Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

16 вересня 2020 року до\~Глобинського районного суду Полтавської області від Дніпровського районного суду міста Києва за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, яка 16 вересня 2020 року передана в провадження судді Левицькій Т.В на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 19 квітня 2018 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Вона повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про сина, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини, віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини. Вона ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Батько дитини спілкується з сином, приходить в гості до нього, але виникають часто сварки. Спільне життя в них не склалося. Відповідач не бажав працювати та забезпечувати родину, не має власного помешкання. За час спільного життя (1 рік і 8 місяців) змінив біля 13 робочих місць і на жодному з них довго не затримувався. Між ними постійно виникали сварки з цього приводу. Їх син ще дуже маленький і він постійно ставав свідком їх сварок, що впливало на психічний стан дитини. Позивач вважає, що проживання сина разом з нею повністю відповідає інтересам дитини, вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі, відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дитини умов проживання і не має такого бажання. Прохає суд постановити рішення, визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] та стягнути судові витрати. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року передано цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини за підсудністю до Глобинського районного суду Полтавської області (а.с.21,22). 21 вересня 2020 року згідно ухвали Глобинського районного суду Полтавської області справу прийнято до розгляду в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання (а.с.28). 09 листопада 2020 року згідно ухвали Глобинського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с.43) В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивала надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, прохають їх задовольнити (а.с. 54). Відповідач в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує ( а.с. 52). Представник третьої особи направив заяву про розгляд справи без присутності в судовому засіданні представника Служби та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини (а.с.48). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 квітня 2018 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 594, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 квітня 2018 року (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками дитини записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.11). Син проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Як вбачається з довідки № 3004-21828 від 04.05.2017, [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецьк, взята на облік як внутрішньо переміщена особа, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №143377597 від 31 жовтня 2018 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1680693080000 (а.с. 13). Відповідно до ст.150-157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати,батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків,хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків,з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. Згідно зі\~ст. 157 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно зі\~ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі\~ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації протокол засідання комісії №19, від 28.10.2020, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.49-50). Відповідач проти задоволення позову щодо визначення місця проживання сина не заперечував, просив визначити місце проживання сина з матір`ю. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, а також заявами сторін, наявних в матеріалах справи. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені обставини справи, а також те, що відповідач позов визнав, не заперечує проти залишення дитини проживати разом з матір`ю, позивачем по справі, суд погоджується з доводами позивача про те, що визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,\~\~за місцем її проживання буде відповідати його\~\~інтересам, а тому суд вважає можливим визначити місце проживання малолітньої дитини за місцем проживання\~\~його матері [PERSON] . \~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позов в частині вимог про визначення місця проживання дитини, які оплачені позивачем судовим збором при зверненні з позовом до суду, до початку розгляду справи по суті визнав, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути\~з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції від 03 лютого 2020 року №0.0.1604047771.1, у розмірі 420,40 грн (840 грн 80 коп/100 х 50 = 420 грн 40 коп). Крім того, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути 420 грн. 40 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved