Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

17.10.2018 року позивач звернулась до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому 10 вересня 2005 року шлюбі виконкомом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис за №6. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Позивач зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Із 16 червня 2018 року однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами не можливе. У зв'язку із зазначеним, просить суд розірвати шлюб з відповідачем. До початку судового засідання позивача надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», судовий збір з відповідача не стягувати. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін [PERSON] та [PERSON] у шлюбних відносинах підтверджується свідоцтвом Серії [NUMBER] про укладення шлюбу 10 вересня 2005 року виданого 10.09.2005 року виконкомом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №6. Факт наявності у сторін неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтверджується копією свідоцтва про народження. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилась, а відповідач позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Крім того, враховуючи бажання позивача залишити прізвище, яке було змінено після реєстрації шлюбу, а також положення ч. 1 ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved