Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

16 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачем [PERSON] 09 серпня 2008 року зареєстрували шлюб в Іллічівському відділ реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та немає сенсу для його подальшого існування. Просив суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не прибув, від нього через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] до суду також не з'явилась від неї через канцелярію суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі. В своїй заяві відповідачка не висловлює свого відношення до позову, в тому числі не виражає своїх заперечень, щодо задоволення позовних вимог. Таким чином суд розцінює такі дії відповідачки як визнання позовних вимог позивача [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 144031, виданим Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 09 серпням 2008 року, актовий запис № 235. Згідно зі свідоцтвом про народження серія І-НО № 249954 виданим Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 16 лютого 2009 року, [PERSON] народився 29 січня 2009 року в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено, оскільки шлюбні відносин припинені пів року тому, та примирення сторони вважають неможливим. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved