Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

15.10.2015 р. позивач ТОВ «Перший український експертний центр» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому з урахування заяви про збільшення позовних вимог від 01.03.2015 р., просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 15 918,80 грн., інфляційні нарахування в сумі 4941,92 грн., 3% річних в сумі 339,41 грн., витрати на оплату судового збору. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS] Внаслідок неналежного виконання зобов'язань по оплаті житлово-комунальних послуг відповідач [PERSON] станом на 01.02.2016 року має заборгованість в розмірі 15 918,80 грн.. Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність своєчасного здійснення розрахунків та погашення заборгованості, відповідач своїх зобов'язань перед позивачем не виконав, у зв'язку з чим останній змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON], заперечував проти задоволення позовних вимог, зважаючи на те, що договору про надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не укладалось. Вказує на те, що в 2012 році ним було отримано зразок заповненого позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг однак в зв'язку з незгодою щодо пунктів договору він відмовився від підписання цього договору та вважає, що будь яких правовідносини у нього з позивачем відсутні. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] з 01.10.2012 року перебуває на балансі ТОВ «Перший український експертний центр», що підтверджується актом прийому-передачі долученому до матеріалів справи. Квартира №[ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 30.06.2004 року належить відповідачу [PERSON] Згідно статті 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначені положення закріплені і в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року (із змінами та доповненнями). Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами та доповненнями), встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. У статті 11 ЦК України зазначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач пропонував відповідачеві укласти відповідний договір, між тим останній ухилився від укладання договору. Судом також встановлено, що відповідач фактично отримує житлово-комунальні послуги належної якості. Наведені обставини відповідачем в судовому засіданні не заперечувалися. Виходячи з цього, суд критично оцінює твердження відповідача про те, що між ним і позивачем не існує жодних правовідносин. Разом з цим, своїх зобов'язань по оплаті за утримання житла та платі за користування комунальними послугами встановлених законом відповідач належним не виконує, у зв'язку з чим має заборгованість перед позивачем. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості за період з жовтня 2012 по 01.02.2016 року включно складає 15 918,80 грн. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку приведеного позивачем вбачається, що станом на 01.02.2016 інфляційні втрати та три проценти річних нараховані на суму заборгованості за період з 01.01.2015 по 01.01.2016 складають: інфляційні нарахування в сумі 4 941,92 грн., 3% річних в сумі 339,41 грн. Таким чином, виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги факт неналежного виконання відповідачем обов'язку по внесенні плати за житлово-комунальні послуги, суд знаходить вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 15918,80 грн. , інфляційні нарахування в сумі 4941,92 грн., 3% річних в сумі 339,41 грн., - законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Outcome: approved