overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача сином та у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дитини, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пославшись на те, що позивачка не є його дружиною, а отже відсутні правові підстави для стягнення з нього аліментів на її утримання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], є сином позивачки і відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 4). З довідки про склад сімї № 445 від 15 травня 2017 року, виданої Чорноморською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, вбачається, що малолітня дитина проживає з матірю (а. с. 5). Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Очаківської районної державної адміністрації від 15 травня 2017 року № 1075/09 (а. с. 6) [PERSON] перебуває на обліку як отримувач допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання позивачки не надає. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Посилання відповідача в якості своїх заперечень проти позову на те, що він не є чоловіком позивачки, судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки частиною 2 ст. 91 СК України встановлено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 84 та ст.ст. 86, 88 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, шляхом направлення позову засобами поштового зв'язку. З позову вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку - [PERSON], [INFO]. На теперішній час донька мешкає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу, і до досягнення дитиною повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в зв'язку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює, тому зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обов'язки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку, позовна заява пред'явлена шляхом направлення її до суду засобами поштового зв'язку. В зв'язку з чим, датою звернення до суду слід рахувати дату здачі позову до поштового відділення, а саме 15.05.2017. Тобто з цієї дати слід стягувати аліменти з відповідача. В даному випадку у суду наявні всі підстави для стягнення аліментів саме в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), як заявлено позивачем, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який буде достатнім для забезпечення потреб дитини. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №99. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначила, що внаслідок подружньої зради, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, спільно не проживають, тому збереження сім'ї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав, після розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, внаслідок подружньої зради, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 15 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 грудня 2007 року між нею та відповідачем по справі Відділом реєстрації актів цивільного стану Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб, актовий запис №99. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження доньки батьком записаний відповідач. Відповідач не цікавиться вихованням доньки, не надає матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини. Донька повністю знаходиться на її утриманні та вихованні. В звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини \~щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала заяву в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що у позивача на утриманні знаходиться малолітня дитина: донька [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі норм СК України аліменти можуть бути присудженні в долі від доходу одного з батьків. В зв'язку з цим, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі \~1/4 частини \~щомісячно з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути судовий збір\~ в розмірі 640 грн. оскільки позивач за законом звільняється від їх сплати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що її брат [PERSON] у 1966 році спорудив житловий будинок по вул. Центральна, 64, в с. Гута Камінська Камінь-Каширського району. Після смерті 25 травня 2005 року брата відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно. Спадкоємців першої черги за законом немає. Її сестри відповідачі по справі, як спадкоємці другої черги, на спадщину не претендують. Після смерті брата вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки вважала, що спадщину буде приймати брат Іван, який помер восени 2010 року. У звязку з наведеним, просить визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті брата [PERSON] Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю із підстав, зазначених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідачі на розгляд справи не зявилися, позовні вимоги визнали, про що подали відповідні заяви. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судом установлено та вбачається із свідоцтв про народження (а.с. 5), що [PERSON], який помер 25 травня 2005 року (свідоцтво про смерть (а.с. 6), є братом позивача. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. ст. 1220, 1221 ЦК України відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по вул. Центральна, 64, в с. Гута Камінська Камінь-Каширського району Волинської області, що стверджено витягом з погосподарської книги №5 за 2005 рік Клітицької сільської ради Камінь-Каширського району (а.с. 7) та довідкою цієї сільської ради від 09 травня 2017 року № 451 (а.с. 8). Відповідно до ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у згаданий строк після смерті брата не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотконтори оскільки вважала, що спадщину буде приймати її брат Іван, який помер у 2010 році. Зважаючи на ці обставини, суд дійшов висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини і що їй слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини тривалістю в два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 06 червня 1992 року. Обгрунтувала заявник свою заяву тим, що її чоловік - [PERSON] засуджений до позбавлення волі згідно вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2016 року і відбуває покарання в Менській виправній колонії № 91, спільне життя у них не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Заявник у судове засідання подала клопотання про розгляд заяви без її участі, зазначивши, що заяву підтримує. Заінтересована особа - [PERSON] надіслав клопотання про розгляд заяви про розірвання шлюбу без його участі. Представник заінтересованої особи - Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд заяви без його участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 06 червня 1992 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис № 814 (а/с 3). Від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у вигляді семи років позбавлення волі (а/с 5-6). На даний час [PERSON] відбуває покарання у Менській виправній колонії № 91. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу заявник вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам заявника, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

15 травня 2017 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява, яка передана на розгляд судді Ісакову Д.О. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 03 лютого 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинилися в травні 2015 році через втрату почуття любові та взаємоповаги. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Зберігання родини вважає неможливим. Суперечок про поділ спільного нажитого майна та про порядок виховання неповнолітньої дитини на момент вирішення питання про розірвання шлюбу немає. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу просить розглядати за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує, а справу розглядати за її відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС №151605, виданого 03 лютого 2015 року [PERSON]В та [PERSON] одружилися 03 лютого 2015 року, місце реєстрації: Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №44. Прізвище після реєстрації шлюбу : чоловіка [PERSON], дружини [PERSON].(а.с.3) З свідоцтва про народження серії 1-ЖС №335023, виданого повторно 11 травня 2017 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, вбачається, що 15 січня 2006 року народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Зроблено відповідний актовий запис за №79 від 26 січня 2006 року (а.с. 4). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

15 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Косіора, 53/14. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.05.2017р. о 09 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.05.2017р. о 09 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, насторожена. Висловлює маячні ідеї впливу, називає себе «нареченою Крішни», чує «голоси», які маніпулюють її думками. Мислення розірване. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

15 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, 39/92. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.05.2017р. о 14 год. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.05.2017р. о 14 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тягне на себе ковдру, вважає, що це шуба. Читає на чистому аркуші «описание начальника и его номер телефона». Під ліжком бачить розсипані пельмені. Дезорієнтована в місці та часі. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром, ускладнення від вживання алкоголю, синдром відміни з делірієм. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved