Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

16 червня 2015 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача та просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1200 гривен до 500 гривен, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з набранням рішенням законної сили, щомісячно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.09.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] по 1200 гривен щомісячно до досягнення ним повноліття, тобто до 17.09.2030 року. На момент ухвалення рішення суду позивач був згодний з таким розміром аліментів та мав фінансову можливість їх сплачувати, оскільки працював за контрактом на закордонному мореплавному судні. На сьогоднішній день позивач залишився без роботи, вже півроку не може знайти роботу за фахом «Товарознавець у таможенній справі», та не отримує доходів, не має у власності нерухомого чи рухомого майна, живе за рахунок заробітків, які забезпечують лише його щоденне існування. Тому позивач звернувся із даним позовом до суду, оскільки не має можливості у повному обсязі виконувати рішення суду. [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, справу розглянути без їх участі, про що надали суду заяву. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечувала, просила зменшити розмір стягуваних на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили, справу розглянути без її участі про що надала суду заяву. Розглянувши матеріали справи, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково. Судом встановлено наступне. Сторони перебували у шлюбі з 07.02.2012 року до 24 лютого 2015 року, який розірвано за рішенням Біляївського районного суду Одеської області. Мають сина [PERSON], [INFO], неповнолітнього. Дитина проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.09.2014 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] стягнуто по 1200 гривен щомісячно до досягнення ним повноліття, тобто до 17.09.2030 року. Рішення набрало законної сили та надійшло на виконання. Позивач надав докази погіршення його матеріального становища. Позивач не має постійної роботи, не має сталого доходу, живе за рахунок випадкових заробітків. Відповідач [PERSON]. має роботу та отримує заробітну плату щомісячно, позов визнала та просила зменшити розмір аліментів, стягуваних на її користь до мінімального розміру, встановленого законом 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Суд, дослідивши докази на підтвердження матеріального становища позивача та відповідача, вважає, що сума аліментів, стягнута рішенням суду від 17.09.2014 року дещо завищена і має бути зменшена, зважаючи на заробіток (доходи) позивача та його сімейне становище. Суд також враховує, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, а також враховує визнання позову відповідачем. Судовий збір сплачено позивачем повністю при подачі позову до суду.

Outcome: partial