Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

15 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому, просить стягнути з відповідача, на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі в суд заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання, як дружини, яка перебуває у шлюбі до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 1/6 частки усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є батьком їх малолітньої дитини, який знаходиться на утриманні у позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини та неповнолітньої дитини не надає. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав позов частково і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від його доходу. Стосовно стягнення аліментів на утримання самої позивачки заперечив. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності її учасників. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] року народження, який знаходиться на утриманні у позивача (а.с. 13, 15). Матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює - [PERSON] не надає. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З аналізу вказаних норм вбачається, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких фактів, а саме: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення), а також можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Ч. 4 ст. 84 СК України не визначено для платника аліментів критеріїв можливості надавати матеріальну допомогу жінці, з якою проживає дитина. Матеріалами справи встановлено, та сторонами не оспорюється, що відповідач є працездатною особою. Позивач не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заперечень проти позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд вважає не доведеними такі заперечення у зазначеній частині, та відхиляє їх. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст. 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, для якої постійна присутність матері до трирічного віку дитини є життєво важливою обставиною, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим, працездатним, суд приходить до висновку, що він може надавати позивачці матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності вважає, можливим позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved