Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

15 червня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 09 червня 2008 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та погодилась, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та в будь-який момент може бути змінений (зменшений або збільшений) банком. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складають між нею та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Проте [PERSON] своєчасно зобовязання за договором не виконувала, у звязку з чим станом на 30 квітня 2015 року має заборгованість в сумі 39682,55 гривень, яка включає: 6991,70 гривень - заборгованість за кредитом, 30563,11 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 250 гривень - штраф (фіксована частина), 1877,74 гривень штраф (процентна складова). На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборговансіть за кредитним договором в сумі 39682,55 гривень, а також судові витрати в сумі 396,83 гривень. До суду представник позивача за довіреністю [PERSON] не прибула, надавши заяву, якою просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, зазначала, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання з боку ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні; позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення у разі наявності підстав, передбачених. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] до суду не прибула. Судові повістки про виклик до суду були направлені рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною у позові, що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦК України, однак конверти були повернуті поштовим відділенням до суду із позначкою «адресат вибув». За наведених обставин, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та дійшов до наступного. \~Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як не підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До позовної заяви в якості доказу укладення договору кредиту між позивачем та [PERSON] додана заява, датована 09 червня 2008 року (а.с 7), але як вбачається з даної заяви, складена вона [PERSON], у розділі «персональні дані» зазначені: дата народження 26 вересня 1987 року, серія та номер паспорту ВК 107907, виданий 23 серпня 2005 року Селидівським міським відділом УМВС України в Донецькій області, тощо. Проте за даними паспорту, копія якого додана до позову (а.с. 6), вбачається, що паспорт, серія ВК № 107907, виданий 23 серпня 2005 року Селидівським міським відділом УМВС України в Донецькій області на імя [PERSON], [INFO]. У розділі паспорту «Сімейний стан» міститься відмітка про реєстрацію шлюбу 05 серпня 2005 року з [PERSON]. Будь яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] одна й та сама особа, позивачем не надано. Враховуючи наведене, суд вважає недоведеним факт укладення позивачем договору кредиту від 09 червня 2008 року саме з [PERSON], та й відповідно, існування будь-яких зобовязань останньої за даним договором. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, судові витрати з оплати судового збору у розмірі 396,83 гривень позивачу не відшкодовуються. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed