Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

16 червня 2021 року представник позивача - адвокат Осіпов Ю.В., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Сумської обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового розслідування та прокуратури та просить стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 500\~000 грн., що була завдана внаслідок незаконних дій прокуратури та витрати на правову допомогу за рахунок коштів Державного бюджету України. Позов мотивовано тим, що 29.05.2015 року за рапортом прокурора Роменської міжрайонної прокуратури Сумської області Ігнатьєва А.В. до ЄРДР за № 42015200240000009 внесені відомості щодо можливого привласнення (розтрати) державних коштів службовими особами відділу освіти виконавчого комітету Роменської міської ради за ч. 3 ст. 191 КК України. 02.03.2016 року пред`явлено підозру у вказаному кримінальному провадженні [PERSON] за ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. 24.03.2016 року слідчим суддею Роменського міськрайонного суду Сумської області накладено арешт на грошові кошти позивача як ФОП підприємця. 01.04.2016 року обвинувальний акт відносно [PERSON] був затверджений і направлений до суду. Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.01.2018 року [PERSON] визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 191 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 358 КК України штраф у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч. 1 ст. 191 КК України штраф у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України [PERSON] звільнено від призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строку для притягнення до кримінальної відповідальності. 20.09.208 року Апеляційний суд Сумської області вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.01.2018 року відносно [PERSON] скасував і призначив новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду. 31.07.2019 року Роменський міськрайонний суд Сумської області [PERSON] визнав невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та виправдав у зв`язку з відсутністю в його діях складів кримінальних правопорушень. Виправдувальний вирок залишено без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 15.01.2020 року. 21 травня 2020 року Верховний суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду касаційну скаргу прокурора на ухвалу Сумського апеляційного суду від 15 січня 2020 року у кримінальному провадженні № 42015200240000009 відносно [PERSON] разом з з усіма доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала. Таким чином, під слідством та судом позивач перебував з 02.03.2016 року до 15.01.2020 року, тобто 47 місяців і 13 днів. За цей час Роменською місцевою прокуратурою в інтернет-мережі на сайті прокуратури Сумської області, в місцевих газетах «Тандем» та «Вісті Роменщини», розміщувалась інформація про вказане кримінальне провадження відносно приватного підприємця [PERSON] невелике місто, де майже більшість підприємців знають один одного. Ті, хто читав дані публікації, зрозуміли, що в них подано інформацію щодо [PERSON] . Зазначені незаконні дії органів прокуратури зганьбили честь і гідність позивача, завдали шкоди його престижу та діловій репутації, він змушений був 3 роки 11 місяців і 13 днів відвідувати численні тривалі судові засідання, не займатись підприємницькою діяльністю, а доводити в суді свою невинуватість, що призвело до суттєвого порушення його нормальних життєвих зв`язків, погіршились відносини з знайомими, з замовниками будівництва, виниклі обставини потребували додаткових зусиль для відновлення стосунків з оточуючими до порушеного стану. Крім того, дружина позивача постійно переживала з-за притягнення позивача до кримінальної відповідальності, внаслідок чого 05.08.2018 року отримала інфаркт головного мозку, тривало лікувалась і їй було встановлено інвалідність 2 групи, при цьому, замість того щоб піклуватись про дружину, позивач вимушений був витрачати час для перебування у судових засіданнях. Тому позивачу завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 500\~000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача - адвокат Осіпов Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та на підставі наявних у справі доказів. Кошти стягнути з держави шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Представник відповідача Сумської обласної прокуратури Ступник І.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на недоведеність позивачем причино-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправними діяннями правоохоронних органів та вини останніх в її заподіянні. Також позивачем не доведено наявність самої моральної шкоди та вмотивованість розміру такої шкоди. Представник відповідача Державної казначейської служби України Клименко Н.В.в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість визначення позивачем розміру відшкодування моральної шкоди в заявленому обсязі. Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Г.О. від 17 червня 2021 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 02 липня 2021 року. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2021 року призначено справу до судового розгляду по суті на 13 липня 2021 року. