Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

16 липня 2015 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду з дійсним позовом про розірвання трудового договору, обґрунтувавши свої вимоги тим, що згідно наказу №9-к від 03 червня 2013 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «ЮГ-2010» сторожем, на умовах безстрокового трудового договору, де працював до 2014 року, і де значиться працевлаштованим по теперішній час. У звязку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, підприємство припинило свою діяльність на невизначений строк. Директором підприємства, [PERSON], всім працівникам ТОВ «ЮГ-2010», у тому числі і позивачу, було видано їх трудові книжки без внесення відомостей про звільнення. Восени 2014 року позивач, у звязку із загостренням ситуації, виїхав з м. Горлівка до м. Словянськ Донецької області, отримавши статус особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО. До цього часу, [PERSON] підтримував телефонний зв'язок з роботодавцем, який запевняв, що трудовий договір між ним та позивачем продовжує діяти. В червні 2015 року, в черговій телефонній розмові з роботодавцем, позивачу було повідомлено, що на підприємстві змінено правовстановлюючі документи і печатки під егіду так званої ДНР. Більше стосунків з роботодавцем [PERSON] не підтримував, оскільки телефони відповідача були відключені. До теперішнього часу позивач не має змоги розірвати укладений трудовий договір і працевлаштуватися на законних підставах. Оскільки відповідач не реагує на відповідні заяви позивача, останній вимушений звернутися за захистом своїх трудових прав до суду. Таким чином право позивача на працю, на оплату праці та здійснення обов'язкових соціальних внесків порушено відповідачем, у зв'язку з чим [PERSON] просить розірвати\~безстроковий трудовий договір, укладений 03 червня 2013 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ-2010» 3 15 липня 2015 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. У судовому засіданні позивач [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, пояснення надав аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача [PERSON], будучи повідомленим про дату, та час розгляду справи телефонограмою зареєстрованою в журналі телефонограм Словянського міськрайонного суду № 1.1.40 за №3 (а.с. 21), не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не зявився в залу суду, відомостей про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Згідно\~ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.\~224,\~225,\~226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, доводи позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні з достовірністю встановлено, та підтверджено належними доказами, що 03 червня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір, про що на підставі наказу 9-к від 03 червня 2013 року було внесено відповідний запис до трудової книжки позивача. Запис про звільнення позивача з ТОВ «ЮГ-2010» - відсутній (а.с. 2 з.б.). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 09 липня 2015 року №20847983 ТОВ «ЮГ-2010» значиться зареєстрованим як товариство з обмеженою відповідальністю, відомості про перебування ТОВ «ЮГ-2010» в процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства, дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ТОВ «ЮГ-2010» в реєстрі відсутні (а.с.7, 8). Відповідно довідки №1429002354 від 05 листопада 2014 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, позивач [PERSON] на теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS], і має статус переселенця із зони АТО (а.с. 10). Зі змісту\~ст.38 КЗпП України,\~вбачається, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. У відповідності до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2015, № 1, ст.1), зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). Позивачем було здійснено спробу повідомити відповідача про своє бажання припинити трудові правовідносини шляхом надіслання рекомендованим поштовим відправленням нотаріально посвідченої заяви [PERSON], про звільнення його з 01 липня 2015 року (заява від 01.07.2015 р. р.№2364 (а.с 3)). Однак, як вбачається з поштового повідомлення про вручення, поштове відправлення позивача роботодавцю доставлене не було, а повернуте відправнику згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» (а.с. 4). У відповідності до положень статей\~55,\~124 Конституції України\~та статті\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З наданих представником відповідача [PERSON] на адресу суду письмових доказів, а саме: копії заяви позивача [PERSON] від 26 липня 2014 року (а.с. 24) та копії наказу ТОВ «ЮГ-2010» №9-к від 26 липня 2014 року про звільнення (а.с. 23 з.б.) вбачається, що [PERSON] звільнений з ТОВ «ЮГ-2010» ще 26 липня 2014 року на підставі особистої заяви, за власним бажанням у відповідності до ст.38 КЗпП України. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, за результатами судового розгляду було встановлено, що трудові відносини між [PERSON] та його ТОВ «ЮГ-2010» є припиненими з 26 липня 2014 року, з цієї ж дати трудовий договір є розірваним, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні, оскільки в даному випадку відсутній предмет позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed