Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

15 червня 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до Костянтинівської міської ради про визнання за ним права власності, обґрунтовуючи свої вимоги наступними доводами. Так, Рішенням Виконавчого комітету Костянтинівського міської Ради народних депутатів від 22 квітня 1992 року № 168 їй було надано дозвіл на купівлю квартири № 9 та квартири №10 по вул. 6-го Вересня в місті Костянтинівка Донецької області. 20.04.1992 року було розраховано вартість кожній квартири окремо. Вартість квартири № 9 склала 8599,75 крб., а вартість квартири № 10 7761,44 крб., на загальну суму: 16366,19 крб. Після відповідних рішень державних органів та сплати вартості квартир, 01 жовтня 1992 року між нею, [PERSON] та Виконкомом Костянтинівської міської ради народних депутатів було укладено Договір купівлі-продажу квартири № 9 та квартири [ADDRESS],згідно якого «Продавець» - Виконком Костянтинівської міської ради - продав, а я «Покупець», придбала вищевказані житлові приміщення. 02 жовтня 1992 року у Костянтинівському міському Бюро технічної інвентаризації на її імя було зареєстровано право власності на квартири № 9 та №10 будинку № 71 по вул. 6-го Вересня в м. Костянтинівка. В тексті договору купівлі-продажу від 01.10.1992 року (пункт 1) помилково вказано, що квартира складається із 4-х кімнат. Таким чином, із пункту 1 Договору купівлі-продажу спливає, що річ йде про одне чотирикімнатне житлове приміщення відповідної площі, яке складається із однієї кухні, одного коридору та одного санвузла, але, з другого боку, в цьому ж пункті Договору вказані дві різні частки двох різних квартир (1/74 та 1/82) багатоквартирного будинку. Кожна квартира має свій окремий технічний паспорт. В абзаці 1 пункту 2 Договору купівлі-продажу зазначено: «Вказана квартира продана за шістнадцять тисяч триста шістдесят шість рублів 19 копійок». Таким чином, в цьому пункті йдеться мова про одну квартиру, але мною були придбані дві різні квартири. Помилки, що були допущені при складанні тексту договору купівлі-продажу від 01.10.1992 року негативно вливають та порушують її право власника і користувача житловими приміщеннями, а також унеможливлюють розпорядження власним нерухомим майном, яке складається із двох окремих квартир. В звязку з цим, їй в судовому порядку треба виправити помилки в п.1 та п.2 Договору купівлі-продажу від 01.10.1992 року та визнати за нею право власності окремо на кожну із придбаних квартир. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав та уточнив позовні вимоги, прохаючи суд визнати за позивачкою право власності окремо на кожну із придбаних квартир № 9 та №10 у будинку № 71 по вул. 6-го Вересня в місті Костянтинівка Донецької області, в іншому посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав, не заперечуючи проти визнання права власності на квартири, розташовані за вказаною адресою, за позивачкою. Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що Рішенням Виконавчого комітету Костянтинівського міської Ради народних депутатів від 22 квітня 1992 року № 168 позивачці [PERSON] було надано дозвіл на купівлю квартири № 9 та квартири [ADDRESS] (а.с.4). 20.04.1992 року було розраховано вартість кожній квартири окремо, що підтверджується Оціночним актом від 20.04.1992 року, який затверджено Рішенням Виконавчого комітету від 22.04.1992 року № 168. Вартість квартири № 9 склала 8599,75 крб., а вартість квартири № 10 7761,44 крб., на загальну суму: 16366,19 крб. (а.с. 5). На підставі листа начальника ПРЖО м. Костянтинівки від 06.05.1992 року № 421 грошові кошти за квартири позивачці було дозволено перерахувати в розстрочку на протязі одного року (а.с. 6). Позивачка повністю сплатила належні кошти, що підтверджується платіжними квитанціями (а.с. 7-8) та визнається сторонами. 01 жовтня 1992 року між [PERSON] та Виконкомом Костянтинівської міської ради народних депутатів було укладено Договір купівлі-продажу квартири № 9 та квартири [ADDRESS],згідно якого «Продавець» - Виконком Костянтинівської міської ради - продав, а позивач «Покупець», придбала вищевказані житлові приміщення, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 01.10.1992 року (а.с. 9). 02 жовтня 1992 року у Костянтинівському міському Бюро технічної інвентаризації на імя [PERSON] було зареєстровано право власності на квартири № 9 та №10, які дорівнювали відповідно 1/74 та 1/82 частину будинку № 71 по вул. 6-го Вересня в м. Костянтинівка. В тексті договору купівлі-продажу від 01.10.1992 року (пункт 1) помилково вказано, що квартира складається із 4-х кімнат загальною площею 98,00 кв.м, в тому числі житловою 52,7 кв.м, кухні, коридору, санвузла, що складає одну сімдесят четверту та одну вісімдесят другу ідеальну частку будинку за адресою: місто Костянтинівка, вул. 6-го Вересня, номер будинку сімдесят один, номер квартири девять, десять. Таким чином, із пункту 1 Договору купівлі-продажу спливає, що мова йде про одне чотирикімнатне житлове приміщення відповідної площі, яке складається із однієї кухні, одного коридору та одного санвузла, але, з другого боку, в цьому ж пункті Договору вказані дві різні частки двох різних квартир (1/74 та 1/82) багатоквартирного будинку. Дійсно, що загальна площа 98,00 кв. м, (до якої входить житлова площа) складається не з одної кухні, коридору та санвузла, а з двох кухонь, двох коридорів та двох санвузлів. Підтвердженням цієї обставини є поверхові плани квартир № 9 та № 10, тобто кожна квартира має свій окремий технічний паспорт (а.с. 10-11). В абзаці 1 пункту 2 Договору купівлі-продажу зазначено: «Вказана квартира продана за шістнадцять тисяч триста шістдесят шість рублів 19 копійок». Таким чином, в цьому пункті йдеться мова про одну квартиру, але фактично позивачкою були придбані дві різні квартири. Неточності, що були допущені при складанні тексту договору купівлі-продажу від 01.10.1992 року негативно вливають та порушують право позивача як власника і користувача житловими приміщеннями, а також унеможливлюють розпорядження власним нерухомим майном, яке складається із двох окремих квартир. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В звязку з цим, за позивачкою [PERSON] слід визнати право власності окремо на кожну із придбаних квартир.

Outcome: approved