Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

17.07.2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, зокрема й на земельну ділянку розміром 11,43 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Скобелевської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Зазначає, що за життя 16.12.2010 року його батько залишив заповіт, згідно якого зазначену земельну ділянку заповів йому - [PERSON] . Зазначений заповіт (другий примірник) знаходився у заповідача [PERSON] за місцем проживання. На час складання зазначеного заповіту і відкриття спадщини, в зв`язку зі смертю заповідача [PERSON] , позивач проживав з сім`єю в іншому районі області ніж спадкодавець, тому не був обізнаний про існування посмертного розпорядження останнього. Інші спадкоємці (відповідачі), достовірно знаючи про заповіт, приховавши факт існування особистого розпорядження заповідача, не повідомили про це позивача, при цьому самі не звертались з заявами про прийняття вказаної спадщини. Про наявність заповіту йому (позивачу) випадково стало відомо в грудні 2019 року, примірник якого він отримав у відповідачів. 10.06.2020 року, маючи примірник зазначеного заповіту, звернувшись до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області - Рожко О.О. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено через пропуск встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилається, що у зв`язку з тим, що він (позивач) не знав про існування заповіту, не прожив та не був зареєстрований за адресою спадкодавця, тому пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини від його батька, а тому просить суд визначити йому додатковий строк (протягом одного місяця з часу набрання рішенням законної сили) для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належними чином, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про час і місце його проведення повідомлялась належними чином, 21.09.2020 року на адресу суду від неї надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнає повністю і не має заперечень щодо їх задоволення, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про час і місце його проведення повідомлялась належними чином, 21.09.2020 року на адресу суду від неї надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнає повністю і не має заперечень щодо їх задоволення, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належними чином, 21.09.2020 року на адресу суду від нього надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнає повністю і не має заперечень щодо їх задоволення, просить розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконкомом Скобелевської сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 29.09.2014 року. Відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ІІ-МК №042112 від 02.03.2002 року земельна ділянка, що розташована на території Скобелівської сільської ради, загальною площею 11.43 га належить [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Скобелевської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, [PERSON] помер [INFO] , про що 29.09.2014 року складено відповідний актовий запис №10. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області - Рожко О.О., зареєстрований в реєстрі за №2475, відповідно до якого земельну ділянку розміром 11.43 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Скобелевської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-МК №042112, виданого 20.03.2001 року Скобелевською сільською радою Казанківського району Миколаївської області на підставі рішення ради №21/6 від 30.01.2001 року та зареєстрованого на його ім`я у Казанківській районній раді в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №104 (кадастровий номер земельної ділянки - не визначено), заповів [PERSON] , [INFO] . Позивач звертався до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області - Рожко О.О. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак постановою приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області - Рожко О.О. за №144/02-31 від 10.06.2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої не встановлено, яка знаходиться в межах території Скобелевської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, оскільки [PERSON] у встановлений законом строк своєчасно не подав до нотаріуса на протязі шести місяців з дня смерті [PERSON] не звертався, дані про його реєстрацію разом зі спадкодавцем на день смерті відсутні. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Позивач у своїй заяві зазначає, що не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та про існування заповіту йому стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Також, відповідачі, визнавши позовні вимоги, підтвердили, що достовірно знаючи про заповіт, приховавши факт існування особистого розпорядження заповідача, не повідомили про це позивача, при цьому самі не звертались з заявами про прийняття вказаної спадщини. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Вищенаведене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-496цс17. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про визнання причин пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, оскільки про існування заповіту позивач дізналася лише в грудні 2019 року та вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, а протягом одного місяця з часу набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved