Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

17.02.2020 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про зменшення розміру аліментів до відповідача [PERSON] . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 01.06.2020 року. 25.05.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 01.06.2020 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2009 року (справа № 2-1196/2069) на користь відповідачки на утримання сина - [PERSON] , [INFO] з ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: за виконавчим листом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2009 року справа № 2-1196/2069 він на користь відповідачки сплачує аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів в даному розмірі ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки в нього є діти від другого шлюбу, який зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області з [PERSON] , [INFO] , з якою у нього є спільні діти - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2019 року з позивача на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей і на утримання дружини в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача з 05.09.2019 року і до 18.03.2022 року Зазначені вище обставини на його думку є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь позивачки, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його в відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Свої заперечення обґрунтовувала доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, а саме: відповідач неналежно виконує свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання їхнього спільного сина, так в 2020 році відповідач погасив заборгованість зі сплати аліментів, але після останнього платежу знову не сплачував аліменти та на даний час має заборгованість зі сплати присуджених аліментів. Їх син має ряд захворювань та потребує додаткових затрат на його лікування. Відповідач матеріально забезпечений. Оскільки здійснює пасажирські перевозки на територію Криму, та по території України і оголошення про їх здійсненні обліковані в мережі Інтернет. Крім того в період шлюбу ними було придбано квартиру, яка оформлена на відповідача за договором дарування, яку відповідач здає в оренду та отримує орендну плату. А на даний час дружина відповідача виставила оголошення про продаж даної квартири. Таким чином відповідач має постійні та стабільні доходи. Крім того відповідач ухиляється від спілкування з сином, не приймає ніякої участі у його вихованні. На телефонні дзвінки її та сина слухавку бере нинішня дружина відповідача та грубо їм відповідає. Навіть коли син зателефонував до батька і останній взяв слухавку, то сказав сину, що у нього немає часу на спілкування із сином. Обіцяв перетелефонувати, але так цього і зробив. Відповідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2005 року, який розірваний 14.02.2012 року що підтверджується відміткою в паспорті та свідоцтвом про розірвання шлюбу . В період шлюбу в сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2009 року (справа № 2-1196/2069) з позивача на користь відповідачки стягнені аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа . Прохаючи зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь відповідачки аліментів на утримання сина, позивач посилається на те, що на даний час у нього змінився сімейний та матеріальний стан. Так, на даний час він перебуває в іншому шлюбі, який зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від другого шлюбу в позивача народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2019 року з позивача на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей і на утримання дружини в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача з 05.09.2019 року і до [INFO] , що підтверджується копією рішення суду. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшений за позовом стягувача або платника аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану. Позивачем надані докази про зміну його сімейного стану: свідоцтво про укладення шлюбу з [PERSON] , та свідоцтва про народження двох дітей від другого шлюбу. Також позивачем надані докази про зміну його матеріального стану: копія рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання двох дітей від другого шлюбу та на утримання дружини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для зменшення розміру аліментів, так як позивачем доведені обставини, передбачені ст. 192 СК України про зміну матеріального та сімейного стану позивача, платника аліментів. Вирішуючи питання про розмір до якого потрібно зменшити аліменти, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів визначається стягувачем. Так за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2009 року (справа № 2-1196/2069) аліменти стягнені в частці від заробітку (доходу) позивача і на даний час відповідач, яка є стягувачем аліментів, заперечує проти визначення їх в твердій грошовій сумі, а саме мінімальному розмірі, гарантованому законом для стягнення аліментів, відповідно спосіб стягнення аліментів зміненим не може бути. Тому при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів суд приходить до висновку, що їх розмір повинен бути визначений у частці від заробітку ( доходу) позивача, платника аліментів. Також судом встановлено, що на двох інших дітей за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2019 року з позивача стягуються аліменти в єдиній частці від його заробітку (доходу) 1/3 частини, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто на кожну дитину від другого шлюбу припадає по 1/6 частці але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прохаючи зменшити аліменти, які сплачує позивач на утримання сина від першого шлюбу, позивач не просить зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання дітей від другого шлюбу та на утримання дружини. Тому при визначенні розміру аліментів - 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які позивач просить стягнути на утримання сина від першого шлюбу, дана дитина буде поставлена в нерівні матеріальні умови по зрівнянню з двома іншими дітьми відповідача. На підставі чого суд приходить до висновку, що зменшення розміру аліментів. які стягують з позивача на утримання сина - [PERSON] , [INFO] за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2009 року, повинне бути здійснене з ј частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку позивача до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. При визначенні такого розміру аліментів всі діти позивача будуть перебувати у рівних матеріальних умовах. А зменшення розміру аліментів з часу ухвалення рішення нормами Сімейного кодексу України не передбачене. Доводи відповідача про те, що їх з позивачем син хворіє та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги не можуть бути підставою для відмови у задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів. Так як відповідачем дійсно надані докази про те, що син сторін хворіє, часто звертається на консультації до різних лікарів та потребує лікування, що підтверджується медичними висновками. Але доказів затрат на лікування сина відповідачем не надано. Крім того ст. 185 СК України передбачене право батька (матері), з ким проживає дитина, от отримання додадкових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) при доведеності таких витрат. З наданих позивачем доказів судом встановлено, що позивач має у власності майно, здійснює перевозки, але який отримує від цього прибуток та його співмірність з розміром стягнених з позивача аліментів не надано. Ухилення батька від спілкування з сином та не приймання участі у його вихованні не є предметом розгляду даного спору. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за можливе судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840.80 грн., покласти на позивача так як судом хоч і прийняте рішення про задоволення заявлених позовних вимог, але в результаті ухвалення даного рішення погіршується матеріальне становище відповідачки, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина. На основі ст. 180,182,183, 192 СК України,

Outcome: partial