Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить визначити йому, як спадкоємцю, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] в сел. Опішня Зіньківського району Полтавської області. Мотивує свої вимоги тим, що [INFO] в с. Лучка померла [PERSON]. При житті вона склала заповіт на його користь його батька [PERSON], який спадщину фактично прийняв, але не оформив. [INFO] [PERSON] помер. Про наявність спадкового майна він не знав, тому не звернувся з заявою про прийняття спадщини, а дізнався лише в 2016 року, отримавши дублікат сертифікату на земельний пай. По цій причині вважає, що пропуск шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] стався з поважної причини. Уповноважений представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від відповідача Лучанської сільської ради Липоводолинського району надійшла заява про відсутність заперечень проти позову та прохання справу розглянути без участі представника ради. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] народився [INFO], його батьками, згідно свідоцтва про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], яка проживала у [ADDRESS], як члену КСП «Нове Життя», належить право на земельну частку (пай) землі розміром 3,10 га, яка перебуває у колективній власності (а.с. 10). 28 червня 1994 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Лучанською сільською радою Липоводолинського району за реєстровим № 37, дублікат замість втраченого видано 20 квітня 2016 року за реєстром № 26, яким все своє майно, в чому воно не заключалося, яке буде їй належати на день її смерті, заповіла онуку [PERSON] (а.с. 9). [INFO] в с. Лучка Липоводолинського району Сумської області [PERSON] померла (а.с. 5). [INFO] в сел. Опішня Зіньківського району Полтавської області [PERSON] помер (а.с. 6). Згідно довідки № 444 від 26 травня 2016 року, виданої Лучанською сільською радою Липоводолинського району Сумської області, [PERSON], яка померла [INFO], до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS], сама (а.с.8). Відповідно до довідки № 706 від 20 жовтня 2016 року, виданої виконкомом Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, [PERSON] після смерті своєї баби [PERSON] розпорядився її майном, доглядав за її домоволодінням, обробляв присадибну ділянку (а.с. 30). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою № 1179/01-16 від 30 вересня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON], відповідно до Спадкового реєстру посвідчувався Лучанською сільською радою Липоводолинського району Сумської області 28 червня 1994 року за реєстровим номер 37 (а.с. 26). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою № 1180/01-16 від 30 вересня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON], відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався (а.с. 27). Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 524 чинного станом на [INFO] (день смерті [PERSON]) Цивільного кодексу УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі вказаних положень суд приходить висновку, що спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняв спадщину після смерті 15 листопада 1994 року [PERSON], оскільки вступив в управління спадковим майном, але спадщину на себе не оформив та [INFO] помер. За приписами ст. 1218 ЦК України (чинного на день смерті [PERSON]) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування згідно ст. 1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, спадкування здійснюється за законом. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] та не знав про існування спадкового майна, а дізнався лише нещодавно, суд вважає причину пропуску позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини поважною і такою, що дає підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тому, встановивши відсутність можливих спадкоємців після смерті [PERSON], дотримуючись вимог законності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з визначенням позивачу двомісячного додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]

Outcome: approved