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 липня 2021 року в задоволенні клопотання представника Державної казначейської служюи України головного спеціаліста - юрисконсульта Роменського управління ДКС України Сумської області Клименко Н.В. про визнання причин пропуску строку поважними та залучення відзиву на позов до матеріалів справи відмовлено, поданий відповідачем відзив на позовну заяву з додатками залишено без розгляду. Протокольною ухвалою головуючого від 13 липня 2021 року відкладено розгляд справи до 26 липня 2021 року для повторного повідомлення представника відповідача Сумської обласної прокуратури. Протокольною ухвалою головуючого від 26 липня 2021 року відкладено розгляд справи до 05 серпня 2021 року для отримання відзиву позивачем та його представником поштою. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 серпня 2021 року подані матеріали відзиву на позов від Сумської обласної прокуратури залишено без розгляду. Вислухавши пояснення учасників справи, наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав позову, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінальної справи № 585/1620/16-к, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, суд приходить до наступного. Так, згідно витягу з ЄРДР за № 42015200240000009 від 29.05.2015 р., відносно [PERSON] відкрито кримінальне провадження за ч. 2 ст. 191 КК України, ч. 1 ст. 366 КК України, ч. 3 ст. 191 КК України. 02.03.2016 року [PERSON] повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню за № 42015200240000009 від 29.05.2015 р. (т. к/п 1, а.с. 5-7). Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 42015200240000009 від 29.05.2015 р., за фактом вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, затверджений заступником керівника Роменської місцевої прокуратури Лук`яненком Ю.В. 01.04.2016 р., направлено до суду 04.04.2016 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2016 р. головуючу по справі визначено Кондратенко Л.П. На підставі розпорядження керівника апарату Роменського міськрайонного суду Сумської області призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з закінченням повноважень судді Кондратенко Л.П. відповідно до постанови ВР № 1515-VIII від 08.09.2016 р. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2016 р. головуючим по справі визначено Ганзю О.Д. На підставі розпорядження керівника апарату Роменського міськрайонного суду Сумської області призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з закінченням повноважень судді Ганзі О.Д. відповідно до постанови від 22.09.2016 р. та рішення зборів суддів Роменського міськрайонного суду № 54 від 29.09.2016 р. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2016 р. головуючим по справі визначено Євлах О.О. 27 вересня 2017 року змінено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 42015200240000009 від 29.05.2015 р., за фактом вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, погоджений заступником керівника Роменської місцевої прокуратури Лук`яненком Ю.В. 27.09.2016 р. Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2018 року [PERSON] визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 191 КК України і призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн., за ч. 1 ст. 191 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 грн., на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено [PERSON] від призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строку для притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до Витягу з ЄРДР за № 12018200100000038 від 22.01.2018, за фабулою якого вказано: 22.01.2018 до ЧЧ Роменського ВП надійшла ухвала Роменського міськрайонного суду, якою службову особу Роменського ВП зобов`язано внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, службовими особами правоохоронних органів при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 42015200240000009 у період часу з липня 2015 року до березня 2016 року в м. Ромни щодо [PERSON] . Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20 вересня 2018 року вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2018 року відносно [PERSON] скасовано у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2018 р. головуючу по справі визначено Євтюшенкову В.І. 12 березня 2019 року змінено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 42015200240000009 від 29.05.2015 р., за фактом вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, погоджений заступником керівника Роменської місцевої прокуратури Лук`яненком Ю.В. 12.03.2019 р. Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 липня 2019 року [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складів кримінальних правопорушень. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 15 січня 2020 року вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 липня 2019 року залишено без змін. Таким чином судом встановлено, що позивач в період з 02 березня 2016 року по 15 січня 2020 року 47 місяців 13 днів перебував у стані притягнення до кримінальної відповідальності як на стадії досудового розслідування, так і в ході розгляду кримінального провадження судами різних інстанцій. Порушення відносно позивача кримінального провадження суттєво вплинуло на якість його життя, стан здоров`я, ділову репутацію та соціальні зв`язки. Порушення щодо [PERSON] кримінального провадження, його розгляду протягом тривалого часу - спричинили [PERSON] моральні (немайнові) страждання. У зв`язку з інтенсивністю, стійкістю, тривалістю впливу та негативними наслідками для особистості [PERSON] , його моральні страждання є суттєвими. Зі змісту вироку вбачається, що позивач мав власний бізнес, який зазнав значних метріальних та репутаційних втрат я приватного підприємця, внаслідок порушення відносно нього кримінального провадження. Тривале перебування під слідством негативно вплинуло на ділову репутацію, потягло за собою втрату соціальних зв`язків. Оскільки позивач проживає в невеликому місті, в якому майже більшість підприємців знають один одного, порушення відносно нього кримінальної справи набуло розголосу в пресі та потягло за собою обговорення цієї теми серед населення. Прикладом розповсюдження негативної інформації про позивача на сайті прокуратури Сумської області 08 квітня 2016 року розміщена інформація «На Роменщині судитимуть підприємця, який завищив обсяги виконаних робіт при будівництві дитячого садка», в місцевій пресі є стаття «Звітує прокуратура і поліція» в газеті «Тандем» від 06.07.2016 р., «Фаховість як запорука успіху» в газеті «Вісті Роменщини»(а.с. 44-46). При цьому суд також враховує і приймає до уваги, що дружина позивача [PERSON] , також зазнала стійких душевних переживань, з-за притягнення позивача до кримінальної відповідальності, опосередкованим наслідком чого, із достатньою імовірністю, 05.08.2018 року став інфаркт головного мозку, що потребувало надалі тривалого лікування, у тому числі стаціонарно, у зв`язку із чим їй було встановлено інвалідність 2 групи за станом здоров`я. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до ст.\~56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Згідно вимог ч. ч. 1, 2, 7 ст.\~1176\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 2, ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи судом апеляційної інстанції за відсутністю в діях особи складу злочину. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно зі статтею 130\~КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, засудження, ухвалення судом виправдувального вироку, позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме: статті 1176 ЦК України, Закону № 266/94-ВР. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/2004/18, від 30 січня 2019 року у справі № 234/19443/16-ц. Згідно з частиною другою статті 25\~Бюджетного кодексу\~України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до пункту першого Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (далі - Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Згідно з пунктом четвертим даного Положення Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. У пунктах 3, 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) у тому числі шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Відповідно до статті 170\~ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до вимог ст.\~23\~Цивільного кодексу\~України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою статті 1167\~Цивільного кодексу\~України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. Європейський Суд з прав людини в рішенні по справах «Світлорусов проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Корнейкова проти України», «Мироненко і Мартенко проти України» констатував порушення пункту 5 статті 5 Конвенції з огляду на неможливість для заявників отримати відшкодування шкоди, завданої національними органами у контексті провадження в їхніх кримінальних справах. Таким чином, проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності, враховуючи обставини, викладені у вироку суду про визнання позивача невинуватим в інкримінованих йому кримінальних прапвопорушеннях, який набрав законної сили, суд приходить до висновку про доведеність факту понесення позивачем моральних страждань та переживань з приводу порушеної кримінальної справи та розгляду кримінального провадження, що призвели до хвилювань, зміни звичного укладу життя та порушення нормальних життєвих зав`язків. Відповідно до статей 1-4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Мотивуючи заподіяну шкоду позивач в позові зазначив, що в результаті незаконних дій органу досудового розслідування, прокуратури йому завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, викликаних тривалим судовим розглядом у справі, він змушений був доводити свою невинуватість. Моральні втрати призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагали додаткових зусиль для організації свого життя. Він змушений був прожити півтора рики в пригніченому стані, пов`язаному з тим, що йому доводилось періодично з`являтись до суду і в котрий раз вислуховувати представника обвинувачення, який незважаючи на очевидність безпідставного притягнення його до кримінальної відповідальності, доводив про те, що він винуватий і вимагав для нього покарання. На пошук істини він змарнував 4 роки і 19 днів свого життя. Відповідно до частин другої, третьої статті 13\~цього Закону розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, межі якого визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, слід виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що був установлений на час розгляду справи. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021рік», з 01.01.2021 року, тобто на час розгляду справи в суді, мінімальна заробітна плата становить 6000,00 грн. Початок перебігу строку перебування кримінального провадження у суді, суд рахує з 02.03.2016 року, тобто з дати повідомлення [PERSON] про підозру та по день винесення ухвали Сумським апеляційним судом від 15 січня 2020 року, якою виправдувальний вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 липня 2019 року залишено без змін, а тому на думку суду загальний строк складає повних 47 місяців. Таким чином, сума заподіяної [PERSON] моральної шкоди становить 47 х 6000 = 282000 грн. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування кримінального провадження на стадії досудового розслідування та у провадженні судів різних інстанцій, визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування провадження у суді, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов`язковою для всіх судів України. Відповідно до п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діють на час розгляду справи. Відповідно до Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Крім того, право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване й ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» є джерелом національного права. Зазначене законодавство передбачає відшкодування такої шкоди (збитків) у повному обсязі, що відповідає положенню ст. 22 ЦК України. Крім того, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦПК України). Як роз`яснено у п. 6.4. Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року №35-13/797) моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. У рішенні ЄСПЛ від 12.07.2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» № 68490/01, § 62, Суд зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним судженням, таким, що потребує ретельного дослідження в кожному окремому випадку. З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства»). У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження. У кримінальному провадженні відлік часу, на думку ЄСПЛ, починається з моменту висунення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включається й арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування, й «інші дії, що мають на увазі схожі твердження і що істотно впливають на становище підозрюваного» (справа «Екле проти ФРН»). У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» йдеться: «Суд зазначає, що момент, з якого ст. 6 починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (див. п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 року у справі «Шубінський проти Словенії»)». Зазначені висновки суду також узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 31.10.2018 року у справі №383/596/15, в якій зокрема зазначено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, починаючи з моменту порушення кримінальної справи. Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Заїченко проти України» №45797/09 (набуло статусу остаточного 06.07.2015), яке відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», є складовою національного законодавства України, встановлено: Суд нагадує, що стаття 5 Конвенції, наряду зі статтями 2, 3 та 4, закріплює одне з найбільш важливих прав, які захищають фізичну безпеку людини, а тому її важливість у демократичному суспільстві є надзвичайною (див. рішення у справах «Маккей проти Сполученого Королівства» (McKay v. the United Kingdom [ВП]), заява № 543/03, п. 30, ECHR 2006-Х, та «Шторк проти Німеччини» (Storck v.Germany), заява № 61603/00, п. 102, ECHR 2005-V). При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, врахувавши обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, нервові стреси, відчуття тривоги, у тому числі за здоров`я своїх близьких, сильні душевні переживання та моральні страждання, приниження, розгубленість, те, що позивач був позбавлений можливості піклуватися про свою хвору дружину, підрив ділової репутації, дійшов висновку, що порушене проти [PERSON] кримінальне провадження мало тяжкі наслідки для нього, оскільки він тривалий час страждав від почуття невизначеності свого майбутнього. Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні його конституційних прав, переживаннях через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, втручання у його приватне і сімейне життя, порушення у зв`язку з цим нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах в організації його життя, а саме інформація про пред`явлення йому обвинувачення, слідчі та процесуальні дії, які мали наслідком вилучення документів фінансово-господарської діяльності ФОП та підприємств-контрагентів, арешт грошових коштів на рахунку банку тощо, тривале перебування під кримінальним переслідуванням у ході досудового розслідування та розгляду провадження у судах, негативним чином вплинуло на станйого здоров`я, здоров`я його дружини, ділову репутацію, 4 роки життя невідворотно втрачені, відновити здоров`я неможливо, налагодження соціальних зв`язків та відновлення ділової репутації потребують від позивача значних зусиль та часу. Суд вважає обґрунтованим та доведеним той факт, що у зв`язку з таким переслідуванням з боку правоохоронних органів. прокуратури, позивач зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань та невідворотних наслідків.

Outcome: partial