overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

16.10.2018 [PERSON]. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Вказує на те, що між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають спільного сина [PERSON], [INFO], котрий проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, але оскільки відповідач відмовляється добровільно надавати її, позивач вимушена звернутись до суду із заявою про стягнення аліментів на її утримання до дотримання дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Позивач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не з'явилася. У поданій заяві просить проводити розгляд справи у її відсутність.. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи до суду не з'явився, у поданій заяві просить проводити розгляд справи у його відсутність. Оскільки офіційно не працює, сплачує аліменти на утримання сина, тому позов визнає частково у розмірі 500 грн.. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засіданні не здійснюється Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.06.2017 р. сторони зареєстрували шлюб, що засвідчується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 10.06.2017 р., зареєстрованим Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (а.с.3). Відповідно до даних свідоцтва про народження від 20.09.2017 року, серія [NUMBER], виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, проте доказів того, що він має офіційний дохід позивач суду не надала. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 500грн. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявленого позову, а відтак він підлягає частковому задоволенню. Питання про стягнення судового збору вирішити відповідно дост. 141 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

16.10.2018 позивач [PERSON] звернувся до Ленінського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17.10.2018 зазначену справу передано до Дзержинськго районного суду м. Харкова за підсудністю. У позові [PERSON] посилається на те, що 14.03.2009 між ними було укладено шлюб. Майже три роки тому сімейне життя між ними почало поступово погіршуватись, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною розпаду є їх психологічна несумісність з відповідачем, що зробило неможливим подальше життя. У звязку з чим позивач просить розірвати шлюб. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 14.03.2009 у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №69. Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

16.10.2018 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17.12.2015 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що останній рік сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Позивач стверджує, що на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. У судове засідання сторони не з'явились, подали письмові заяві про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач позов підтримує, відповідач позов визнає, примирення вважають неможливим. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 17 грудня 2015 року у Виконавчому комітеті Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 112, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.6), від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами позивач на позові наполягає, відповідач з позовом згоден, в зв'язку з цим можливості збереження шлюбу не вбачається. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судові витрати позивач просить залишити за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

16.10.2018 позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 26.11.2010 року, від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачем. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в останній час в них виникли різні погляди на життя, а також, що причина розладу сім'ї це різні характери та відсутність між ними взаєморозуміння та довір'я. Стверджує, що у зв'язку з цим припинила шлюбні стосунки з відповідачем, перестала вести спільне господарство. Вважає, що примирення між ними неможливе. У судовому засідання позивач повністю підтримала позов, відповідач позов визнав, примирення вважають неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 26 листопада 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1524, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу мають двох малолітніх дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER](а.с.6,7). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з їх заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з усною заявою позивача в судовому засіданні понесені судові витрати по сплаті судового збору вона залишає за собою оскільки, як визнано сторонами, судовий збір сплачувався за рахунок коштів відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

16.10.2018р. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті свого батька [PERSON], посилаючись на те, що 02.07.2018р. на тимчасово окупованій території Донецької області в м.Єнакієве у віці 76 років помер її батько [PERSON], про що Єнакієвським міським відділом ЗАГС їй було видано свідоцтво про його смерть, але враховуючи, що це свідоцтво видано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно не має юридичної сили на території України. Вказана обставина позбавила заявника можливості оформити спадщину, яка залишилася після смерті батька, у звязку з чим вона звернулася до суду з цією заявою. В судове засідання заявник не зявилася, подала до суду заяву, в якій вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що 02.07.2018р. в м.Єнакієве, Донецької області, яке відповідно до положень п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» та Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015р. №254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» відноситься до тимчасово окупованої території України, помер [PERSON], про що Єнакієвським міським відділом ЗАГС 02.07.2018р. видано свідоцтво про смерть (а.с.8); родинні відносини [PERSON] і заявника підтверджуються свідоцтвом про народження останньої (а.с.7), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] №00020864470 від 28.08.2018р. (а.с.6), свідоцтвом про шлюб заявника серії І-ЖД №251508 від 12.08.2016р. (а.с.5). В силу ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вказане свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових наслідків, у звязку з чим заявник позбавлена можливості оформити після смерті свого батька спадкове майно. За таких обставин, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за правилами п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи наведене,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

16.10.2018 р. до суду подано дану заяву, в якій заявник вказала, що 25.10.1999 р. в м.Немирові помер її батько [PERSON], прізвище якого в свідоцтві про народження [PERSON] зазначено «Паляруш», крім того за життя [PERSON] від 13.12.1995 року складено заповіт на ім`я [PERSON], просила встановити факт, що [PERSON], померлий 25.10.1999 р. є її рідним батьком [PERSON], також встановити факт належності їй заповіту від 13.12.1995 р. зареєстрованого в реєстрі № 1-2436 Гайсинської державною нотаріальною конторою для подальшого оформлення нею права власності в порядку спадкування за заповітом спадкового майна. Заявник в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву згідно якої заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути без неї (а.с. 36). \~ \~ \~ Представник\~Гайсинської міської\~ради до суду не з`явився, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с. 37). Доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадкового майна після смерті 25.10.1999 р. [PERSON], через зазначення його в свідоцтві про народження [PERSON] прізвища «Паляруш», який склав заповіт 13.12.1995 р. на імя [PERSON], а не [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, встановлення цих фактів необхідно заявниці для оформлення спадщини в державній нотаріальній конторі. Зазначені правовідносини регулюються: - ч. 1 ст.\~293, ч.2 ст.\~315 ЦПК України, згідно з якими у судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин між фізичними особами для виникнення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів та за відсутності спору про право; - ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України, згідно з якою, суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки, [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], який помер 25.10.1999 р., як спадкоємець за заповітом спадщини через зазначення в свідоцтві про її народження прізвище батька «Паляруш», замість «Поляруш», який за життя 13.12.1995 р. склав заповіт на ім`я [PERSON], а не на [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цих фактів законом не передбачено, то їх на підставі ч. 1 ст.\~293, ч.ч. 1,2 ст.\~315 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

16.10.2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю. У судове засідання сторони не з'явилися, при цьому позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, проте про причини своєї неявки суд не повідомив. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 29.08.2013 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Як випливає з позовної заяви, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї; натепер сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки шлюб сторін носить формальний характер і позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, пред'явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

16.10.2018\~року [PERSON]\~(далі\~ позивач)\~звернулася до\~суду з\~позовом про\~стягнення з\~Приватного акціонерного\~товариства «Чернігівський\~завод радіоприладів» (далі відповідач) заборгованості із заробітної плати в сумі 15913 грн. 78 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує право на належну оплату праці. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що проти задоволення позову відповідач заперечує. Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді інженера. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.10.2018 року становить 15913 грн 78 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 29.10.2018 № 414/500. \~ \~ \~ \~Таким чином, предявлений позов ґрунтується на вимогах закону, при цьому доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

16.10.2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виділення частки житлового будинку та господарських споруд в натурі. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

16.10.2018 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право на житло. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являється власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м. Балта Одеської області, вул. Пінчука, 4/1. В цьому будинку було прописано відповідачку [PERSON], яка з 2001 року в даному будинку не проживає. У звязку з тим, що в будинку прописана [PERSON], позивач не може без її згоди прописати до будинку інших людей, отримати субсидії, а також сплачує комунальні послуги з розрахунком її проживання в будинку, що істотно порушує його права як власника будинку і чинить йому перешкоди у користуванні ним. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування належним йому будинком. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, в звязку з чим відповідно до ст. 280 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач являється власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м. Балта Одеської області, вул. Пінчука, 4/1, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2002 року. [PERSON] в цьому будинку не проживає з 2001 року, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи без поважних причин понад шість місяців, проводиться в судовому порядку. Оскільки відповідачка не є співвласником частини будинку, понад шість місяців без поважних причин не проживає у даному будинку, тому слід відповідачку визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

16.10.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 02.03.2016 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, спільне господарство не ведеться, тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що в них різні життєві погляди на життя, з вересня 2018 року вони разом не проживають, примирення між ними не можливе. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав, пояснив, що примирення між ними не можливе, оскільки в них різні характери та погляди на життя. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №272. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON],\~[INFO].Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №146352, свідоцтвом про народження серії 1-БВ №276363. Спільне життя між сторонами не склалось, сторони разом не проживають. Ухвалою суду від 30.11.2018 року сторонам надавався строк на примирення, яке не відбулось. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сімї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved