Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, яке перебуває у спільній сумісній власності сторін як колишнього подружжя, а саме: житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки для обслуговування будинку, а також автомобіля Daewoo Sens, д.н. [NUMBER], посилаючись на те, що з 1968 перебувала у шлюбі з відповідачем та в період шлюбу придбали вказаний будинок, земельну ділянку та автомобіль. В процесі судового розгляду неодноразово позивачка змінювала та доповняла позовні вимоги (а.с. 44, 53), в яких просила поділити набуте за час шлюбу з відповідачем майно, виділивши їй житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку для його обслуговування, а відповідачу виділити земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], гараж, розташований за адресою: [ADDRESS], та автомобіль Daewoo. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові (з урахуванням уточнень). У судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, надали до суду письмові заперечення на позов (а.с. 59), які зводяться до наступного. Дійсно в період шлюбу з позивачкою придбали спірне майно, але оскільки іншого житла не має, є ветераном праці, фізичного доступу до автомобіля не має, тому не погоджується з варіантом поділу, запропонованим позивачкою, та просив виділити кожному по 1/2 частці спільного майна, тобто в ідеальних частках. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 08.12.1968 перебували між собою в шлюбі (а. с. 5). За час шлюбу за спільні кошти сторони придбали наступне майно: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7), земельну ділянку площею 0,100 га за цією ж адресою для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер [NUMBER]) (а.с. 11), земельну ділянку площею 0,0977 га, за адресою: [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер [NUMBER]) (а.с.45), автомобіль Daewoo Sens, д.н. [NUMBER] (а.с. 12, 93). Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). За змістом частини четвертої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, якщо один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Такий по суті висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі N 6-2811цс15. Обидві сторони наполягали на виділенні автомобіля зі сплатою грошової компенсації вартості його частки, при цьому жоден з подружжя попередньо не вніс грошову суму на депозитний рахунок суду, а автомобіль вважається неподільною річчю та не може бути реально поділеним між сторонами відповідно до їх часток, тому суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно (автомобіль) у їх спільній частковій власності. Позовні вимоги щодо поділу житлового будинку та земельних ділянок підлягають задоволенню частково. Ухвалою суду від 28 вересня 2017 року за клопотанням позивачки у справі призначено судову експертизу з метою визначення варіантів поділу будинку та земельної ділянки. Експертом направлено повідомлення про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи у справі, через ненадходження оплати за виконання експертизи. У підготовчому засіданні представник позивача заявила клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи. При цьому позивачка пояснила, що коштів для оплати винагороди експерту за проведення експертизи не має, тому клопотання залишено судом без розгляду. Таким чином, суд позбавлений можливості провести реальний поділ будинку та земельних ділянок із виділенням сторонам їх часток за наведених вище обставин, а тому поділ спірного майна між сторонами суд здійснює в ідеальних частках. Оскільки сторонами під час шлюбу за спільні кошти набуто право власності на спірний будинок, земельні ділянки та автомобіль, дане майно є їх спільною сумісною власністю, то відповідно до ст. 60, 61, 71 СК України суд вважає за можливе поділити вказане майно між сторонами, визнавши за кожним із ним право власності на 1/2 частку майна в ідеальних частках, без виділення в натурі. Позовні вимоги про поділ гаража, розташованого за адресою: [ADDRESS], задоволенню не підлягають, оскільки даний гараж не є самостійний об'єктом нерухомого майна, а є складовою домоволодіння [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: partial