overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

16.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд скасувати заочне рішення від 11.03.2015 року, яким задоволено позов [PERSON] до неї про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до ч. 6 ст. 229 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору. [PERSON] не долучила до заяви про перегляд заочного рішення документ про сплату судового збору, при цьому просить суд відстрочити його сплату до винесення рішення у справі, врахувавши її складне фінансове становище та наявність на її утриманні малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. До заяви [PERSON] не долучено жодних доказів на підтвердження того, що остання перебуває в скрутному матеріальному становищі, а також на підтвердження того, що на її утриманні перебуває малолітня дитина. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору і в задоволенні такого клопотання слід відмовити. [PERSON] має долучити до заяви документ, що підтверджує сплату судового збору, як це передбачено ч. 6 ст. 229 ЦПК України. Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 229 ЦПК України, до заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю осіб, які беруть участь у справі, та копії всіх доданих до неї матеріалів. В порушення зазначеної вимоги, [PERSON] не долучила до заяви копії доданих до неї матеріалів для всіх учасників справи. Таким чином, заява [PERSON] не відповідає вимогам ст. 229 ЦПК України. Відповідно до ч. 7 ст. 229 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються правила статті 121 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Враховуючи вищевикладене, суддя відмовляє в задоволенні клопотання [PERSON] про відстрочення сплати судового збору, а заява [PERSON] має бути залишена без руху. Заявнику має бути надано строк для виправлення недоліків заяви. [PERSON] повинна надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору, а також надати копії всіх матеріалів, що долучені до заяви, відповідно до кількості осіб, що приймають участь у справі. Для виправлення зазначених недоліків вважаю достатнім строк 5 днів. У разі, якщо [PERSON] не виправить недоліки заяви в зазначений строк, заява буде їй повернута і буде вважатися такою, що не подана.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

16.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в якій посилаючись на необхідність підтвердження юридичного факту, що має значення для створення умов щодо здійснення нею права користування та розпорядження земельною ділянкою, просила встановити факт належності їй [PERSON], державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №042115 виданого на імя [PERSON] на підставі рішення Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області №97 від 21 листопада 2000 року. У судовому засіданні представник заявника [PERSON], який діє на підставі довіреності від 10.12.2015 року, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи відділу Держгеокадастру у Казанківському районі Миколаївської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про можливість слухання справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] Вислухав пояснення представника заявника, допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Свідок [PERSON] засвідчив, що довгий час знає [PERSON] та може підтвердити той факт, що дійсно вона працювала в колгоспі «Україна» Казанківського району, була членом вказаного господарства та отримала державний акт на право приватної власності на землю. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №042115 від 02 січня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №123 у Миколаївській сільській раді Казанківського району, громадянка [PERSON] набула права власності на земельну ділянку, площею 9,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. З копії паспорту серії ЕО №431354 виданого Казанківським РВ УМВС України в Миколаївській області від 14 листопада 1997 року вбачається, що прізвище, імя, по батькові заявниці зазначено «Россадюк Зоя Григорівна». З матеріалів справи, пояснень представника заявника та свідка вбачається, що дійсно [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю. Дослідженні докази вказують на те, що в документах, а саме в державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-МК №042115 допущена помилка, усунення якої є неможливо, тому маються підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності [PERSON], [INFO], державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №042115 виданого на ім'я [PERSON] на підставі рішення Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області №97 від 21 листопада 2000 року, має для заявниці юридичне значення, так як вона зможе реалізувати своє право користування та розпорядження земельною ділянкою, тому суд задовольняє її заяву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

16.02.2016 року [PERSON]звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт народження певною жінкою дитини в певний час. В обґрунтування заяви [PERSON]посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 28.01.2016 року заявниця народила хлопчика. На підтвердження даного факту їй було видано медичне свідоцтво про народження №44, видане 28.01.2016 року Свердловською центральною міською багатопрофільною лікарнею в м. Сверловську, яке на території України не є дійсним. У звязку із цим вона не має можливості звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Старобільського РУЮ для державної реєстрації народження дитини. Встановлення даного юридичного факту необхідно для державної реєстрації народження дитини. У судовому засіданні заявник [PERSON] не зявилася. В своїй заяві просить суд розглянути заяву за її відсутності. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Старобільського РУЮ не зявилася. В своїй письмовій заяві не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та просить суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і підлягаючою повному\~ задоволенню\~ з наступних підстав: Згідно медичного свідоцтва про народження №44 від 28 січня 2016 року у [PERSON] 28.01.2016 року о 08 год. 35 хв. народилась друга дитина хлопчик вагою 3800 грамів. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

\~ 16.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Трибусівської сільської ради Піщанського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини. Позивачка наполягала на задоволенні позову і прохає визначити їй додатковий \~2-місячний строк для прийняття спадщини, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04.09.2007 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON] батька позивачки. Встановлений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини пропущено нею у звязку з юридичною необізнаністю. \~ \~ \~ \~Від відповідача в судове засідання надійшла заява, в якій він не заперечував проти задоволення позовних вимог і просив справу слухати у його відсутності. \~ \~ \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. \~ 04.09.2007\~року відкрилась спадщина після смерті спадкодавця. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивачка вважає себе спадкоємицею за законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 1270, 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який \~пропустив строк для прийняття спадщини, \~суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що зазначені причини пропуску строку прийняття спадщини є поважними, тому вимоги підлягають задоволенню. Достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини суд вважає 2-місячний термін. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

16.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 14.09.1996 року в Покровській сільській Раді Зіньківського району Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей, один з який [PERSON], [INFO] року є неповнолітнім. Спільне проживання сторони припинили по причині різних поглядів на подружнє життя, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Тому, позивач прохала шлюб розірвати та після розлучення залишити їй прізвище «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала письмову заяву, в якій просить суд справу розглянути без її присутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав суд справу розглядати в його відсутності, позов визнав повністю. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в травні 2015 року, майновий спір відсутній, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

16.02.2016 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.03.2008 року Виконкомом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №02, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки виявилися невдалими, з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, втрати любові та поваги один до одного, у зв'язку з чим їх сім'я фактично розпалася, вони разом не проживають, та сумісного господарства не ведуть. Також позивач повідомила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за ії відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.03.2008 року Виконкомом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дітей у сторін на час розгляду справи відсутній. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, та їх дітей, особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

16.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16.02.2016 року і до досягнення ними повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з січня 2013 року по грудень 2015 року, від якого народилися двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У теперішній час неповнолітні діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своїх дітей і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.ст.180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

16.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним її сина [PERSON], мотивуючи своє прохання тим, що останній має психічні розлади, дезорганізований в соціально-побутовому плані, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, з причин чого потребує постійного догляду. В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги та просить визнати свого сина недієздатним, а також призначити її його опікуном. Представника служби опіки та піклування в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши заявницю, представника служби опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд всановив наступне. Статтею 39 ЦК України передбачено, що фізичну особу може бути визнано судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є сином заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження І-СГ № 029160. Він страждає на психічну хворобу, внаслідок якої нездатен до повноцінного самообслуговування, має обмежену здатність до самостійного пересування, до орієнтації та до спілкування, не може повноцінно контролювати свою поведінку, з причин цього потребує постійного стороннього догляду. Це підтверджується висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду № 373 від 04.02.2016 року, довідками до актів огляду медико-соціальною експертизою серії 10 ААВ № 708282 від 17.07.2014 року та серії 10 ААВ № 910955 від 31.08.2016 року, а також висновком судово-психіатричної експертизи № 206 від 08.04.2016 року, згідно з яким [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Приймаючи до уваги, що наявність у [PERSON] стійкого хронічного психічного розладу знайшла підтвердження в судовому засіданні, суд вважає за можливе визнати його недієздатним. Відповідно до вимог ст. 60 ЦК України та ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання особи недієздатною, встановлює над нею опіку і призначає опікуна. Враховуючи, що заявниця є матірю [PERSON] та фактично опікується ним, передбачених законом перешкод для виконання нею функцій опікуна не виявлено, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає за можливе призначити заявницю опікуном [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

16.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що син проживає із нею і знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, хоча має таку можливість. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 800 грн. щомісяця. До початку розгляду справи представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала заяву, в якій позовні вимоги зменшила, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі - в розмірі 500 грн., починаючи з дня звернення позивачки до суду із зазначеним позовом до досягнення дитиною повноліття. Просила розглядати справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій зменшені позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу в його відсутність. Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.02.2004 року відділом РАЦС по Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області батьками [PERSON], [INFO] записані позивачка та відповідач. Дитина постійно проживає із матір′ю - позивачкою по справі. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, тобто відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку. Відповідач офіційно не працює, тобто має мінливий заробіток. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і підлягаючими повному задоволенню в силу ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України. Врахувавши стан здоров′я та матеріальне становище дитини, відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, відсутність у відповідача стабільного заробітку, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення [PERSON] до суду із зазначеним позовом до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. На підставі п.4 ч.3 ст. 81 ЦПК України з відповідача слід також стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

16.02.2016 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 07.08.2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 07.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 07 серпня 2014 року актовий запис № 1427, серія [NUMBER]. Від шлюбу є малолітня дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved