Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

15 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що в Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполя він дізнався про наявність виконавчого напису Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 31 жовтня 2017 року про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості у розмірі 33582,52 доларів США за кредитним договором № 215/12-07-594 від 23 липня 2007 року. На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП № 56488982 та постановою від 13 липня 2018 року оголошено в розшук належний йому транспортний засіб. Як вбачається з виконавчого напису, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнена прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 15566 доларів США, прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 18016,53 долари США, та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Строк, за який проведено стягнення - з 01 березня 2015 року по 12 вересня 2017 року. Проте, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маіруполя від 03 квітня 2013 року за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» з [PERSON] достроково стягнуто заборгованість у розмірі 15566 долари США, відсокти - 5929,73 долари США. Тобто виконавчим написом нотаріус повртоно стягнув заборгованість за тим самим кредитним догоовром. Крім того, при видачі виконавчого напису нотаріусом було порушено умову безспірності заборгованості за кредитним договором у урахуванням рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маіруполя від 03 квітня 2013 року. Враховуючи позицію Верховного Суду України, яку він висловив у своїй постанові від 04 липня 2018 року по справі № 564/2199/15-ц, після винесеного судового рішення у нотаріуса не було правових підставі стягувати проценти. На підставі викладеного просить суд визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем від 31 жовтня 2017 року за реєстровим № 24512 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості за кредитним договором № 215/12-07-594 від 23 липня 2007 року за період з 01 березня 2015 року по 12 вересня 2017 року у розмірі 33582,53 долари США: прострочена заборгованість - 15566 доларів США, прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 18016,53 долари США, та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису, - таким що не підлягає виконанню. Також просить стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на його користь понесені судові витрати з оплати судового збору за подачу позову у розмірі 704, 80 гривень, з оплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 352,40 гривень та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 гривень, а всього 4057,20 гривень. 27 вересня 2018 року до суду наданий відзив на позовну заяву АТ «Укрсоцбанк» в особі представника Дегтярьова Є.В., в якому зазначено, що сторони кредитного договору встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 ЦК. Отже, виконавчий напис був вчинений з дотриманням ст..ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Позивач не довів, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису його заборгованість перед АТ «Укрсоцбанк» мала ознаки спірності. В разі якщо позичальник не згоден з розрахунком заборгованості, то це його процесуальний обов'язок надати свій розрахунок. Наявні в матеріалах справи документи переконливо доводять про відсутність підстав для задоволення позову заявника. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Разом з позовною заявою від позивача надійшла заява про витребування доказів, в якій він просив витребувати у нотаріуса Чуловського В.А. копію спірного виконавчого напису, копію кредитного договору № 215/12-07-594 від 23 липня 2007 року, виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, копію заяви ПАТ «Украсоцбанк» нотаріусу про надання документів для отримання виконачого напису і копії доданих до заяви документів, та витребувати з архіву Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя цивільну справу № 0538/2813/2012 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], для огляду у судовому засіданні. Також 15 серпня 2018 року від позивача [PERSON] надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом, до вирішення спору судом. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича посвідчені копії виконавчого напису від 31.10.2017 року за реєстрованим № 24512 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором; кредитного договору № 215/12-07-594 від 23 липня 2007 року, виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, заяви ПАТ «Украсоцбанк» нотаріусу про надання документів для отримання виконачого напису і копії доданих до заяви документів. Витребувано з архіву Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя цивільну справу № 0538/2813/2012 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], - для огляду у сдуовом узасіданні. Ухвалою суду від 17 серпня 2018 року заява про забезпечення позову [PERSON] задоволена. Зупинено стягнення за виконавчим написом, виданим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. від 31 жовтня 2017 року за реєстровим № 24512 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості у розмірі 33582,53 доларів США. Ухвалою суду від 04 жовтня 2018 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутності за участю його представника адвоката [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зазначиал, що підтвердження щодо витрат на правову допомогу в неї немає, тому відмовилася від вимог щодо стягнення з Банку витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень. В решті частині позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача АТ «Укрсоцбанк» Дегтярьов Є.В., діючий на підставі довіреності, надав заяву про розгляд справи в його відсутності з урахуванням наданого відзиву. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі на підставі наявних в справі документів. З'ясувавши позиції сторін, викладені у позові та запереченнях, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у сумі 33582,53 доларів США за кредитним догоовром № 215/12-07-594 від 23 липня 2007 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] та складаються із: простроченої заборгованості у розмірі 15566 доларів США та простроченої заборгованості по нарахованих відсотках у розмірі 18016,53 доларів США. Строк за який проводиться стягнення - з 01 березня 2015 року по 12 вересня 2017 року. Виконавчий напис було зареєстровано у реєстрі за №24512, та він набрав чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 31.10.2017 року (а.с. 59). Також з матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис було вчинено на підставі наступних документів: 1) заяві Банку від 31 жовтня 2017 року про вчинення виконавчого напису; 2) кредитного договору № 215/12-07-0594, укладеного 23 липня 2007 року між Акціонерно-коменрційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] із додатковими угодами № 1 від 04 литсопада 2008 року, № 2 від 26 березня 2009 року та № 3 від 04 литсопада 2010 року; 3) довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором на 12.09.2017 року із детальною випискою по рахунку; 4) витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формуваньПАТ «Укрсоцбанк»; 5) довіреності представника Банку від 28 литсопада 2016 року; 6) витягу з Єдиного реєстру довіреностей №35113336 від 31.10.2017 року; 7) інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів №123636661 від 31.10.2017 року (а.с. 59-112). В подальшому, на підставі вказаного виконавчого напису, старшим державним виконавцем Лівобережного ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Олєйник Л.І. було відкрито виконавче провадження ВП №56488982, та 13 липня 2018 року з метою забезпечення виконання виконавчого провадження оголошено в розшук транспортний засіб марки Nissan Note, [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с. 15). Також судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маіруполя Донецької області від 03 квітня 2013 року за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Маріуполсьького відділення Донецького обласного філіалу ПАТ «Укрсоцбанк» з [PERSON] достроково стягнуто заборгованість у розмірі 21738,20 доларів США, з яких: 15566 долари США - заборгованість за тідом кредиту, а 5929,73 долари США - відсотки. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок). Згідно з ч.1 ст.1 Закону України від 02.09.1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (надалі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.2.1 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп.2.2 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. На підставі викладеного, суд робить наступні висновки. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. не перевірив безспірність вимог банку, чим порушив ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки повідомлення про вручення вимоги про усунення порушень, направленої ПАТ «Укрсоцбанк» на ім'я [PERSON] підтверджено не було, що виключає безспірність вимог. Як вбачається з матеріалів справи, виконавчим написом нотаріусом стягується сума заборгованості за кредитним договором, яка вже була стягнута рішенням суду від 03 квітня 2013 року. Крім того, зазначеним рішенням суду достроково змінено строк повернення кредиту, відповідно після ухвалення судового рішення, право Банку нараховувати проценти, передбачені кредитним договором, припиняється, що узгоджується з висновками, зробленими Верховним судом України у своїй постанові від 14 лютого 2018 року по справі № 564/2199/15-ц. Отже, з урахуванням рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маіруполя від 03 квітня 2013 року у нотаріуса не було правових підстав стягувати проценти за період з 01 березня 2015 року по 12 вересня 2015 року. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з ч.2 цієї статті, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь [PERSON] суми сплаченого ним судового збору у повному розмірі, а саме по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 704,80 гривеньт та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 352,40 гривень, а всього 1057,20 гривень. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, понесених [PERSON], суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] 10 серпня 2018 року укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого клієнт зобов'язується оплатити працю адвоката у розмірі 3000 гривень. Проте, будь-якого підтвердження оплати та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), позивачем не надано, отже, не виконані умови ч.3 ст. 137 ЦПК України, а тому суд не знаходить підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, понесених [PERSON] Крім того, у судовому засіданні представник позивача [PERSON] не наполягала на відшкодуванні вказаних витрат.

Outcome: partial