Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

16 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу. В позові вказав, що з 17 березня 2012 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя з відповідачкою не склалося через різність характерів. Спільне господарство не ведеться. Подальше збереження їх сім'ї не можливе. Спору щодо поділу спільного майна не має. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Пояснив суду, що 17 березня 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від цього шлюбу в них є спільна донька [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя з відповідачкою не склалося: після першого року спільного життя в них стали часто виникати сварки. Причиною сварок було те, що відповідач заперечувала, аби його батьки приїздили до них в гості. За таких обставин між ними з часом фактично виникли неприязні стосунки. Фактично їх шлюбні стосунки припинилися з червня 2013 року, хоча вони продовжували жити разом в одній квартирі. 11 грудня 2014 року він переїхав жити у м. Вінниця, та з того часу вони з відповідачкою живуть окремо один від одного. Категорично заперечив проти надання часу на примирення, оскільки вважав що воно не можливо. Зазначив, що їх сім'я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Їх спільна дитина проживає з матір'ю (відповідачем у справі) та з цього приводу у них спору не має. Відповідач позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. В судовому засіданні пояснила, що дійсно перебуває з позивачем у шлюбі, який був зареєстрований 17.03.2012 року. від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що з часу їх спільного з позивачем життя, у неї виникли неприязні стосунки з батьками останнього та вона не бажала аби вони навідувалися у гості до її помешкання. Крім того, вона працювала та фактично забезпечувала сім'ю, а позивач не докладав належних зусиль, аби забезпечувати сім'ю. З цих причин в них стали виникати конфлікти. Крім того, позивач не бажав мати дитину, а коли вона завагітніла їх стосунки погіршилися. Фактично їх шлюбні стосунки припинилися з червня 2013 року (часу коли вона завагітніла). Вони не вели спільне господарство. З 11 грудня 2014 року позивач виїхав з квартири та став жити окремою. Вважає, що через неприязні стосунки, які існують між ними, подальше збереження шлюбу та їх сім'ї не можливе. Категорично заперечувала проти надання часу на примирення. Просила суд розірвати укладений з позивачем шлюб, та після розлучення залишити їй прізвище «[PERSON]». Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 17 березня 2012 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №265. Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER], яке видане повторно 20 березня 2015 року відділом державної РАЦС по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ (актовий запис №1244). На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання; з червня 2013 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, а з 11 грудня 2014 року перестали проживати разом. Причиною припинення шлюбних відносин стали часті сварки та виникнення між сторонами фактично неприязних стосунків. Спору між сторонами з приводу поділу спільного майна, місця проживання дитини не має. Проти надання часу на примирення сторони категорично заперечували, вважали, що воно є неможливим. За таких обставин, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved