overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

17.04.2015 року позивачка звернулась з зазначеним позовом до суду , обгрунтовуючи свої вимоги тим , що Любашівським районним судом Одеської області 25.02.2015 р. стосовно відповідача був винесений вирок за ч. 3 ст. 185 КК України . Вказаним вироком встановлено , що відповідач 30.12.2014 р. викрав належне їй майно на суму 250 грн. , 31.12.2014 р. - на суму 700 грн. , а 08.01.2015 р. на суму 600 грн. Посилаючись на те , що причинена їй матеріальна шкода відповідачем не відшкодована, просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду , причинену злочином , у розмірі 1550 гривень. Позивачка в судове засідання не з»явилась , надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність , вказавши , що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив , що не заперечує проти стягнення з нього вказаної суми на користь позивачки. Вислухавши відповідача , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами . Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Судом встановлено , що Любашівським районним судом Одеської області 25.02.2015 р. стосовно відповідача був винесений вирок за ч. 3 ст. 185 КК України . Вказаним вироком встановлено , що відповідач 30.12.2014 р. викрав належне їй майно на суму 250 грн. , 31.12.2014 р. - на суму 700 грн. , а 08.01.2015 р. на суму 600 грн. Даний факт підтверджується копією вироку , яка знаходиться в матеріалах справи ( а.с.- 3 ) Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив , що не заперечує проти стягнення з нього вказаної суми на користь позивачки. За таких обставин позов належить задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

17.04.2015 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання, зазначивши, що 12 листопада 2011 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №899. Від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO]. Просила розірвати шлюб, зазначаючи, що з відповідачем родиною не проживають з 2014 року, у зв'язку з тим, що він проживає з новою родиною, зазначена причина призвела до розпаду сім'ї. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 12.09.2004 року [PERSON] та [PERSON] з 12.11.2011 року являються подружжям (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO]., батьками якої є сторони по справі (а.с. 7). Згідно довідки наданої головою КСН «Центральний» ІІ номер 202 від 18.05.2015 року позивачка [PERSON] разом з дочкою [PERSON] [INFO], мешкають за адресою: [ADDRESS]. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

17.04.2015 р. позивач звернулась в суд з позовом в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що був укладений 10.04.2001 року між [PERSON] та [PERSON], а також визнати за останньою право власності на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] уклали на Первомайській філії Південної товарної біржі договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за №6119, згідно якого [PERSON] придбала у власність вищевказане нерухоме майно. Умови договору сторонами були виконані повністю. У позивачки виникла необхідність розпорядитись квартирою, але так як договір купівлі-продажу нерухомого майна не посвідчений нотаріально, то вона позбавлена цього права і вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, а її представник надав заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, а позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, а надала заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає повністю і справу просить розглядати в її відсутність. Первомайська філія Південної товарної біржі надала листа з проханням слухати справу у відсутність представника, а рішення прийняти на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із копії договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладеного на Первомайській філії Південної Товарної біржі 10.04.2001 року за №6119, видно, що [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] і вказаний договір був зареєстрований 23.04.2001 року в Первомайському МБТІ. Із копії довідки КП «Первомайське МБТІ» 14.04.2015 року видно, що власником вищевказаної квартири являється позивач. Згідно ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна по договору виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом, або договором, а передачею признається вручення речі набувачу. Ст. 224 ч.1 ЦК України ( в редакції 1963 року) передбачає, що по договору купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупця, а той зобов'язується прийняти майно та заплатити за нього певну грошову суму. Ст. 227 ч.1 ЦК України ( в редакції 1963 року) передбачає, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін являється громадянин. Ст. 47 ч.2 ЦК України ( в редакції 1963 року) передбачає, що якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, яка вимагає нотаріального посвідчення, а друга ухилилась від нотаріального оформлення угоди, суд в праві за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного та враховуючи, що ст. 61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, то суд знаходить позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

17.04.2015 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 26.06.2012 р. вона з відповідачем уклали шлюб, від спільного проживання у шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO].. Ще одна дитина [PERSON], [INFO], народився до шлюбу з відповідачем від іншого чоловіка. Сімейне життя не склалося, на грунті особистих непорозумінь постійно виникали суперечки, які переростали у сімейні конфлікти та скандали, понад півроку з відповідачем фактично не живуть разом, як нормальна сім'я і перебувають в поганих стосунках, тому що відповідач зловживає спиртними напоями, і вчиняє скандали та конфліктні ситуації, відповідач коштів на утримання дитини не надає і не цікавиться її вихованням, тому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягувати аліменти на утримання малолітньої дочки. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати та стягувати аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 26.06.2012 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають не підтримують жодних стосунків, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а є законні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила одну неповнолітню дитину, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дитини, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги такі обставини. Позивачка утримує одну неповнолітню дитину, ніде не працює, відомостей про стабільний заробіток (доход) відповідача не має, а тому суд вважає що розмір аліментів має бути таким, який просить позивачка. Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

17.04.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просила змінити розмір аліментів на утримання дитини, які стягувалися щомісячно за рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 05.08.2016 р. з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття, та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обовязку надавати їх спільній дитині щомісячне утримання, хоча має таку можливість. Представник позивача в судове засідання не зявився, письмово вимоги позову просив задовольнити, справу розглядати без нього (а.с. 27). Відповідач до суду не з`явився, письмово змінені вимоги позову визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглядати у його відсутність (а.с. 26). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], за рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 05.08.2016 р. щомісячно сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття, зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини. Зазначені правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - ст. 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки, з відповідача за рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 05.08.2016 р. на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття, зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини, то розмір стягуваних аліментів необхідно змінити (збільшити) і щомісячно стягувати з нього кошти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи після набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини,- в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

