Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~16.02.2021 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за результатами розгляду якої, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця із індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягнути кошти на утримання дружини, з якою проживає дитина (аліменти) у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 12 жовтня 2019 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 794. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач у добровільному порядку не надає, у зв`язку з чим вона бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Крім того, вважає, що у відповідності до ст.ст. 80, 84 Сімейного кодексу України, вона має право на її утримання до досягнення молодшою дитиною 3-х років у вигляді аліментів. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року вирішено справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 17-18) Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позову [PERSON] до нього про стягнення аліментів на дитину та дружину, в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача та заяву відповідача, а також обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 12 жовтня 2019 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 794. (а.с. 9) Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. (а.с. 10) Після фактичного припинення спільного проживання, відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати кошти на утримання дитини в достатній мірі. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стаття 84 СК України\~передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і у разі розірвання шлюбу. Таким чином, право на утримання (аліменти) від чоловіка - батька дитини, має дружина, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст.\~80 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін по справі, непрацездатний стан позивача (знаходження у відпустці по догляду за дитиною, якій на момент розгляду справи менше трьох років), зважаючи на передбачений законом обов`язок чоловіка -\~батька дитини, утримувати дружину до досягнення дитиною 3-х років, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частин від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з 16 лютого 2021 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років [INFO] . Крім того, при визначенні розміру аліментів по зазначеній справі, судом також враховано визначені у ч. 9\~ст. 7 СК України\~загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімального прожиткового мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від розміру мінімального прожиткового мінімуму у місячному розмірі, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Оскільки прожитковий мінімум\~для працездатних\~осіб станом на 1 січня 2021 року становить 2270,00 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved