overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

17.07.2014 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачці, яка є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка не вносила плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.07.2003 року і станом на 01.10.2008 року у неї утворилась заборгованість по оплаті в розмірі 5274,24грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачки не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати в сумі 243,60грн. Представник позивача в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав, бо період з 01.07.2003 року по 01.10.2008 року предявлений поза межами позовної давності та просив суд застосувати до нього строк позовної давності, і у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка не зареєстрована та мешкає за адресою [ADDRESS], але є власником. Позивач ТОВ «Краматорськтеплоенерго» обслуговує житловий фонд. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Відповідно до руху по особовому рахунку заборгованості відповідачки з 01.07.2003 року по 01.10.2008 року, оплата за поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачкою не проводилася, загальна сума боргу за зазначений період склала 5274,24грн. Згідно з вимогами ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 17.07.2014 року, суд вважає, що період стягнення з яким звертається позивач виходить за межі позовної давності, тому не підлягає задоволенню. Відповідно до ст..88 ЦПК України, понесені судові витрати позивачем зі сплати судового збору в сумі 243,60грн. не підлягають стягненню з відповідачки, бо у задоволенні вимог позивача відмовлено.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

17.07.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва звернулось з позовом до [PERSON] Вказували, що відповідач є матірю двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких зазначено у свідоцтві про народження [PERSON]. На підставі рішення Ленінського райсуду м. Миколаєва від 16.10.2000 року про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, позивачем відповідачу було нараховано пенсію по втраті годувальника. В 2014 році відповідачка звернулась до позивача із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника на другу дитину та надала свідоцтво про смерть свого [PERSON], який помер 17.09.2013 року. Позивач вважає, що відповідач знав про місцезнаходження [PERSON], народила другу дитину, батьком якої зазначено його та не повідомила про це позивача, отже отримувала пенсію по втраті годувальника на першу дитину у період з 05.05.2009 року ( 10 міс. до дня народження другої дитини) по 17.09.2013 року незаконно. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача суму незаконно отриманої пенсії у розмірі 40457 грн.24 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Відповідач позов не визнала. Вказувала, що про місцезнаходження свого чоловіка їй не було відомо до 2014 року. У свідоцтві про народження другої дитини батьком вказано [PERSON], оскільки на час народження сина, її шлюб не було розірвано. Тому вважає, що отримувала пенсію на законних підставах. Вислухавши сторін, дослідивши докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Зареєстровано розірвання шлюбу між ними 11.04.2010 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського райсуду м. Миколаєва від 16.10.2000 року [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. З 27.04.2004 року на підставі заяви [PERSON] їй було призначено пенсію по втраті годувальника на сина [PERSON]. 05.03.2010 року народився [PERSON], у свідоцтві про народження якого батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про смерть [PERSON] помер 17.09.2013 року. Оскільки на цей час юридично не було оспорено батьківство [PERSON] відносно сина відповідачки [PERSON], він є його батьком, отже з 05.05.2009 року [PERSON] було відомо про його місцезнаходження. Належних та допустимих доказів протилежного відповідач суду не надала, через що суд не може взяти до уваги її заперечення. Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання недостовірних даних чи їх приховування, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Отже, з урахуванням здобутих в суді доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

17.07.2015р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], який помер 24 травня 2011 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.05.2011р., помер його батько [PERSON] Після смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме частку квартири, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Б.Хмельницького 95/5. Оскільки позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, а саме звернувся в Третю Львівську державну нотаріальну контору після спливу шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини через поважну причину, тому просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позові. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, проте подала на адресу суду заяву у якій позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.05.2011 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме частка в квартирі [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №41803 від 20.04 1995р., яке долучене до матеріалів справи. Позивач є спадкоємцем першої черги по смерті спадкодавця, що був його батьком. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач у визначений законом строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки [PERSON], помер у Італії, у звязку із чим знадобився тривалий час на збір та переклад необхідних документів для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на те, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з причин, які суд розцінює як поважні, суд вважає за можливе визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

17.07.2015 р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON], [INFO], з померлим 04 червня 2015 року [PERSON], понад пять років до часу відкриття спадщини. Свою заяву мотивувала тим, що [PERSON] з 09.12.1983 р. перебував у шлюбі з матір'ю заявника [PERSON]. [PERSON] померла 24.05.2015 року, [PERSON] помер 04 червня 2015 року. Заявник, [PERSON] та [PERSON] мешкали однією сім'єю за однією адресою, вели спільне господарство, здійснювали спільні витрати з питань побуту, разом сплачували комунальні послуги, а також заявник поніс витрати пов'язані із похованням, оплачував видатки та здійснював догляд за батьками в похилому віці, на підтвердженя чого надає квитанції та довідку від 24.06.2015 року та акт від 24.06.2015 року, видані головою правління ОСББ [PERSON] Встановлення факт заявнику необхідно для прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку ст.1264 ЦК України, оскільки 01.07.2015р. він звертавсяь до приватного нотаріуса Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], на що отримала відповідь, за якою право заявника на спадкування не спростовується та розяснюється необхідність встановлення факту проживання однією сім'єю в судовому порядку. В судове засідання заявник не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні заяви. Заінтересована особа про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, у судове засідання не зявилась, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у виршенні справи покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, перевіривши їх на допустимість, належність, достовірність та достатність, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] помер 04.06.2015 року (а.с.27). З 09.12.1983 р. він перебував у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Павлоградської міської ради народних депутатів відділу записів цивільного стану з матір'ю заявника [PERSON] (а.с.7), померлою 24.05.2015 року(а.с.19). Заявник, [PERSON] та [PERSON] спільно мешкали однією сім'єю за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ленінградська 21/71 що підтверджується довідками ОСББ «Ленінградська, 21» від 24.06.2015 р. (а.с.11-12), заявник забезпечив поховання [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-17). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру станом на 07.08.2015 р., відомостей щодо заповітів, спадкових договорів та спадкоємців [PERSON] немає. Тому, оцінюючи у сукупності надані заявником відомості, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

17.07.2015 р. до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі та 20 березня 2009 року шлюб було розірвано та відповідачка разом з сином, [PERSON], покинули місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Андріївської селищної ради Слов»янського району Донецької області від 23 квітня 2015 року № 4 йому, [PERSON] було передано у приватну власність безоплатно будинок [ADDRESS] в смт. Андріївка Слов'янського району Донецької області та за [PERSON] було зареєстровано право власності на вищевказаний будинок. В належному йому будинку зареєстровані як члени його родини [PERSON] та [PERSON], але вони за вказаною адресою не проживають більше п»яти років, будь-яких платежів не здійснюють, добровільно знятися з реєстрації відмовляються, належних їм речей в будівлі немає. Просив суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] в смт. Андріївка Слов'янського району Донецької області. У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримав, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання в газеті «Донбас». Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за наступних підстав: [PERSON] з 23.04.2015 року є власникам будинку [ADDRESS] в смт. Андріївка Слов'янського району Донецької області, в якому зареєстрований з 1999 року; в цьому будинку також зареєстровані [PERSON], [PERSON] (а.с. 5-7). З акту від 16 жовтня 2014 року, складеного секретарем Андріївської селищної ради Винниченко О.Г., слідує, що [PERSON], [PERSON], які зареєстровані у [ADDRESS], фактично не мешкають в цьому будинку з більше п»яти років, їх особистих речей в домі немає (а.с.8). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України [PERSON], [PERSON], які не є власниками житлового приміщення, втратили право користування будинком [ADDRESS] у смт. Андріївка Слов'янського району Донецької області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

