Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

15 травня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.07.2007 року. Від шлюбу мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Протягом останніх трьох років сімейне життя не складається, виникають сварки через безпідставні ревнощі відповідача. Безперервні скандали призвели до втрати почуттів любові, поваги та довіри, негативно впливають на їх дітей. Вони не можуть порозумітись щодо ведення домашнього господарства та сумісного проживання. Двічі звертались до суду із позовом про розірвання шлюбу, проте досягали примирення. Вважає, що в даний час подальше збереження шлюбу неможливе, суперечитиме її інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила строк на примирення не надавати, а шлюб розірвати, оскільки з чоловіком не проживає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, строку для примирення просив суд не надавати, так як понад шість місяців разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спору щодо проживання дітей з позивачем не має. У зв`язку з неявкою учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши думки учасників справи, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 14 липня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - Батюшинський, дружини - Батюшинська, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 липня 2007 року Лотівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими 23 вересня 2008 року та 01 червня 2011 року Коськівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області відповідно. Судом встановлено, що сторони більше шести місяців сімейні відносини не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім`єю та відсутність спільного побуту на протязі тривалого часу, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння можуть негативно відобразитись на вихованні неповнолітніх дітей. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає. Діти після розірвання шлюбу проживатимуть разом з позивачем, спору щодо цього у сторін немає. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. А тому, суд роз`яснює сторонам, що шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України узв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вважає за необхідне 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову повернути позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved