Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

15 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним позовом до акціонерного товариства (далі АТ) «Перший Український Міжнародний Банк», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 1688 за вимогою АТ «Перший\~Український Міжнародний\~Банк» про\~стягнення з\~неї 61773\~грн.\~66\~коп. Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: у 2013 році вона повністю розрахувалась з відповідачем за кредитним договором та не отримувала жодних вимог від нього; подані відповідачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, крім того, нотаріусом не було враховано строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, просила про задоволення позову. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце її розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивачки та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, представник позивачки, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач та третя особа приватний виконавець\~виконавчого округу\~Київської області\~Павелків Т.Л.\~про причини\~неявки суду\~не повідомили, правом надати відзив або пояснення на позовну заяву у порядку, передбаченому ЦПК України, не скористались. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2012 року між АТ «Перший\~Український Міжнародний\~Банк» та позивачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № GR-4656250 (а.с. 79). 22 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № GR-4656250 від 19 червня 2012 року в розмірі 61773\~грн.\~66\~коп. (а.с. 9) на підставі заяви представника АТ «Перший Український Міжнародний Банк». У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з п. 2 даного переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи з такого підходу до вирішення зазначеної категорії спорів, Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року (справа № 6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Та обставина, що відповідачем не надано жодного доказу направленні позивачці письмової вимоги про сплату заборгованості, вказує на існування спору щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог. Таким чином, боргові зобов`язання, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними. Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, оскільки її розмір не був погоджений з позивачкою, а тому при вчиненні виконавчого напису від 22\~березня 2018\~року у приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Хари Н.С. були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором, і відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати, що складаються з суми судового збору в розмірі 908 грн. за подання позовної заяви та 454 грн. за заяву про забезпечення позову, сплата яких підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 1, 15). На підставі викладеного,

Outcome: approved