17.07.2015 р. до суду подано дану заяву, в якій заявниця вказала, що 04.11.2011 р. в м.Вінниці помер її брат [PERSON], прізвище якого в свідоцтві про народження записане [PERSON], проте в свідоцтві про народження заявниці її прізвище зазначено [PERSON], просила встановити факт, що [PERSON], померлий 04.11.2011 р. є її рідним братом для подальшого оформлення нею права власності в порядку спадкування за законом спадкового майна, крім того просила встановити факт належності свідоцтва про народження серії 1АМ № 2000685 виданого на ім`я [PERSON] її брату [PERSON], померлому 04.11.2011 р. Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву згідно якої заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути без неї (а.с. 20). Представник Зятковецької сільської ради Гайсинського району до суду не з`явився, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с. 21). Доведено, що [PERSON] є спадкоємицею за законом спадкового майна після смерті 04.11.2011 р. її брата [PERSON], через зазначення в його свідоцтві про народження прізвище [PERSON], а свідоцтві про народження заявниці її прізвище записано [PERSON], тому не може реалізувати своє право на спадщину, встановлення цього факту необхідно заявниці для оформлення спадщини в державній нотаріальній конторі. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Оскільки, [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], який помер 04.11.2011 р., як спадкоємиця за законом першої черги спадщини через зазначення в його свідоцтві про народження прізвище [PERSON], а свідоцтві про її народження [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. В решті заявлених вимог відмовити через безпідставність, а саме відповідно до ч.3 ст.256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі свідоцтва, що видає орган державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - копією паспорта серії МЕ № 574873 виданого Гайсинським РВ УМВС 30.10.2004 р. на ім`я [PERSON] (а.с. 6); - копією свідоцтва про народження серії ЯЦ № 130678 від 29.01.1951 р., де зазначено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4); - копією свідоцтва про народження (повторне) серії 1-АМ № 200685 від 07.07.2011 р., де зазначено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10); - копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 215398 від 06.11.2011 р., згідно з яким 04.11.2011 р. в м.Вінниці помер [PERSON] (а.с. 16).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

17.07.2015 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про перегляд рішення суду від 09.12.2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

17.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки ИТ-І №0275050 від 11.10.1972 року та атестату №1089 від 15.07.1971 року. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що 18.07.2015 року він досяг пенсійного віку та звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Тернівському районі м. Кривого Рогу із заявою про призначення йому пенсії, але працівниками пенсійного фонду було відмовлено у призначені пенсії, оскільки були виявлені розбіжності в наданих заявником документах, а саме в свідоцтві про народження заявника по-батькові вказано як «Михаєлович», а в трудовій книжці по-батькові вказано як «Михайлович», а потім виправлено на «Михаелович». Також, аналогічне виправлення міститься в атестаті заявника. На підставі викладеного, заявник [PERSON] просить встановити факт належності йому трудової книжки ИТ-І №0275050 від 11.10.1972 року та атестату №1089 від 15.07.1971 року. Заявник в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю, на заявлених вимогах наполягає. Представник зацікавленої особи Управління Пенсійного фонду України у Тернівському районі м. Кривого Рогу в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заявлених вимог не заперечує. Оскільки суду надано всі належні докази то заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.256 ч.2 ЦПК України, суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт належності [PERSON] трудової книжки ИТ-І №0275050 від 11.10.1972 року та атестату №1089 від 15.07.1971 року підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], а.с.3, паспортом, а.с.6, ідентифікаційним номером, - а.с.7. Таким чином, на підставі ст.256 ч.2 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

17.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого неповнолітніх дітей не мають, посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені внаслідок того що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не зявився, позов підтримує в повному обсязі, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи повідомленою належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов слід задовольнити. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 30.04.2011 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 228 (а.с. 3). Сторони припинили шлюбні відносини з тієї причини, що у них різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

17.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина Володимира, [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, з позовом згодна. Оскільки відповідач позов визнала, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини. Тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання сина Володимира, [INFO], до повноліття дитини на користь позивача. На підставі ст. ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved