Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

15 червня 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 26 липня 2002 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за актовим записом №113. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені у лютому 2017 року з тієї причини, що відповідач вживає наркотики, не працює, не намагається застосовувати заходів щодо утримання родини, що є причиною виникнення сварок. В позивача з відповідачем різні погляди на життя, сімейні відносини, шлюб носить формальний характер. Просила не вживати заходів для збереження сім'ї та розірвати шлюб, сина залишити з позивачем, витрати по розірванню шлюбу покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась. В позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило. 02 серпня 2017 року до суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє за довіреністю, в якій на позовних вимогах про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] наполягала. Уточнила, що спору щодо виховання дитини у сторін немає. Після розірвання шлюбу просила залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Проти винесення заочного рішення не заперечувала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача, згідно з поданою нею заявою, не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26 липня 2002 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, за актовим записом №113. (а.с.5) Від спільного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 09 грудня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Добропільського міського управління юстиції Донецької області. (а.с.6) Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає що сім'я сторін фактично розпалася, між ними втрачені почуття любові, довіри та взаємоповаги і шлюб носить формальний характер. Заяв про надання строку на примирення від сторін спору суду не надходило, відтак за відсутності клопотань від позивача та відповідача, суд вважає за недоцільне надавати строк на примирення. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, врахувавши, що одна із основних засад шлюбу є його добровільність, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved