Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

15 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позивними вимогами в яких просить про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] . Мотивує вимоги тим, що з 2019 року подружжя шлюбних відносин не підтримує, почуття взаємоповаги та любові в родині втрачене через несумісність поглядів на питання сім`ї та шлюбу та виховання дитини. Наразі, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує формально. Примирення та збереження шлюбу між сторонами не має сенсу. Провадження у справі відкрито 18 листопада 2019 року та призначений розгляд справи в загальному провадженні. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Зазначила, що з червня 2019 року по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, загальне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Дитина залишиться проживати з матір`ю, та про зміну прізвища на « [PERSON] ». Відповідач надав заяву, якою позовні вимоги визнав, підтвердив, що шлюб розпався, зазначив, що шлюбні відносини не підтримують з червня 2019 року. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів в підготовчому засідання у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2016 року, про що свідчить запис № 1951, зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). Позивач у зв?язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з червня 2019 року. Почуття взаємоповаги та любові у шлюбі відсутнє. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу не має сенсу. Майнового спору не існує. Сторони згодні на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved