Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

17.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову посилається на те, що він, [PERSON] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Решицькою сільською радою Черіківського району Могилевської області республіки Білорусь 14.03.1950 року. [INFO] помер мій батько - [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського районного управління юстиції Харківської області 26.07.2001 року. Ще при житті він залишив заповіт на мою користь, що підтверджується дублікатом заповіту, посвідченому секретарем виконавчого комітету Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області Протопопом М.Г. 30.10.1996року за реєстровим номером 27. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Що підтверджується копією свідоцтва про право власності виданого сільським головою Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області Ткаченко В.М. 08.02.2011року за № 6. Та витягом про державну реєстрацію прав № 29046078 виданого Комунальним підприємством Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району 18.02.2011року. На момент смерті лише він проживав разом з батьком, а тому фактично прийняв спадщину. Його мати на той час вже переїхала на постійне місце мешкання до м. Озерськ Челябинської області Російської Федерації (де і померла [INFO] ). Що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 120 від 19.02.2001р. Та свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим відділом РАЦС адміністрації Озерського міського округу Челябинської області Російської федерації. У строк, встановлений чинним законодавством, він звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті мого батька. В зв`язку з тим, що його батько при житті не встиг оформити право власності на вищезазначений будинок. У 2011 році він отримав свідоцтво про право власності на жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями на ім`я його покійного батька - [PERSON] , проте пізніше втратив його. А на сьогодні отримати дублікат даного документу неможливо. Вищезазначене підтверджує факт фактичного прийняття ним спадщини. Він користується даним будинком, ремонтує його та здійснює інші необхідні дії, щодо експлуатації будинку. У лютому 2020 року він звернувся до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області з метою оформлення спадщини, після смерті свого батька [PERSON] . Проте оригіналу правовстановлюючого документу на вищезазначений житловий будинок надати до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області він не мав можливості. Тому листом № 312/02-17 від 20.02.2020 року Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області повідомила мені, що згідно п. 4.15, гл.10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ на нерухоме майно належне померлому. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості, так як у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок. Просить суд визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) права власності на житловий будинок, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] , загальною площею 41,8 кв. м., жилою площею 27,7 кв. м., як на майно, отримане в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Сільський голова Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області Ткаченко В. М. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечують. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , помер у с. Крамарівка Ізюмського району Харківської області [INFO] .(а.с. 11) Відповідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] згідно свідоцтва [NUMBER] . (а.с. 12) Померлий [PERSON] залишив заповіт від 30 жовтня 1996 року, посвідчений Левківською сільською радою Ізюмського району та зареєстрований в реєстрі за № 27 яким заповів [PERSON] будинок, який йому належить на праві особистої власності з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в селі Крамарівка, Ізюмського району, Харківської області . (а.с. 16) Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіт № 64050574 номер в реєстрі 27 [PERSON] , дата посвідчення 30.10.1996 Левківською сільською радою Ізюмського району. Право власності померлого [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , підтверджувалося копією свідоцтва про право власності виданого на підставі рішення виконавчого комітету Левківської сільської ради від 08 лютого 2011 року № 6. (а.с. 13) 29.11.2019 року приватним нотаріусом надано відмову № 1905/02-14 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок розташований в [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю оригіналу та дублікату правовстановлюючого документа на вищезазначений житловий будинок. (а.с.20). Згідно довідки КП «АБ та БТІ Ізюмського району» від 08.10.2019 року вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] становить 100585, 00 гривень (а.с.8). Відповідно до вимог ч. 4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до от. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється термін у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7 роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно з п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.ст. 1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, який залишила його померла мати, тому має право на спадкування. Відповідно до ч. 1ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченим цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного,

Outcome: approved