Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

15.12.2014 року виконавчий комітет Ладижинської міської ради звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати договір найму жилого приміщення - квартири [ADDRESS] з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На обґрунтування позову зазначив, що 12 листопада 2010 року виконавчим комітетом Ладижинської міської ради було видано охоронне свідоцтво (броня) № 1 на двохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та було заброньовано за ним та членами його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на строк з 25.06.2010 року по 25.06.2013 року в зв'язку з виїздом в район Крайньої Півночі. Після 25.06.2013 року вказана квартира більше відповідачами не бронювалася, охоронне свідоцтво (броня) не видавалось. Наймач та члени його сім'ї вибули із квартири та зняті з реєстрації. Після закінчення терміну бронювання до вказаної квартири не повернулись та не зареєструвались. Таким чином, відповідачі не користуються даною квартирою понад шість місяців, без поважних причин. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав письмову заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подали письмову заяву в якій повідомили, що квартира [ADDRESS] заборгованості за комунальні послуги немає та просили справу розглядати без їх участі. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти розірвання договору найму житлового приміщення, а саме: квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що Ладижинська міська рада є власником будинку [ADDRESS]. 12 листопада 2010 року виконавчим комітетом Ладижинської міської ради було видано охоронне свідоцтво (броня) № 1 на двохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та було заброньовано за ним та членами його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на строк з 25.06.2010 року по 25.06.2013 року в зв'язку з виїздом в район Крайньої Півночі. Після 25.06.2013 року вказана квартира більше відповідачами не бронювалася, охоронне свідоцтво (броня) не видавалось. Наймач та члени його сім'ї вибули із квартири та зняті з реєстрації. Після закінчення терміну бронювання до вказаної квартири не повернулись та не зареєструвались. Дані факти стверджуються сукупністю доказів та вимогами законів. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду. Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до ст. 76 ЖК України, якщо наймач та члени його сім'ї не повернулись у заброньоване жиле приміщення протягом шести місяців після закінчення строку дії броні, договір найму жилого приміщення за позовом наймодавця може бути розірвано в судовому порядку. З рішення Виконавчого комітету Ладижинської міської ради народних депутатів № 392 від 04.11.1996 року та Акту прийому передачі житлових будинків від 30.09.1996 року видно, що квартира [ADDRESS] передана в комунальну власність. З довідки № 57 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видно, що виконавчий комітет Ладижинської міської ради є юридичною особою, органом місцевого самоврядування, комунальна власність. З охоронного свідоцтва (броня) № 1 на двохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] від 12.11.2010 року видно, що воно видано [PERSON] та було заброньовано за ним та членами його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на строк з 25.06.2010 року по 25.06.2013 року в зв'язку з виїздом їх в район Крайньої Півночі. З довідки Ладижинського міського комунального підприємства «Добробут» № 1503 видно, що в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вибули в м.Лангепас Тюменської області. З довідки Ладижинського міського комунального підприємства «Добробут» № 2241 від 02.09.2014 видно, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрованих немає. З довідки з місця проживання, складу сім'ї і реєстрації від 10.11.2010 року видно, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по місцю проживання за адресою: [ADDRESS]. Ці факти та докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів і не суперечать один одному. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позов виконавчого комітету Ладижинської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору найму на заброньоване жиле приміщення та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 311, 317, 319, 321. 391, 398 ЦК України, 71, 72, 76 ЖК України

Outcome: approved