overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

16 вересня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинковолодіння № 9 на вул. Шевченка в с. Носачів Смілянського району, та земельну ділянку площею 2,7930 га, розташовану: Черкаська область, Смілянський район, Носачівська сільська рада, «за межами населеного пункту». Спадкоємцем по заповіту на спадкове майно померлої є [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що він прийняв спадщину після смерті матері, подавши у встановлений законом строк заяву нотаріусу, але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів не може отримати свідоцтво про право власності, звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на будинковолодіння та земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 16 вересня 2015 року, відкрилася спадщина на будинковолодіння № 9 на вул. Шевченка в с. Носачів Смілянського району, та земельну ділянку площею 2,7930 га, розташовану: Черкаська область, Смілянський район, Носачівська сільська рада, «за межами населеного пункту», що підтверджується свідоцтвом про смерть, технічним паспортом від 11 травня 2016 року, довідкою виконкому Носачівської сільської ради від 22 квітня 2016 року № 248, та державним актом на право власності на земельну ділянку від 26 вересня 2012 року. За свого життя [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла усе своє майно [PERSON], який прийняв спадщину, подавши у встановлений законом строк заяву нотаріусу, що підтверджується його повідомленням від 16 серпня 2016 року. Інших спадкоємців немає. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому за позивачем слід визнати право власності на будинковолодіння та земельну ділянку, що залишилися після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

16 вересня 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору №DNPPR123650099 від 14 червня 2012р. відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2737,63 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає умовам договору. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Так, у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 18.08.2015 року має заборгованість 5855,36 грн., що складається з 2270,07 грн. - заборгованість за кредитом, 2,32 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2827,95 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штраф 755,02 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5855,36 грн. та судові витрати по справі у сумі 1218,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору №DNPPR123650099 від 14.06.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2737,63 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає умовам договору (а.с.4-14). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 18.08.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 5855,36 грн. (а.с. 3). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 5855,36 грн., а також судовий збір в сумі 1218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

16 вересня 2015 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для подання виконавчих листів №2/325/111/2013 від 12.06.2013 року про стягнення з [PERSON] суми заборгованості та суми судових витрат до виконання, обґрунтовуючи тим, що 04 липня 2013 року на примусове виконання рішення Приазовського районного суду Запорізької області були видані виконавчі листи №2/325/111/2013( 325/578/13-ц) про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Акцент-Банк заборгованості у розмірі 9788 гривень 40 копійок, та судового збору у розмірі 229 гривень 40 копійок. По вказаним виконавчим листам пропущено строк для пред'явлення до виконання, оскільки строк пред'явлення минув 01 липня 2014 року. З метою встановлення причин пропуску строку пред'явлення виконавчих листів до виконання в ПАТ Акцент-Банк було проведено службову перевірку. За результатами перевірки встановлено, що відповідальною особою за ведення вищевказаної справи [PERSON] не були виконані обов'язки покладені на нього трудовим договором, а саме не було проведено жодних дій для проведення процедури примусового стягнення по виконавчим листам, про що 01 липня 2015 року заступником директора ПАТ Акцент-Банк [PERSON] складено акт. Особи, які брали участь у розгляді справи, а також заінтересована особа відділ Державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, які належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з'явилися: представник позивача та відділу Державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, а боржник [PERSON] - з невідомої суду причини. Згідно ч. 2 ст. 371 ЦПК України, неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 371 ЦПК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Викладені вище обставини підтверджуються наданими заявником документами: виконавчими листами №2/325/111/2013 від 12.06.2013 року про стягнення з [PERSON] суми заборгованості 9788 гривень 40 копійок та суми судових витрат 229 гривень 40 копійок, строк пред'явлення яких до виконання 01.07.2014 року, актом службової перевірки ПАТ Акцент-Банк від 01.07.2015 року; копіями постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.01.2014р., 19.05.2015р. за даними виконавчими листами. Суд, враховуючи вимоги ст.14 ЦПК України про обов'язковість судових рішень, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника позивача ПАТ Акцент-Банк [PERSON] про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання підлягає задоволенню, оскільки вважає причину пропуску строку пред'явлення виконавчих листів поважною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

