Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

16 січня 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором кредиту 640/934-К934 від 07.10.2008 року в розмірі 294\~840,57 (двісті дев`яносто чотири тисячі вісімсот сорок доларів США 57 центів) доларів США у гривневому еквіваленті по курсу НБУ. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 07 жовтня 2008 між Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступник Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та відповідачем був укладений Договір кредиту 640/934-К934 від 07.10.2008 року, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 122\~720, 00 доларів США, з порядком повернення кредиту, передбачених підпунктом 1.1.1. Статті 1 Договору кредиту і сплатою 14% відсотків річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором кредиту до 06 жовтня 2033 року. Свої зобов`язання, визначені п. 3.1.1 Статті 1 Договору кредиту, Позивачем виконано належним чином в повному обсязі, а саме: відкрито позичковий рахунок та надано суму кредиту готівкою. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по сплаті судового збору. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Тарасову А.В. Провадження у справі відкрито 25 січня 2017 року та призначено судове засідання. 15 грудня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким\~процесуальні кодекси\~викладені в новій редакції. Згідно п. 11 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) заяви, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Отже, подальший розгляд справи має відбуватися за правилами, що передбачені новою редакцією\~Цивільного процесуального\~кодексу\~України (в редакції Закону 2017 року). 27 березня 2017 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про витребування доказів. Ухвалою суду від 28 березня 2017 року заяву представника відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків матеріли справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , в якій прийнято рішення від 05.01.2011 року про стягнення заборгованості та витребувано у Дніпровського районного суду м. Києва копію ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2011 року про видачу виконавчого листа за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] . 22 червня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2017 року до суду надано завірена копія ухвали від 16.06.2011 року по цивільній справі №6-1084/2011(6/2604/14366/11) за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійного діючого Третейського суду. 03 липня 2017 року Постійно діючим Третейським судом при асоціації українських банків на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2017 року до суду надано скан-копії матеріалів справи Третейського суду при АУБ за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 28 листопада 2017 року від представника відповідача [PERSON] надійшла уточнена заява про закриття провадження у справі в частині вимог, вирішених третейським судом. В зв`язку з припиненням повноважень судді Приморського районного суду міста Одеси Тарасова А.В., проведений повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М.. Ухвалою суду від 07 лютого 2018 року суддя Чернявська Л.М. прийняла до свого провадження справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розгляд справи призначений за правилами ЦПК України, який набрав чинності з 15.12.2017 року, у порядку загального позовного провадження, на підставі матеріалів справи. 29 березня 2018 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов та клопотання про витребування доказів. Просив закрити провадження в частині вимог ПАТ «Украсоцбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту № 640/934-К934 від 07.10.2018 року в розмірі 122\~621, 47 доларів США боргу за кредитом, та процентів у розмірі 34\~075, 25 доларів США, нарахованих станом на 21.09.2010 року, за відсутністю предмету спору. В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ «Украсоцбанк» (процентів у сумі 92\~002, 02 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту 5\~105, 90 доларів США, пені за несвоєчасну сплату відсотків 41\~035, 93 доларів США) відмовити. Також просив витребувати у позивача оригінали документів, на підставі яких у 2013 році змінювався розмір процентів за договором кредиту. 19 жовтня 2018 року представником ПАТ «Укрсоцбанк» до суду надано копії договорів, додаткових угод, додатків до них що стосуються розгляду справи. 23 жовтня 2018 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за договором кредиту № 640/934-К934 від 07.10.2008 року в розмірі 122\~621, 47 доларів США основного боргу за кредитом, та процентів у розмірі 4\~075, 25 доларів США. Та клопотання про витребування доказів. В судовому засіданні 16.07.2019 року представник [PERSON] адвокат Зотіков С.Є. просив залишити без розгляду клопотання про закриття провадження у частині позовних вимог та клопотання про витребування доказів та надати оцінку при дослідженні доказів. Протокольною ухвалою суду від 16 липня 2019 року підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті. 16 грудня 2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про залучення правонаступника позивача. 27 грудня 2019 року від Акціонерного товариства «Альфа Банк», правонаступник АТ «Укрсоцбанк» надійшла заява про заміну сторони правонаступником. Ухвалою суду від 20 березня 2020 року залучено до участі у справі в якості правонаступника (позивача) у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (03150, м. Київ, вул. В. Васильківська, 100, МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, IBAN [NUMBER] ). В судове засідання 24 березня 2021 року сторони не з`явились, в матеріалах справи міститься клопотання учасників справи про розгляд справи за відсутності представників. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, що 07 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступник Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та відповідачем був укладений Договір кредиту №640/934-К934 від 07.10.2008 року, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 122\~720, 00 доларів США, з порядком повернення кредиту, передбачених підпунктом 1.1.1. Статті 1 Договору кредиту і сплатою 14% відсотків річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором кредиту до 06 жовтня 2033 року. На виконання пункту 3.1.1. Статті 3 Договору кредиту Позивачем відкрито позичковий рахунок та надано суму кредиту готівкою. Згідно пункту 3.3.6., 3.3.7. Договору кредиту встановлено, що Відповідач зобов`язаний сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному п. п. 1.1., 2.4., 2.5. кредитного договору №640/934-К934 від 07.10.2008 року, а також своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. Договору кредиту. Згідно п.п. 2.4.5. Договору кредиту сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті наданого кредиту не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Банком заявлена вимога про стягнення з [PERSON] суми заборгованості станом на 25.08.2016 року у розмірі 294\~840, 57 доларів США, що за офіційним курсом гривні до доларів США в гривневому еквіваленті становить 7\~461\~096, 89 грн. (за кредитом 122\~621, 47 доларів США, суми заборгованості за відсотками 126\~077, 27 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту 5\~105, 90 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків 41\~035, 93 доларів США). У відповідності до п. 6.2. кредитного договору встановлено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, спір розглядається одноособово визначеним суддею Третейського суду при Асоціації українських банків. Матеріалами справи підтверджується, що банк скористався правом на стягнення заборгованості, шляхом звернення до третейського суду. 05 січня 2011 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було ухвалене рішення у справі №1834/10, яким вирішено стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] . [INFO] , заєстрованою за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 12.10.1998 року) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (м. Київ, вул. Ковпака, 29) 1\~401\~533, 55 (Один мільйон чотириста одна тисяча п`ятсот тридцять три) гривні, 55 копійок заборгованості та 14\~415, 33 (Чотирнадцять тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень, 33 копійки витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом (а.с. 78-81). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 червня 2011 року заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого Третейського суду задоволено. Видано виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05.01.2011 року про стягнення з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] . [INFO] , заєстрованою за адресою : [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 12.10.1998 року) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»(м. Київ, вул. Ковпака, 29) 1\~401\~533, 55 (Один мільйон чотириста одна тисяча п`ятсот тридцять три) гривні, 55 копійок заборгованості та 14\~415, 33 (Чотирнадцять тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень, 33 копійки витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом (а.с. 68). Зазначені обставини підтверджують той факт, що кредитор скористався правом вимагати дострокового повернення кредиту та звернувся до третейського суду, в результаті чого третейським судом вирішено стягнути заборгованість за Кредитним договором №640/934-К934 від 07.10.2008 року. Рішенням третейського суду від 05 січня 2011 року стягнута непогашена заборгованість з [PERSON] перед банком станом на 21 вересня 2010 року у сумі 1\~401\~533, 55 грн. При цьому суд враховує висновки у подібних правовідносинах сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18); від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Пунктом 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що\~позовна давність\~ це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Згідно з Постановою Верховного суду від 30 травня 2018 року по справі № 161/20278/14-ц, вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Часткове погашення заборгованості позичальником не може вважатися підставою для переривання строку позовної давності, оскільки платежі у рахунок погашення заборгованості, були здійснені під час примусового виконання судового рішення, що не може свідчити про добровільне визнання позичальником свого боргу. Переривання перебігу позовної давності можливе лише добровільними діями позичальника, банк же не надав на підтвердження таких дій позичальника належних доказів (квитанцій, касових ордерів тощо), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою. Банк звернувся до суду з даним позовом\~16.01.2017\~року. Згідно матеріалів справи вбачається, що банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту, передбаченим пунктом 3.3.14 договору та направлено вимогу про усунення порушень вих.№ 37-22/15-6596 від 26.08.2010 року, яка була залишена без відповіді. Через 30 календарних днів після направлення цієї вимоги кредит набув статусу простроченого грошового зобов`язання, а у банку з`явилось право на позов і саме з цього часу почався відлік позовної давності. При цьому суд враховує висновки сформульовані у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 285/3950/17-ц за якими пред`явлення особою позову до третейського суду, до підвідомчості якого згідно зі статтею 6 Закону України «Про третейський суд» відноситься вирішення відповідного спору, перериває позовну давність. Звернення до третейського суду свідчить і про зміну строку виконання основного зобов`язання як це передбачено частиною другою статті 1050 ЦК України. Зважаючи на той факт, що банк звернувся до третейського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, то відбулось переривання строку позовної давності. Пред`явлення позову до третейського суду, а відповідно і переривання строку позовної давності відбулось до 05 січня 2011 року (дати ухвалення рішення третейського суду). З огляду на вищевикладене, банк звертаючись до суду з позовом у січні 2017 року (через шість років) пропустив позовну давність. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого\~статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі N 6-2469цс16, у постанові суду від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12. Отже, строк давності щодо вимоги про стягнення заборгованості сплив у січні 2014 року, тому в задоволенні позову суд відмовляє саме у зв`язку з пропуском строків давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed