overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

16 грудня 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення ними повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від спільного проживання з відповідачем [PERSON] у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою, а відповідач не займається вихованням дітей та належним чином не утримує їх. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Судом об'єктивно встановлено, що від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, копією свідоцтв про народження дітей; довідкою про склад сім'ї від 13.12.2013 року № 1250. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дітей, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення ними повноліття. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дітей, позивачки, відповідача, а також те, що відповідач працездатний та інших утриманців не має. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 16.12.2013 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-02 00:00:00

16 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб де вказала, що тривалий час зустрічається з [PERSON] [PERSON] стала на облік вагітних, термін вагітності станом на 25.11.2013 року 28 тижнів. Разом з [PERSON] досягли згоди на укладення шлюбу та створення сімї. У звязку з недосягненням шлюбного віку змушена звернутися до суду з заявою, просила надати право на укладення шлюбу з [PERSON] У судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON], не заперечувала щодо одруження своєї доньки з [PERSON], так як донька є вагітною та бажає створити сім'ю з [PERSON] У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] підтвердив, що дійсно бажає створити з заявницею [PERSON] сімю. Вислухав пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. З пояснень заінтересованої особи [PERSON] вбачається, що їх донька [PERSON], [INFO], є вагітною та бажає створити сім'ю з [PERSON] Згідно довідки виданої Казанківською ЦРЛ від 25 листопада 2013 року [PERSON], [INFO] перебуває на обліку по вагітності при Казанківській ЦРЛ, строк вагітності 28 тижнів. Сукупність досліджених доказів свідчать про те, що заявниця [PERSON], яка вагітна, досягли згоди на укладення шлюбу та створення сімї, тому заявниці [PERSON] може бути надано право на шлюб, так як це відповідає її інтересам. За таких обставин та згідно ч.2 ст.23 СК України, суд визнає заяву [PERSON] обґрунтованою, яка підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

16 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 05 травня 2012 року у Виконавчому комітеті Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 4. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з жовтня 2012 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, сварками, чоловік не дбав про сім'ю, не виконував своїх обов'язків щодо утримання родини, виносив та продавав з дому всі цінні речі, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в в'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 05 травня 2012 року у Виконавчому комітеті Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 4, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження.. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з жовтня 2012 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

16 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 1994 року, який розірвано у 2010 році. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та на утримання якої відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку до повноліття дитини. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав, зазначив, що він у змозі сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку до досягнення нею повноліття, про що надав письмову заяву (а.с. 13). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони 23 липня 1994 року зареєстрували шлюб (а.с. 5), який було розірвано, актовий запис відділу РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ від 10 лютого 2010 року № 23 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка проживає з позивачкою по справі. Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

16 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що разом з відповідачем проживали в м. Хмельницькому та працювали. Після повідомлення про вагітність чоловік її залишив, так як, з його слів, не готовий бути батьком. [PERSON] зазначила, що відповідач своєї дитини не бачив взагалі, ніякої допомоги не надавав. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, справа розглянута за його відсутності. Суд не приймає до уваги клопотання [PERSON], подане в інтересах відповідача, про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням [PERSON] за межами України, оскільки повноваження представника не посвідчені відповідно до вимог ст. 42 ЦПК України, крім того, не надано доказів відсутності відповідача в Україні. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільної із позивачкою доньки [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 9 липня 2013 р. виконкомом Шибенської сільської ради Теофіпольського р-ну серії [NUMBER]. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідками Шибенської сільської ради від 2 грудня 2013 р. №№ 674, 675 та не спростоване відповідачем. Відповідно до довідки Теофіпольської ЦРЛ від 13 грудня 2013 р. дитина здорова. Відповідач не надав відомостей про стан свого здоров'я, наявності інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, тому кошти на утримання дитини мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою. Позовна вимога стягувати аліменти в частці від доходу також підлягає задоволенню, так як достовірних доказів відсутності роботи у відповідача сторонами не надано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

16 грудня 2013 року Дзержинський районний суд міста Харкова видав судовий наказ про стягнення з божників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості на користь КП «Жилкомсервіс». Стягувач звернувся до суду із заявою в якій просить зазначити у вказаному судовому наказі ідентифікаційний номер боржників. Сторони в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 219 ЦПК України - суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Як видно з матеріалів справи 16 червня 2014 року за аналогічної заявою стягувача суд виніс ухвалу про виправлення описки у судовому наказі, а тому відсутні правові підстави для повторного виправлення описки в судовому наказі. Таким чином, заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

16 грудня 2013 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачкою в справі він перебуває у шлюбі, який зареєстровано 16.06.2000 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області згідно з актовим записом №160. Від спільного шлюбу дітей не мають. Причиною звернення до суду стали ті обставини, що спільне життя між подружжям не склалося, між ними немає взаєморозуміння, шлюбні стосунки припинені. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї стало неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, заяв та заперечень про відкладення розгляду справи не надавала. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що 16.06.2000 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області згідно з актовим записом №160 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.4). Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

16 грудня 2013 року Краснолуцьким міським судом Луганської області було винесено заочне рішення на користь позивача, шлюб було розірвано, в рішенні суду повинно розглянутися питання про дошлюбне прізвище відповідача. Сторони по справі у судове засідання не з`явились з невідомих суду обставин, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Але їх присутність у судовому засіданні не є обов`язковою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що під час винесення зазначеного судового рішення не вказано дошлюбне призвища відповідача. Тому, суд, вважає за необхідне додати до резулятивної частини рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу абзац: «Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

16 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладен договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS]. [PERSON] свої зобов'язання за договором виконала, а саме у рахунок купівлі гаражу сплатила [PERSON] грошові кошти у розмірі 49 950 грн., про що останній надав розписку та домовились засвідчити договір нотаріально, але договір не було засвідчено нотаріально з вини відповідача. Оскільки фактично сторонами умови договору були виконані, то позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS], укладений 16 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право власності на вказаний гараж. Позивач у попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог (а.с.20). Відповідач у попередньому судовому засіданні позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослiдивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних підстав: 16 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладен договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS]. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. [PERSON] свої зобов'язання за договором виконала, а саме у рахунок купівлі гаражу сплатила [PERSON] грошові кошти у розмірі 49 950 грн., про що останній надав розписку (а.с.21) та домовились засвідчити договір нотаріально, але договір не було засвідчено нотаріально з вини відповідача. Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся та визнати за [PERSON] право власності на гараж [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

16 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання, посилаючись на те, що відповідач є його батьком. На даний час він продовжує навчання на третьому курсі денного відділення Житомирського агротехнічного коледжу та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, який не надає матеріальної допомоги на його утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав із підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти сплати аліментів в сумі 400 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с.Черемошне, Житомирського району в свідоцтві про народження якого в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до довідки Житомирського агротехнічного коледжу від 03 грудня 2013 року №1157 [PERSON] дійсно навчається в Житомирському агротехнічному коледжі за спеціальністю «Експлуатація та ремонт машин і обладнання АПВ» на державній основі з 01 вересня 2011 р. по 30 червня 2015 р. (а.с.4). Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Оцінивши надані докази на умовах змагальності і в межах заявлених позовних вимог, суд задовольняє позов про стягнення аліментів на час навчання повнолітнього [PERSON], оскільки він продовжує навчання після досягнення повноліття, не досяг 23 річного віку та потребують матеріальної допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

16 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17 липня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. З 01 жовтня 2010 року шлюбні стосунки припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, шлюб зареєстрований 17 липня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №483. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.4). Сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

16 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 14 травня 2011 року між нею та відповідачем в Міському відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що сімейні відносити між нею та відповідачем припинені з серпня 2011 року. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Просила суд розірвати шлюб, прізвище залишити без змін. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився. В матеріалах справи є заява [PERSON], справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], з якої вбачається, що відповідач згоден на розірвання шлюбу з [PERSON] Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 191. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх психологічному стані. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved