Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

17.10.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітні платі у розмірі 59255 грн. 34 коп. з компенсацією втраченої її частини у зв`язку з інфляцією за період нарахування по день ухвалення судового рішення та його середній заробіток за весь період затримки розрахунку, починаючи з 23 вересня 2019 року по день ухвалення судового рішення. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що починаючи з 14 червня 2012 року по 23 вересня 2019 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «Термолайф», займаючи останнім часом посаду начальника зміни на виробництві. Наказом № 2309/03-к від 23 вересня 2019 року він звільнений за угодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Під час знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата за його розрахунком у розмірі 59255,34 грн. Позивач до початку судового засідання подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачок, що відповідає вимогам ст. 282 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з копії трудової книжки, позивач працював на ПрАТ «Термолайф» та 23 вересня 2019 року на підставі Наказу № 2309/03-к звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП. Відповідно до копії розрахункового листа за вересень 2019 року організації ПрАТ «Термолайф», наданого [PERSON] , який міститься в матеріалах справи, борг по виплаті заробітної плати позивачу складає 59235,34 грн. Згідно з довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Індивідуальні відомості про застраховану особу) та копії розрахункового листа, сума заборгованості всього складає 59255,34 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз.1 п.20, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 р. Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Відповідно до\~абз.3 п.2, абз.3 п.3, п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Однак, як встановлено судом, остаточний розрахунок з [PERSON] при звільненні зроблений не був, в тому числі не виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 59255,34 грн. Шо стосується компенсації втраченої частини заробітної плати, то суд вважає за необхідне зазначити, що матеріли справи не містять довідки про розмір заборгованості з виплати заробітної плати позивачу, відповідачем до суду також вона не надана, а отже суд позбавлений можливості визначити відповідну суму грошової компенсації. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: partial