Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

17.01.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 21.01.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було відкрите провадження у справі та призначено слухання справи на 30.01.2014 року. 30.01.2014 року слухання справи було відкладено на 07.02.2014 року в зв»язку з неявкою сторін по справі. 07.02.2014 року позивач [PERSON] не з»явився, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява - клопотання представника позивача, - [PERSON], в якій вона просить слухати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася двічі, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу, з яких видно, що відповідачка двічі отримувала повістки, а саме, - 24.01.2014 та 31.01.2014 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то суд при цьому керувався наступними нормами процесуального права. Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений судом належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно, відповідачка, - [PERSON] належним чином повідомлялася судом про день, час та місце слухання справи. Позивач, - [PERSON], як видно з місту заяви, не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, вста новленими цією главою. Згідно ст. 226 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 213 і 215 цього Кодексу і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст. 227 ЦПК України повідомлення про заочне рішення відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше п'яти днів з дня його проголошення. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. Між позивачем, - [PERSON] та відповідачкою, - [PERSON] 19 квітня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб, актовий запис № 224. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], яке видане 19 квітня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Київ, України та [PERSON], [INFO], уродженка с. Бурти Кагарлицького району Київської області, України одружилися 19.04.2002 року, про що в книзі реєстрації актів про адруження 19 квітня 2002 року зроблено запис за № 224. Прізвища чоловіка та дружини після одруження: [PERSON]. За час спільного життя у сторін народилася спільна дитина, - син, - [PERSON], 2002 року народження. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану подільського управління юстиції у м. Києві, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] в м. Київ, про що в книзі реєстрації актів громадянськог8о стану про народження 12 вересня 2002 року зроблено відповідний запис за № 1073. В графі «батько» зазначений позивач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена відповідачка, - [PERSON]. Як встановлено судом під час судового засідання, позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] не підтримує шлюбних відносин тривалий час, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення між сторонами неможливе. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесення рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Що стосується питання визначення місця проживання неповнолітньої дитини, та прізвища, яке бажає мати відповідачка після розірвання шлюбу, то дані питання по справі суд змоги вирішити немає, так як в прохальній частині позовної заяви, а саме, в частині, де містяться позовні вимоги, такі питання позивачем не ставляться, відповідачка ж в судове засідання не з»явилася двічі, тому її думку щодо вищевказаних позовних вимог у суду немає можливості з»ясувати. Дана позиція суду ґрунтується на положеннях ч. 1 ст. 11 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексі, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судові витрати. Що стосується застосування норм процесуального права, то питання судових витрат врегульовано ст.. 88 ЦПК України, проте, позивачка [PERSON] просила суд судові витрати залишити за нею, тому суд вирішив не стягувати судові витрати з відповідача [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved