Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

17.07.2014 року позивач територіальна громада с.Ширівці в особі Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області звернулась до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди. Посилались на те, що [PERSON] самовільно зайняла та використовує земельну ділянку площею 0,0078 га із земель запасу Шировецької сільської ради по вул. Ковпака в с.Владична, Хотинського району, Чернівецької області. Вказали, що самовільне зайняття земельної ділянки здійснено шляхом будівництва (встановлення) огорожі та приєднання до землеволодіння по вул. Ковпака, 4 в с. Владична, Хотинського району, Чернівецької області. Зазначили, жодних договорів, які б надавали право користування цією ділянкою відповідачу, сільська рала не укладала. Факт самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 12.03.2014 року , 17.04.2014 року, 21.05.2014 року та актом обстеження земельної ділянки складеним державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області [PERSON] та [PERSON] 13.03.2014 року. Відповідно до зазначеного акту в результаті проведеного обстеження було виявлено самовільне використання відповідачем земельної ділянки і відповідними інспекторами факт самовільного зайняття земельної ділянки було підтверджено. Зазначили також, що окрім того відповідачу було винесено приписи державної інспекції сільського господарства Чернівецької області №00084 від 12.03.2014 року та №00147 від 17.04.2014 року. Дані приписи залишені відповідачем без виконання в результаті чого на відповідача протоколи про адміністративне правопорушення № 00042 від 12.03.2014 року та №00120 від 17.04.2014 року відповідно до яких винесені постанови про накладення адміністративного стягнення на відповідача № 61 від 13.03.2014 року та № 100 від 17.04.2014 року. Дані постанови відповідачем не оскаржувались. Крім того вказали, що своїми діями відповідач завдав шкоду заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 70,84 грн Посилаючись на вищевикладене просили зобов'язати [PERSON] звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку площею 0,0078 га яка розташована на території Шировецької сільської ради Хотинського району, Чернівецької області шляхом знесення самовільно встановленої загорожі та стягнути з відповідача шкоду у розмірі - 70,84 грн. завдану самовільним заняттям земельної ділянки. Представник позивача [PERSON]- в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила проти задоволення позовних вимог, але визнала той факт, що встановила загорожу та не розуміє чому вона заважає. Представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди, підтримав подані заперечення на позов. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в повній мірі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно статей 152, 157 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки. Порядок визначення і відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 12 перехідних положень до Земельного Кодексу України розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють сільські, селищні, міські ради. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що [PERSON] самовільно зайняла та використовує земельну ділянку площею 0,0078 га із земель запасу Шировецької сільської ради по вул. Ковпака в с.Владична, Хотинського району, Чернівецької області. Самовільне зайняття земельної ділянки здійснено шляхом будівництва (встановлення) огорожі та приєднання до землеволодіння по вул. Ковпака, 4 в с. Владична, Хотинського району, Чернівецької області. Жодних договорів, які б надавали право користування цією ділянкою відповідачу, Шировецька сільська рала Хотинського району не укладала. Згідно державного акта на право власності на землю серії І-В № 005839 від 09 червня 1994 року земельна ділянка площею 0, 6008 га, що розташована с.Владична, Хотинського району Чернівецької області належить [PERSON]. Згідно з актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 12.03.2014 року , 17.04.2014 року, 21.05.2014 року та згідно акта обстеження земельної ділянки складеним державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області [PERSON] та [PERSON] 13.03.2014 року, вбачається що в результаті проведеного обстеження було виявлено самовільне використання [PERSON] земельної ділянки та підтверджено факт самовільного зайняття земельної ділянки. Відповідно до приписів державної інспекції сільського господарства Чернівецької області №00084 від 12.03.2014 року та №00147 від 17.04.2014 року., які залишені відповідачем без виконання були складені протоколи про адміністративне правопорушення № 00042 від 12.03.2014 року та №00120 від 17.04.2014 року відповідно до яких винесені постанови про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] № 61 від 13.03.2014 року та № 100 від 17.04.2014 року. Дані постанови нею не оскаржувались, штрафи призначені до сплати відповідачу сплачені, що підтверджується квитанціями від 24.03.2014 року та 24.04.2014 року. . Крім того, в судовому засіданні визнала той факт, що встановлювала загорожу на земельній ділянці, яка розташована по вул.Ковпака, 4 с.Владичка, Хотинського району Чернівецької області, також визнала, що на даний час земельна ділянка їй не належить. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно квитанції про сплату від 24.03.2014 року вбачається, що [PERSON] сплатила завдану матеріальну шкоду в сумі 70,84 грн., тому в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди потрібно відмовити. Щодо позовних вимог стосовно приведення земельної ділянки до стану придатного для використання за цільовим призначенням, слід відмовити, оскільки не вказано цільове призначення вищевказаної земельної ділянки. Враховуючи з вищевикладених фактичних обставин та норм матеріального права, суд приходить до переконання в тому, що позовні вимоги про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, доведені у визначеному законом порядку, не спростовані відповідачем належним чином, переконливими та допустимими доказами, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що відповідач самовільно зайняла земельну ділянку і користується нею без відповідних правових підстав, тому позов підлягає до часткового задоволення. В задоволенні позову в іншій частині відмовити. На підставі викладеного, ст. 14 Конституції України, ст.ст.12, 125, 152, 212 та Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст.1, 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та

Outcome: partial