Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

15 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 39493,93 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідач порушив умови кредитного договору №NKJPSE00000101, укладеного 16 серпня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, відповідно до якого, останньому надано кредит в сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 25 вересня 2014 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшла зазначена цивільна справа, яка передана Корабельним районним судом міста Миколаєва для розгляду в порядку статті 116 ЦПК України. Ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2014 року справа прийнята до провадження судді Глубоченка С.М. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі, однак просив суд зменшити нараховану позивачем пеню до максимально можливих розмірів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16 серпня 2005 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №NKJPSE00000101, у вигляді заяви відповідача про надання кредиту в сумі 2000,00 грн. та умов надання споживчого кредиту відповідно до кредитного договору, з яким відповідач ознайомився та погодився. Відповідно до кредитного договору №NKJPSE00000101 позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 2000,00 грн. на строк 12 місяців з 16 серпня 2005 року по 16 серпня 2006 року включно на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,50% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії в розмірі 1,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, щомісячної винагороди в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплатити відсотків, винагороди, комісії зазначені в кредитному договорі строки. Позичальник сплачує кредитору щомісячно грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 215,38 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно договору (а.с.5,6). В зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунку заборгованості станом на 26 лютого 2014 року, становить 39493,93 грн., з яких: заборгованість по процентам за користування кредитом - 12542,79 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 26951,14 грн. (а.с.4). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини 1 статті 546, статей 549, 611 ЦК України виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. На підставі частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно правових позицій, сформульованих в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс 14), які відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, визначено, що на підставі частини 3 статті 551 ЦК України та з урахуванням положення статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає суду право зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На думку суду, зазначений позивачем розмір пені значно перевищує розмір збитків, а тому вважає за можливе зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором з 26951,14 грн. до 100,00 грн., що відповідає загальним принципам цивільного права, зокрема принципам розумності та справедливості. У відповідності до статті 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: partial