Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

17.10.2017 р. ПАТ Комерційний Банк «ПриватБанк» /далі Банк/ звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 56303,86 грн. та 1600,00 грн. судових витрат. В обґрунтування вказує, що згідно кредитного договору (заяви) № б/н від 22.09.2008 року Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 2100грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4, п. 2.1.1.5.5, Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» - у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та умов даного договору та у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте [PERSON] не виконує свої зобов'язання по кредитному договору, у зв'язку з чим, відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України, банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Заборгованість відповідача станом на 31.08.2017 року становить 56303,86 грн. і складається з наступних сум: 2090,44 грн. заборгованість за кредитом, 46994,19 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4300,00грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина), 2669,23 грн. штраф (процентна складова). Крім того Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1600 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду виписку по картковому рахунку, довідку про зміну умов кредитування, довідку про надання кредитної картки, як додаткові докази, а також заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, за зареєстрованою адресою: 50083 м. Кривий Ріг вул. Ухтомського, 22/76 (згідно з інформацією адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 02.11.2017р.) /а.с.23/.. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді від 03.11.2017 року, та справу було призначено до судового розгляду. 29.11.2017 року в судове засідання зявився відповідач, розгляд справи відкладено, для виклику представника відповідача. 30.01.2018 року, 02.03.2018 року, 02.04.2018 року розгляд справи відкладався, у зв'язку з неявкою сторін. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, головуючий в судовому засіданні 04.05.2018 року, за участю представника позивача, врахувавши його думку, ухвалив: проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. За клопотанням представника позивача розгляд спарви відкладено, для надання додаткових доказів, які в подальшому було надано суду 07.06.2018 року. Враховуючи, що відповідач в судові засідання не з'являється, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, суд вважає, що його неявка не перешкоджає вирішенню спору, та з метою дотримання розумних та допустимих строків розгляду справи, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в справі доказів за відсутності сторін. Судом встановлено, що 22.09.2008 р. між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір (боржником підписано заяву). Відповідач взяв на себе зобов'язання, передбачені п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4, п. 2.1.1.5.5 договору, має заборгованість перед Банком по кредитному договору в сумі 56303,86 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості. Крім того Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1600 грн. судового збору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи правову природу зобов'язань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачем, статті 526, 527, 530, 599,1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2090,44 грн., по відсоткам 46994,19 грн.. Щодо стягнення неустойки, вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, де зазначено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню, а саме: заборгованість за пенею і комісією у розмірі 4300,00 грн. та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення нарахованої заборгованість по штрафам 250,00 грн. (фіксована частина), 2669,23грн.(процентна складова). На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial