Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

15 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Просила поновити її на раніше займаній посаді фахівця з соціальної роботи Липоводолинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Липоводолинської районної державної адміністрації (далі - Липоводолинський районний центр соціальних служб), стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивувала наступними обставинами, 13 січня 2014 року її було звільнено з роботи за прогул без поважних причин за п.4 ч.1 ст.40 КЗПП України. Із такими діями роботодавця вона не погоджується, оскільки вказує, що виконувала у цей день свої посадові обов'язки, зокрема допомагала особам, які перебувають у складних життєвих обставинах, та які знаходяться під соціальним супроводом, зазначаючи таких осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказує, що у разі звільнення за прогул працівник обов'язково повинен надати пояснення з цього приводу, однак нею цього здійснено не було, також посилається, що її звільнення відбулось без попереднього отримання на це згоди профспілки. Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі. Представники відповідача: в.о. директора центру Семеліт Ж.А. та юрист райдержадміністрації Семеген Н.Б. позов не взнали, просили відмовити у його задоволенні. Третя особа в.о. директора центру Деркач А.С. у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що з 03 липня 2012 року [PERSON], [INFO], працювала фахівцем із соціальної роботи у Липоводолинському районному центрі соціальних служб (а.с.5). Посада позивача не віднесена до категорії державних службовців. Проживаючи у с.Московське Липоводолинського району, позивач у якості робочого місця використовувала наданий їй Московською сільрадою у безкоштовну оренду кабінет, який знаходиться у приміщенні цієї ж сільради (а.с.69). 28 жовтня 2013 року директором Липоводолинського районного центру соціальних служб прийнято наказ про вивільнення однієї посади (а.с.21). Підставою вказаного наказу стало передбачене наказом Мінсоцполітики України від 05 вересня 2013 року №544 та листом Сумського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 15 жовтня 2013 року №03/767 «Про розподіл фахівців із соціальної роботи на 2014 рік» зменшення штатної чисельності працівників районного центру із 9 до 8 осіб. 28 жовтня 2013 року [PERSON] була повідомлена про заплановане на 01 січня 2014 року вивільнення (а.с.22). У зв'язку з виявленням рівня підготовки працівників соціальної служби, 12 грудня 2013 року була проведена їх атестація, наслідком якої виявлена невідповідність займаній посаді лише [PERSON] (а.с.26-32). 20 грудня 2013 року директором Липоводолинського районного центру соціальних служб прийнято наказ про звільнення [PERSON] у зв'язку зі скороченням штату працівників з ап.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.33). 26 грудня 2013 року в.о. директора Липоводолинського районного центру соціальних служб прийнято наказ про втрату чинності наказом про звільнення [PERSON] від 20 грудня 2013 року (а.с.36). Підставою прийняття такого наказу стали нові зміни до штатної чисельності центрів, зокрема залишення працівників у Липоводолинському районному центрі соціальних служб у кількості 9 осіб (а.с.34, 35). 08 січня 2014 року голови Колядинецької та Московської сільської ради Липоводолинського району на усний запит заступника голови Липоводолинської районної державної адміністрації Семенченко Л.В. повідомили, що 08 січня 2014 року [PERSON] на території Колядинецької сільради не з'являлась та заходів соціального супроводу не здійснювала, а також була відсутня у цей день на своєму робочому місці у приміщенні Московської сільради (а.с.52, 53). 11 січня 2014 року [PERSON] надала письмові пояснення щодо місця свого перебування 08 січня 2014 року (а.с.65), з яких вбачається, що у першій половині дня 08 січня 2014 року вона відвідувала одиноку пенсіонерку [PERSON], яка проживає за 7 км від місця її проживання, потім до кінця цього дня спілкувалась із [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Наказом в.о. директора Липоводолинського районного центру соціальних служб Деркач А.С. від 13 січня 2014 року №1-к [PERSON] із 13 січня 2014 року звільнено з посади фахівця із соціальної роботи Липоводолинського районного центру соціальних служб за прогул без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.70). Її середньоденна заробітна плата становила 85 грн. 70 коп. За період роботи в центрі [PERSON] членські внески профгрупи не сплачувала (а.с.72, 73). Свідок [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS] (близько 7 км від [PERSON]), пояснила, що [PERSON] приходила до неї одразу після Різдва Христового 08 січня 2014 року, поїхала від неї опівдні. Свідок [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS] пояснив, що проживає від позивачки близько 300 м на сусідній вулиці, підтвердив, що [PERSON] приходила до нього додому близько 15 год. 08 січня 2014 року, розмова між ними відбувалась близько 30 хв. щодо його можливого працевлаштування. Вказував, що пам'ятає цей день, оскільки перед цим 07 січня 2014 року був день народження у братової дружини. Свідок [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS], пояснила, що її сім'я перебуває під соціальним супроводом через перебування її неповнолітнього сина на обліку в кримінально-виконавчій інспекції. Вказувала, що позивач приходила до неї 08 січня 2014 року близько 14-15 год., розмова між ними йшла щодо неодноразового притягнення її сина до адміністративної відповідальності. Чому вона запам'ятала точну дату такого візиту пояснити не змогла. Свідок [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS]. Будучи допитаним у присутності матері [PERSON], пояснив що є членом сім'ї, яка перебуває під супроводом. Вказав, що спілкувався з [PERSON], яку зустрів близько 15 год. 08 січня 2014 року на вулиці, коли їхав на велосипеді. Їх бесіда стосувалась проходження його навчання у ДПТНЗ «Роменське ВПУ 14». Відповідно до довідки в.о. директора Липоводолинського районного центру соціальних служб від 23 січня 2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у журналах обліку сімей чи осіб, які опинились в складних життєвих обставинах, а також в журналах обліку особових справ соціального супроводу не зареєстровані (а.с.44). Наказом директора Липоводолинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 14 вересня 2012 року №59, під соціальний супровід із 14 вересня 2012 року узято сім'ю [PERSON] та призначено [PERSON] відповідальною за здійснення соціального супроводу сім'ї вказаної особи (а.с.42). Наказом директора Липоводолинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 02 серпня 2013 року №96-ОД, під соціальний супровід із 02 серпня 2013 року узято сім'ю [PERSON] та призначено [PERSON] відповідальною за здійснення соціального супроводу сім'ї вказаної особи (а.с.43). Згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Вказане положення фактично кореспондує роботодавцю обов'язок встановити факт відсутності працівника на роботі, а у разі встановлення такої відсутності - з'ясувати причини її поважності, у залежності від чого застосувати (чи утриматись) передбачені трудовим законодавством заходи реагування на порушення (дотримання) трудової дисципліни. Однак, для встановлення факту відсутності позивача на роботі 08 січня 2014 року відповідач узяв до уваги лише надані головами відповідних сільських рад повідомлення (а.с.52, 53). Повідомлення голови Колядинецької сільської ради про те, що у цей день [PERSON] на території сільради не з'являлась та заходів соціального супроводу не здійснювала не є належним доказом факту її відсутності на роботі, оскільки територія сільради не є закритою і достовірними такі дані бути не можуть, а обов'язку доповідати про виконання своїх функціональних обов'язків на території тієї чи іншої сільради посадова інструкція фахівця із соціальної роботи від 24 вересня 2013 року не містить (а.с.97-98). Повідомлення голови Московської сільської ради про відсутність [PERSON] на своєму робочому місці у приміщенні Московської сільради, за відсутності постійно визначеного за [PERSON] робочого місця, слід розуміти як відсутність її у цей день лише у приміщення сільради. Крім того, голови сільських рад не наділені правом контролю за виконанням трудових обов'язків працівників центру, зокрема встановленням наявності чи відсутності їх на роботі. Відповідно до Порядку здійснення соціального супроводу центрами соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді сімей та осіб, які опинилися у складних життєвих обставинах, затвердженого наказом Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту від 25 квітня 2008 року №1795, соціальний супровід є формою соціальної підтримки та передбачає надання конкретній особі чи сім'ї комплексу соціальних послуг, зокрема здійснення соціальної допомоги, соціальної реабілітації відповідно до потреб особистості та характеру самих проблем (п.2.1, 2.3). Відповідно до Положення про Липоводолинський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації у січні 2010 року, основними завданнями центру є участь у виконанні загальнодержавних та інших соціальних програм шляхом проведення соціальної роботи із сім'ями дітьми та молоддю, зокрема забезпечення соціального обслуговування, соціального супроводу та патронажу, соціальної профілактики і реабілітації, соціальної та психологічної адаптації; створення спеціалізованих формувань та забезпечення їх функціонування (п.6). Центр проводить соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю, які перебувають у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги, шляхом їх виявлення, обліку та вивчення, обліку та вивчення потреб, планування та визначення методів допомоги, надання соціальних послуг, забезпечення за необхідності соціального супроводу; проводить у сім'ях, серед дітей та молоді за місцем проживання інформаційно-просвітницьку роботу, спрямовану на формування стандартів позитивної поведінки, здорового способу життя шляхом поширення соціальної реклами і проведення консультацій (п.7) (а.с.75). Аналогічні обов'язки та вимоги ставляться до фахівця із соціальної роботи у посадовій інструкції (а.с.97). Листом Липоводолинського районного центру соціальних служб від 26 грудня 2012 року №01-08/318, фахівцям із соціальної роботи центру, крім іншого, рекомендовано вести картки отримувачів послуг (а.с.89). Із наданих карток отримувачів послуг вбачається, що 08 січня 2014 року [PERSON] надавала інформаційні послуги [PERSON] (проведена бесіда щодо складання заповіту), [PERSON] - соціально-економічні послуги (проведена бесіда щодо можливого працевлаштування), [PERSON] - соціально-педагогічні послуги (бесіда щодо виховання дітей), неповнолітньому [PERSON] - соціально-педагогічна послуга, [PERSON] - соціально-економічні послуги (допомога у придбанні ліків) (а.с.90-96). Із викладеного вбачається, що здійснення соціального супроводу осіб, який проводиться лише за наявності відповідного наказу центру, є лише однією з форм надання працівниками центру соціальних послуг. Тому, посилання відповідача у своїх запереченнях на незаконність проведення соціальної роботи з особами, над якими соціальний супровід не встановлено, не може бути прийнято судом до уваги. Крім того, над сім'ями [PERSON] та [PERSON] супровід було встановлено у передбаченому порядку (а.с.42,43). Представники центру, Семеліт Ж.А., та Деркач А.С. у судовому засіданні підтвердили, що будь яка робота, спрямована на формування позитивної поведінки, здорового способу життя шляхом поширення соціальної реклами або проведення консультацій, є наданням соціальних послуг. Із наданих у суді пояснень самої [PERSON] вбачається, що у першій половині дня 08 січня 2014 року вона відвідувала [PERSON], спочатку намагалась дістатись до неї автобусом, але не дочекавшись поїхала велосипедом (близько 7 км в одну сторону), повернулась додому опівдні. Після деякої перерви вдома відвідала вдома [PERSON], [PERSON], мала зустріч з неповнолітнім [PERSON], а також відвідала [PERSON], [INFO], яка проживає близько 1,5 км від неї. На початку 17-ї години пішла додому. Зазначені пояснення суд, визнає логічними, послідовними та такими, що узгоджуються із показаннями свідків та наданими нею письмовими поясненнями. Та обставина, що деякі свідки писали пояснення про проведену з ним соціальну роботу саме 08 січня 2014 року не спростовує її надання позивачем у цей день. За таких обставин, зважаючи на характер виконуваної позивачем роботи, відсутність обов'язку щоденного перебування в орендованому для паперової роботи кабінеті сільради та наявності належних, допустимих та достовірних доказів надання [PERSON] 08 січня 2014 року комплексу соціальних послуг, суд приходить до висновку, що не перебуваючи у цей день безпосередньо в кабінеті сільради, позивач все ж таки здійснювала свої передбачені посадовою інструкцією завдання та обов'язки, а тому такі її дії не можна вважати прогулом. Щодо знаходження в робочий час поза межами приміщення сільради без доручення чи дозволу директора, то це може кваліфікуватись як порушення п.5.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку (а.с.68), і не може вважатися прогулом працівника. До того ж, в.о. центру Семеліт Ж.А. у судовому засіданні пояснила, що на практиці ніхто такого дозволу на залишення у робочий час приміщення центру не отримує. Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пп. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 і пп.2 і 3 ст.41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Оскільки [PERSON] членських внесків протягом своєї роботи у центрі не сплачувала, тому відповідно до ст.1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» вона не є членом профспілки. Таким чином, встановивши фактичні обставини справи та давши оцінку всім зібраним у справі доказам, зокрема і показам свідків, які підтверджуються і письмовими доказами, суд приходить до висновку про незаконність звільнення позивача з роботи за п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, та вважає, що роботодавець допустив порушення трудових прав, які підлягають захисту шляхом поновлення її на раніше займаній посаді. Вказаний спосіб захисту трудових прав є достатнім для їх відновлення і скасування наказу на підставі судового рішення відноситься до компетенції і обов'язків самого роботодавця. Із матеріалів справи вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 85 грн. 70 коп. Оскільки з 13 січня 2014 року робочих днів у січні було 15, у лютому - 20, у березні - 2, час вимушеного прогулу становить 37 робочих днів, і середній заробіток за ці дні відповідно становить 3170 грн. 90 коп. (37 х 85,70 грн.). Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 365,4 грн. (121,8 грн. (немайнова вимога) + 243,6 грн. (майнова вимога)).

Outcome: approved