Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

17.09.2014 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] м. Слов'янська Донецької області. За вказаною адресою, окрім позивача, зареєстрований співмешканець сестри позивача [PERSON] [PERSON], якого позивач зареєструвала у власному будинку на прохання сестри 12.08.2012 року. З дня реєстрації у буд. [ADDRESS] м. Слов'янська та по теперішній час відповідач за зазначено адресою не проживав та не проживає, особистих речей відповідача в будинку немає. На теперішній час позивач має намір розпорядитися належним їй будинком [ADDRESS] м. Слов'янська, але реєстрація місця проживання відповідача за даною адресою їй перешкоджає, а тому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS] м. Слов'янська Донецької області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач та представник позивача не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до дублікату договору дарування будинку від 16.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1524, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] Згідно з витягом про реєстрація права власності на нерухоме майно № 22868889 від 28.05.2009 року, [ADDRESS] Донецької області, належить [PERSON] на підставі дублікату договору дарування від 16.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (а. с. 6, зв. бік) З домової книги для приписки громадян, що проживають у [ADDRESS] вбачається, що за даною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Останній зареєстрований за вказаною адресою з 18.08.2012 року. (а. с. 7-11) У відповідності до акту № 344 від 12.09.2014 року, складеного керівником комітету мікрорайону Черевківка м. Слов'янська у присутності сусідів [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS], та [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS] [PERSON] в будинку [ADDRESS] м. Слов'янська не мешкає, особистих речей [PERSON] в будинку немає. (а. с. 15) Відповідно до абзацу першого частини другої статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживав та не проживає у житловому будинку [ADDRESS] м. Слов'янська Донецької області з моменту реєстрації за даною адресою, а саме - з 18.08.2012 року, він не є членом сім'ї позивача, а також не є особою, яка може бути прирівняна до членів сім'ї згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, а тому він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування житловим будинком [ADDRESS] м. Слов'янська Донецької області перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved