Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

17.01.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, про визнання права оренди земельної ділянки в порядку спадкування за законом, в якому прохає : визнати за нею, [PERSON], право оренди в порядку спадкування за законом на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована за межами населених пунктів на території Федорівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, загальною площею 48,0693 га, орендовану на підставі договору Б/Н від 14.02.2017 року, укладеного між померлим [PERSON] та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.02.2017 р. між [PERSON] (чоловіком позивача) та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області було укладено договір оренди земельної ділянки. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] єдиний спадкоємець, хто прийняв спадщину є дружина [PERSON] (позивач). 07.08.2018 р. позивач звернулась з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо укладання додаткової угоди до основного договору оренди зазначеної земельної ділянки з визнанням її Орендарем замість померлого [PERSON] В листопаді 2018 р. позивачем було отримано відповідь ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №6663/0/26-18 від 13.08.2018р. про те, що земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками вирішуються виключно судами й тому їй необхідно звернутись з даним питанням до суду. До судового засідання позивач [PERSON] направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов просив його задовольнити. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомленим про час та місце судового засідання. Направили до суду відзив на позовну заяву, в якому при вирішенні справи покладалися на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14.02.2017 року між [PERSON] (чоловік позивача) - орендар та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області - орендодавець було укладено договір оренди землі, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права був зроблений запис № 19124623 від 17.02.2017 року . Відповідно до п.п. 1, 2 вказаного Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 48,0693 га ріллі, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Федорівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. П. 8 Договору встановлено, що його укладено строком на 7 років. Згідно п. 38 Договору оренди землі від 14.02.2017 року, право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 27.11.2017 року. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватного нотаріуса Джусь С. В. від 21.02.2018 року за № 50997522, після померлого [PERSON] заведена спадкова справа № 3/2018. Спадкоємцем [PERSON] є дружина померлого [PERSON] (позивач). Інші спадкоємці за законом та спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, відсутні. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ст. 1218 ЦК України регламентовано, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 07.08.2018 позивач [PERSON] звернулась з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки і визнанням її орендарем замість померлого [PERSON] Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №6663/0/26-18 від 13.08.2018 року земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками вирішуються виключно судами й тому їй необхідно звернутись з даним питанням до суду. Ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено припинення договору оренди землі у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Проаналізувавши зазначені норми, оцінивши докази сторін з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, у взаємному зв'язку та сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки строк дії договору оренди від 14.02.2017 року, укладеного між [PERSON] (чоловік позивача) та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області не сплив, його умовами не передбачена заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то позивач [PERSON] має право успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом вищевказаного договору. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved