Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

15.05.2018 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.09.2014 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час змінився законодавчо визначений мінімальний розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що складає 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на зазначене позивач просила збільшити розмір стягнутих аліментів до 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 21.05.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення та збільшення їх розміру. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримує повністю. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення на підставі наданого відзиву. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом із матір'ю. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.09.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, внесено зміни до ст. 182 Сімейного кодексу України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України - 30%). Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначено законом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (частина друга статті 182 СК України). Верховний Суд України у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснював, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред'явлення позову про зміну розміру аліментів. Вказане відповідає практиці Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.07.2018 року при розгляді справи № 536/1557/17. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підстави для збільшення розміру аліментів в розумінні ст.192 Сімейного кодексу України, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed