Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

15 листопада 2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання, обгрунтувавши позов тим, що 01 березня 2019 року між ними зареєстровано шлюб в Обухівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з мамою. Сторони проживають окремо, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнав повністю. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до ст. 75 СК України передбачено , що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного . Право на утримання ( аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним , потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавити матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя , який досяг пенсійного віку , встановленого законом , або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи . Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги , якщо заробітна плата , пенсія, доходи від використання його майна , іншу доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму , встановленого законом. В даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та у відповідності до ч.2 ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка. Згідно до ч. 4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 80 СК України , встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 01.03.2019 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області ( а.с. 10). В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом ДРАЦС Чорнухинського РУЮ Полтавської області 07.11.2019 року ( а.с.11). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання дружини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням зазначених обставин, інтересів дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов є законним та підлягає задоволенню, тобто позивач має право на одержання від відповідача коштів на її утримання, а відповідач не є інвалідом, працездатний, має можливість утримувати дружину . Так, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу), до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved