Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

16 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 листопада 2005 року вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через погіршення стосунків. На теперішній час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги не надає, хоча працює та має стабільний дохід. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Згідно даних адресно - довідкового бюро, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою, зазначеною у позовній заяві, а саме: [ADDRESS]. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2005 року, який зареєстровано у Комсомольській селищній раді Зміївського району Харківської області, свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 116. (а.с. 3) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області (а.с. 4) З довідки № 251 від 15 червня 2015 року, виданої ОСББ «Наш дім», вбачається, що малолітній син [PERSON], 2006 року народження, проживає разом з [PERSON], 1985 року народження за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про місце проживання дитини та поділ спільного майна подружжя між сторонами на даний час не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, той факт, що малолітній син [PERSON], 2006 року народження, проживає разом з матір'ю, потребує матеріального та духовного розвитку, а відповідач працює, має стабільний дохід. Крім того, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Виходячи з того, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, суд приходить до висновку, що стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є сумою, необхідною та достатньою для його гармонійного розвитку. [PERSON] не надано доказів неспроможності надавати матеріальну допомогу, та виконання обов'язку по утриманню дитини, так як він є працездатним і не є інвалідом, у зв'язку з чим сам би потребував матеріальної допомоги, доказів про стягнення за іншими виконавчими листами не надав. Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, стягнення аліментів з [PERSON] необхідно проводити з дня подачі позову до суду, тобто з 16 червня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved