Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

16 січня 2017 року [PERSON] звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON]В, на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 16 січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з 24 червня 2014 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], проте відповідач ухиляється від свого обовязку по матеріальному забезпеченню дитини, яка повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, домовленості між ними щодо утримання дитини не досягнуто, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином, проте до суду подано заяву з проханням розглянути справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.14). В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, проте надав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів не заперечує (а.с.13). Судом встановлено, що з 24 червня 2014 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом № 52, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке міститься в матеріалах справи (а.с.2). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.3). Відповідно до довідки. виданої виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області за № 03-01-12/119 від 19 січня 2017 року, відповідач [PERSON], зареєстрований за адресою [INFO] (а.с.11). Малолітня дитина [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки [PERSON], на утриманні якої ще знаходиться її донька [PERSON], [INFO] що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області за № 316 від 16 січня 2017 року, що відповідачем не оспорюється (а.с.7). На теперішній час між сторонами домовленості щодо утримання їх малолітньої доньки [PERSON] не досягнуто, тому позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, крім того, визнані відповідачем, тому відповідно до положень ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, та враховуючи матеріальне та сімейне становища відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, статусу безробітного немає, є фізично здоровою та працездатною особою, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, непрацездатних батьків та інших неповнолітніх дітей на утриманні немає, на користь інших осіб аліменти не сплачує, оскільки вищевикладені обставини належними та допустимими доказами відповідачем не спростовані та в суді не доведені, тому суд вважає, що відповідач має можливість на теперішній час сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначеній нею частці (1/4 часини) від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, на утримання доньки [PERSON], [INFO], та приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі та суд вважає необхідним стягнути в з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду, тобто з 16 січня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2017 року становить 640,00 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved