Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

15 січня 2016 року ПАТ КБ «АКЦЕНТ БАНК» звернулось до суду з позовом, в якому позивач вказував, що з відповідачем по справі [PERSON] 03 квітня 2014 року ПАТ АКЦЕНТ БАНК уклало договір кредиту № АBH0RX120750197, згідно якого Банк зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 6347 грн. 89 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір кредиту. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати кредитного договору згідно Умов. Відповідач порушив умови кредитного договору, і станом на 28 грудня 2015 року має прострочену заборгованість на загальну суму 14633 грн. 55 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом 6347 грн. 89 коп.; - заборгованості по процентах за користування кредитом 09 грн. 69 коп.; - заборгованості по комісії за користування кредитом 3999 грн.24 коп.; - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3103 грн. 70 коп. - штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; - штрафу (процентна складова) 673 грн. 03 коп. За таких обставин позивач вважає, що відповідач у строк, вказаний в договорі своїх зобовязань по договору не виконав, і просить суд стягнути вказані кошти з відповідача. 14 березня 2016 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «АКЦЕТ БАНК», в які просить визнати договір кредиту № АBH0RX120750197, укладений 03 квітня 2014 року між ним та ПАТ АКЦЕНТ БАНК недійсним, посилаючись на те, що він внаслідок психічного захворювання на час укладання договору не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У судових засіданнях, призначених неодноразово по справі, представник позивача на своїх позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити, а в позові відповідача відмовити. У судове засідання, призначене на 13 липня 2016 року представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності представника позивача, на своїх позовних вимогах наполягає. У судових засіданнях, призначених неодноразово по справі відповідач просив у первісному позові відмовити, а його позов задовольнити, з підстав наведених у зустрічній позовній заяві. У судове засідання, призначене на 13 липня 2016 року відповідач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності на своїх позовних вимогах наполягає, у первісному позові просить відмовити. У судових засіданнях, призначених неодноразово по справі представник відповідача [PERSON]Б, який діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги(а.с.53) просив у первісному позові відмовити, а зустрічний позов його довірителя задовольнити, з підстав наведених у зустрічній позовній заяві. У судове засідання, призначене на 13 липня 2016 року представник відповідача [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності на своїх позовних вимогах наполягає, у первісному позові просить відмовити. \~\~ Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши\~ всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 03 квітня 2014 року ПАТ АКЦЕНТ БАНК уклало договір кредиту № АBH0RX120750197, згідно якого Банк зобовязався надати Відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 6347 грн. 89 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати кредитного договору згідно Умов. (а.с. 5-12). У відповідності до розрахунку, наданого позивачем, станом на 28 грудня 2015 року відповідач має прострочену заборгованість на загальну суму 14633 грн. 55 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом 4506 грн. 11 коп.; - заборгованості по процентах за користування кредитом 02 грн. 40 коп.; - заборгованості по комісії за користування кредитом 2561 грн.64 коп.; - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 19028 грн. 29 коп. - штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; - штрафу (процентна складова) 1304 грн. 92 коп. (а.с. 4). Згідно із даними довідки МСЕК, відповідач [PERSON] є інвалідом з дитинства, група друга(а.с.46) Згідно із висновком судово-психіатричної експертизи № 47 від 17 травня 2016 року, [PERSON], [INFO], страждає легкою розумовою відсталістю з поведінковими порушеннями, такими, що не потребують лікувальних мір, стані нестійкої компенсації(олігофренія в ступеню помірно вираженої дебільності, з емоційно-вольовим порушенням в стані нестійкої компенсації в ред. МКБ 9). В оточуючій психологічній обстановці в урахуванням власного психологічного стану [PERSON] не був здатний розуміти значення своїх дій при підписанні договору кредиту № АBH0RX120750197 від 03 квітня 2014 року. Для захисту своїх громадянських прав та запобігання будь-яких правових угод в подальшому [PERSON], [INFO], потребує встановлення опіки (а.с. 69-73) Згідно із ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно із ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. За змістом ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно із ст. 1057 ЦК України, у разі визнання недійсним кредитного договору, суд за заявою сторони в обов'язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю. Визнаючи недійсним кредитний договір, у якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна позичальника або поручителя, суд за заявою кредитодавця накладає на таке майно арешт. Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним норми чинного законодавства, суд приходить до таких висновків. Так у судовому засіданні достовірно встановлено, що між ПАТ КБ «АКЦЕНТ БАНК» та [PERSON] 03 квітня 2014 року був укладений договір кредиту. Разом з тим, як видно із проведеної судової психіатричної експертизи, у період часу з 15 січня по 11 лютого 2014 року відповідач [PERSON] знаходився на лікуванні в Словянській психіатричній лікарні з діагнозом: легка розумова відсталість без поведінкових порушень. Конфліктно пристосувальна поведінка, занижений рівень АРЛ. Згідно із висновком експертизи, [PERSON] страждає легкою розумовою відсталістю з поведінковими порушеннями, такими, що не потребують лікувальних мір, стані нестійкої компенсації(олігофренія в ступеню помірно вираженої дебільності, з емоційно-вольовим порушенням в стані нестійкої компенсації в ред. МКБ 9). В оточуючій психологічній обстановці в урахуванням власного психологічного стану [PERSON] не був здатний розуміти значення своїх дій при підписанні договору кредиту № АBH0RX120750197 від 03 квітня 2014 року. З урахуванням положень ст. 57 ЦПК України, за якими, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів. Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності.\~ Аналізуючи висновки судової психіатричної експертизи, суд приймає їх до уваги, оскільки вони зроблені компетентними спеціалістами на підставі медичних документів, та безпосереднього спілкування із іспитуємим. До того ж вказані висновки підтверджуються даними про інвалідність відповідача [PERSON], і не спростовані будь-якими іншими доказами. За таких обставин, суд приходить до висновку, [PERSON] в оточуючій психологічній обстановці в урахуванням власного психологічного стану не був здатний розуміти значення своїх дій при підписанні договору кредиту № АBH0RX120750197 від 03 квітня 2014 року. А отже, за вимогами ст. 225 ЦК України, такий правочин слід визнати недійсним. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у позові ПАТ «АКЦЕНТ БАНК» про стягнення заборгованості по договору кредиту слід відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити та визнати недійсним договір кредиту № АBH0RX120750197 від 03 квітня 2014 року. Суд зазначає, що наслідком недійсності правочину є обовязок кожної із сторін повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Суд вказує, що, в даному конкретному випадку йдеться мова про оспорюваний правочин, і за вимогами ст. 1057 ЦК України, обовязок суду про застосування наслідків недійсності правочину наступає лише у разі наявності заяви сторони про застосування наслідків недійсності правочин. Оскільки до суду така заява не надходила, суд, в силу норм чинного законодавства, позбавлений можливості самостійно застосувати наслідки недійсності кредитного договору. З урахуванням норм ст. 88 ЦПК України, оскільки відповідач [PERSON] на підставі ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, однак судом задоволений поданий ним зустрічний позов, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «АКЦЕНТ БАНК» на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved