Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

16.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 03/15 від 01.09.2015 року у розмірі 1 792,31 гривень, а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] в 2014 році відкрила в Публічному акціонерному товаристві «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» картковий рахунок № [NUMBER] на який їй зараховувалась заробітна плата та інші кошти. 02.10.2015 року на вказаний картковий рахунок були зараховані кошти в сумі 100 000,00 гривень на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги від 01.09.2015 року № 03/15, укладеному між [PERSON] та ТОВ «ДІ Л ЕС ГРУП». З врахуванням інших коштів, які були раніше зараховані на картковий рахунок [PERSON], вихідний залишок коштів по рахунку № [NUMBER] станом на 02.10.2015 року складав 100 207,69 гривень. Після цього, 06.10.2015 року відповідач через відділення «Київське регіональне управління» ПАТ «ЮСБ БАНК» зняла зі свого карткового рахунку кошти в сумі 2 000,00 гривень і вихідний залишок по картковому рахунку [PERSON] склав 98 207,69 гривень. Таким чином, в період до моменту запровадження тимчасової адміністрації - 02.10.2015 р. було проведено операцію по перерахуванню на рахунок боржника коштів у розмірі 100 000,00 гривень на підставі вищевказаного договору про надання поворотної фінансової допомоги, наслідком цієї операції стало виникнення у боржника цивільних прав на грошові кошти. З огляду на те, що 06.10.2015 р. [PERSON] зняла зі свого карткового рахунку кошти в сумі 2 000,00 гривень, з яких 207,69 гривень - це був залишок її коштів по заробітній платі, а 1 792,31 гривень - були кошти, отримані відповідачем як поворотну фінансову допомогу від ТОВ «ДІ Л ЕС ГРУП», які вона зобов'язана повернути позивачу, що зумовило звернення до суду. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 02.04.2018 року провадження у справі відкрито. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася (викликалася в судове засідання на 03.05.2018 року та 23.05.2018 року). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Арцизьким районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Крім того, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України, главою 71, параграфом 2, про кредитний договір. У судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІ Л ЕС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 03/15 (а.с. 6). Згідно до умов п. п. 1.1, 2.1, 3.1., 7.1. договору Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі 100 000,00 гривень протягом 60 днів з дня підписання Договору. Поворотна фінансова допомога надається строком на 2 роки з моменту підписання даного Договору. Позичальник зобов'язаний повернути Позикодавцю отриману від нього суму фінансової допомоги в повному обсязі. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, надавши Відповідачу поворотну фінансову допомогу у сумі 100 000,00 гривень, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 7). 06.10.2015 року відповідач через відділення «Київське регіональне управління» ПАТ «ЮСБ БАНК» зняла зі свого карткового рахунку кошти в сумі 2 000,00 гривень і вихідний залишок по картковому рахунку [PERSON] склав 98 207,69 гривень (а.с. 8). З огляду на те, що 06.10.2015 р. [PERSON] зняла зі свого карткового рахунку кошти в сумі 2 000,00 гривень, з яких 207,69 гривень - це був залишок її коштів по заробітній платі, а 1 792,31 гривень - це були кошти, отримані відповідачем як поворотну фінансову допомогу від ТОВ «ДІ Л ЕС ГРУП», які вона зобов'язана повернути позивачу. Згідно ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, згідно якої підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є також договори, що відповідає відносинам виниклим між сторонами. Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлені терміни, а ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, але відповідач виконував свої зобов'язання неналежним чином, що вказує на виникнення з його вини заборгованості по договору, що підтверджує правомірність звернення позивача до суду. Відповідно до ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; оплата неустойки; відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором, а згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, а тому суд визнаючи правомірним звернення позивача вважає за необхідне задовольнити його вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 792,31 гривень. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов договору відповідачем. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача кошти в сумі 1 792,31 гривень, отримані відповідачем за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 03/15 від 01.09.2015 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученнями № 125 від 05.03.2018 року (а.с. 5). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved