Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

16.06.2021 представник позивача\~звернувся до\~суду з\~даним позовом,\~у якому\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~банку заборгованість\~за \~Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26.05.2018 у розмірі 18325,48 грн., а також судові витрати у розмірі 2270,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 26.05.2018 відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 26.05.2018. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 22.12.2020 утворилася заборгованість, що становить 8168,84 грн. залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 10156,64 грн. заборгованості за пенею та комісією. Просить заявлені позовні вимоги задовольнити та стягнути вказану суму, а також судовий збір, який був сплачений при поданні позову до суду. Представник позивача разом із позовною заявою подав суду письмову заяву про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 05.07.2021\~ провадження\~у даній\~справі відкритоза правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 29.07.2021. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно із ч.5\~ст.279\~ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2018 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 6 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Згідно розрахунку, наданого представником позивача, за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 22.12.2020 становить 18325,48 грн., з яких 8168,84 грн. залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 10156,64 грн. заборгованості за пенею та комісією. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобов`язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, суд вважає, що з нього слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 8168,84 грн.. З приводу вимоги позивача про стягнення пені та комісії, суд вважає за необхідне зазначити наступне. З\~рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 15-рп/2011\~вбачається, що положення пп. 22, 23 ст.\~1, ст.\~11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч. 4\~ст. 42 Конституції України\~треба розуміти\~так,\~що їх\~дія поширюється\~на правовідносини\~між кредитодавцем\~та позичальником\~(споживачем)\~за договором\~про надання\~споживчого кредиту,\~що виникають\~як під\~час укладення,\~так і\~виконання такого\~договору. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16, яка згідно зі ст.\~360-7\~ЦПК України є обов`язковою для судів. Умовами договору\~передбачено плату\~за обслуговування\~кредиту,\~за надання\~якої можливе\~встановлення комісії,\~однак\~позивач не\~зазначив,\~які саме\~послуги за\~вказану комісію\~надавалися відповідачу.До того ж сума комісії позивачем не визначена, так як уже зазначалося вище, у суму комісії включено пеню. Відтак, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в частині стягнення комісії. Крім того, щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Конституційний суду України звертає увагу на те, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3 ЦК України, ч.3 ст.509\~ЦК України та ч.ч.1,2 ст.627\~ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (п.3.2 Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013). Однак,\~із наданого\~позивачем позову\~та розрахунку\~неможливо встановити\~суму пені,\~та визначити\~чи \~така більша розміру тіла кредиту, та відповідно чи така підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Тому слід відмовити у вимогах позивача про стягнення пені. З огляду на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути 8168,84 грн. тіла кредиту. В решті вимог слід відмовити за необґрунтованістю. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивача слід стягнути 1011,88 грн. сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial