Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

16.02.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Автомобіліст», [PERSON] з обмеженою відповідальність «Спілка інвалідів Автомобіліст», в якій просить стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Автомобіліст» на користь [PERSON] 47200 грн. основного боргу, 3941, 20грн. інфляційних нарахувань, 957,27 грн. 3% річних, загалом 52098,47 грн. з кожного з відповідачів. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. 09.12.2009 року між [PERSON] (наймодавець) з однієї сторони та ТОВ «Автомобіліст» і ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» (наймачі) з іншої сторони було укладено договір найму (оренди) квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3351 (далі Договір). Відповідно до п.2.1. договору строк його дії до 09.12.2014 року, а на підставі п.2.2. договору оскільки жодна із сторін не заявила про його розірвання його було автоматично пролонговано до 09.12.2019 року. Згідно з п.3.1-3.2 договору плата за оренду квартири за цим договором становить 5900, 00 грн. на місяць з кожного з орендарів, що вноситься наперед за наступний місяць не пізніше 10 числа поточного місяця. При цьому плата за комунальні послуги не включена до сплати орендної плати, що встановлено договором від 19.02.2010 року про внесення змін та доповнень №1 до договору оренди квартири від 09.12.2009 року. Як зазначає позивач, орендарі з травня 2016 року перестали сплачувати орендну плату за користування житлом, однак до стягнення [PERSON] заявляє період несплати орендної плати з 11.2016 року по 16.02.2018 року, оскільки питання стягнення заборгованості з орендної плати за період з травня 2016 року до 17.10.2016 року вже було предметом судового розгляду. Позивачем направлялись на адресу відповідачів листи з вимогою про погашення заборгованості зі сплати орендної плати, однак відповідь не отримана. Враховуючи викладене, посилаючись на ст.ст. 526, 625, 815 ЦК України та надаючи відповідні розрахунки, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.02.2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі. Представником позивача [PERSON] заявлено клопотання про витребування доказів, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.03.2018 року зазначене клопотання задоволено і ухвалено витребувати у [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Спілка інвалідів «Автомобіліст» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Автомобіліст» належним чином завірені копії документів (квитанцій, видаткових касових ордерів, тощо), що підтверджують фактичний розрахунок (оплату) з [PERSON] за Договором найму (оренди) квартири від 09.12.2009 року, розташованої за адресою: [ADDRESS], зареєстрованого в реєстрі за № 3351. На виконання зазначеної ухвали представником відповідача ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» [PERSON] подана заява, в якій зазначено, що ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» з 01.11.2016 року по 16.02.2018 рік (у період, зазначений в позові) не сплачувало [PERSON] за договором найму (оренди) квартири від 09.12.2009 року, оскільки з договору завдатку вбачається, що 21.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про завдаток, відповідно до якого сторони дійшли згоди в тому, що забезпечення укладення договору купівлі-продажу квартири №1 за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 169, яка належить на праві приватної власності [PERSON] передбачена 100% передплата у розмірі 60000 доларів США, що за курсом обміну на день укладення договору становила 1500000 грн., яка має статус завдатку. [PERSON] отримала від [PERSON] валютні цінності в сумі 60000 доларів США до підписання зазначеного договору і в день підписання договору передала [PERSON] ключі від вказаної квартири. Відповідно до п.7 зазначеного договору сторони домовились що [PERSON] з 01.05.2016 року не матиме жодних претензій щодо плати за оренду за договором найму (оренди) квартири від 09.12.2009 року, укладеного з ТОВ «Автомобіліст» та ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст», вважаючи його фактично припиненим в односторонньому порядку з боку орендодавця у звязку з укладенням цього договору. Згідно висновку експертного дослідження №2 від 05.12.2016 року Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру підпис від імені [PERSON] і рукописний запис «[PERSON]І.» в тексті договору завдатку від 21.04.2016 року виконано [PERSON] Зазначені обставини встановлені ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.03.2017 року по цивільній справі №639/7728/16-ц. Крім того, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання зазначеного договору про завдаток таким, що не укладався, відмовлено рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.12.2017 року по цивільній справі №639/9339/16-ц (а.с.78-79). Судом задоволені всі клопотання учасників справи про долучення доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.06.2018 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Представником відповідача ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» [PERSON] подані письмові пояснення, в яких даний представник надає оцінку наданим представником позивача доказам, зазначає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, не відповідають матеріалам справи, суперечать вже встановленим іншими судами обставинам та носять надуманий характер, тому не підлягають задоволенню (а.с.164-165). В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, надала вступне слово, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача ТОВ «Спілка\~інвалідів «Автомобіліст»\~[PERSON]\~проти задоволення\~позову заперечував\~з підстав,\~зазначених в\~раніше поданих\~письмових заявахта поясненнях, в останнє судове засідання даний представник не зявився, про причини неявки суд не сповістив, повідомлений належним чином про день і час розгляду справи. Представник ТОВ «Автомобіліст» в судове засідання жодного разу не зявився, про причини неявки суд не сповістив, повідомлений належним чином про день і час розгляду справи, у звязку з чим справа розглянута у відсутність даного представника. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши заяви по суті справи та письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 30.08.2016 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, за реєстраційним № 335, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 04.03.2009 року (а.с.12-13). Зазначені дані підтверджуються копією договору купівлі продажу від 04.03.2009 року, витягом з Державного реєстру правочинів від 04.03.2009 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.03.2009 року, а також копією рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.04.2013 року, яким за [PERSON] визнано право власності на вищезазначену квартиру після переобладнань і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2013 року (а.с.220-225). 09.12.2009 року між [PERSON] (орендодавець) з однієї сторони та ТОВ «Автомобіліст» і ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» (орендарі) з іншої сторони укладено договір найму (оренди) квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3351. Відповідно до договору плата за оренду квартири становить 5900 грн. на місяць, а сааме, по 2950 грн. на місяць з кожного з орендарів, що вноситься наперед за наступний місяць не пізніше 10 числа поточного місяця (а.с. 14-15). 19.02.2010 між [PERSON] з одного боку та ТОВ «Автомобіліст» і ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» з іншого боку також укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору найму (оренди) квартири від 09.12.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 586, відповідно до якого сторони домовилися внести зміни до п. 3.4. Договору та викласти його в такій редакції: «Плата за комунальні послуги не включена до сплати орендної плати» (а.с. 16). 22.02.2017 року, 26.10.2017 року та 28.12.2017 року [PERSON] направлялись на адресу ТОВ «Автомобіліст» і ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» листи щодо стану заборгованості з орендної плати та з вимогою погасити зазначену заборгованість, розірвати договір оренди та звільнити займане приміщення, сплатити заборгованість за комунальними послугами (а.с.25,28). На ухвалу суду представником відповідача ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» [PERSON] подана заява, в якій зазначено, що ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» з 01.11.2016 року по 16.02.2018 рік (у період, зазначений в позові) не сплачувало [PERSON] за договором найму (оренди) квартири від 09.12.2009 року, з посиланням на зміст договору завдатку від 21.04.2016 року, який укладено між [PERSON] та [PERSON] Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками ТОВ «Автомобіліст» є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19-21). 21.04.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір про завдаток, відповідно до якого сторони дійшли згоди в тому, що для забезпечення укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON], передбачена 100 % передоплата у розмірі 60000 (шістдесят тисяч) доларів США, що за курсом обміну на день укладення цього Договору становить 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч) грн. 00 коп., яка має статус завдатку. [PERSON] отримала від [PERSON] валютні цінності в сумі 60000 доларів США до підписання зазначеного договору в якості завдатку, що підтверджується її підписом в Договорі про завдаток. В день підписання цього Договору, а саме 21.04.2016 року, [PERSON] передала [PERSON] ключі від вказаної квартири. Також, сторони домовились та виклали це у п.7 зазначеного Договору, що [PERSON] з 01.05.2016 року не матиме жодних претензій щодо плати за оренду за Договором найму (оренди) квартири від 09.12.2009 року, укладеного з ТОВ «Автомобіліст» та ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст», вважаючи його фактично припиненим в односторонньому порядку з боку орендодавця у зв'язку з укладенням цього договору (а.с.30). Відподвідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.12.2016 року розглянута цивільна справа №639/7728/16-цза позовом [PERSON] до ТОВ «Автомобіліст», ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» про розірвання договору найму (оренди), стягнення заборгованості, виселення, в задоволенні зазначеного позову відмовлено (а.с.29-32). На підставі ухвали Апеляційний суд Харківської області від 15 березня 2017 року\~вказане рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення. В тексті зазначеної ухвали сформульовані висновки про те, що [PERSON] при укладенні договору оренди свідомо не визначила банківську установу та рекізити поточного рахунку для розрахунку з нею орендарями, тривалий час втаємничено від державних органів фіскальної служби сторони договору оренди здійснювали свої розрахунки, а до суду з позовом [PERSON] звернулася лише після виникнення корпоративного спору з відповідачами. На протязі семи років дії договору оренди позивач так і не спрмоглася ініцювати укладення додаткової угоди з метою упорядочення здійснення розрахунку за оренду шляхом визначення банківської установи і реквізитів рахунку на її імя у відповідності до задекларованих в пункті 3.2 умов договору найму квартири від 09.12.2009 року. При цьому позивачем не спростовані доводи представника відповідача та надані нею докази на отримання позивачем [PERSON] у якості попередньої оплати за відчуження спірної квартири засновнику ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» [PERSON] 60000 доларів США (а.с.81-82). Крім того ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13.12.2017 року відхилена апеляційна скарга представника [PERSON] і залишено без змін рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2017 року, яким розглянута цивільна справа 639/9339/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором про завдаток та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору про завдаток таким, що не укладався: позов [PERSON] задоволено частково, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за договором про завдаток від 21.04.2016 р. 60000 доларів США, що становить 1561380 грн., а також понесені витрати - 3445 грн., а всього 1564825 (один мільйон пятсот шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять пять) грн.; інша частина позовних вимог [PERSON] залишена без задоволення; у позові [PERSON] до [PERSON] про визнання договору про завдаток таким, що не укладався - відмовлено за необгрунтованістю заявлених позовних вимог. При цьому апеляційний суд Харківської області погодився з висновком Жовтневого районного суду м. Харкова про те, що\~сторони не укладали договір купівлі-продажу, а тому вимоги щодо письмової форми правочину сторонами не порушені, у звязку з чим відсутні підстави для визнання договору про завдаток таким, що не укладався. Зазначені вище судові рішення набули законної сили і на час розгляду даної справи не скасовані. Відповідно до наданої представником відповідача [PERSON] копії висновку експертного дослідження №2 від 05.12.2016 року, складеного на адвокатський запит адвоката [PERSON] про призначення експертного дослідження Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, зокрема, на питання №4 надана відповідь про те, що підпис і рукописний запис «[PERSON]І.» від імені [PERSON] в договорі завдатку від 21.04.2016 року, виконаний [PERSON] (а.с.166-172). Крім того, відповідно до наданої представником відповідача [PERSON] копії висновку експертного технічного дослідження документів №14162 від 28.02.2017 року, складеного на адвокатський запит адвоката [PERSON] Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. Проф. [PERSON], встановити послідовність виконання друкованих текстів та підписів від імені [PERSON] і рукописних записів: «[PERSON]И.» у наданих для дослідження документах, зокрема, у договорі про завдаток від 21.04.2016 року щодо отримання [PERSON] 60 тисяч доларів США у якості завдатку за квартиру [ADDRESS] не представляється можливим (а.с.173-180). Зазначеним експертним висновкам надавалась оцінка під час розгляду цивільної справи 639/9339/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором про завдаток та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору про завдаток таким, що не укладався. Відповідно до наданої представником позивача [PERSON] копії висновку судово-почеркознавчої експертизи №5567/17446 від 25.09.2017 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. Проф. [PERSON] в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12016220480005353, зокрема, на питання №2 надана відповідь про те, що підпис від імені [PERSON] в договорі про завдаток від 21.04.2016 року, розташований у рядку «Завдаткодержатель» виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] а іншою особою (а.с.111-161). Даний доказ суд не бере до уваги, оскільки він є неналежним під час розгляду даної справи через відсутність позовних вимог про визнання договору про завдаток недійсним або припиненим. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч.4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. У\~статті 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У\~статті 77 ЦПК України\~вказано про належність доказів: 1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У\~статті 78 ЦПК України\~зазначено про допустимість доказів: 1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Про достатність доказів вказано у\~ст. 80 ЦПК України: 1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог\~ст. 810 ЦК України\~за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог\~ст. 815 ЦК України\~визначено обов'язки наймача житла. Наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно з ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач заявляє до стягнення за період несплати орендної плати відповідачами за договором найму (оренди) квартири від 09.12.2009 року з 11.2016 року по 16.02.2018 року, зазначивши, що за кожним з відповідачів наявна заборгованість, яка складається з - 47200 грн. основного боргу, 3941, 20 грн. інфляційних нарахувань та 957,27 грн. 3% річних, загалом 52098,47 грн. Однак, відповідно до умов договору про завдаток, укладеному 21.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON], сторони домовились та виклали це у п.7 зазначеного договору, що [PERSON] з 01.05.2016 року не матиме жодних претензій щодо плати за оренду за Договором найму (оренди) квартири від 09.12.2009 року, укладеним з ТОВ «Автомобіліст» та ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст», вважаючи його фактично припиненим в односторонньому порядку з боку орендодавця у зв'язку з укладенням договору про завдаток, що не суперечить принципу свободи договору. Зазначений договір про завдаток є чинним, він був предметом судового розгляду, та на даний час не визнаний таким, що не укладався, рішення суду набрали законної сили та на даний час не скасовані. Судом під час розгляду даної справи не розглядаються позовні вимоги щодо визнання недійсним або припиненим договору про завдаток, тому суд вважає докази, надані представником позивача щодо експертних досліджень підпису [PERSON] в договорі про завдаток неналежними, оскільки встановлені ними обставини не входять до предмету доказування у даній справі. Таким чином, з огляду на досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає недоведеними позивачем наявність підстав та факту заборгованості за договором оренди, а, як слідство, і наявність підстав для стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі. [PERSON], [INFO] є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення №105224/2024 серії ААІ №747128, виданого 02.03.2017 року та копією довідки до акта огляду МСЕК за №285394 (а.с.9), тому позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У звязку з відмовою в задоволенні позовусудові витрати у вигляді судового збору суд вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed