Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

15.06.2016 р. позивач ОСББ «Євродім» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості зі сплати за надані комунальні послуги в розмірі 12764,74 грн., 3% річних за час прострочення оплати в сумі 761,34 грн., інфляційні втрати в сумі 8495,88 грн. та сплачений судовий збір. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом, позивач ОСББ «Євродім» посилається на наступне. Так, за рішенням власників квартир у багатоквартирному будинку по [ADDRESS] , 24.10.2004 р. було створене та зареєстроване у встановленому законом порядку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім». З того часу ОСББ «Євродім» здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] самостійно. Метою створення ОСББ «Євродім» є забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами ( п. 2.1 Статуту). Як зазначає позивач, завданнями діяльності ОСББ «Євродім» є належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав власників приміщень в будинку на володіння та користування спільним майном членів об`єднання; забезпечення сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг ( п. 2.2 Статуту). Отже, ОСББ «Євродім» надає мешканцям та співвласникам будинку житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території та сприяє в отриманні інших житлово-комунальних послуг. Для виконання покладених на нього завдань ОСББ «Євродім» уклало договори на постачання теплової енергії, постачання питної води та приймання стічних вод, вивезення побутових відходів, обслуговування ліфтів, обслуговування внутрішньодомових систем. Позивач посилається на те, що 28.10.2004 р. [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності. 24.10.2004 р. [PERSON] приймав участь в установчих зборах щодо створення ОСББ «Євродім» та проголосував «за», чим підтвердив свою згоду на створення ОСББ «Євродім», затвердження статуту ОСББ «Євродім». 20.08.2013 р. відповідач відчужив належну йому квартиру за договором купівлі-продажу. Статутом ОСББ «Євродім» передбачено, що власники квартир, житлових і нежитлових приміщень зобов`язані виконувати вимоги чинного законодавства України та Статуту обєднання ( п. 1.3 Статуту). Як вказує позивач, членами ОСББ «Євродім» не затверджувався окремо тариф на утримання будинку та прибудинкової території. Розмір плати за утримання будинку та прибудинкової території визначався на підставі розпорядження КМДА № 748 від 19.05.2000 р. (із подальшими змінами і доповненнями) та врахуванням коефіцієнту підвищення тарифів. Плата за опалення нараховувалася у відповідності до чинних нормативних документів (до 2014 р. - на підставі розпоряджень КМДА, після 2014 р. - наказів НКРЕКП). Відповідач [PERSON] систематично не виконував рішення загальних зборів мешканців будинку, оскільки отримував від ОСББ «Євродім» комунальні послуги, але оплачував їх не в повному обсязі та несистематично. В результаті чого, у нього утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги перед ОСББ «Євродім», розмір якої станом на липень 2013 складав 31585,80 грн. 01.08.2013 р. (перед продажем квартири) відповідач частково погасив свій борг в сумі 19063,06 грн. Зазначеними діями, як вважає позивач, відповідач визнав наявність у нього заборгованості та вчинив дії, спрямовані на її погашення. Проте, решту заборгованості відповідач до цього часу не сплатив. Таким чином, розмір заборгованості відповідача з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території та опалення складає 12764,74 грн. При цьому, за період з січня 2014 р. по день звернення відповідачу нараховано інфляційні втрати в розмірі 8495,88 грн. та 3% річних за час прострочення оплати в сумі 761,34 грн. В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] заборгованість зі сплати за надані комунальні послуги, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних. Ухвалою суду від 23.06.2016 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та призначено справу до судового розгляду. 12.10.2016 р. до суду від представника позивача ОСББ «Євродім» надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості зі сплати за надані комунальні послуги в сумі 12764,74 грн., 3% річних за час прострочення оплати в сумі 1002,99 грн., інфляційні втрати в сумі 11349,51 грн. та сплачений судовий збір. 18.08.2016 р. надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та визнання дій протиправними, у якій [PERSON] просив суд визнати Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» від 12.09.2005 р. недійсним та скасувати його реєстраційний номер 10731200000005809 в ЄДР та визнати дії голови Правління ОСББ «Євродім» щодо подання позову неправомірними. Ухвалою суду від 18.08.2016 р., відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про прийняття зустрічної позовної заяви [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та визнання дій неправомірними до спільного розгляду з первісним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 12.10.2016 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ОСББ «Євродім» про стягнення суми, згідно якої [PERSON] просив стягнути з ОСББ «Євродім» на свою користь 73700,26 грн. Сума зустрічного позову складається з суми 10000,00 грн., яку ОСББ «Євродім» винен йому за рішенням загальних зборів ОСББ за виконання роботи; 13000,00 грн. - це кошти, які були сплачені відповідачем по квитанціям на рахунок ОСББ за період з 2006 р. по 2009 р.; 12600,00 грн. - це кошти, які він заплатив голові правління за видачу довідки форми №3; 19000,00 грн. - кошти, які позивача у нього голова правління ОСББ [PERSON] на особисті потреби, та інші кошти, які ОСББ «Євродім» йому винен. Ухвалою суду від 12.10.2016 р., - відмовлено [PERSON] в прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» про стягнення суми та об`єднанні до спільного