Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

17.02.2014р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалася на те, що відповідач є батьком їх спільного сина. Шлюб між батьками було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2003р. Їх син [PERSON], [INFO] народження, навчається на денному відділенні Дніпропетровського технікуму зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона з терміном навчання до 30.06.2015р. та потребує матеріальної допомоги. У добровільному порядку відповідач надавати матеріальну допомогу сину після досягнення ним повноліття та до закінчення ним навчання відмовляється. Просила стягувати аліменти у розмірі ? частини щомісячно, до закінчення ним навчання, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме, з 17.02.2014р. Обґрунтовуючи розмір аліментів, на стягненні яких вона наполягала, вона посилалася на те, що інших рідних дітей у відповідача не має, її заробітна плата вчетверо менше, ніж у відповідача, який працює офіцером у податковій службі. Своєю заявою від 31.03.2014р. позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, крім того, просила розглядати справу за її відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України (а.с. № 44). Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що він не має матеріальної можливості утримувати сина до закінчення ним навчання в розмірі ? частини його заробітку, згоден сплачувати тільки в розмірі 1/6 частини. В обґрунтування такої позиції посилався на те, що в нього є непрацездатний батько, недавно померла мати, він допомагає виховувати сина своєї наступної дружини [PERSON] від першого шлюбу, батько якого - [PERSON] не платить аліменти на сина [PERSON], [INFO], має заборгованість. Свої заперечення відповідач виклав письмово (а.с. № 18-21). Своєю заявою від 31.03.2014р. відповідач також просив справу розглядати за його відсутністю та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с.№ 53). За таких обставин та на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200, ч. 1 ст. 191 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, починаючи від дня пред`явлення позову. Сторони перебували у шлюбі з 27.08.1994р. до 2003р., коли він був розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2003р. (а.с. № 3,6) Від цього шлюбу народився син [PERSON]. Судом встановлено, що батьком повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] народження, є відповідач (а.с. № 4). [PERSON] навчається на денному відділені Дніпропетровського технікуму зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона з терміном навчання до 30.06.2015р. (а.с. № 5). Стипендію останній у 2013-2014 навчальному році не отримує (а.с. № 8). Як вбачається з документів, наданих позивачкою, вона проживає разом із сином та своїми родичами за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 3070 від 13.02.2014р. (а.с. № 5). Даного факту відповідач не заперечував (а.с. № 18). Відповідач вдруге одружений 12.08.2006р., з дружиною [PERSON] виховують її сина від її першою шлюбу з [PERSON] - [PERSON], [INFO] (а.с. № 23, 24, 25, 43, 18-21). Згідно довідки Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 13.02.2014р. середня заробітна плата відповідача на посаді старшого інспектора з особливих доручень складає 5162грн.89коп. (61954грн.67коп.: 12мес. = 5162грн.89коп.) (а.с. № 22). Судом встановлено, що середня заробітна плата позивачки, яка теж за законом зобов'язана утримувати свого повнолітнього сина на період його навчання відповідно до ст. 199 СК України, складає 1165грн. (6990грн.60коп.: 6 міс. = 1165грн.) (а.с. № 9), що у порівнянні із середньою заробітною платою відповідача менше у 4-5 разів. Таким чином, суд вважає, що у відповідача є можливість на період навчання сина у навчальному закладі сплачувати аліменти у розмірі, на якому наполягала позивачка, а саме ? частині його заробітку, що повністю узгоджено із встановленими ч. 1 ст. 198 СК України правилами такого стягнення. Також судом прийнято до уваги те, що до досягнення повноліття своїм сином [PERSON], відповідач сплачував аліменти саме у такому ж розмірі ? частини і ніяких заперечень щодо цього не мав (а.с. № 22, 18). При цьому матеріальне становище осіб за цей час не змінилося. Суд не може своє рішення ґрунтувати на припущеннях, або очікуваннях погіршення становища сторін (відповідач очікує скорочень у відомстві, де працює - а.с. № 20), отже не може взяти до уваги ці заперечення [PERSON] Крім того, якщо погіршення його матеріального становища таки відбудеться, відповідач не буде позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Посилання відповідача на те, що він не має можливості сплачувати аліменти на період навчання сина через те, що у нього на утриманні є дружина [PERSON] та її син від першого шлюбу [PERSON], [INFO], якому його рідний батько не сплачує аліменти (а.с. № 19, 43), суд оцінює критично, оскільки: по-перше, існування заборгованості по аліментам у [PERSON] перед своїм сином [PERSON], не може вплинути на розмір аліментів відповідача, які він повинен сплачувати рідному сину; по-друге, відповідач не всиновлював дитину своєї дружини від першого шлюбу, отже обов'язок утримання цієї неповнолітньої дитини за законом лежить на її батьках ([PERSON] та [PERSON]); втретє, відповідач, в своїх письмових запереченнях так і не повідомив, з яких причин його дружина зараз не працює, де, який дохід отримує (а.с. № 18-21), при цьому він вважав, що його син [PERSON], який тільки три місяці тому досяг повноліття, повинен вже десь працювати. Посилання відповідача на незадовільне матеріальне становище своєї родини, а саме на те, що у нього після смерті [INFO] матері [PERSON], залишився батько [PERSON], який є непрацездатним та хворіє (а.с. №26-30), суд також не може прийняти до уваги, оскільки, такий самий обов'язок по утриманню непрацездатних батьків є і у позивачки, тільки у порівнянні з відповідачем, у [PERSON] зараз є обов'язок по утриманню двох своїх батьків-пенсіонерів - [PERSON] та [PERSON], які також непрацездатні та хворіють (а.с. № 45-52). Отже, при вирішенні цього спору, суд

Outcome: approved