Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

16 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про визнання недієздатним свого чоловіка [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначає, що її чоловік страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не здатен самостійно себе обслуговувати, позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм станом потребує постійного стороннього догляду. Заявник [PERSON] може здійснювати догляд за чоловіком, згодна бути його опікуном, тому вона звернулася до суду з цією заявою, оскільки необхідно встановити соціальний статус хворому чоловіку та є потреба у захисті його прав. Відповідно ч. 1 ст. 240 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров'я. [PERSON], стосовно якого розглядається справа про визнання його недієздатним, з урахуванням стану його здоров'я, в судове засідання не викликався. Заінтересована особа надала через канцелярію суду подання, яким просила у випадку визнання [PERSON] недієздатним, призначити опікуном [PERSON]. Суд, розглянувши цивільну справу, оцінивши докази, які містяться у справі, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Рубіжанським відділом ЗАГС Ворошиловградської області 14.08.1976 року (а.с. 7). Згідно довідки Центру адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради № 201729909 від 24.01.2017 року [PERSON], [INFO] проживає разом з дружиною [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно довідки Рубіжанської міської лікарні від 26.10.2016 року [PERSON] страждає вираженою формою недоумства, потребує стороннього догляду та нагляду (а.с. 8 зворот). Згідно копії довідки Сватівської обласної психіатричної лікарні № 4 від 06.01.2017 року [PERSON] перебував на лікуванні в Сватівській психіатричній лікарні з 09.12.2016 року по 06.01.2017 року, після чого виписаний по місту мешкання (а.с. 9). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 43 від 20.03.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на стійкій психічний розлад у вигляді деменції внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (згідно з МКХ-10, F02.84), що позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 43-45). Відповідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно ч. 1 ст. 240 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров'я. Відповідно ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, для застосування в Україні. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних із станом її психічного здоров'я. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для визнання [PERSON], [INFO], недієздатним, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 20.03.2017 року [PERSON] позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із висновком про стан здоров'я заявника, наданого Комунальною установою охорони здоров'я «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради від 26.12.2016 року, [PERSON], [INFO], за станом свого здоров'я може бути опікуном (а.с. 8). Згідно Подання органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради № 57 від 07.02.2017 року, призначення [PERSON] опікуном над чоловіком [PERSON] відповідає інтересам хворого (а.с. 26). Відповідно ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки і піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Таким чином, враховуючи подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуна хворому, суд вважає можливим призначити опікуном недієздатного [PERSON], [INFO], його дружини [PERSON], [INFO]. Відповідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику положення частин 2-4 ст. 41 ЦК України, відповідно до яких недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Також, суд вважає за необхідно роз'яснити положення ч. 1 ст. 42 ЦК України, згідно з якими за заявою опікуна та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Outcome: approved