Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

15.06.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості 719583,79 грн. та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 21.10.2011 року між ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №NKKCLES00636, за умовами якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 255205,00 грн. на термін до 14.10.2016 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У забезпечення виконання зобов`язання за договором, між АТ Комерційний банк «ПриватБанк» та поручителем [PERSON] а також поручителем [PERSON] були укладені договори поруки. У порушення умов кредитного договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач [PERSON] належним чином не виконав умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту і сплати процентів, у зв`язку з чим станом на 21.05.2020 року прострочена заборгованість по кредиту, процентам з урахуванням пені та комісії складає 719583,79 грн., з яких 213761,88 грн заборгованість за кредитом, 7690,88 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 498131,03 пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до умов п. 5 договору поруки позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором №NKKCLES00636, яка була залишена без задоволення. Посилаючись на те, що до теперішнього часу на кількаразові вимоги позивача відповідачі заборгованість не гасять, від виконання своїх зобов`язань ухиляються, тому позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 719583,79 грн., з яких 213761,88 грн заборгованість за кредитом, 7690,88 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 498131,03 пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також понесені витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку. Представник відповідача [PERSON] адвокат Труба К.Б. до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та заяву про застосування строків позовної давності, у якій просила відмовити у задоволенні позову повністю в зв`язку з спливом строку позовної давності та строку пред`явлення вимог до поручителів, посилаючись на те, що кінцевим строком повернення кредиту визначено 14 жовтня 2016 року, позивач звернувся до суду 15 червня 2020 року, а тому пропустив строк позовної давності щодо основної та додаткових вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про день і час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 21.10.2011 року між ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №NKKCLES00636, за умовами якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 255205,00 грн. на термін до 14.10.2016 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У забезпечення виконання зобов`язання за договором, 21.10.2011 року між ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель [PERSON] зобов`язалася нести відповідальність перед банком солідарно з [PERSON] по кредитному договору № NKKCLES00636 від 21.10.2011 року. Також у забезпечення виконання зобов`язання за договором, 21.10.2011 року між ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель [PERSON] зобов`язався нести відповідальність перед банком солідарно з [PERSON] по кредитному договору № NKKCLES00636 від 21.10.2011 року. У порушення умов кредитного договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач [PERSON] належним чином не виконав умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту і сплати процентів, у зв`язку з чим станом на 21.05.2020 року прострочена заборгованість по кредиту, процентам з урахуванням пені та комісії складає, згідно з наданим позивачем розрахунком 719583,79 грн., з яких 213761,88 грн заборгованість за кредитом, 7690,88 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 498131,03 пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Згідно з умовами кредитного договору (п. 2.2.2, п. 2.2.3) позичальник зобов`язаний сплатити відсотки за користування кредитом згідно умов договору, а також згідно з графіком погашення кредиту, процентів та винагороди. Здійснювати повернення кредиту в дату сплати згідно Графіку погашення кредиту, процентів, винагороди. Додатком №1 до № NKKCLES00636 від 21.10.2011 року є графік погашення кредиту процентів та винагороди від 27.10.2011 року, яким визначено термін повернення кредиту 14.10.2016 року. За договором поруки від 21.10.2011 р., який був укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», поручитель зобов`язався повернути кредит в строк до 14.10.2016 року, відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів та інших платежів, відшкодування збитків. Крім того за [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», поручитель зобов`язався повернути кредит в строк до 14.10.2016 року, відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-1174цс16, яка є обов`язковою для застосування судами на підставі ст. 360-7 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Судом встановлено, що 21.10.2011 року між ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №NKKCLES00636, за умовами якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 255205,00 грн. на термін до 14.10.2016 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Пунктом А.3 Кредитного договору передбачено здійснення погашення кредиту, відсотків, винагороди в порядку і терміни згідно Графіку погашення, який є невід`ємною частиною договору. [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 21 травня 2020 року допустив заборгованість у розмірі 719583,79 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж [PERSON] був здійснений 15 вересня 2016 року на суму 3602,85 грн. Пунктом 6.8 кредитного договору передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, представник [PERSON] - Труба К.Б.. подала заяву про застосування строків позовної давності. З позовом банк звернувся до суду 15 червня 2020 року. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач порушив умови кредитного договору та допустив кредитну заборгованість. Проте, пред`являючи позов, банк пропустив строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Якщо умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладений у постанові від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15 та у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 637/105/17 (провадження № 61-28440св18). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про пропуск банком строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 719583,79 грн., оскільки останній платіж за кредитним договором відповідачем було здійснено 15 вересня 2016 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 15 червня 2020 року тобто зі спливом строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по справі суд вважає покласти на рахунок сторони, що їх понесла.

Outcome: dismissed