16 вересня 2015 року у суд із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 14.03.2008 з відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області за актовим записом № 08. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання доньки не надає. Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згоден на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 7), та в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, ухиляється від обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позову про стягнення аліментів був звільнений, тому ці витрати стягуються з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

16 вересня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] селищної ради Шацького району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Кінцева, буд. 11, в с. Самійличі Шацького району Волинської області. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 21 листопада 1993 року помер батько позивача [PERSON], якому належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Кінцева, буд. 11, в с. Самійличі Шацького району Волинської області, збудований ним у 1962 році. Належність йому даного нерухомого майна підтверджується будинковою книгою, довідкою [PERSON] селищної ради Шацького району Волинської області № 226 від 18.07.2016 року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. За життя [PERSON] заповіт не склав. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] і в установленому законом порядку прийняв спадщину шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. Інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, немає. Родинні відносини між позивачем і спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача. Право власності на вказане нерухоме майно ні за ким не зареєстровано. У звязку з відсутністю правовстановлювального документа про право власності спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно, [PERSON] відмовлено в нотаріальному оформленні її спадкових прав. Тому він просить суд визнати його право власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач в попереднє судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] селищна рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що [PERSON] селищна рада Шацького району Волинської області заперечень на позов немає, при ухваленні рішення покликається на розсуд суду. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, матеріалами спадкової справи на імя [PERSON], інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 1217, 1220, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

16 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 16 серпня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №128. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з жовтня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 16 серпня 2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №128 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з жовтня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

16 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полонської міської ради (далі [PERSON]) та до [PERSON], в якому вказує, що 09 травня 2013 року померла його мати [PERSON], яка до смерті тривалий час проживала в США. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю). Про смерть мами позивачу було відомо, але позивач на похорон не мав можливості поїхати і лише в серпні 2016 року йому направили із США документ, який посвідчує смерть матері, вирішив звернутися до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але пропустив шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця. Рідна сестра позивача - відповідачка [PERSON] - на спадщину не претендує. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. В суд представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, доводи позову підтримує. [PERSON] [PERSON] та відповідачка [PERSON] в суд не прибули, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 09 травня 2013 року померла мати позивача [PERSON], яка до смерті тривалий час проживала в США. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю). Про смерть матері позивачу було відомо, але позивач на похорон не мав можливості поїхати і лише в серпні 2016 року із США отримав документ, який посвідчує смерть матері, вирішив звернутися до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але пропустив шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця. Рідна сестра позивача - відповідачка [PERSON] на спадщину не претендує. Доводи позовної заяви узгоджуються з письмовими доказами паспортом позивача, свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про смерть матері позивача, державного акта на право власності на земельну ділянку, листом нотаріуса про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки позивач з обєктивних причин не міг вчасно отримати із США письмове підтвердження про смерть матері і у встановлений законом строк звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Дану обставину суд вважає поважною причиною пропуску строку на звернення про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

16 вересня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 09 жовтня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 15. Від шлюбу дітей не мають. Подружні відносини між ним припинені з грудня 2015 року. Основною причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння. Проживають окремо. Позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 09 жовтня 2010 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 15 (а.с.11). Від шлюбу дітей не мають. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, на примирення позивач не згідна, тому збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

16 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON], [INFO]. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є рідним сином відповідача, продовжує навчання на першому курсі Національної академії Національної гвардії, у звязку з цим потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради, актовий запис № 565 (а.с.8). Як вбачається з довідки від 05.09.2016 року № 4/962, виданої Національною академією Національної гвардії України, [PERSON] є курсантом Національної академії Національної гвардії України та навчається на першому курсі денної форми навчання за державним замовленням (а.с.7). Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 198 Сімейного кодексу України покладає обовязок щодо утримання своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, на обох батьків. Тобто позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved