Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

16.04.2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 45000 гривень, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 406,85 гривень, втрат від інфляції в сумі 1800 гривень, судових витрат, мотивуючи свої вимоги наступним. 10.08.2020 року відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 45000 гривень та зобов`язався повернути їх в повному обсязі до 31.12.2020 року, про що власноручно склав розписку. Проте, кошти у визначений строк він не повернув. Вважає, що оскільки [PERSON] у вказаний в розписці строк не повернув борг то за час прострочки зобов`язаний сплатити втрати від інфляції в розмірі 1800 гривень, 3 % річних в розмірі 406,85 гривень. Також просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування вимог посилається на ст.ст. 16, 545, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18.05.2021 року дану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.31). В судове засідання позивач не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, повні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 10.08.2020 [PERSON] видав [PERSON] розписку про те, що взяв борг (гроші) в сумі 45000 грн., що підтверджується оригіналом розписки (а.с.42). На момент звернення до суду [PERSON] не повернув [PERSON] 45000,00 гривень. Відповідно до розрахунків втрат від інфляції, 3% річних, наданих позивачем, 3% річних від простроченої суми - 406,85 гривень, втрати від інфляції - 1800 гривень (а.с.6). Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками, оскільки вони не спростовані відповідачем у належний та допустимий спосіб. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зважаючи на ст. 1046 ЦК України, суд вважає, що між сторонами було укладено договір позики. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Саме на підтвердження укладення договору позики і передачі грошей була складена розписка від 10.08.2020 року. Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частина 1 ст.545 ЦК України встановлює, що прийнявши виконання зобов`язання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Суд встановивши правову природу такої розписки з наданням оцінки наявності обов`язкових її елементів відповідно до положень статей 1046, 1047, 1049 ЦК України, дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача грошові кошти за розпискою від 10.08.2020 року в розмірі 45000 гривень 00 копійок. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлені правові наслідки порушення зобов`язання. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши і проаналізувавши надані докази в їх сукупності з правовими нормами, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача 45000,00 гривень боргу по розписці від 10.08.2020 року, втрати від інфляції в розмірі 1800 гривень та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 406,85 гривень. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908 гривень (а.с.1,2) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4800 гривень (а.с.12), які згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved