Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

15.08.2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним цивільним позовом до відповідача Новобузької міської ради Миколаївської області, зазначивши третьою особою [PERSON] , в обґрунтування якого вказав, що на протязі 2005-2012 років він доглядав за одинокою, похилого віку жінкою [PERSON] , [INFO], яка потребувала сторонньої допомоги, зокрема він привозив їй продукти харчування, возив на лікування до медичних закладів, допомагав виконувати іншу роботу по господарству, тощо. Через це, за життя 25.03.2005 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла йому земельну ділянку, площею 6,93 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новобузької міської ради Миколаївської області. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на вищевказану земельну ділянку. Але звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини [INFO] , останнім було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку зі спливом, встановленого законом шестимісячного строку. Причиною пропуску вказаного строку вважає не вірне розуміння ним законодавства про спадкування, оскільки він помилково вважав, сам факт наявності складеного на його ім`я заповіту дозволяє йому у будь-який час звернутися до нотаріуса для отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з чим просив визнати вищевказані причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити для нього додатковий строк, тривалістю два місяці, для поданна заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 10.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача Новобузької міської ради Миколаївської області, згідно якого відповідач, вказавши, що позивач [PERSON] знав про існування заповіту ще з 2005 року, а заповідачка [PERSON] померла ще 7 років, з урахуванням того, що міська рада не має намірів претендувати на вказану земельну ділянку, як відумерлу спадщину, пред`явлений до неї позов визнав та не заперечував проти його задоволення (а.с.24-25). 15.10.2019 року за ухвалою суду третій особі [PERSON] встановлено строк для надання пояснень на позов (а.с.81-82). 29.10.2019 року від представника третьої особи [PERSON]., [PERSON], подано до суду пояснення на позовну заяву, згідно якої представник зазначив, що [PERSON] , як спадкоємиця за законом першої черги на час розгляду справи вже прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON] , а тому саме вона є належним відповідачем у вказаній справі. Наведені ж позивачем у своєму позові причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом вважає неповажними, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити (а.с.89). 14.11.2019 року за клопотанням представника позивача [PERSON] до участі у розгляді вказаної справи судом залучено в якості співвідповідача [PERSON] , виключивши її зі складу третіх осіб (а.с.99-100) . 03.12.2019 року представником співвідповідачки [PERSON] , [PERSON] , подано до суду відзив на позов, в якому посилаючись на ті самі доводи, які викладені ним у поясненнях на позовну заяву, як представника третьої особи, просив у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.110). 03.12.2019 року до суду надійшла заява від представника [PERSON] , [PERSON] про зміну підстав позову, відповідно до якої останній вказав, що [PERSON] з 1990 року по теперішній час працює заступником керівника ПОСП «Золота нива» (з 2019 року ПП «Золота нива»), в обов`язки якого, окрім іншого, входила також перевірка та контроль за виконанням договорів оренди землі, укладених даним підприємством. У 2019 році, у зв`язку з зміною установчих документів на підприємстві, новим керівником йому було дану вказівку перевірити всі договори оренди земельних ділянок. Відтак, лише тоді, перевіряючи пакет документів, які зберігалися разом з договором оренди згаданої земельної ділянки [PERSON] , він знайшов у ньому складений на його ім`я заповіт [PERSON] від 25.03.2005 року. В липні 2019 року він довідався і про смерть заповідачки, яка мала місце [INFO] . При зверненні до нотаріуса 23.07.2019 року [PERSON] також дізнався, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла [INFO] її дочка, [PERSON] , яка успадкувала інше майно спадкодавці, а на земельну ж ділянку, яку її мати заповіла [PERSON] , [PERSON] до цього часу свідоцтва про право на спадщину не отримала. Крім того, наголосив, що заповідачка та [PERSON] не являлися родичами між собою, останній мешкав в іншому населеному пункті і не знав про її смерть та складений на його ім`я заповіт. За таких обставин, просив визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини (а.с.112-115). 16.12.2019 року від представника співвідповідачки [PERSON]., [PERSON] подано до суду відзив на заяву про зміну підстав позову, згідно якого знову наголосив на відсутності жодних поважних причин для визначення позивачу строку для прийняття спадщини, а всі вище перелічені представником позивача причини пропуску такого строку [PERSON] знаходить надуманими та безпідставними, оскільки вони суперечать доводам позову у первісній редакції (а.с.132-133). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , [PERSON] , посилаючись на обставини викладені ним у заяві про зміну підстав позову, заявлені вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник співвідповідачки [PERSON]. , [PERSON] . наголошуючи на відсутність поважних причин пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Інший представник співвідповідача, Новобузької міської ради Миколаївської області, Кучерява О.С. , на судовий розгляд справи не з`явилася, втім направила до суду письмову заяву про можливість судового розгляду за її відсутності, свою позицію до позову не змінила, позовні вимоги [PERSON] визнала і не заперечувала проти їх задоволення (а.с.146) . Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 13.01.2005 року, громадянці [PERSON] , належала земельна ділянка, площею 6,93 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Новобузької міської ради Миколаївської області (а.с.8). [INFO] , у віці 77 років в м. Новий Буг Миколаївської області [PERSON] померла (а.с.46). Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. 25.03.2005 року, який не змінено і не скасовано, громадянка [PERSON] заповіла вищезазначену земельну ділянку позивачу [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] , за заявою її дочки, співвідповідачки у справі, [PERSON] , датованої 25.03.2013 року, Новобузькою державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа за №55/2013 (а.с.42-71). [PERSON] , як спадкоємниці за законом першої черги, 30.10.2014 року, були видані свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки для його обслуговування і ведення особистого підсобного господарства, що розташовані по [ADDRESS] (а.с.67-71). Як вбачається з матеріалів вказаної спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею 6,93 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавці [PERSON] жоден із спадкоємців до цього часу не отримав. Позивачу ж, при його зверненні 23.07.2019 року до приватного нотаріуса Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В., було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до Новобузької державної нотаріальної контори, якою було заведено спадкову справу № 55/2013 після її смерті та до суду для вирішення проблемних питань (а.с.11). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу вимог ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обгрунтування позовних вимог за заявою про зміну підстав позову [PERSON] , як на основну поважну причину невчасного звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, вказує на його необізнаність про смерть спадкодавця та наявність заповіту, складеного на його ім`я . З урахуванням всіх з`ясованих обставин суд вважає, що необізнаність позивача про вищевказані факти, про які він дізнався лише в кінці червня 2019 року, під час перевірки ним, як заступником керівника ПП «Золота нива», договорів оренди землі укладених з підприємством, суд прийняти не може, оскільки, перебуваючи на вказаній посаді, він повинен був здійснювати контроль за станом виконання договорів оренди землі та мав можливість перевірити після 2012 рік (часу смерті заповідачки) здійснення таких платежів, оскільки оригінал заповіту був залучений до пакету документів, пов`язаного з укладанням договору оренди землі з [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні представник позивача суду не довів, хто, після 2012 року отримував орендну плату по договору оренди землі, оскільки, як видно з пояснень представника відповідача [PERSON] , [PERSON] , остання як спадкоємець за законом після смерті матері орендну плату також не отримувала. Суд також не приймає посилання представника позивача, стосовно того, що [PERSON] та [PERSON] проживали в різних населених пунктах, а тому йому не було відомо про смерть цієї жінки, оскільки як вбачається з матеріалів позову, позивач та спадкодавець проживали та були зареєстровані в одному місті Новому Бузі (а.с.2, 5, 6). [PERSON] в цьому ж місті й померла (а.с.9) Зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини в заяві про зміну підстав позову кардинально суперечать його доводам, які містилися в первісній позовній заяві, і, на думку суду, викладені, не виходячи з фактичних обставин, у яких він перебував та які реально склались, а з урахуванням судової практики по справах з таким предметом позову. Доводи представника позивача стосовно того, що через невиконання нотаріусом вимог ст. 63 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 2.2, 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції, які діяли на час звернення [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, що зобов`язували нотаріуса, який одержав від спадкоємців заяву про відкриття спадщини, повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, суд знаходить також безпідставними, оскільки як вбачається зі змісту заповіту від 25.03.2005 року у ньому відсутні, ні місце проживання, ні місце роботи, ні навіть ідентифікуючі дані (дата народження, ідентифікаційний номер) особи, відносно якої такий заповіт складений, а тому нотаріус не мав можливості повідомити про нього позивача. В силу вимог ч. 3 ст.12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим, позивач [PERSON] не надав суду жодних переконливих доказів, які свідчать про поважність причин пропуску ним строку для прийняття спадщини, а суд відповідних підстав для поновлення такого строку при судовому розгляді справи не знайшов, тому приймає рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. За змістом положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав. Відтак, незважаючи на визнання позовних вимог співвідповідачем Новобузькою міською раду, оскільки позов не ґрунтується на законі, суд не приймає до уваги такий відзив (позицію) співвідповідача. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позовних вимог позивача в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, судові витрати, які він поніс за їх пред`явлення, слід віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed