Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

17.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS]. Даний будинок він отримав за договором купівлі-продажу від 20.08.1999 року від свого батька. Згідно п. 1 даного договору купівлі-продажу на земельній ділянці знаходиться жилий будинок, сарай, погріб, криниця. Саме всі ці будівлі перейшли у його власність. Його земельна ділянка межує з земельною ділянкою відповідачки, яка являється його рідною сестрою. В кінці 2012 року позивач вирішив отримати державний акт про право власності на свою земельну ділянку, якою він користується і на якій знаходиться зазначений будинок з господарськими будівлями. Згідно рішення Чернятинської сільської ради №58 від 19.05.2011 року йому було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 0,41 га., яка розташована в [ADDRESS]. З цією метою він замовив виготовлення технічної документації в Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК». В кінці 2013 року позивачу стало відомо, що відповідачка в 2010 році отримала Державний акт про право власності на свою земельну ділянку. Але під час виготовлення обрису земельної ділянки позивача виявилось, що частина земельної ділянки, якою постійно користувались його батько та він, тепер знаходиться у власності відповідачки. Межова лінія між їхніми земельними ділянками повинна бути прямою. Це видно з копії викопіювання з плану картографічних матеріалів с. Чернятин із зображенням земельних ділянок по [ADDRESS]. Оглянувши державний акт відповідачки з'ясувалось, що в ньому допущена помилка, оскільки в ньому зазначені точки згину межі, коли в дійсності межа є прямою. Внаслідок допущеної помилки, а саме: лінії розташування межі, вказаної в державному акті відповідачки, виявляється, що частина земельної ділянки позивача знаходиться у власності відповідачки. На цій частині земельної ділянки знаходиться погріб з шиєю та сарай. Якщо керуватися зазначеним державним актом, то межа повинна проходити прямо попід будинком позивача. Лінія межі, яка вказана в державному акті проходить на незначній відстані (менше 1 м) від стіни житлового будинку, що суперечить вимогам ДБН. При виготовленні оскаржуваного державного акту відповідачка повинна була підписати з сусідами акт встановлення та закріплення меж земельної ділянки, але з копії зазначеного акту видно, що позивач не підписував даний акт погодження меж. Тому внаслідок вищезазначених порушень земельного законодавства відповідачка на підставі рішення Чернятинської сільської ради від 14.12.2009 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК №780715, розміром 0,2500 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою в [ADDRESS]. В зв'язку з цим він вимушений був готувати документи для звернення до суду за захистом своїх прав та замовити в ВООБТІ технічний паспорт на будинок, вартість послуг на виготовлення якого склала 1120 грн.16 коп. 18.02.2014 року позивач [PERSON] подав заяву про доповнення позовних вимог вякій просив стягнути з відповідачки 1300 грн., які він витратив на виготовлення попердньої технічної документації на свою земельну ділянку. Оскілько йому необхідно буде виготовляти нову технічну документацію, тому вважає, що [PERSON] повинна відшкодувати йому вказану суму коштів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги в частині визнаня незаконним та скасування рішення 23 сесії 5 скликання Чернятинської сільської ради від 14 грудня 2009 року про видачу їй Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,2500 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] та визнання недійсним та скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку визнала повністю. Проти позову в частині стягнення з неї на користь позивача 1300 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, 243 грн.60 коп.судових витрат, а також 1500 грн.витрат на правову допомогу адвоката заперечувала, мотивуючи тим, що її вини в тому, що позивачеві необхідно буде виготовляти нову технічну документацію на земельну ділянку немає. Представник Чернятинської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак від сільського голови надійшла заява про слухання справи у відсутності представника та визнання позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS]. Даний будинок позивач отримав за договором купівлі-продажу від 20.08.1999 року від свого батька. Згідно п. 1 даного договору купівлі-продажу на земельній ділянці знаходиться жилий будинок, сарай, погріб, криниця, які перейшли у його власність. Земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою відповідачки, яка являється його рідною сестрою. В кінці 2012 року позивач вирішив отримати державний акт на право власності на свою земельну ділянку, якою він користується і на якій знаходиться зазначений будинок з господарськими будівлями. Згідно рішення Чернятинської сільської ради №58 від 19.05.2011 року йому було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 0,41 га., яка розташована в [ADDRESS]. З цією метою він замовив виготовлення технічної документації в Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК». В кінці 2013 року позивачу стало відомо, що відповідачка в 2010 році отримала Державний акт на право власності на свою земельну ділянку. Але під час виготовлення обрису земельної ділянки позивача виявилось, що частина земельної ділянки якою постійно користувались його батько та він, тепер знаходиться у власності відповідачки. Межова лінія між їхніми земельними ділянками повинна бути прямою. Це видно з копії викопіювання з плану картографічних матеріалів с. Чернятин із зображенням земельних ділянок по [ADDRESS]. Оглянувши Державний акт відповідачки з'ясувалось, що в ньому допущена помилка, оскільки в ньому зазначені точки згину межі, коли в дійсності межа є прямою. Внаслідок допущеної помилки, а саме: лінії розташування межі, вказаної в Державному акті відповідачки, виявляється, що частина земельної ділянки позивачки знаходиться у власності відповідачки. На цій частині земельної ділянки знаходиться погріб з шиєю та сарай. Якщо керуватися зазначеним Державним актом, то межа повинна проходити прямо попід будинком позивача. Лінія межі, яка вказана в Державному акті проходить на незначній відстані (менше 1 м) від стіни житлового будинку, що суперечить вимогам ДБН. Як було встановлено в судовому засіданні при виготовленні оскаржуваного Державного акту відповідачка повинна була підписати з сусідами акт встановлення та закріплення меж земельної ділянки, однак з копії зазначеного акту вбачається, що позивач не підписував даний акт погодження меж. Тому внаслідок вищезазначених порушень земельного законодавства відповідачка на підставі рішення Чернятинської сільської ради від 14.12.2009 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК №780715, розміром 0,2500 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою в [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права, або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків. У відповідності з ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За таких обставин, суд вважає необхідним визнати незаконним та скасувати рішення 23 сесії 5 скликання Чернятинської сільської ради від 14 грудня 2009 року про видачу [PERSON] Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,2500 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], а також визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, серіі ЯК №780715, який було видано [PERSON] на підставі вищевказаного рішення Чернятинської сільської ради. Також суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача в частині відшкодування з відповідачки матеріальної шкоди в розмірі 1300 грн., яку позивач поніс в 2012 році при виготовленні технічної документації на земельну ділянку, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру за №№6617, 6618, 6619, 6620. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що відповідачка не підписала Акт встановлення та закріплення меж земельної ділянки, що в подальшому призвело до виготовлення Державного акта на право власності на земельну ділянку, який порушує права позивача. Також суд враховує і те, що позивачеві необхідно буде виготовляти нову технічну документацію на свою земельну ділянку та нести додаткові витрати. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. Тому суд вважає, що вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] Також суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача 1461 грн.60 коп. витрат на правову допомогу адвоката. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, зокрема з журналів судового засідання, загальна кількість часу, витраченого на надання правової допомоги у судовому засіданні та під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням складає 3 години. Згідно Закону України «Про державний бюджет України» на 2014 рік мінімальна заробітна плата з 1 січня встановлена в розмірі 1218 грн. Тому на підставі п.4.1 договору про надання правової допомоги з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» витрати на правову допомогу обраховуються таким чином: (1218 грн.* 40%) * 3 години = 1461 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved