Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

17.10.2017р. орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з позовом до [PERSON], про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що малолітня дитина [PERSON] мешкає разом з матірю [PERSON] та її співмешканцем за адресою: Донецька область, Добропільський район, с.Ганнівка, вул.Зарічна, 68. Окрім малолітнього [PERSON], 07.01.2006р.н., відповідач має ще одну дитину [PERSON], 02.01.2009р.н., який проживає в Дніпропетровській області з бабусею та знаходиться на її утриманні. Будинок де проживає малолітній [PERSON] знаходиться в аварійному стані та складається з однієї жилої кімнати, скрізь антисанітарні умови, відсутні необхідні меблі, у дитини не має власного простору для ігор та вивчення уроків. Відповідач та її співмешканець ніде не працюють та зловживають спиртними напоями, вчиняють бійки, чим психологічно травмують дитину. Малолітній [PERSON] навчається в Ганнівській загальноосвітній школі, серед учнів поводить себе агресивно, часто знаходиться в стані емоційного перенапруження, виявляє страх і тривожність, часто втікає до бабусі. Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обовязків, не піклується про здоровя своєї дитини, не забезпечує матеріально, позитивних змін у способі свого життя не відбулось. Просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] та стягнути з неї на користь дитини аліменти на його утримання в розмірі, який визначений законодавством. 18.01.2018р. в судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги з причин зазначених в позовній заяві, просила їх задовольнити. 08.02.2018р. подала до суду заяву про подальший розгляд справи без її участі, також підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] жодного разу в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про місце, день та час розгляду справи по суті, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення, також відповідач викликалась за допомогою газети «Урядовий Курєр» №7 від 12.01.2018р. Заяв про відкладення справи, або про розгляд справи за відсутністю відповідача, а також відзив до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, направивши сторонам копію рішення за місцем мешкання та знаходження. Суд вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що у відповідача мається дитина [PERSON], 07.01.2006р.н., про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого 26.01.2006р. та зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Добропілля Добропільського МУЮ Донецької області (а.с.4). [PERSON] характеристики, яка була видана 01.11.2016р. головою Ганнівської сільської ради на [PERSON], 27.08.1979р.н., вона мешкає в с.Ганнівка з 2007р. по вул.Вишнева,68. Зарекомендувала себе з негативного боку, із сусідами не підтримує дружніх відносин, ніде не працювала та не працює, живе на соціальну допомогу по догляду за дитиною, у громадській діяльності участі не приймає, систематично вживає спиртні напої, веде аморальний спосіб життя, за дитиною не доглядає та не займається його вихованням. У дитини відсутній одяг та взуття, голодний. [PERSON] схильна к бродяжництву (а.с.10). Відповідно до копії попередження начальника служби у справах дітей Добропільської РДА №510 від 10.01.2017р. та пояснювальної [PERSON] від 10.08.2017р., відповідач була попереджена про адміністративну відповідальність за невиконання своїх батьківських прав (а.с.8-9). Начальник служби у справах дітей Добропільської РДА своїм наказом №16 від 03.03.2017р., малолітнього [PERSON] було взято на облік, як такого, що проживає в сімї де батьки ухиляються від виконання батьківських обовязків на підставі повідомлення про сімю, яка опинилась в складних життєвих обставинах (а.с.5). З повідомлення директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради (надалі також Центр) №669 від 08.08.2017р., вбачається, що у Центрі з 02.04.2017р. перебуває малолітній [PERSON], 07.01.2006р.н., мати [PERSON], яка проживає в [INFO], відвідувала хлопця та телефонувала (а.с.12). В матеріалах справи мається повідомлення начальника Добропільського відділення поліції про те, що відносно відповідача [PERSON] на протязі 2016-2017р. було складено три протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.175-1, ч.1 ст.178 та ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.11). На запит суду від Добропільського ВП надійшли копії протоколів серії АА №535317 від 03.04.2017р. за ч.1 ст.184 КУпАП, серії ГП №680684 від 28.07.2017р. за ч.1 ст. 175-1 КУпАП та серії ГП №680694 від 28.07.2017р. за ч.1 ст.178 КУпАП. Крім засвідчених належним чином протоколів про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, також було приєднано постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень вказаних у зазначених вище протоколах. Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за наступні правопорушення: куріння тютюнових виробів у заборонених місцях; розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п'яному вигляді; невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей. Добропільський міський центр зайнятості, своїм повідомленням №03-1711 від 10.08.2017р. проінформував про те, що відповідач [PERSON] звернулась до центру зайнятості 04.05.2017р. В день звернення була запропонована вакансія машиніста насосних установок в ДТЕК «Добропільська ЦЗФ», результатом відвідування була відмова роботодавця. 10.05.2017р. [PERSON] подала заяву про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, спеціалістом було видано направлення на працевлаштування до ТОВ «ВХЛ» - пробовідбірник, але відповідач відмовилась. 29.05.2017р. [PERSON] знову звернулась до центру зайнятості, було видано направлення на працевлаштування до ПрАТ «АПК-Інвест» прибиральником. Протягом 7 календарних днів [PERSON] повинна відвідати роботодавця та повернути корінець направлення. На час видачі довідки [PERSON] більше до центру зайнятості не зверталась (а.с.14). [PERSON] обстеження умов проживання від 08.06.2017р., 04.09.2017р., 13.09.2017р. та 21.09.2017р., було проведено обстеження умов проживання відповідача за адресою: Добропільський район, с.Ганнівка, вул.Зарічна, 68, вбачається, що будинок потребує ремонту, умови проживання незадовільні, побутова техніка майже відсутня, меблі дуже старі, територія навколо будинку засмічена. У дитини мається окреме спальне місце, але відсутнє місце для проведення побуту. У інший час обстежити умови проживання було неможливе, оскільки двері ніхто не відчиняв (а.с.15-18). Також до матеріалів справи було долучено роздруківки фотографій будинку в якому проживає відповідач та навколишньої території, згідно цих знімків вбачається, що стан будинку та житлової площі не задовільний, будинок потребує ремонту, практично відсутні меблі та техніка, всюди брудно та не вистачає світла, територія навколо будинку в заростях (а.с.20-21). Відповідно до висновку органу опіки Добропільської райдержадміністрації №01-37/748 від 05.10.2017р., орган вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] (а.с.6-7). Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. [PERSON] Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91)(далі Конвенція), зокрема зі змісту ст.2 Конвенції вбачається, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. Статтею 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III,\~ виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III (далі- СК України), батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 4 ст.155 СК України, визначено, що ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона: не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.1, п.2 ч.1 ст.164 СК України). Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобовязує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч.3 ст.166 СК України). Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим(ч.4 ст.167 СК України). Таким чином, зважаючи на відсутність подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуна і приписи ч.3 ст.60 ЦК України та ч.3 ст.166 СК України, вимога позивача про стягнення аліментів є передчасною. Між тим, в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обовязків відносно її малолітнього сина [PERSON] 02.04.2017р. (час коли дитина фактично почала перебувати у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей), що підтверджується матеріалами справи, саме довідкою від Центру та протоколом про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обовязків від 03.04.2017р. Суд бере до уваги також поведінку відповідача, яка веде аморальний спосіб життя, що також підтверджується матеріалами справи, побутовою характеристикою, протоколами про вчинення адміністративних правопорушень щодо порушення норм соціальної поведінки, те що відповідач ніде не працює, виживає на соціальну допомогу та такий спосіб життя для [PERSON] є звичним та таким, що її влаштовує. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини [PERSON] (не займається вихованням дитини, піклуванням про його здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не забезпечує сина матеріально), а отже є підстави визначені п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення гр.[PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини: [PERSON], 07.01.2006р.н. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки вимога щодо стягнення аліментів за відсутності відповідного подання органу опіки та піклування є передчасною. Відсутність задоволення вимог про стягнення аліментів, не позбавляє повторного права на звернення до суду після зміни обставин, що викликали таку відмову. На підставі викладеного, ст.ст.2,9 Конвенції про права дитини, ч.1 ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.2 ст.150, ч.4 ст.155, п.1, п.2 ч.1 ст.164, ст.165, ст.166 СК України, ст.60 ЦК України,

Outcome: partial