Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

15\~вересня 2020\~року АТ\~КБ «ПриватБанк»\~звернулось до\~Василівського районного\~суду Запорізької\~області з\~позовом до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості,\~в якому\~позивач просить\~стягнути з\~відповідача [PERSON] \~на свою\~користь заборгованість\~у розмірі\~14944,26 гривень за кредитним договором № б/н від 25.02.2014 року, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 25.02.2014 року, згідно якої [PERSON] отримав кредит в розмірі 5262,78 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У позові зазначають, що погашення заборгованості повинно здійснюватися у наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Однак, в порушення умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, станом на 04.08.2020 року відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості № б/н від 25.02.2014 року у загальному розмірі 14944,26 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4063,87 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4103,62 грн., заборгованості за комісією в сумі 0,00 гривень, заборгованості за пенею в сумі 6776,77 гривень, 0,00 гривень штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. До теперішнього часу відповідач [PERSON] заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості № б/н від 25.02.2014 року у добровільному порядку не погасив, тому позивач АТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Ухвалою Василівського районного суду від 28 вересня 2020 року відкрито провадження у даній справі, визначено проведення розгляду справи за правилам спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченко В.М., в якій просить розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.54). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (перебування) відповідача, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судової повістки особисто 01.10.2020 року (а.с.61), також належне сповіщення відповідача здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідачки до суду (а.с.63), відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України. Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки до суду відповідачкою на адресу суду не подано, відзив, заперечення на позов не надано, заяв про застосування строків позовної давності суду не представлено. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною\~2 ст.6 ЦК України \~передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані \~цими актами. У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України \~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.627 ЦК України \~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 25.02.2014 року, позичальник [PERSON] отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 5262,78 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеної Генеральної угоди, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості між ним та Банком, складає кредитний договір, про що свідчить підпис позичальника (а.с.12,13,14,15-41). АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості виконав у повному обсязі, а саме 25.02.2014 року надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 5262,18 грн., видавши попередньо платіжну картку № [NUMBER] з встановленим кредитним лімітом у визначеному у Договорі розмірі (а.с.11). В порушення умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, укладеної між сторонами 25.02.2014 року, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно не виконував, передбачені умовами договору платежі для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, своєчасно не вносив, у зв`язку з чим за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості № б/н від 25.02.2014 року утворилася заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості № б/н від 25.02.2014 року, відповідач [PERSON] станом на 04\~серпня 2020 року має заборгованість за вищевказаною Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості № б/н від 25.02.2014 року у загальному розмірі 14944,26 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4063,87 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4103,62 грн., заборгованості за комісією в сумі 0,00 гривень, заборгованості за пенею в сумі 6776,77 гривень, 0,00 гривень штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с.7-9). Вказаний розрахунок відповідачем [PERSON] не оспорений, відзив, заперечення на позов суду не надані та в судовому засіданні належними та допустимими доказами відповідачем не спростовано. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позичальник [PERSON] свої зобов`язання за укладеною Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 25 лютого 2014 року належним чином не виконує, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість, відповідачем [PERSON] до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому заборгованість, яка виникла за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості № б/н від 25 лютого 2014 року підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку та яка виникла станом на\~04\~серпня 2020\~року в загальній сумі 14944,26\~грн., що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4063,87 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4103,62 грн., заборгованості за комісією в сумі 0,00 гривень, заборгованості за пенею в сумі 6776,77 гривень, 0,00 гривень штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн., оплата якого документально підтверджена платіжним дорученням від 02.09.2020 року, та оригінал якого міститься в матеріалах справи (а.с.4).

Outcome: approved