Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

16.12.2015 року позивач звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив стягнути з боржника 1482,96 грн. заборгованості по оплаті за теплопостачання станом до 01 липня 2015 року. Ухвалою суду від 12.01.2016 року вказана позовна заява була повернута позивачу через не усунення недоліків позовної заяви у визначений судом строк (а.с.30). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.02.2016 року вищевказана ухвала суду першої інстанції була скасована, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.48-49). Відповідно до засад автоматизованої системи документообігу Первомайського міськрайонного суду Харківської області в разі скасування судом апеляційної інстанції ухвал суду першої інстанції про повернення позовної заяви з будь-яких причин, вказана справа направляється судді, який розглядав справу раніше та виносив оскаржувану ухвалу. Відповідно справа з новим номером провадження була передана судді Кочнєву О.В.(а.с.52). Ухвалою суду від 11.03.2016 року провадження у справі було відкрито (а.с.53). У судовому засіданні 31.03.2016 року судом було розяснено сторонам та їх представникам право на відвід головуючому та складу суду. Відводів заявлено не було (а.с.66). 01.04.2016 року позивачем до суду була надана належним чином оформлена заява про збільшення розміру позовних вимог разом з додатками, в якій позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за теплопостачання у розмірі 1880,22 грн. станом до 01.03.2016 року (а.с.72-74). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі є користувачами послуг відповідача, однак їх не сплачують, неодноразово попереджалися про суму заборгованості та про те, що у випадку не погашення заборгованості у добровільному порядку, вказана сума була стягнута в примусовому порядку, у зв`язку з чим позивач просив задовольнити його позовні вимоги в редакції заяви про збільшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник за ордером та випискою з договору адвокат [PERSON] (а.с.64-65) проти заявлених вимого позивача заперечували у повному обсязі, надавши усні у судовому засіданні та письмові пояснення (а.с.97-98), з підстав відсутності неналежної якості послуг, які надавав ПКП «Тепломержі» відповідачу, у звязку з чим відповідач фактично вимушена була відключитися від послуг позивача у 2007 році, після чого позивач послуг з опалення її квартири відповідачу не надає, відсутні докази на підтвердження залишкової опалювальної площі у розмірі 5,8 кв.м, на яку нараховується плата за опалення, не вирахуваний відсоток теплового навантаження в квартирі [PERSON] Окремо просили суд у разі, якщо суд дійде до думки, що позовні вимоги слід задовольнити, застосувати до вимог позивача строк позовної давності відповідно до норм ст. 267 Цивільного кодексу України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву від 12.04.2016 року, в якій проти заявлених до нього солідарно з [PERSON] вимог заперечував у повному обсязі, просив слухати справу без його участі (а.с.80). Вислухавши сторону та представників сторін, дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Під час розгляду справи сторони при поясненні своїх позицій звертали увагу суду на той факт, чи мав позивач взагалі можливість нараховувати платежі відповідачу на залишкову опалювальну площу її квартири і що саме містить у собі визначення терміну «залишкова опалювальна площа». Суд погоджується саме з таким постановленням питання, оскільки для розгляду справи по суті, необхідно перш за все з`ясувати яким чином та чи можливо взагалі нараховувати таку оплату. Судом встановлено, що квартира №25 у будинку №3 у 3 мікрорайоні м. Первомайський Харківської області відключена від систем внутрішньо будинкової системи опалення з 08.06.2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області №621 від 21.12.2006 року та для квартири встановлена залишкова опалювальна площа у розмірі 5,8 кв.м актом №366 від 19.03.2008 року, який був підписаний представником позивача по справі та відповідачем [PERSON] (а.с.85,86,92). Під час судового розгляду встановлено, що індивідуальний проект системи опалення для даної квартири не виготовлявся, у зв`язку з чим розмір залишкової опалювальної площі позивачем для вказаної квартири був встановлений за відповідним проектом для аналогічної квартири. В той же час відповідач [PERSON], на ім`я якої відкритий особовий рахунок 3003025 у позивача фактично погодилася з визначенням саме такої залишкової площі опалення у її квартирі, оскільки 22.06.2015 року уклала договір про надання послуг з централізованого опалення з позивачем (а.