Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

15 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області та [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за договором купівлі-продажу він є власником ? частини садового будинку, що розташований на земельній ділянці № 66 в садівничому товаристві «Простор» в с. Осетрівка в межах Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Співвласником вказаного будинку була його дружина [PERSON], яка померла 07 січня 2008 року. Фактично прийнявши спадщину, що залишилася після смерті дружини, оформити за собою право власності на спірну частину садового будинку не в змозі, оскільки не був зареєстрований з останньою за однією адресою. Крім того, разом з будинком їм перейшла у власність і земельна ділянка площею 600 м2 для садівництва, що розташована за цією ж адресою. Питання про відчуження земельної ділянки не було вирішено належним чином. Посилаючись на викладене, просив визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку, а також на ? частину садового будинку в порядку спадкування за законом. Особи, які беруть участь у справі, будучі належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, в минулому судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги. Відповідач Рівненська сільська рада надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, вказав, що позов визнає повністю. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином: відповідач через оголошення у пресі в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, третя особа в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. З договору купівлі-продажу від 21 вересня 1998 року (а. с. 6), вбачається, що відповідач [PERSON] продав [PERSON] та [PERSON] садовий будинок № 66 в садівничому товаристві «Простор» в с. Осетрівка в межах Рівненської сільської ради. Вказаний договір купівлі-продажу рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2014 року було визнано дійсним (а. с. 7). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю (а. с. 8), попередньому власникові [PERSON] на підставі рішення Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 4 від 03 березня 1993 року було виділено земельну ділянку площею 0,06 га для садівництваза вказаною вище адресою. Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, при переході права власності на будівлю та споруду переходило у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності на земельну ділянку, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі. Згідно п. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України, який діє з 01 січня 2002 року, при переході права власності на будівлю та споруду право власності на земельну ділянку може переходити на підставі цивільно-правових угод. Як вбачається з договору купівлі-продажу, зміст ст. 30 Земельного кодексу України сторонам, що підписали договір, розяснено нотаріусом. Отже, суд дійшов висновку, що разом із садовим будинком [PERSON]відчужував [PERSON] та [PERSON]також земельну ділянку за цією ж адресою для садівництва. Обставин, які б вказували, що попередній власник набув право власності на спірну земельну ділянку неправомірно, або, що на неї, окрім позивача, претендують інші особи, в суді не встановлено. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 064684 від 08 січня 2008 року (а. с. 9), [PERSON] померла 07 січня 2008 року. Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач [PERSON] чоловік останньої вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто фактично прийняв спадщину після смерті дружини, що також вбачається із довідки Очаківської комунальної служби благоустрою за № 43 від 29 квітня 2015 року (а. с. 49). 15 листопада 2014 року нотаріусом за вих. № 723/01-16 позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 10). Як визначено ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з повідомленням Першої очаківської державної нотаріальної контори № 118/01-07 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 39794212 від 05 березня 2015 року (а. с. 32, 33), наданих на запит суду, вбачається що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Проаналізувавши сукупність доказів, наданих позивачем, суд дійшов переконання, що останній фактично прийняв спадщину після смерті дружини, ніхто інший на спадкове майно не претендує, а тому позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved