Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

16 березня 2020 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі до 14 листопада 2018 року . Від шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідачка зловживає алкогольними напоями, не приділяє дітям належної уваги, не займається вихованням дітей, не забезпечує їх необхідним для фізичного та психологічного розвитку, взагалі не турбується про дітей. Так, відповідачка неодноразово залишала дітей без догляду, а сама в той час зловживала алкоголем. У зв`язку з наведеним 25.05.2019 р. він забрав дітей до себе. Відповідачка притягалась до адміністративної відповідальності на підставі ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення за розпивання алкогольних напоїв та на підставі ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за невиконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей. До того ж відповідачці надходять листи від фінансових установ щодо повернення коштів за кредитними договорами, які вона уклала, проте кошти не повертає. Він неодноразово звертався до поліції у зв`язку із невиконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків. Крім того він звертався до служби у справах дітей Слов`янської міської ради. У листах від 05.08.2019 р. №29/01-1395 та від 11.10.2019 р. №29/01-1936 йому порекомендували звернутись до органів поліції щодо притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності та до суду щодо визначення місця проживання дітей. У зв`язку з наведеним, просить суд визначити місцем проживання дітей разом із ним, оскільки фактично він займається вихованням дітей, забезпечує їх всім необхідним. Також просить суд стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання дітей у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16 березня 2020 року та до моменту досягнення дітьми повноліття, а також судовий збір у розмірі 840,80 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, надали суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності. Позов задовольнити в повному обсязі на підставі доводів зазначених у позовній заяві. Проти винесення судом заочного рішення суду не заперечували. Відповідач [PERSON] була повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток та особисто під підпис, до суду не з`явилася, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Костіна О.В., яка діє на підставі довіреності №29/01-762 від 01.04.2020 року (а.с.67), у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без участі представника, при винесенні рішення просила врахувати висновок Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження виданого повторно серії [NUMBER] від 26.12.2012 року, [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с.13). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.09.2015 року, [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с.14). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.09.2015 року, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с.15). Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.12). Відповідно до постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2019 року, [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушенні передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та притягнена до адміністративної відповідальності у вигляді попередження (а.с. 17). Відповідно до копій заяв від 12 липня 2019 року, 08 жовтня 2019 року та від 02 січня 2020 року [PERSON] звертався до Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] до адміністративної відповідальності за невиконання нею батьківських обов`язків (а.с. 18-23). Відповідно до листа Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області №Г-19/303/01-2019 від 01 серпня 2019 року, керівництвом відділу поліції розглянуто звернення [PERSON] про притягнення до відповідальності [PERSON] стосовно невиконання нею батьківських обов`язків. В ході перевірки було встановлено, що 20 червня 2019 року відносно [PERSON] було складено протокол за ст. 184 КУпАП. З метою попередження в подальшому вищевказаних фактів з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дітей (а.с. 24). Відповідно до листа Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області №Г-36/303/01-2019 від 24 жовтня 2019 року, керівництвом відділу поліції розглянуто звернення [PERSON] про притягнення до відповідальності [PERSON] стосовно невиконання нею батьківських обов`язків. У ході проведення перевірки встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду (а.с. 25). Відповідно до листа Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області №Г-1/303/01-2020 від 16 січня 2020 року, керівництвом відділу поліції розглянуто звернення [PERSON] про притягнення до відповідальності [PERSON] стосовно невиконання нею батьківських обов`язків. В ході перевірки було встановлено, що 20 червня 2019 року відносно [PERSON] було складено протокол за ст. 184 КУпАП. З метою попередження в подальшому вищевказаних фактів з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дітей (а.с. 26). Відповідно до копій заяв від 12 липня 2019 року та 08 жовтня 2019 року [PERSON] звертався до Служби у справах дітей Слов`янської міської ради про прийняття заходів відносно [PERSON] стосовно невиконання нею батьківських обов`язків (а.с. 27-30). Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 20 березня 2007 року встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках квартира [ADDRESS] (а.с. 33-34). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 березня 2014 року, встановлено, що спадкоємцем [PERSON] є його син [PERSON] який отримав у спадок ј частку квартири [ADDRESS] (а.с. 35). Відповідно до довідки про склад сім`ї №304 від 18 червня 2019 року [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним за вказаною адресою проживають: брат - [PERSON] , дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] , донька - [PERSON] та син - [PERSON] (а.с. 39). Згідно із довідкою про доходи [PERSON] працює майстром у ФОП [PERSON] та за період з 01.05.2019 року - 31.10.2019 року отримав доходу у розмірі 25 200,00 грн. (а.с. 40). Відповідно до наданої характеристики за місцем роботи позивач [PERSON] проявив себе як професійний, грамотний, ініціативний і відповідальний співробітник, добре працює не тільки у звичайних, але і в стресових ситуаціях: під час війни не залишив підприємство, та допомагав відбудовувати розбитий під час обстрілів посудний цех. Завжди зберігає оптимізм , витримку і позитивне ставлення до роботи. З співробітниками перебуває в доброзичливих стосунках, проявляє делікатність та терпіння. В колективі проявив себе надійним товаришем, готовим надати допомогу співробітникам організації і підтримати їх у будь-якій ситуації. Є людиною з високими моральними якостями. Не курить і не вживає спиртні напої, несе корисне суспільне навантаження, сторониться конфліктних ситуацій. У зв`язку із тим, що останні вісім місяців сам виконує батьківські обов`язки: забирає дітей із дитячого садочка та школи, працює без обідньої перерви (а.с. 41). Відповідно до характеристики наданої за місцем мешкання [PERSON] зарекомендував себе добре. Живе сам з неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У побуті [PERSON] ввічливий, тактовний, не схильний вступати у відверті конфлікти, не дозволяє собі асоціальної поведінки і не порушує дисципліну. Скандалів та сварок за місцем мешкання не влаштовує, скарг від сусідів не надходило (а.с. 42). Відповідно до характеристики наданої за місцем мешкання [PERSON] зарекомендувала себе не добре. Живе Є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зловживає алкогольним напоями, курить, кинула дітей і її місцезнаходження невідоме. У побуті [PERSON] ввічлива, тактовна, не схильна вступати у відверті конфлікти. Скандалів та сварок за місцем мешкання не влаштовує, скарг від сусідів не надходило (а.с. 45). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 3-Б класу Слов`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №12 [PERSON] навчається у школі з першого класу. Зі слів батька дівчина проживає у неповній сім`ї з батьком і бабусею. У сім`ї присутній доброзичливий мікроклімат, дівчинка може розраховувати на моральну підтримку від батька. Він завжди бере участь у вирішенні будь-яких питань які виникають у дівчинки. Серед однолітків [PERSON] користується повагою та довірою, учні охоче сприймають та спілкуються з нею. Дівчинка з бажанням ходить до школи, навчальна мотивація знаходиться на достатньому рівні. Завжди привітна, має охайний вигляд. Пропуски занять з неповажних причин відсутні. Розвиток дитини відповідає віковим особливостям, психоемоційний стан урівноважений. Особливої уваги, стосовно рівня дисципліни та успішності не потребує. Дівчинка забезпечена необхідною матеріально-технічною базою для нормального розвитку та навчання (а.с. 43). Відповідно до Акту про фактичне проживання від 08 листопада 2019 року виданого керівником комітету мікрорайону Центр-1, встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] але фактично не мешкає за вказаною адресою з 25 травня 2019 року по теперішній час (а.с. 44). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 80). Згідно Висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ради №29/01-1357 від 02.07.2020 року, встановлено, що малолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мешкають разом з батьком - [PERSON] , який займається їх вихованням та утриманням, захищає права та інтереси дітей. Мати дітей, [PERSON] , самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 24.06.2020 року до уваги приймалися факти самоухилення від виконання батьківських обов`язків громадянкою [PERSON] , яка не надає допомоги в вихованні, оздоровленні, лікуванні та утриманні дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати не заперечує, щоб діти проживали разом з батьком. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи вищевикладене, а також рішення комісії з питань захисту прав дитини від 24.06.2020 року №12/3, орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вважає, що доцільно задовольнити позовну заяву громадянина [PERSON] , доцільно визначити місця проживання дітей з батьком - [PERSON] (а.с. 81). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.01.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України Про охорону дитинства наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України Про охорону дитинства , слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов`язки стосовно її виховання. Так відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини , сім`ї, свого народу та Батьківщини . Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Судом встановлено, що з травня 2019 малолітні [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з батьком [PERSON] . Матеріалами справи підтверджується, що батьком створено всі належні умови для проживання дітей. При цьому, судом також не встановлено обставин, які можуть перешкоджати проживанню дітей з батьком. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи висновок органу опіки та піклування, а також те, що діти протягом останнього року проживають з батьком, де створені всі належні умови для їх проживання та виховання, виходячи в першу чергу з інтересів дітей, суд приходить до висновку за доцільне визначити місце проживання дітей разом з батьком. Щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які підлягають стягненню з відповідача, судом враховано, що відповідач є працездатною за віком, не надала суду доказів на підтвердження необхідності звільнення її від сплати аліментів. Таким чином, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16 березня 2020 року та до моменту досягнення дітьми повноліття. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 840, 80 грн., а також на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за цю вимогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial