Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

15 квітня 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просили визнати за ними, [PERSON] , 1962 року народження, та [PERSON] , 1965 року народження, право власності на житловий будинок загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку загальною площею 67,2 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою : [ADDRESS] . Позивачі по справі є спадкоємцями за законом, оскільки за життя спадкодавцем заповіт складено не було, позивачі не мають змоги завершити оформлення прав на успадкований будинок в загальному порядку, оскільки не можуть надати нотаріусу документів, що підтверджують право власності на будинок, бо свідоцтво про право власності на житловий будинок [PERSON] за життя не отримав. З цих підстав позивачі вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання сторони не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяву, якою просили прийняти рішення на підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та розгляд справи просили проводити у їх відсутність. Від відповідача Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області надійшов лист про розгляд справи без участі їх представника, яким позовні вимоги визнали у повному обсязі і не заперечували щодо задоволення. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи за № 285/2019 відкритої після смерті [INFO] [PERSON] , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 12. Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого виконкомом Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а. с. 7). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до якої, серед іншого, увійшов житловий будинок загальною площею 67,2 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 740 від 27.11.2019 року (а.с. 13). З даної довідки вбачається, що згідно даних погосподарської книги №2 Сеньківської сільської ради житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до рішення Сеньківської сільської ради від 20 травня 2015 року «Про перенайменування вулиць у населених пунктах Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області» [ADDRESS] (а.с. 108). Згідно довідки № 408 від 15 липня 2019 року виданої Сеньківською сільською радою [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , по день смерті [INFO] (а.с. 69) Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, в якому проживав [PERSON] розташований на земельній ділянці площею 0,2497 га, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД 681169, виданого на підставі рішення Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 04.05.2005 рокуза № 302 (а.с. 82). Відповідно довідки КП БРР БР «Бюро технічної інвентаризації» від 20 листопада 2019 року, право власності на будинок, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] , ні за ким не зареєстровано (а.с. 136). За життя [PERSON] заповіту не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалося за законом. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його сини : [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями заяв, які вони подали до Бориспільської районної державної нотаріальної контори від 12 вересня 2019 року (а.с. 61,62). 20 листопада 2019 року КП БРР БР БТІ на ім`я [PERSON] та [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-12). З даного технічного паспорту вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , збудовані наступні об`єкти: А житловий будинок 1968 року площею 80,80 кв. м.,а1 веранда 1968 року - площею 8,60 кв.м, а2 ганок 1980 року - площею 1,90 кв.м, Б убиральня 1980 року - площею 1,40 кв.м., В літня кухня 1975 року - площею 10,50 кв.м., Г сарай 1970 року - площею 38,40 кв.м, Д гараж 1987 року - площею 29,40 кв.м, Е сарай 1982 року - площею 59,80 кв.м, Ж погріб 1980 року - площею 20,70 кв.м., З сарай 1983 року - площею 6,40 кв.м, М погріб 1962 року - площею 15,80 кв.м., Н сарай 1962 року - площею 4,60 кв.м., О оглядова яма гаражна 1988 року - площею 3,90 кв.м., N7 Огорожа 1991 року - площею 35 кв.м., N8 хвіртка 1991 року - площею 1,80 кв.м, N9 ворота 1991 року - площею 6 кв.м, N10 хвіртка 1991 року - площею 1,50 кв.м., К колодязь питний 1965 року - площею 6,3 п.м., Л колонка 1980 року - площею 21 п.м. (а.с. 12). Проте, на момент смерті спадкодавець [PERSON] не отримав свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок та не зареєстрував його в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації. У зв`язку з чим, спадкоємцям відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори Скрипки А.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 394/02-31 від 08 квітня 2020 року (а.с. 8). Згідно ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно абз. 3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , які фактично прийняли спадщину після [PERSON] , виникло право власності на вказаний житловий будинок. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачі [PERSON] та [PERSON] , які фактично прийняли спадщину після [PERSON] , в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, набули право власності в порядку спадкування за законом з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved