до липня 2012 року, вони були направлені на оплату щомісячних платежів за надані комунальні послуги. У зв`язку з цим, відповідач оплату за отримання комунальних послуг не здійснював, отже, строк позовної давності не переривався. Таким чином, відлік встановленого загального строку позовної давності починається з моменту звернення позивача до суду із позовом, а саме з 15 лютого 2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач заяву про поновлення строку позовної давності суду не подавав, в позові зазначив, що строк позовної давності не пропущений, оскільки відповідач своїми виплатами його переривав. Суд повторно зазначає, що такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Оскільки позивач, як вже зазначалося, до суду з вимогою про захист свого права звернувся 15 лютого 2019 року, тобто після спливу трирічного строку загальної позовної давності, в той час як відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, позивач не надавав заяви про поновлення цього строку, в матеріалах справи відсутні поважні причини пропуску строку позовної давності, позовні вимоги КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги 3 % річних та інфляційних за період з 01 липня 2010 року по 14 лютого 2016 року, задоволенню не підлягають, у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності. Таким чином, суд дійшов висновку, з відповідача на користь позивач підлягають стягненню заборгованість за надані комунальні послуги, інфляційні та 3% річних за період з 15 лютого 2016 року по 01 листопада 2018 року, з яких: заборгованість за комунальні послуги становить 10977 грн. 88 коп., інфляційні втрати становлять 4095 грн. 85 коп.; 3% річних в сумі 989 грн. 02 коп.. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з таких встановлених судом обставин та відповідних ним доказів. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із роз`ясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. (а.с. 1). Так, сума задоволених вимог становить 16062 грн. 75 коп., що складає 41 % від заявленої суми вимог позивача в розмірі 39495 грн. 87 коп.. Отже 41 % від 1921 грн. 00 коп. становить 787 грн. 81 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial