Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

16 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати їхній з відповідачем шлюб, зареєстрований 17 листопада 2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №641; залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 17 листопада 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, сімейні стосунки припинилися. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій зазначила, що з червня 2015 року вона та відповідач мешкають окремо, примирення між ними не можливе, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 листопада 2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №641. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про народження, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечував, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ухвалою судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 лютого 2016 року позивачці [PERSON] відстрочено сплату суми судового збору до ухвалення рішення у справі. Виходячи з того, що позов підлягає задоволенню, сума судового збору, відповідно до ч. 2 ст. 82, ст. 88 ЦПК України, стягується за судовим рішенням у справі з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved