Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

15.04.2014 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказує, що він є спадкоємцем а отже й власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач із дружиною проживають за іншою адресою, а у вказаному будинку проживає його донька [PERSON] з трьома неповнолітніми дітьми. 22.05.2010 р. [PERSON] з 10.02.2011 р. дозволив гр-ну [PERSON] зареєструватися в тому будинку, оскільки той довгий час не мав свого житла, не стояв на паспортному обліку й не міг оформитися на роботу. Згодом відповідач придбав собі жиловий будинок за адресою: [ADDRESS], але з оспорюваного будинку з реєстрації не знявся. На прохання позивача знятися з реєстрації не реагує. Просить суд визнати гр-на [PERSON], [INFO], таким, який втратив право на житлову площу в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, хоча про час й місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Про що свідчать поштові відправлення. Третя особа без самостійних вимог відділ Кам'янсько-Дніпровського районного РС УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не з'явилася. Згідно ч.3 ст.36 ЦПК України якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 02.10.2009 року про визнання за [PERSON] права власності на вказаний будинок (а.с. 5), а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Орендним підприємством «Запорізьке міське бюро технічної інвентарізації» №24550693 від 24.11.2009 року (а.с. 6). Відповідач [PERSON] не проживає в оспорюваному будинку за аресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками Квартального комітету №2: від 22.03.2014 року та від 02.04.2014 року (а.с.7, 8). Згідно ст. 818 ЦК України, ст. 98 ЖК України, наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядженням майном. Позивач стверджує, що неодноразово просив відповідача знятися з місця реєстрації добровільно, але той кожного разу відмовляється. Відповідно до ст. 71 ЖК України за відсутнім наймачем або членами його сім'ї жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороняються законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачу належить будинок та він має на нього право власності, але відповідач не проживає в будинку, чим порушує права позивача як власника будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved