Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

16 жовтня 2020 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона 11.02.2019 року уклала шлюб з відповідачем у справі. Від шлюбу у них народилася дитина, син [PERSON] , [INFO] . З відповідачем вони спільно не проживають більше дев`яти місяців, спочатку відповідач надавав допомогу на утримання сина, але вже більше трьох місяців ухиляється від матеріального утримання дитини. Вона не має змоги одноосібно забезпечити всі потреби життєдіяльності сина, оскільки перебуває у декретній відпустці, окрім того утримання дитини є обов`язком обох батьків. Як особа, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною вона отримує соціальну допомогу в розмірі 860,00 гривень щомісячно, інших доходів вона не має. Добровільно відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання сина, не говорячи вже про її утримання. сплату аліментів між сторонами не укладено. Як їй відомо, відповідач працює та має постійне місце роботи. Його заробітна плата становить не менше ніж 5000,00 гривень у місяць. На утриманні відповідача інші особи відсутні. Позивачка просить суд стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на користь дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття від дня подання позову до суду; стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання на час догляду за малолітньою донькою у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином трьох років, до [INFO] включно. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 11 лютого 2019 року виконавчим комітетом Слов`янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис за №3 від 11 лютого 2019 року, вбачається,що сторони по справі зареєстрували шлюб 11.02.2019 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Слов`янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Згідно довідки №1015 від 15.10.2020 року виданої виконавчим комітетом Слов`янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, син [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть основну відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини в межах своїх здібностей і фінансових можливостей; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Так, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання сина позивачу не надає, хоча є працездатною особою, тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що з урахуванням матеріального становища позивача, те, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, не працює, а також враховуючи матеріальний стан відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з останнього слід стягти аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною - сином трирічного віку в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулась до суду із позовом 16 жовтня 2020 року, від так аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Відповідно ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позов задоволено, позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved