Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

15.08.2016 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначав наступне. 15.10.2008 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного Головного управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] 26.04.2009 року народилася дочка сторін [PERSON], а 23.07.2015 року син- Касабов [PERSON]. Усі разом вони проживали за адресою [INFO]. З часом виявилося, що сторони мають різні життєві погляди на розвиток та існування, тому фактично припинені шлюбні стосунки. Жінка разом із дітьми виїхала із будинку. У шлюбних відносинах, відсутні повага, довіра, взаємодопомога, шлюбні стосунки носять формальний характер, що спричиняє додаткові незручності, як то, вести самостійне життя, будувати нові сім'ї, тощо. Збереження шлюбу не можливе. Посилаючись на зазначене, просив суд розірвати шлюб. Судові витрати залишити за собою. Ухвалою суду від 11 жовтня 2016 року за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення, провадження у справі зупинено. Після відновлення провадження по справі у судовому засіданні 16.11.2016 року позивач на розірванні позову наполягав, зазначав, що з відповідачем не примирився. У судове засідання 29.11.2016 року позивач не зявився, від представника позивача надійшла заява в якій він зазначає, що позивач на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, розглядати справу у його відсутності позивача та його представника. У судове засідання [PERSON] не зявилася, повідомлена належним чином. В матеріалах справи наявна розписка про отримання судової повістки отриманої представником [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їх дітей. З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2008 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного Головного управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений запис № 286, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖС № 077281 (а.с.4). 26.04.2009 року у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON], 23.07.2015 року у [PERSON] та [PERSON] народився син- Касабов [PERSON] (копії свідоцтв про народження серії 1-ЖС 120467, 1-ЖС 294779) (а.с.5,6). Позивачем заявлено позов про розірвання шлюбу через те, що спільне життя між подружжям не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання. Судом встановлено, що спільне господарство сторони не ведуть, сімейних відносин не підтримують. Примирення та збереження сімї неможливе. Згідно\~ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя,\~якщо\~це\~не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~передбачене ч. 1\~ст. 111 СК України, вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5\~ст. 191 ЦПК). Для сприяння примиренню подружжя, суд надавав сторонам строк для примирення. Разом із тим після спливу цього строку позивач підтримав заявлені вимоги та просить позов задовольнити, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам . З'ясувавши фактичні взаємостосунки між сторонами, а також, враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім'ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції про дискримінацію жінок в частині першій підпункту с) однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання, тобто дружина шлюбом не закріпляється за чоловіком по життєво. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих та з врахуванням норм ст. 112 СК України, позивач має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам суспільства, у зв'язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний. Позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст. 11 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Outcome: approved