Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

16.01.2018 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачів суми боргу за договором № б/н від 18.07.2013 р. у розмірі 33463,28 грн. та судових витрат, посилаючись на такі обставини. Відповідно до укладеного договору № б/н від 18.07.2013 року [PERSON] 18.07.2013 року отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 06.03.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянин України [PERSON], уклали договір кредиту № 2006/13-2.06/155, згідно умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 35 000,00 дол. США, зі сплатою 12,50 % відсотків річних, з кінцевим терміном виконання договору до березня 2016 р. на умовах визначених Договором кредиту. Акціонерний - комерційний банк\~соціального розвитку\~«УКРСОЦБАНК»,\~14.06.2010\~року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування\~Акціонерного - комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» в Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК». У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому була нараховано неустойку. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON], свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 20.12.2017 року має заборгованість за кредитом в сумі 66 079,71 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 842 586,72 грн, а саме: Сума заборгованості\~за кредитом - 26\~240,00\~доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 731 684,14 грн; Сума заборгованості\~за відсотками - 26\~319,25\~доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 733 893,97 грн; Розмір пені\~за несвоєчасне\~повернення кредиту - 7\~019,20\~доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 195 725,51 грн; Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 6 501,26\~доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 181 283,11 грн. Таким чином, зважаючи на невиконання Позичальником зобовязання стосовно умов повернення кредиту, ПАТ «Укрсоцбанк» вправі вимагати стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. У забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Договором Кредиту було укладено Договір Поруки № 07-15/205 від 06.03.2006 року з поручителем, яким є [PERSON], який, згідно з п. 1.1. Договору Поруки зобов'язався відповідати перед ПАТ «Укрсоцбанк» в тому ж обсязі, що і [PERSON], зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених Договором кредиту. Однак [PERSON] встановлені договором терміни повернення наданого йому кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом не виконує. 26.02.2018 р. [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування свого позову [PERSON] послався на такі обставини. 06.03.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянин України [PERSON], уклали договір кредиту № 2006/13-2.06/155, згідно умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 35 000,00 дол. США, зі сплатою 12,50 % відсотків річних, з кінцевим терміном виконання договору до березня 2016 р. на умовах визначених Договором кредиту. У забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Договором Кредиту було укладено Договір Поруки № 07-15/205 від 06.03.2006 року з поручителем, яким є [PERSON], який, згідно з п. 1.1. Договору Поруки зобов'язався відповідати перед ПАТ «Укрсоцбанк» в тому ж обсязі, що і [PERSON], зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених Договором кредиту. У звязку з невиконанням [PERSON] обовязку з повернення кредиту, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось із позовною заявою від 16.01.2018 року про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту №2006/13-2.06/155 від 06.03.2006 року. [PERSON] було припинено обслуговування даного кредитного договору 29.09.2008 року, коли було здійснено останній платіж. При цьому, п.5.2 Договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до виконання всіх вимог, забезпечених порукою, визначених п.2.1 цього договору. Оскільки останній платіж за договором кредиту, де [PERSON] виступає поручителем, було здійснено 29.09.2008 року, то піврічний строк для предявлення вимоги до поручителя спливає 29.03.2009 року. Однак, протягом встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України строку Кредитор не предявив вимоги до поручителя, а тому є підстави для визнання договору поруки припиненим. У судовому засідання представник ПАТ «Укрсоцбанк»свої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити. Представник [PERSON] у судовому засіданні позов ПАТ «Укрсоцбанк» не визнав, у його задоволенні просив відмовити та застосувати строк позовної давності до вимог банк до нього, як поручителя. Також просив задовольнити його зустрічну позовну заяву. [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. 06.03.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянин України [PERSON], уклали договір кредиту № 2006/13-2.06/155, згідно умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 35 000,00 дол. США, зі сплатою 12,50 % відсотків річних, з кінцевим терміном виконання договору до березня 2016 р. на умовах визначених Договором кредиту. У забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Договором Кредиту було укладено Договір Поруки № 07-15/205 від 06.03.2006 року з поручителем, яким є [PERSON], який, згідно з п. 1.1. Договору Поруки зобов'язався відповідати перед ПАТ «Укрсоцбанк» в тому ж обсязі, що і [PERSON], зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених Договором кредиту. [PERSON] ухиляється від належного виконання прийнятих на себе зобовязань, в частині своєчасного погашення заборгованості та нарахованих відсотків. Кошти були\~надані [PERSON] банком в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. В порушення\~умов договору,\~[PERSON]\~не здійснював\~оплату кредиту,\~відсотків та\~комісій за його користування у звязку з чим утворилась заборгованість, розмір якої станом на 20.12.2017 року складає 66 079,71 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 842 586,72 грн. Відповідачі сповіщались належним чином про існування заборгованості, що підтверджується копією листа № 08.406-297/96-112 від 05.01.2018 року. Відповідно до частини 2 ст. 1050 ЦК встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки грошове зобовязання виконано відповідачем не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобовязаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до 81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 1055 ЦК України вказує, що \~кредитний договір укладається у письмовій формі. На підставі викладеного суд, вважає, що вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості по кредиту з [PERSON] обґрунтованими, доведеними та такими що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанка» про стягнення заборгованості по кредиту з поручителя [PERSON] суд відмовляє на підставі наступного. [PERSON] було припинено обслуговування даного кредитного договору 29.09.2008 року, коли було здійснено останній платіж. При цьому, п.5.2 Договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до виконання всіх вимог, забезпечених порукою, визначених п.2.1 цього договору. Оскільки останній платіж за договором кредиту, де [PERSON] виступає поручителем, було здійснено 29.09.2008 року, то піврічний строк для предявлення вимоги до поручителя спливає 29.03.2009 року. Однак, протягом встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України строку Кредитор не предявив вимоги до поручителя, а тому є підстави для визнання договору поруки припиненим. Також, представник [PERSON] просив застосувати строки позовної давності до вимог Банку предявлених [PERSON] як поручителю, у звязку з пропуском шести місячного строку звернення до нього. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до загального правила, встановленого ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливем якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. За статтею 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З даного положення випливає невідповідність змісту п.5.2. договору поруки вимогам ст.252 ЦК України в частині визначення строку у відповідній формі. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам\~статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до ч. 1 ст. 553 за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За умовами ч. 1\~ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно ч. 4\~ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Враховуючи те що кінцевою датою виконання основного зобовязання відповідно до договору кредиту № 2006/13-2.06/155 від 06.03.2006 р. встановлено березень 2016 року, а позов ПАТ «Укрсоцбанк» подав 16.01.2018 р. то він пропустив шести місячний строк звернення з вимогою до поручителя [PERSON], тому суд вважає, що порука [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за зобовязаннями [PERSON] припинена. Відповідно до ч. 1\~ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. В пункті\~24\~Постанови\~№5\~Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо припинення поруки суд має враховувати, що згідно зі\~статтею 526 ЦК\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. На підставі вищевикладеного суд відмовляє [PERSON] у задоволенні зустрічного позову і розяснює йому, що з тих правових підстав, яких він звернувся до суду припиняється сама порука, а не договір поруки, тобто неправильно визначено вимогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: partial