Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

16.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (літ. Б-гараж, літ. В-сарай, 1-4 огорожа, І, ІІ мостіння) № 20 по вул. Лінія 15, 6 ст. Люстдорфської дороги в м. Одесі, виділивши [PERSON] в користування 9/20 частин земельної ділянки, площею 0,0521 га, на якій розташовані належні їй 9/20 частин житлового будинку та споруд. При цьому позивач посилається на те, що сторони є співвласниками житлового будинку № 20 по вул. Лінія 15, 6 ст. Люстдорфської дороги в м. Одесі, а земельна ділянка, на якій розташований будинок, знаходиться у фактичному користуванні сторін. У звязку із неправомірним заволодінням відповідачем площею земельної ділянки, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, до якої в судовому засіданні 20.09.2017 року надала уточнену заяву, в якій просить визначити порядок користування земельною ділянкою домоволодіння № 20 по вул. 15 Лінія Люстдорфської дороги в м. Одесі відповідно до порядку, встановленого попередніми користувачами в домоволодінні, що відповідає фактичному користуванню на сьогоднішній день, виділивши [PERSON] в користування земельну ділянку площею 0312,28 кв.м.; зобовязати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у користуванні [PERSON] у будинку № 20 по вул. 15 Лінія Люстдорфської дороги в м. Одесі. При цьому [PERSON] посилається на те, що в подальшому вона має намір приватизувати вказану ділянку, та вважає, що [PERSON] безпідставно перешкоджатиме їй у приватизації. У звязку із чим, змушена звернутися до суду із зустрічним позовом. У судовому засіданні зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до провадження та об'єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримав первісний позов та просить його задовольнити з урахуванням другого варіанту порядку користування земельною ділянкою, визначеного висновком експертизи № 541 від 29.05.2017 року. При цьому представник заперечував проти задоволення зустрічного позову, оскільки вважає безпідставними твердження сторони [PERSON], як щодо існуючого порядку землекористування, так і про перешкоджання їй з боку [PERSON] у приватизації земельної ділянки. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову, та просять задовольнити зустрічний позов. Представники третьої особи за зустрічним позовом Одеської міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] в ході розгляду та після ознайомлення із висновком експертизи № 541 від 29.05.2017 року вирішення справи залишали на розсуд суду. Проте в подальшому до судового засідання представник третьої особи не зявилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши представника позивача, відповідача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину р. № 1551 від 30.06.2010 року, на праві спільної часткової власності належить 9/20 часток домоволодіння № 20 по вул. 15 Лінія Люстдорфської дороги в м. Одесі. Право власності зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» номер запису 17983 в книзі 199доп-20 /а.с. 9-10/. Судом досліджено технічний паспорт на 9/20 домоволодіння № 20 по вул. 15 Лінія Люстдорфської дороги в м. Одесі /а.с. 15-19/. З витягу КП «ОМБТІ та РОН» вбачається, що [PERSON] на підставі договору дарування п. № 451 від 06.08.2012 року на праві спільної часткової власності належить 11/20 часток домоволодіння № 20 по вул. 15 Лінія Люстдорфської дороги в м. Одесі. Право власності зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» номер запису 17983 в книзі 199доп-20 /а.с. 58-59/. Судом досліджено технічний паспорт на 11/20 домоволодіння № 20 по вул. 15 Лінія Люстдорфської дороги в м. Одесі /а.с. 60-67/. Таким чином, судом встановлено, що сторони є співвласниками домоволодіння № 20 по вул. 15 Лінія Люстдорфської дороги в м. Одесі. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кагановичської райради депутатів трудящихся № 606 від 02.08.1957 року вирішено надати [PERSON] /первинному власнику будинку/ земельну ділянку площею 512 кв.м. під індивідуальне будівництво житлового будинку за адресою: м. Одеса, 6 ст. вул. Чорноморської дороги, ділянка № 252 /а.с. 14, 80/. Частиною 4 ст. 358 ЦК України визначено, що якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЗК України, якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Таким чином, суд погоджується із поясненнями представника позивача за первісним позовом, що лише нотаріально посвідчений договір про визначення порядку користування земельною ділянкою або відповідне рішення суду є належними доказами встановленого порядку користування земельною ділянкою, який є обовязковим для співвласників. У зв'язку із чим доводи сторони відповідача, що попередній власник 9/20 часток [PERSON] визначив порядок користування земельною ділянкою, який є обовязковим і для [PERSON] є безпідставними. Також суд критично оцінює заперечення сторони [PERSON] з посиланням на листи державних органів щодо зносу сараю та гаражу позивача, так як вказані обставини не є доказом порядку користування земельною ділянкою. Так, у ході розгляду справи судом встановлено та не оспорювалося сторонами, що земельна ділянка, на якій знаходиться будинок сторін, належить сторонам на праві користування. Ухвалою суду від 20.11.2015 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, однак експертиза не була проведена у звязку із недостатністю матеріалів. В подальшому, а саме 28.04.2016 року справу було повторно направлено для проведення судової будівельно-технічної експертизи. Однак, за заявою сторони [PERSON] справу було відкликано з експертної установи. Окрім того, 23.09.2016 року та 01.02.2017 року ухвалами суду було знову направлено справу для проведення судової будівельно-технічної експертизи. Так, висновком судової земельно-технічної експертизи № 541 від 29.05.2017 року визначено два варіанти порядку користування земельною ділянкою, площею 510,26 кв.м. В обох варіантах запропоновано розділити земельну ділянку на дві ділянки, кожна з яких матиме відокремлений доступ з вул. 15 [PERSON], та як наслідок утворяться наступні ділянки: -У користування власника з часткою у 9/20 [PERSON] запропоновано виділити земельну ділянку, площею 229,62 кв.м.; -У користування власника з часткою у 11/20 [PERSON] запропоновано виділити земельну ділянку, площею 280,64 кв.м. Ухвалою суду від 01.02.2017 року експертом було поставлено також запитання щодо того, чи був встановлений між співвласниками домоволодіння № 20 по вул. 15 Лінія 6 ст. Люстдорфська дорога в м. Одесі, порядок користування земельною ділянкою, який і з якого часу згідно матеріалів справи і інвентаризаційної справи КП «БТІ» ОМР. Так, висновком експертизи № 541 від 29.05.2017 року у відповідь на дане питання не зазначено однозначної та категоричної відповіді щодо наявності чи відсутності постійного встановленого порядку користування. При цьому експерт у висновку наводить хронологічний порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння згідно матеріалів справи і інвентаризаційної справи КП «БТІ» ОМР, з якого прослідковується зміна розміру площі земельних ділянок, що у певний час знаходились у користуванні співвласників. Висновком експертизи № 541 від 29.05.2017 року встановлено, що станом на 2016 рік та дату проведення експертизи, у фактичному користуванні співвласників знаходяться відповідні земельні ділянки: -Площею 197,98 кв.м. у користуванні [PERSON] (власник з часткою 9/20); -Площею 312,28 кв.м. у користуванні [PERSON] (власник з часткою 11/20). У судовому засіданні 28.09.2015 року за клопотанням [PERSON] судом було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] пояснив суду, що півтора роки тому десь влітку 2013 року був запрошений [PERSON] для огляду земельної ділянки. Свідок вказав, що коли він приїхав, бачив як встановлювали стовпи для паркану із металевої сітки. Весь процес був відзнятий на відео, особи були агресивні, прізвищ не знає. Викликалася міліція, позивач надавала письмові пояснення. Свідок [PERSON] вказала, що була власником 11/20 частин домоволодіння № 20 по вул. 15 Лінія Люстдорфської дороги в м. Одесі, що на даний час належить [PERSON] Свідок пояснила суду, що коли вона була співвласником будинку, з іншим співвласником користувалися земельною ділянкою спільно, була встановлена перегородка для того, щоб кури та собаки не бігали. Сарай та гараж були у спільному користуванні. Їй невідомо коли був знесений сарай, так як це відбулося після відчуження нею частини будинку. Крім того, 20.11.2015 року за клопотанням [PERSON] судом було допитано свідка [PERSON], яка пояснила суду, що являється сусідкою сторін, та її будинок, який поділений на дві частини межує із земельною ділянкою [PERSON] Свідок вказала, що має нормальні стосунки із сусідами, їй відомо, що коли будівля почала розвалюватися власники поставили паркан із металевої сітки, так як на територію потрапляли сторонні люди. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Положеннями абз. 1-3 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони мають безумовне право користування тією часткою земельної ділянки, що відповідає їхній частці у спільній часткові власності на домоволодіння. Судом проаналізовано надані стороною позивача [PERSON] докази на підтвердження самовільного захоплення площі спірної земельної ділянки, зокрема витребувані за ухвалою суду матеріали за заявою [PERSON] щодо протиправних дій [PERSON], ЖЄОЗП № 15704 від 25.10.2013 року. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені, а саме слід встановити порядок користування земельною ділянкою площею 510,26 кв.м, розташованої за адресою: 6 ст. Люстдорфської дороги будинок №20 по вул. Лінія 15, в м. Одесі, між співвласниками домоволодіння, відповідно до розміру їх часток в домоволодінні, згідно з другим варіантом порядку користування земельною ділянкою, визначеного висновком експертизи № 541 від 29.05.2017 року. Стосовно зустрічного позову [PERSON] суд зазначає наступне. Позовні вимоги [PERSON] в частині визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до порядку, встановленого попередніми користувачами в домоволодінні, що відповідає фактичному користуванню на сьогоднішній день, шляхом виділення [PERSON] в користування земельної ділянки площею 0312,28 кв.м. є взаємовиключними із вимогами [PERSON] У зв'язку із чим, не підлягають задоволенню з підстав зазначених вище. Як на підставу позовних вимог про зобовязання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у приватизації земельної ділянки, позивач посилається на положення ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що на даний час [PERSON] не зверталася ані до суміжного власника домоволодіння, ані до органів приватизації із питанням приватизації земельної ділянки, у зв'язку із чим, суд вважає передчасними дані вимоги. При цьому [PERSON] не надано належних доказів у порядку ч. 1 ст. 60 ЦПК України на підтвердження наявності підстав у розумінні ч. 2 ст. 386 ЦК України передбачати можливість порушення свого права [PERSON] З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

Outcome: approved