17.04.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить визначити їй додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини з огляду на те, що 22.08.2010 р. помер її брат [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з права на земельну частку (пай) розміром 2,1125 га на території Носовецької сільської ради, кадастровий № 0520885200:02:003:0138, спадкоємцем за законом якої вона являється, але через те, що співмешканка її брата [PERSON] приховувала від неї державний акт про право власності на дану земельну ділянку (пай), вона пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, причину пропуску вважає поважною. Позивач в судове засідання не зявилася, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглянути без неї (а.с.20). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути без його участі (а.с.23). З урахуванням позицій учасників справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає позовні вимоги повністю обґрунтованими з таких міркувань. Доведено, що на час відкриття спадщини, зокрема, у виді земельної ділянки розміром 2,1125 га на території Носовецької сільської ради, кадастровий № 0520885200:02:003:0138, померлого 22.08.2010 р. [PERSON], спадкоємицею за законом є [PERSON] яка пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою через приховування співмешканкою її брата [PERSON] державного акту про право власності на цю земельну ділянку (пай), що суд визнає причиною поважною. \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини регламентуються ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті 22.08.2010 р. [PERSON] з поважної причини, то задля захисту спадкових інтересів додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці їй необхідно визначити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: -рішенням Гайсинського районного суду від 23.01.2018р. з якого видно, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] (а.с. 7); -витягом з державного земельного кадастру від 28.02.2018 р., за яким земельна ділянка розміром 2,1125 га на території Носовецької сільської ради, кадастровий № 0520885200:02:003:0138 зареєстрована за [PERSON] (а.с. 7-10); -свідоцтвом про смерть № 405340 від 27.02.2018р., згідно з яким 22.08.2010р. помер [PERSON] (а.с. 11); -відмовою приватного нотаріуса від 26.03.2018р., відповідно до якої свідоцтво про право на спадщину не може бути видано через пропущений строк звернення (а.с. 12).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

17.04.2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 14.06.2018 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог по даній справі. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

17.04.2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт родинних відносин в тому, що [PERSON] [INFO], який помер 02.09.2017 року в м.Лиман Донецької області, є рідним батьком його [PERSON] [INFO], який народився в м.Макіївка Донецької області. В судовому засіданні заявник наполягав на своїх вимогах з підстав зазначених у заяві, просив суд заяву задовольнити, та пояснив, що це йому потрібно для прийняття спадщини після смерті батька , бо в свідоцтві про смерть батька та в паспорті записане прізвище Овчинников». Представник заінтересованої особи, будучі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з*явився і ухвалою суду було прийняте рішення справу розглядати за його відсутністю. Свідки [PERSON], та [PERSON], судові пояснили, що вони є добрими знайомими [PERSON], часто навідували його сім*ю, знали також і [PERSON] у якого з [PERSON] були відносини як у батька та сина і в чому вони ніколи не сумнівались. Судом при дослідженні інших, письмових доказів встановлено: [PERSON] не може оформити документи на спадшину за законом після смерті свого батька [PERSON] [INFO], який помер 02.09.2017 року в м.Лиман Донецької області, оскільки в його паспорті зазначено прізвище Овчинніков, а в паспорті його батька зазначено Овчинников ( а.с.11-19, 26). Заявник дійсно , крім звернення до суду не може встановити факту родинних відносин , оскільки інший порядок не передбачений діючим законодавством . В суду не викликає сумніву ствердження свідків, що померлий [PERSON] є рідним батьком [PERSON]. Таким чином, суд, оцінюючі пояснення заявника, свідків та досліджені в судовому засіданні письмові докази вважає встановленим факт в тому , що [PERSON] [INFO], який помер 02.09.2017 року в м.Лиман Донецької області, є рідним батьком [PERSON] [INFO], який народився в м.Макіївка Донецької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

17.04.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різність характерів і життєвих інтересів. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними остаточно припинені з березня 2014 року. Позивач також зазначив, що після фактичного припинення шлюбних відносин, відповідачка народила дочку від іншого чоловіка, [PERSON], 10.05.2016 року, батьком якої записаний він, оскільки вони перебували в офіційному шлюбі, але батьківство не визнає та і сама відповідачка не заперечує, що він не є батьком дитини. В судове засідання позивач не з'явився, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотав про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася. Подала заяву з клопотанням розглядати справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Також просила залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 12 листопада 1999 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили з березня 2014 року. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. В рамках розглядуваного позову майнового спору між сторонами немає. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. У звязку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню. Відповідно ст. 142 ЦПК України у разі\~визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд\~у відповідній\~ухвалі чи\~рішенні у\~порядку,\~встановленому законом,\~вирішує питання\~про повернення\~позивачу з\~державного бюджету\~50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

17.04.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 10.01.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутності спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. Тривалий час сторони не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності позовні вимоги визнала, не заперечила щодо постановлення рішення з підготовчого засідання. В підготовчому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується документально (а.с.1). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст. 141,142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 352,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 352,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved