Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

17.07.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], щомісячно по ?? частки з усіх видів заробітку з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з відповідачем по справі перебувають у шлюбі, останній час припинили подружні стосунки, дитина постійно проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання допомоги в утриманні дитини в добровільному порядку відповідно до фактично отримуваних ним доходів, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. У судове засідання сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивачка просила суд задовольнити позов у повному обсязі, відповідач вимоги визнав повністю. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому 16.01.2010 року шлюбі, однак останній час припинили подружні стосунки та проживають окремо. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час син сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у справі являється працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.ст.182, 184 СК України, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін та визнання позову відповідачем, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліментів у розмірі ? частки від усіх видів заробітку відповідача, проте не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей цього віку, з моменту звернення позивачки з позовом до суду і до досягненням дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved