Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

17.05.2019 року АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 27.03.2008 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5019 згідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 281000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 10,50% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення до 26.03.2028 року. В забезпечення виконання даного кредитного договору було укладено договір поруки № 7229 від 27.03.2008 року з [PERSON] , який зобов`язався перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне виконання [PERSON] обов`язків по кредитному договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідач [PERSON] станом на 25.04.2019 року має заборгованість у розмірі 213158,09 грн., яку позивач просить в солідарному порядку стягнути з відповідачів, разом із понесеними судовими витратами в розмірі 3197,37 грн. Ухвалою суду від 22.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та підготовче судове засідання по справі, про що повідомлено відповідачів шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua/sud0819. Ухвалою суду від 05.08.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду в судовому засіданні. У зв`язку із неявкою відповідачів в судове засідання 20.08.2019 року, слухання справи було відкладено на 16.09.2019 року, про що повідомлено відповідачів шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua/sud0819. Представник позивача в сьогоднішнє судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, згідно інформації, яка неодноразово надходила з ГУДМС України в Донецькій області у відповідь на запити суду щодо підтвердження місця реєстрації фізичних осіб, останнє відоме місце проживання яких належить до Амвросіївського району Донецької області, - за наявними у ГУДМС Донецькій області дані про таких осіб відсутні, а детальніше здійснити перевірку інформації про реєстрацію місця проживання фізичних осіб в населених пунктах, які розташовані в зоні проведення антитерористичної операції, є неможливим, тому що обліки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Донецькій області знаходяться у м. Донецьку на тимчасово непідконтрольній українській владі території. У зв`язку із зазначеним, відповідно до п.19 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України та ч.1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», відповідачі викликалися до суду шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua/sud0819, але в судове засідання останні не з`явилися, відзив на позов не надали. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплатити проценти. Судом встановлено, що 27.03.2008 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5019 згідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 281000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 10,50% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення до 26.03.2028 року. Факт одержання кредитних коштів та подальші дії сторін щодо виконання зобов`язань за кредитним договором підтверджується випискою з кредитного рахунку про рух коштів. В забезпечення виконання даного кредитного договору було укладено договір поруки № 7229 від 27.03.2008 року з [PERSON] , який зобов`язався перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне виконання [PERSON] обов`язків по кредитному договору (п.1.1 договору поруки). Відповідач [PERSON] не виконує належним чином обов`язки за кредитним договором, у зв`язку з чим у встановлені договором строки позивач всі належні платежі не отримує. Станом на 25.04.2019 року заборгованість за договором становить 213158,09 грн. та складається з: - заборгованості за основним боргом в розмірі 192393,63 грн.; - пені в розмірі 24,90 грн.; - 3% річних від простроченої суми в розмірі 3582,82 грн.; - втрат від інфляції в розмірі 17181,64 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У статті 554 ЦК України зазначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленій у постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідачів. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved