overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

15.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 25691 грн. 53 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, завчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2007 року позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 26.05.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 25691 грн. 53 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 3000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам - 13351 грн. 93 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 7640 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1199 грн. 60 коп. (а.с 9-14). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в розмірі 233 грн. 43 коп. підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

15.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 11551,42 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.06.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22.05.2014 року виникла заборгованість в розмірі 11551 грн. 42 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом - 8097,78 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1933,21 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 494,17 грн., штраф ( фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 526,26 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 7-10). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 11551 грн. 42 коп. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

15.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 11696,19 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.01.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6100,00 грн. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.04.2014 року виникла заборгованість в розмірі 11696,19 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 5908,36 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4754,68 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 533,15 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 6-8). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 11696,19 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

15.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 26266,29 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.04.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 27.05.2014 року виникла заборгованість в розмірі 26266,29 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 2925,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 14159,32 грн., заборгованість по комісії - 7455,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1226,97 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 8-14). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 26266,29 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 262 грн. 66 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

15.07.2014 року позивач звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що вона спільно проживає з відповідачем з 2000 року, а 09 липня 2013 року вона з ним зареєструвала шлюб. Від спільного проживання вони мають трьох неповнолітніх дітей. За час спільного проживання постійно виникали сварки, скандали, непорозуміння. Оскільки примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, то вона просила суд розірвати їх шлюб. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений судовою повісткою, письмових заперечень не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Як видно з позовної заяви позивача, в сім'ї склались ненормальні стосунки. За час їх спільного проживання постійно виникали сварки, скандали, непорозуміння. Примирення між ними неможливе ні за яких умов. Із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що сторони дійсно уклали шлюб між собою 09 липня 2013 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 44 (а.с. 3). Сторони від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

15.07.2014 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначав, що між ним та дружиною відсутнє взаєморозуміння, виникають суперечки з різних приводів. Неодноразові спроби примирення не дали позитивних результатів. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON]. не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 07.06.2008 року було укладено шлюб, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 211 (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, час сумісного не проживання, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

15.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що зареєструвала шлюб з відповідачем - 19.03.1988 року. Від шлюбу мають двох дорослих дітей. Зазначає, що відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про взаємоповагу один до одного, а тому з вересня 2012 року їх шлюбні відносини фактично припинені, але він не бажає добровільно розірвати шлюб в органах РАГС, а тому вона вимушена звертатися в суд. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. На судовий розгляд справи сторони подали заяви, де просять про розгляд справи у їх відсутність; представник позивача зазначив, що на позовних вимогах наполягає, спору про поділ майна не мають; а відповідач вказав, що згоден на розірвання шлюбу. Суд ухвалив, провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували 19 березня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від спільного життя мають двох повнолітніх дітей. Сторони спільне життя припинили з вересня 2012 року, оскільки відповідач систематично влаштовував сварки, що негативно впливало на їх стосунки та привело до втрати взаємоповаги один до одного та до припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач на розірвання шлюбу згоден, заперечень по суті заявлених вимог не подав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Спору про поділ майна немає. Позивач примирення вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

15.07.2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 квітня 2010 року відділом ДРАЦС по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 190. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є агресивне ставлення чоловіка до неї, який без будь-якого приводу влаштовував сварки, скандали, погрожував вигнати з будинку та застосовував фізичну силу. Сумісне життя стало нестерпним, тому вона перейшла проживати до своєї матері. Сенсу зберігати надалі сім'ю не бачить. Миритися не бажає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини на даний час не має. Справу просить розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, що стверджується розпискою приєднаною до матеріалів справи. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 18 квітня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають дочку [PERSON], [INFO]. Припинили подружні відносини по тій причині, що відповідач неналежно ставився до дружини, принижував її як жінку, влаштовував сварки, скандали, погрожував вигнати з будинку та застосовував фізичну силу. Майнового спору та спору про місце проживання дитини на даний час не має. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 110 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

15.07.2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 квітня 2010 року відділом ДРАЦС по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 190. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] року народження. Причиною розірвання шлюбу є агресивне ставлення чоловіка до неї, який без будь-якого приводу влаштовував сварки, скандали, погрожував вигнати з будинку та застосовував фізичну силу. Сумісне життя стало нестерпним, тому вона перейшла проживати до своєї матері. Сенсу зберігати надалі сім'ю не бачить. Миритися не бажає. За термін наданий судом для примирення не помирилися, а навпаки впевнилися, що жити разом не зможуть. Майнового спору на даний час не має. Щодо місця проживання неповнолітньої дитини, то рішенням Кам'янець-Подільської місьскої ради в особі служби у справах дітей встановстановлено дні відвідування дитини батьком. Справу просить розглядати у її відсутності, про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Рекомендовані листи повернено суду за закінченням терміну зберігання. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлено, що сторони з 18 квітня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають дочку [PERSON], [INFO]. Припинили подружні відносини по тій причині, що відповідач неналежно ставився до дружини, принижував її як жінку, влаштовував сварки, скандали, погрожував вигнати з будинку та застосовував фізичну силу. Майнового спору та спору про місце проживання дитини на даний час не має. Щодо неповнолітньої дочки то рішенням Кам'янець-Подільської міської ради в особі служби у справах дітей встановстановлено дні відвідування дитини батьком. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 110 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved