Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

16.03.2021 року до суду звернулася позивач із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вони із відповідачем перебувають у шлюбі, шлюбні відносини фактично припинені, Причиною розпаду сім`ї є те, що кожен зі сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутнє нормальне спілкування через постійні конфлікти, через суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Подальше спільне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим, строку для примирення не потребує. Ухвалою суду від 18.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Справа була призначена до слухання в судові засідання на 12.04.2021 року та 05.05.2021 року. В сьогоднішнє судове засідання сторони не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, причину неявки та своїх зауважень суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 07.09.2016 року Виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області за актовим записом № 24. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 111 Сімейного кодексу України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач не вважає за можливе, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом також встановлено те, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, сімейних відносин не підтримують, бажання до примирення у позивача відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як кожен зі сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутнє нормальне спілкування через постійні конфлікти, через суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та з врахуванням норм ст. 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам суспільства, у зв`язку з чим шлюб між ними повинен бути розірваний.

Outcome: approved