с.10-11). Посилання відповідача [PERSON] та її представника на те, що вона не може стверджувати чи підписувала вона цей договір суд до уваги не приймає, оскільки у цивільних справах на відміну від кримінальних та справ про адміністративні правопорушення діє презумпція вини сторони, до якої заявляються позовні вимоги, тобто, якщо вказана сторона не надасть суду належних та допустимих доказів своєї позиції, суд вважає, що така сторона робила відповідні дії. Відповідач клопотання про проведення почеркознавчої експертизи суду не заявляла, інших доказів, які б свідчили, що вона вказаний договір або не підписувала, або зробила це під фізичним або психологічним примусом суду не надала, тому суд критично ставиться до її слів щодо можливого не підписання та вважає, що договір був підписаний [PERSON] особисто за власним бажанням. При цьому суд зазначає, що зясовані під час судового розгляду питання щодо оплати відповідачем [PERSON] помилково через дії касира послуг позивача на суму 115,00 грн. у серпні 2012 року (а.с.93), надання позивачем послуг неналежної якості відповідачам до встановлення системи індивідуального опалення, що підтверджується актами 2003-2004 років (а.с.81-84) та відсутність робочого проекту системи індивідуального опалення прямого відношення до предмету спору не мають, оскільки не підтверджують факт того, чи надавалися послуги відповідачам позивачем за рахунок тепла від транзитних стояків, які проходять через квартиру, де мешкають відповідачі, з часу встановлення системи індивідуального опалення. Також підлягають відхиленню доводи відповідача та її представника щодо того, що стояки позивача у її квартирі не віддають тепло у квартиру, оскільки теплоносії позивача навіть без системи батарей несуть теплове навантаження у квартиру позивача, тому позивач отримує тепло від транзитних стояків, які проходять через її квартиру, а відповідно нарахування позивача є правомірними. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також суд зазначає, що відповідачі не позбавлені можливості зменшити наявну у них залишкову опалювальну площу або взагалі позбавитися такої площі, однак для цього їм потрібно розробити у відповідній спеціалізованій організації проект такого ізолювання транзитних стояків позивача, які проходять через належну їм квартиру, який би встановлював технічні параметри такого ізолювання та не порушував би права інших осіб, які мешкають у вказаному будинку та державні будівельні норми та правила. Судом під час розгляду справи встановлено,що відповідачі за весь час з моменту встановлення у них системи індивідуального опалення до розгляду справи у суді такий проект не розробляли, а також не зверталися до позивача із заявою про зменшення або усунення у них залишкової опалювальної площі. Таким чином, вимоги ПКП «Тепломережі» щодо нарахування заборгованості відповідачам є правомірними та підлягають стягненню з них солідарно. В той же час суд зазначає, що позивач в редакції розрахунку уточнених позовних вимог (а.с.74) не надав деталізованого помісячного розрахунку суми заборгованості до 01.07.2012 року на суму 816,00 грн., а тому суд вважає, що заборгованість на суму 816,00 грн. нарахована позивачем до 01.07.2012 року належними та допустимими доказами по справі не підтверджується, а тому вимога в цій частині стягнення підлягає відхиленню за недоведеністю. Щодо суми заборгованості за період з 01.07.2012 року до 01.01.2013 року, враховуючи подання позовної заяви 16.12.2015 року, то тут суд відмовляє позивачу через наявність письмової заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України, що є її правом. У відношенні періоду з 18 грудня 2012 року до 01 січня 2013 року суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог за даний період, оскільки позивач не надав суду деталізованого розрахунку заборгованості по дням за даний період, що є його обовязком відповідно до норм ст. 60 ЦПК України. Відповідно сума, яка повинна бути стягнута з відповідачів на користь позивача становить 826,24 грн. за період з 01 січня 2013 року до 29 лютого 2016 року, тобто в межах строку позовної давності з урахуванням дати подання позову, що становить 44% від суми заявлених позивачем позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України суд виходить з того, що стягнення судових витрат солідарно діючим законодавством не передбачено, а тому з відповідачів з кожного окремо слід стягнути по 22% сплаченої позивачем суми судового збору за подання позовної заяви, враховуючи суму судового збору, сплачену позивачем відповідно до норм ч.2 ст. 99 ЦПК України за подання заяви про видачу судового наказу. Враховуючи загальну суму судового збору у розмірі 1218,00 грн., задоволення вимог на суму судового збору у розмірі 535,92 грн., що становить 44% від заявлених позовних вимог, то з кожного з відповідачів слід стягнути по 267,96 грн. Окремо суд відмовляє у стягненні на користь відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 300,00 грн. (а.с.96) за участь представника у судовому засіданні, оскільки суд задовольняє позовні вимоги саме позивача. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. На підставі викладеного,

Outcome: partial