розгляду з первісним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 09.12.2016 р. Солом`янським районним судом м. Києва за результатами розгляду справи за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» до [PERSON] про стягнення заборгованості, ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 12764,74 грн., 3% річних за час прострочення оплати в сумі 1002,99 грн., інфляційні втрати в сумі 11349,51 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн., а всього - 26495,24 грн. В квітні 2017 р. відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2016 р., посилаючись на те, 09.12.2016 р. він не з`явився у судове засідання з поважних причин через хворобу, що позбавило його можливості прийняти участь у розгляді справи, подати свої заперечення та докази на їх підтвердження. Крім того, докази на які він посилається, мають істотне значення для вирішення справи. Ухвалою суду від 29.06.2017 р., скасовано заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2016 р. у справі за №760/10598/16-ц за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 05.03.2019 р. справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» до [PERSON] про стягнення заборгованості, надійшла в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 01.11.2017 р. до суду від представника [PERSON] - [PERSON] через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ОСББ «Євродім» про стягнення заборгованості, відповідно до якої [PERSON] просив стягнути з ОСББ «Євродім» на свою користь заборгованість в сумі 61350 грн. Ухвалою суду від 22.05.2019 р., відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» про стягнення заборгованості до спільного розгляду з первісним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача ОСББ «Євродім» в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином. 22.05.2019 р. від відповідача [PERSON] . через канцелярію суду надійшла заява, зареєстрована за Вхід. № 43397, про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи те, що нез`явлення відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, враховуючи його заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у ній даних чи доказів, проти чого не заперечував представник позивача в судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши його доводи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснення громадянами житлових прав та виконання житлових обов`язків здійснюється у порядку визначеному законодавством, в тому числі Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 10, 179 ЖК України, закріплено обов`язок громадян додержуватися вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 1, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в ред. станом на 26.11.2016 р., на час виникнення спірних правовідносин), п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 №572 із змінами внесеними постановою КМУ від 24 січня 2006 р. №45, особа, яка отримує житлово-комунальні послуги, зобов`язана оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. В той же час, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, власник майна, який отримує житлово-комунальні послуги, пов`язанні з його утриманням, несе обов`язок по своєчасному внесенню і в повному розмірі плати за надання таких послуг. Частинами першою та другою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово комунальних послуг належать, зокрема: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив. У частині другій ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 28.10.2004 р. Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 19.10.2004 р. №1940-С/КІ, набув право власності на квартиру [ADDRESS] , та складається з 2 кімнат, житловою площею 42,50 кв. м, загальною площею 85,60 кв. м. 20.08.2013 р. на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І., зареєстрованого в реєстрі за №1816, [PERSON] відчужив належну йому квартиру [ADDRESS] . Таким чином, з 02.11.2004 р. по 20.08.2013 р. відповідач [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] , та, як власник квартири, відповідно до вимог закону був зобов`язаний своєчасно і в повному розмірі вносити плату за надані житлово-комунальні послуги. Судом також встановлено, що у зазначений період утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] здійснювалось позивачем ОСББ «Євродім». ОСББ «Євродім» було створене та зареєстроване у встановленому законом порядку за рішенням власників квартир у багатоквартирному будинку по [ADDRESS] , про що свідчать надані позивачем копії свідоцтва про державну реєстрацію ОСББ, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, виписка з ЄДРПОУ. Відповідно до п. 2.2 статуту ОСББ «Євродім», завданням та предметом діяльності об`єднання, зокрема, є належне утримання будинку та прибудинкових територій. Як свідчать матеріали справи, для виконання вказаних завдань ОСББ «Євродім» укладено ряд договорів з виробниками послуг, в тому числі: договір на вивезення твердих побутових відходів від 01.06.2006 №911 з ДП «Фірма Альтфатер Київ», договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.06.2006 №311083 з АЕК «Київенерго», договір на повне технічне обслуговування і ремонт ліфтів від 01.06.2006 №34 з ДП «Ліфт-3» ТОВ «Ліфт-Сервіс», договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 31.10.2006 №07011/4-09 з ВАТ «АК «Київводоканал», договір на виконання робіт від 07.02.2007 №1540 та від 02.01.2009 №1539 з КП ГІОЦ, договір на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони від 03.06.2009 №637-Д об/2009/Св.2 з УДСО при ГУМВС в м. Києві. Згідно з протоколом установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] №1 від 24.10.2004 р., відповідач [PERSON] є членом ОСББ «Євродім» з моменту його утворення. У відповідності до п. 11.3 статуту ОСББ «Євродім» член об`єднання зобов`язаний, зокрема: виконувати вимоги статуту об`єднання, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. Звертаючись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, позивач ОСББ «Євродім» посилається на те, що відповідач зазначених вимог статуту ОСББ «Євродім», а також вимог закону, які покладають на нього обов`язок своєчасно і в повному розмірі вносити плату за надані житлово-комунальні послуги, не дотримувався. Так, відповідно до довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ) за період з 01.05.2011 по 31.10.2013, довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ) за період з 01.02.2014 по 01.09.2015, виписки по особовим рахункам з 01.08.2013 по 31.08.2013, вбачається, що відповідач оплачував отримані житлово-комунальні послуги не в повному обсязі та несистематично, в результаті чого у нього утворилася заборгованість перед ОСББ «Євродім», розмір якої станом на липень 2013 складав 31585,80 грн., та яка 01.08.2013 р. відповідачем частково погашена, а саме в сумі 19063,06 грн., розмір боргу складає 12764,74 грн. Як зазначено позивачем, розмір плати за утримання будинку та прибудинкової території визначався на підставі Розпорядження КМДА № 748 від 19.05.2000 р. (із подальшими змінами і доповненнями) та врахуванням коефіцієнту підвищення тарифів. У період з моменту створення ОСББ у 2004 році по 01.11.2014 року тариф складав 1 грн. 10 коп. за кв.м. (для будинків, вище за 12 поверхів). Плата за опалення нараховувалася у відповідності до чинним нормативних документів на підставі розпоряджень КМДА. Відповідно до представлених позивачем розрахунків заборгованості, за період з 01.03.2014 р. по 11.10.2016 р., розмір 3% річних складає 1002,99 грн., розмір інфляційного збільшення суми боргу з травня 2013 р. по вересень 2016 р. складає 11349,51 грн. Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило спосіб захисту порушеного права визначено законом. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася у невжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності Товариства, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені трудові права позивача, зокрема, його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду, позивач ОСББ «Євродім» посилається на те, що відповідач [PERSON] систематично не виконував рішення загальних зборів мешканців будинку, оскільки отримував від ОСББ «Євродім» комунальні послуги, але оплачував їх не в повному обсязі та несистематично. В результаті чого, у нього утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги перед ОСББ «Євродім», розмір якої станом на липень 2013 складав 31585,80 грн. 01.08.2013 р. (перед продажем квартири) відповідач частково погасив свій борг в сумі 19063,06 грн. Зазначеними діями, як вважає позивач, відповідач визнав наявність у нього заборгованості та вчинив дії, спрямовані на її погашення. Проте, решту заборгованості відповідач до цього часу не сплатив. Таким чином, розмір заборгованості відповідача з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території та опалення складає 12764,74 грн. При цьому, за період з січня 2014 р. по день звернення відповідачу нараховано інфляційні втрати в розмірі 8495,88 грн. та 3% річних за час прострочення оплати в сумі 761,34 грн. 18.08.2016 р. відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, із посиланням на те, що заборгованість виникла у 2011 р., а позов поданий у 2016 р., тобто поза межами строків позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Проте, відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Так, з аналізу норм законодавства вбачається, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у Постанові за № 6-43цс17 від 22 березня 2017 року. Як вбачається з довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ) за період з 01.05.2011 р. по 31.10.2013 р., заборгованість у відповідача [PERSON] перед позивачем ОСББ «Євродім» становить 12522,74 грн. Згідно розрахунку, зазначеного у вказаній довідці, борг [PERSON] станом на 01.05.2011 р. становить 21422,32 грн. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг 15.06.2016 р., тобто поза межами строків позовної давності. ОСББ «Євродім» заперечував проти застосування строків позовної давності, мотивуючи свої заперечення тим, що 01.08.2013 р. відповідачем на розрахунковий рахунок позивача було здійснено платіж в сумі 19063,06 грн. Таким чином, ОСББ «Євродім» вважає, що такі дії відповідача свідчать про визнання ним заборгованості перед ОСББ «Євродім». Встановлено, що 01.08.2013 р. відповідачем [PERSON] на розрахунковий рахунок позивача було здійснено платіж в сумі 19063,06 грн., що підтверджується копією квитанції, яка міститься в матеріалах справи. У призначення платежу, відповідачем вказано, що він здійснював погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період 2011-2013 р.р., що свідчить про те, що відповідач не визнавав заборгованість перед ОСББ «Євродім», яка утворилась станом на 01.01.2011 р. Позивачем не надано доказів, що відповідачем [PERSON] визнавався борг, який був станом на 01.05.2011 р. в сумі 21422,32 грн., за який період він утворився, та не надано відповідного розрахунку заборгованості до 01.05.2011 р. При цьому, у позовній заяві позивач не обґрунтував поважності причин пропуску строку позовної давності, а також судом не встановлено наявності таких причин також. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 19.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки вказаний строк позовної давності перерваний не був та відраховується від дати подачі позову до суду, а саме від 15.06.2016р., про що є відмітка канцелярії суду про надходження позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСББ «Євродім» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, необхідно відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed