overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

16 травня 2017 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 26 липня 2003 року перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, просить стягнути з останнього на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання сина [PERSON] У судове засідання [PERSON] не прибула, направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також не прибув в судове засідання, направив заяву про проведення розгляду справи без його участі, з позовом згоден повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 26 липня 2003 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а. с. 4, 5). Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Білопільської міської ради від 15 травня 2017 року [PERSON] проживає разом з матірю (а. с. 6). Позивачка працює в КПНЗ БРР «Центр дитячої та юнацької творчості» на посаді практичного психолога та за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року отримала 27670 грн. 10 коп. заробітної плати (а. с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] на користь його матері до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 191, 367 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

16 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], яким просить розірвати шлюб укладений між ними 22.11.2003р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Личаківського РУЮ, актовий запис №342. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя з відповідачем у них не склалося, вони виявилися людьми із різними поглядами на життя, у звязку з чим між ними постійно виникають суперечки, що негативно вплинуло на їх стосунки. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, їхня сімя розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.11.2003р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Личаківського РУЮ, актовий запис №342 (а.с.6). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

16 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 17 липня 2010 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як в них виявились різні життєві інтереси та різні погляди на життя. Все це призвело до частого непорозуміння між ними, яке згодом переросло в постійні сварки. Внаслідок цього вони втратили повагу один до одного. Вважає, що подальше примирення та збереження сім'ї з відповідачем неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, у поданій письмовій заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, в поданій письмовій заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 17 липня 2010 року [PERSON], 1987 року народження, та [PERSON], 1987 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 28 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

16 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і прохала стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що проживала сім»єю з відповідачем. На даний час нею порушена цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами, яка розглядається в Козельщинському районному суду. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач. Спільне проживання з відповідачем вона припинила, донька проживає з нею і перебуває на її утриманні, а батько дитини не надає допомоги наїї утримання. Відповідач має доходи від підприєхмницької діяльності та має можливість надавати матеріальну допомогу, яка здатна забезпечити належний рівень її розвитку. Стягнення по виконавчих листах з нього не проводяться, інших утриманців він не має. В судове засідання сторони направили заяви, в яких позов був визнаний відповідачем, а позивач наполягала на його задоволенні, посилаючись на зазначені вище обставини. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали, оцінивши їх допустимість, належність, достовірність, достатність і об»єктивність, вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Сторони не проживають сім»єю, мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER] від 203.09.2012 року, виданим Лутовинівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області. Позивач стверджує, що батько дитини матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів періодичний доходів, відсутність непрацездатних членів сім»ї, його матеріальний стан, матеріальний стан дитини, можливості позивача утримувати дитину (ст.182 СК України). Заявлений позов відповідач визнає та погоджується з розміром аліментів, на стягненні яких наполягає позивач. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню, як така, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, так як встановлено, що малолітня донька проживає та перебуває на утриманні матері, а батько дитини має можливість надавати достатню допомогу дитині. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України у разі звільнення позивача від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави відповідно до розміру задоволених вимог, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640грн. З врахуванням викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

16 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що після реєстрації шлюбу 04 серпня 1979 року їй було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON]. У свідоцтві про укладення шлюбу серії І-БП №339505 її прізвище російською мовою записано як «Кучмистая», а у трудовій книжці помилково зазначено «Кучьмистая». Посилаючись на те, що вказана обставини є перешкодою в оформленні пенсії, заявниця просить встановити юридичний факт належності їй трудової книжки серії БТ-І №2065515, виданої на імя «Красий («Кучьмистая») [PERSON]». В судове засідання заявниця [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує (а. с. 16). Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області у судове засідання не зявився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 15). У звязку з неявкою заявника, заінтересованої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце, час і народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з розясненнями, які містяться в абз. 1 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами і доповненнями, суд може встановлювати також факти належності особі правовстановлюючих документів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БП №339505 [PERSON] 04 серпня 1979 року уклала шлюб із [PERSON], після чого їй присвоєно прізвище чоловіка, яке російською мовою записано як «Кучмистая» (а. с. 5). 24 січня 2002 року Білопільським РВ УМВС України в Сумській області заявниці видано паспорт громадянина України серії МА №977757 на прізвище [PERSON] (а. с. 3). З трудової книжки серії БТ-І №2065515 вбачається, що трудова діяльність [PERSON] розпочалася 12 вересня 1977 року. На підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БП №339505 від 04 серпня 1979 року до вказаної трудової книжки були внесені зміни, згідно з якими прізвище власника документа російською мовою зазначене як «Кучьмистая» (а. с. 6-10). Вказані обставини свідчать про допущення помилки при написанні прізвища заявниці у трудовій книжці серії БТ-І №2065515, що є перешкодою для оформлення останньою пенсії, а відтак заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

16 травня 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини. 26.10.2007 р. вона зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльсько- го міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 658. Від шлюбу дітей у них не має. Сумісне життя між ними не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обовязки. Відповідач вчиняв психологічне та фізичне насилля у сімї, у звязку з чим між ними втрачені почуття любові та поваги один до одного. З початку бе- резня 2017 року вони припинили сумісне проживання, не ведуть спільне господарство, подальше збереження сімї не можливе, тому просила розірвати шлюб між ними. Позивач у судове засідання не зявилася, у позовній заяві просила справу розглядати за її відсу- тності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій погодився на розірвання шлюбу, просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 063406 (а.с.4) вбачається, що 26.10.2007 р. від- ділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юс- тиції Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 658. Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постановле- но, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су- перечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим суд вва- жає, що шлюб має бути розірваний. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 640 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

16 травня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва вказана справа була розглянута та було ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги задоволено частково. Оскільки, при постановленні рішення не було вирішено питання щодо судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, по даній справі має бути постановлено додаткове рішення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 756,00 грн. (551,20 + 2 204,80). Оскільки позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 1 653,60 грн. судового збору. Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

16 травня 2017 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві позивачка зазначає, що з вини відповідача сімя розпалася і вона була вимушена звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу, разом не проживають з квітня 2017 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, а саме сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працює на ПрАТ «ЗЗРК», отримує заробітну плату. Дитина потребує матеріальної допомоги, калорійного харчування, одягу, взуття. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, у звязку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частині усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON], у судове засідання не з`явилась, проте надала заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, також надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, з позовними вимогами згоден. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, про що зроблено актовий запис №284. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, а саме сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №244818, виданим виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області (а.с.3). Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, працює на ПрАТ «ЗЗРК», отримує заробітну плату. Дитина потребує матеріальної допомоги, калорійного харчування, одягу, взуття. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, у звязку з чим, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

16 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.05.2017р. о 23 год. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.05.2017р. о 23 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Лотакова лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, іспитує слухові обмани сприйняття. Висловлює маячні ідеї відносини, впливу на адресу оточуючих. Мислення паралогічне, розірване. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved