Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

15.04.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання права власності та встановлення ідеального розміру частки у праві спільної часткової власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належить квартира спільного заселення за адресою: приміщення [ADDRESS] . При оформлення документів була обчислена ідеальна частка кожного із співвласників у відповідності до фактично зайнятої площі, [PERSON] . - 22,65 кв.м., що складає 505/1000, [PERSON] . - 22,15 кв.м., що складає 494/1000 частки. При зверненні до нотаріуса для оформлення купівлі-продажу було виявлено, що у розрахунку ідеальних часток міститься помилка і сума часток співвласників складає 999/1000, а має дорівнювати одиниці. Математична помилка була допущена при обчислення частки [PERSON] , що при розрахунку становила 505,580/1000 і мала бути заокруглена до 506/1000. Посилаючись на те, що в позасудовому порядку виправити помилку неможливо, позивач просила визнати за нею право власності на 506/1000 ідеальних часток у квартирі та стягнути з відповідачів судові витрати. Позивач та представник позивача в підготовче судове засідання не з`явилися, судом належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, надали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідачів виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради та Южноукраїнської міської ради Миколаївської області міський голова надав суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без участі представника. Оскільки матеріали справи містять достатньо даних щодо прав та взаємовідносин сторін, суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутності. Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до наступного. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що рішенням Южноукраїнської міської ради від 04.07.2012 року №629 передано у приватну спільну часткову власність (505/1000) із доплатою за надлишкову загальну площу [PERSON] житлове приміщення [ADDRESS] (а.с.19-20), рішенням Южноукраїнської міської ради від 30.08.2012 року №675 передано у приватну спільну часткову власність (494/1000) [PERSON] житлове приміщення [ADDRESS] (а.с.22-23). На підставі зазначених рішень [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право власності на нерухоме майно (відповідно а.с.5 та 26) та оформлені технічні паспорти (відповідно а.с.7 та 27), у всіх правовстановлюючих та технічних документах зазначені ідеальні частки 505/1000 та 494/1000. Стаття 355 ЦК України передбачає, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Судом встановлено, що право власності на приміщення № [ADDRESS] було набуто позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] в порядку, передбаченому законом та у відповідності до норм цивільного та житлового законодавства. Проте при обчисленні часток кожного із співвласників у відповідності до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 була допущена помилка, і сума часток не складає єдине ціле. Відповідно до пункту 3.2 глави 3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Відповідно до п.3.7 цієї ж Інструкції в редакції, чинній на момент реєстрації права власності, розрахунок розміру часток у спільній частковій власності на квартири, що приватизуються, провадиться відповідно до додатка 1 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 15.09.92 N 56. Приклад розрахунку часток у квартирі багатоквартирного житлового будинку наведено в додатку 4 до цієї Інструкції. З додатку 4 Інструкції в редакції, чинній на момент реєстрації права власності, вбачається, що після обчислення частки кожного із співвласників необхідно зробити перевірку шляхом складання, щоб впевнитися в тому, що сума часток дорівнюватиме одиниці. Таким чином через допущення математичної помилки в обчисленні часток право власності [PERSON] було порушено, суд приймає до уваги розрахунок позивача і погоджується з тим, що помилка містилася в заокругленні дробу 505,580, що мало складати 506. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, суд вважає, що позивач самостійно обрав той спосіб захисту порушених прав, який на його думку є ефективним і передбачений спеціальним законодавством. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (Постанова Верховного суду №683/1540/16-ц від 03.09.2018 року. Згідно рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 не передбачена можливість внесення виправлень стосовно розміру часток у спільному майні. Враховуючи, що спір стосується права власності та його державної реєстрації і виправити помилку в позасудовому порядку жодним чином неможливо, суд приходить довисновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 667,70 грн. з відповідачів, а 50 відсотків судового збору в сумі 667,70 грн. - з державного бюджету. Разом з тим суд вважає, що вимога про стягнення витрат на грошову оцінку нерухомого майна не підлягає задоволенню, оскільки такі витрати не передбачені ст.133 ЦПК України як судові, грошова оцінка нерухомого майна не є експертизою в розумінні вимог цивільного процесуального законодавства, а відповідно до Закону України «Про оцінку майна» є лише результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Також не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не виконані вимоги ст.137 ЦПК України та суду не надано жодного доказу оплати послуг адвоката. На підставі викладеного,

Outcome: partial