Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

15 липня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.10.2010 року в сумі 15624,26 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.10.2010 року відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився 4700 гривень. Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 31.05.2020 року, має заборгованість в сумі 15624,26 грн, з яких: 11500,53 гривні - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 11500,53 гривні - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 4123,73 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. На підставі чого позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою суду від 27 липня 2020 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Виходячи із положень ст. 525, ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач за укладеним договором № б/н від 23.10.2010 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Однак, відповідач зобов`язання належним чином не виконував, тому станом на 31.05.2020 року, має заборгованість в сумі 15624,26 грн, з яких: 11500,53 гривні - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 11500,53 гривні - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 4123,73 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії, що підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками заборгованості (а.с.5-18) Відповідно до довідки виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, [PERSON] , [INFO] , знято з реєстрації оскільки останній помер (а.с.71) На запит суду з Жовтоводського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро), 10.08.2020 року надійшла відповідь за вих. № 20.31-28/446 від 04.08.2020 року про те, що гр. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис про смерть №158 від 03.03.2020 року (а.с.115) Частиною 1 ст. 608 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється у зв`язку зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника у кредитних правовідносинах. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, за змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов`язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положенням ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Загальні правила пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців визначається, зокрема, статтею 1281 ЦК України, що не підлягають зміні нормами процесуального законодавства. Стаття 1281 ЦК України передбачає таке: 1. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. 2. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 3. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. 4. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з абзацом 1 частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Наведене дає підстави для висновку, що Цивільним Кодексом України визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців. Спірні правовідносини допускають спадкоємство, тому підстави для закриття справи немає. Однак, як встановлено судом вище відповідач [PERSON] помер [INFO] , тобто установлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини спадкоємцями закінчився 29.08.2020 року. Позивач із позовом до суду звернувся 15.07.2020 року, до закінчення строку на прийняття спадщини. Згідно з повідомленням Жовтоводської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа в Жовтоводській ДНК не заводилася (а.с.123). Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення спадкоємців до Державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті відповідача. З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що кредитор спадкодавця, яким у даному випадку є позивач, може пред`являти вимогу лише до спадкоємців, які прийняли спадщину, але в порядку, передбаченому статтею 1281 ЦК України. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.1 п.7 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, судом були здійснені заходи в порядку ст.55 ЦПК України щодо їх залучення у справу, тому провадження у даній справі не підлягає закриттю, а позов слід розглянути по суті з ухваленням рішення. Як встановлено судом, відповідач помер, після його смерті спадкова справа не реєструвалася, відомостей про нерухоме майно, яке б значилося за відповідачем, немає, відсутні відомості щодо належних спадкоємців, які б могли відповідати за кредитними зобов`язаннями відповідача, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог позивача суд відмовляє, то судові витрати по справі слід покласти на позивача. На підставі викладеного, ст. 1281 ЦК України,

Outcome: dismissed