Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

15 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ФОП [PERSON], Слов'янського міського центру зайнятості, про розірвання трудового договору та зняття з реєстраційного обліку, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 02 грудня 2013 року між нею та ФОП [PERSON], укладено трудовий договір, який був зареєстрований у Слов'янському міському центрі зайнятості. Того ж дня відповідачем було зроблено відповідний запис у трудовій книжці. 02 грудня 2013 року вона приступила до виконання трудових обов'язків. Відповідач зобов'язалася виплачувати заробітну плату в розмірі 675 грн. щомісячно. З 30 квітня 2014 року з вини ФОП [PERSON] вона припинила свою трудову діяльність, оскільки, остання не надавала роботу та не виплачувала заробітну плату. З того часу вона неодноразово зверталася до ФОП [PERSON] з проханнями розірвати трудовий договір, проте, відповідач не бажає з'явитися до центру зайнятості для розірвання трудового договору. Таким чином, центр зайнятості не має можливості зняти з реєстрації вище зазначений трудовий договір. Крім того, відповідач не бажає зробити відповідний запис у трудовій книжці. Посилаючись на наведене просить суд розірвати трудовий договір, зробити відповідний запис у трудовій книжці, зобов'язати Слов'янський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір без присутності роботодавця, а також, стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити повністю, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причини своєї не явки суду не повідомила, ставлення до заявлених позовних вимог не висловила. Представник відповідача - Слов'янського міського центру зайнятості, у судове засідання не з'явився, суду надано заяву з проханням справу розглядати без участі представника. У своїх поясненнях Слов'янський міський центр зайнятості визнає позовні вимоги повністю, зазначаючи, що 02 грудня 2013 року між ФОП [PERSON] та працівником [PERSON] укладено трудовий договір, який був зареєстрований в Слов'янському міському центрі зайнятості за № 05371300899. Трудовий договір складений у трьох автентичних примірниках, один з яких перебуває у фізичної особи, другий - у працівника, третій - у державній службі зайнятості. На ксерокопії договору, наданій як додаток до позовної заяви, позивачем [PERSON], в п.17 зазначено, що трудовий договір розірваний сторонами 30 квітня 2014 року за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпПУ, зазначені підписи сторін, але фізична особа - підприємець [PERSON] разом з працівником [PERSON] до Слов'янського центру зайнятості не зверталися щодо зняття трудового договору з реєстрації. У зв'язку з відсутністю особистої присутності сторін, без наявності рішення суду, яке набрало чинності, відповідно до чинного законодавства, Слов'янський міський центр зайнятості не мав можливості зняти даний трудовий договір з реєстрації. За таких обставин, вважають позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, просять зобов'язати Слов'янський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір укладений між ФОП [PERSON] та працівником [PERSON] 02 грудня 2013 року № 05371300899 без присутності фізичної особи - підприємця. (а.с.16-17). Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 02 грудня 2013 року між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір №05371300899, зареєстрований у Слов'янському міському центрі зайнятості. За даним трудовим договором її прийнято на посаду продавця непродовольчих товарів в магазині за адресою: Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Свободи, 13А, про що зроблено відповідний запис у її трудовій книжці під № 13 від 02 грудня 2013 року.(а.с. 7-9). Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Як вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 2014 року позивач на адресу відповідача ФОП [PERSON] надіслала заяву з вимогою звільнити її з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України та розірвати укладений між ними трудовий договір зі зняттям його з державної реєстрації в центрі зайнятості (а.с. 6). Проте, як убачається з трудового договору, п. 17 містить запис такого змісту: «Трудовий договір розірваний сторонами « 30» квітня 2014 року. Звільнена згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Як пояснила у судовому засіданні позивач [PERSON], такий запис було зроблено [PERSON], який є братом чоловіка відповідачки [PERSON] На час відсутності відповідача та у зв'язку з її від'їздом до Російської Федерації у нього залишилася печатка ФОП [PERSON] Проте, такий запис має вчинити безпосередньо [PERSON] Проти вказаних обставин сторони не заперечували, крім того, як зазначає у своїх поясненнях міський відділ зайнятості, третій примірник договору, який знаходиться в центрі зайнятості, такого запису не має. Отже, трудовий договір, укладений сторонами 02 грудня 2013 року, є дійсним та таким, що не розірваний у передбаченому законом порядку. Порядок реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору, укладеного між підприємцем-фізичною особою та працівником, визначено Порядком реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 08 червня 2001 року № 260. Відповідно до зазначеного порядку у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково у трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу Законів про працю, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи, які затверджуються посадовою особою центру зайнятості та печаткою. Іншого порядку реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору Порядком реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою не передбачено. Отже, згідно чинного трудового законодавства, розірвання трудового договору повинно бути підтверджено підписами обох сторін трудових відносин в усіх примірниках трудового договору. Таким чином, записи фізичної особи - роботодавця про підстави припинення трудового договору, а також підписи її та найманого працівника повинні стояти на трьох примірниках трудового договору. У разі відсутності в центрі зайнятості однієї зі сторін трудового договору додержатись порядку зняття з реєстрації трудового договору укладеного між фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником без присутності однієї з цих сторін неможливо. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Таким чином, відповідачами порушено право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Положеннями статті 88 ЦПК України визначено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, як наголошується в статті 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відносяться згідно до пункту 2 частини 3 цієї статті витрати на правову допомогу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до частин 1, 2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Виходячи з аналізу вищенаведених статей Цивільного процесуального кодексу України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Статтею 47 ЦПК України передбачено, що учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу. Як визначено в статті 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. З наданих позивачем документів убачається, що [PERSON] сплатила гонорар у розмірі 350 грн. адвокату [PERSON] за складання цивільного позову про розірвання трудового договору. У такому процесуальному статусі, як особа яка надає правову допомогу, адвокат [PERSON] участі в розгляді справи не брав. Таким чином, наведені обставини дають підстави для висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення на її користь витрат по справі, а саме 350 грн., не є витратами на правову допомогу та не підлягають відшкодуванню. Оскільки, у відповідності до положень ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за подання до суду позову з вимогами, що випливають із трудових правовідносин, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави. Крім того, у відповідності до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», Слов'янський міський центр зайнятості, як державний орган, також, звільнено від сплати судового збору. Отже, судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з ФОП [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved