Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

16\~грудня 2020\~року акціонерне\~товариство комерційний\~банк (далі\~ АТ\~КБ)\~«ПРИВАТБАНК» звернулося\~до суду\~із позовною\~заявою до\~ [PERSON] ..\~Свої вимоги\~позивач обґрунтовував\~тим,\~що 01\~липня 2010\~року між\~ПАТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» (після\~зміни назви\~ АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»)\~та [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання банківських\~послуг шляхом\~підписання відповідачем\~анкети-заяви\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг,\~відповідно до\~якого позивач\~надав відповідачеві\~кредит у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на картковий\~рахунок,\~а останній\~своїм підписом\~у заяві\~підтвердив,\~що підписана\~ним заява\~разом з\~Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг\~і Тарифами\~банку,\~що викладені\~на банківському\~сайті www.privatbank.ua,\~складають договір\~про надання\~банківських послуг\~та зобов`язався\~щомісячно сплачувати\~платіж в\~рахунок погашення\~кредиту та\~відсотків за\~його користування.\~Разом із\~тим,\~відповідач не\~виконував своїх\~зобов`язань зі\~сплати обов`язкового\~щомісячного платежу\~в рахунок\~повернення кредиту.\~Його заборгованість\~за вказаним\~договором станом\~на 27\~жовтня 2020\~року складає\~13\~620\~грн 30 коп.. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їхньої відсутності; позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає частково, оскільки позивачем було безпідставно нараховано суму просторчених відсотків. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. 01 липня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (після зміни назви АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 4 000 грн, який в подальшому було збільшено до 15\~000 грн (а. с. 5) на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а. с. 4). Разом із тим, вказана анкета-заява не містить відмітки, яку саме карту отримав відповідач, розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені. До кредитного договору банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua (а. с. 7-32). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, у відповідача станом на 27 жовтня 2020 року існує заборгованість перед позивачем, яка становить 13 620 грн 30 коп. і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту 11 477 грн 67 коп., а також заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2 142 грн 63 коп. (а. с. 33-41). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, а тому, з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві позичальника від 01 липня 2010 року, підписаній відповідачем, процентна ставка не зазначена, а також в ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути і заборгованість за нарахованими відсотками. Обґрунтовуючи своє право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як на невід`ємні частини спірного договору. Велика Палата Верховного Суду (Постанова від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, через відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, адже лише цей факт міг би свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Отже, з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у вказаних вище постановах та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права,\~а саме бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, що містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача, не можна розцінювати як складову частину спірного кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив би покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Відповідач протягом певного часу користувався кредитними коштами і ним не наведено жодних доказів, які б свідчили про те, що кредитний договір був укладений без його вільного волевиявлення або що він був обмежений у праві вибору умов кредитування. За таких обставин вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, і з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту в сумі 11 477 грн 67 коп. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2102 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 1771 грн 33 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial