Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

16.07.2018 р. [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з вказаним позовом. Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 18.07.2018 р. матеріали даної позовної заяви передано до Апеляційного суду м.Києва для визначення підсудності. Згідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 15.08.2018 р. підсудність цивільної справи за позовом [PERSON] визначено Святошинському районному суду м.Києва. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 28.08.2018 р. суддею П'ятничук І.В. відкрито провадження по даній справі та призначено справу в підготовче судове засідання. 10.10.2018 р. в підготовче судове засідання представником позивача направлено заяву щодо уточнення заявлених позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд : - визнати договір добровільного страхування життя № 80-Б00-0012 та додаток до нього де об'єктом страхування за договором є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю, укладений 25.10.2007 р. між [PERSON] та ЗАТ « Українська компанія « Українська страхова група «Життя», а також додаткових угод до зазначеного договору від 26.05.2008 р., додаткової угоди від 01.12.2008 р., додаткової угоди від 31.07.2009 р., про зобов'язання ПАТ « Українська компанія « Українська страхова група «Життя» передати у власність [PERSON] квартиру за адресою : [ADDRESS] - удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу нерухомого майна - квартири за адресою : [ADDRESS], - визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою : [ADDRESS], - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою : [ADDRESS] від 14.06.2016 р. укладений між ПАТ « Українська компанія « Українська страхова група «Життя» та [PERSON]. Свої вимоги позивач, та її представник - [PERSON], обґрунтовують тим, що 25.10.2007 року позивач уклала з ПАТ « Страхова компанія « Українська страхова група « Життя» договір, згідно якого фактично придбала з розстрочкою квартиру, яка належала відповідачу, та продовжувала сумлінно виконувати свої зобов'язання по сплаті вартості, мешкаючи в даної квартирі на підставі додатково укладеного договору оренди, однак в 2016 р. з'ясувала, що СК « Українська страхова група «Життя» продала квартиру [PERSON] не зважаючи на наявність договору між позивачем та страховою компанією. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направила до суду пояснення з приводу заявлених вимог та заяву в якій просила справу слухати в її відсутності, що суд з урахуванням обставин справи вважає за можливе. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» Українська страхова група « Життя», в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу в відсутності вказаного представника відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу в відсутності вказаного відповідача. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши пояснення позивача, вислухавши пояснення свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Як встановлено у судовому засіданні 25.10.2007 р. між [PERSON] та ЗАТ «Українська компанія «Українська страхова група» «Життя» укладено попередній договір добровільного страхування життя № 80-Б000-0012 про виконання умов програми « Ваш дім» . Пунктом 1.1. договору передбачено, що за цім договором страховик приймає на себе зобов'язання, за умови належного виконання страхувальником умов програми « Ваш дім», придбати для подальшої передачі страхувальнику у користування нерухоме майно ( житлове приміщення), пошук якого здійснюється самим страхувальником і вартість якого не перевищує обрану страхувальником у відповідності до договору добровільного страхування життя страхову суму, з урахуванням передбачених програмою вимог до такого майна (а/с 5-6). 25.10.2007р. між [PERSON] та ЗАТ «Українська компанія «Українська страхова група» «Життя» укладено договір добровільного страхування життя № 80-Б000-0012 Об'єктом страхування за договором є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю. Страхова сума за договором склала 115000,00 доларів США. [PERSON] зобов'язалася сплачувати щорічно до закінчення періоду страхування 3897,35 доларів США на користь ЗАТ «Українська компанія «Українська страхова група» «Життя». ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» за Договором купівлі-продажу від 26.12.2007 р., засвідченим приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Філіпповою О.В є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Придбання квартири здійснено за 584545 грн. 26.05.2008 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар) укладений Договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS]. Предметом договору є: «1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування для проживання квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вартість приміщення складає 584545 грн. Особами, які за погодженням з Орендодавцем мають право проживати та зареєструватись у приміщенні, є: - [PERSON] 1964 р.н. та [PERSON] [INFO] Як зазначено у договорі оренди квартири: Приміщення належить Орендодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Філіпповою О.В укладеного 26.12.2007 р. між ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» та [PERSON] Орендар щоквартально надає Орендодавцю документи, що підтверджують понесені ним витрати, визначені у п.3.3 цього Договору, на підставі яких Сторони підписують відповідний акт. Орендар самостійно укладає з відповідними обслуговуючими організаціями договори про надання комунальних послуг, послуг енерго- та електропостачання, телефонізації приміщення інших послуг. Оплату комунальних та інших послуг Орендар здійснює самостійно згідно показників лічильників та виставлених рахунків. Відповідно до п.5 Договору оренди обчислення строку дії договору здійснюється: з моменту його підписання та до 26 жовтня 2032 року. Граничний строк дії нього Договору оренди співпадає із строком дії Договору добровільного страхування життя № 80- Б000-0012 від 25 жовтня 2007 р. і в разі зміни останнього змінюється відповідно. Договір припиняється у випадку: закінчення строку, на який він був укладений та відмови від його продовження: знищення приміщення; дострокового припинення дії Договору добровільного страхування життя № 80-Б000-0012 від 25.10.2007 р. з дати такого дострокового припинення та/або зменшення розміру страхової суми за Договором добровільного страхування життя № 80-Б000-0012 від 25.10.2007 р. з дати такого зменшення; за згодою Сторін. Договір може бути розірваний достроково в порядку, встановленому чиннім законодавством та договором, у випадках: порушення однією із Сторін своїх зобов'язань за цим Договором з письмовим попередженням іншої Сторони за 2 (два) тижні; навмисного або необережного погіршення стану орендованого приміщення або іншого манна Орендодавця з вини Орендаря -з письмовим попередженням Орендаря за 2 (два) тижні; ' настання форс-мажорних обставин: стихійне лихо, військові дії. інші обставини, які не дозволяють виконати Договір і які не можна припинити волею однієї з Сторін - за письмовим погодженням Сторін; в інших випадках, встановлених законодавством. При переході права власності на здане в оренду приміщення до нового власника, цей Договір оренди зберігає свою чинність для нового власника на попередніх умовах. 26.05.2008 р. за Актом прийому-передачі об'єкта оренди за договором оренди: «На підставі договору оренди від 26.05.2008 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» - Власник житлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Передав [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За наданими до суду квитанціями [PERSON] сплатила на користь ЗАТ «СК «Українська страхова група «ЖИТТЯ» / ПрАТ «СК «Українська страхова група «ЖИТТЯ» частину вартості квартири у загальному розмірі 138194 грн. 23 коп. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] неодноразово зверталась з письмовими зверненнями до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «ЖИТТЯ» з приводу дострокової сплати страхових платежів за укладеними між сторонами договорами та додатковими угодами до них. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказувала суду на те, що також працювала в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «ЖИТТЯ» до 15.11.2011 р. їй достовірно відомо про те, що і позивач працювала в вказаній компанії, зазначала, що в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «ЖИТТЯ» існувала програма за якою для працівників товариства купувались квартири які вони виплачували працюючи в компанії. Згідно договору купівлі-продажу від 14.06.2016 року ПрАТ « Страхова компанія « Українська страхова група « Життя» продала, а [PERSON] купив квартиру за адресою: [ADDRESS] за 6500 000 руб. У пункті 1.4 договору зазначено ствердження представника продавця про те, що відчужувана квартира не перебуває під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться судові справи, не заставлена, у податковій заставі не перебуває, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, відносно неї не встановлені сервітути, прав щодо неї у третіх осіб немає. Внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб. Також відповідно до умов договору покупець стверджує, що відчужувана квартира була ним оглянута. Основні конструктивні елементи квартири: підлога, стіни, перегородки, вікна, двері, лоджії (балкона), системи опалення та вентиляції водопровідно-каналізаційне обладнання - згідно технічному паспорту - не змінено. Візуально квартира не перепланована. Правовідносини, які виникли між сторонами і пов'язані із страхуванням життя, відчуженням квартири, захисту права власності та укладеним договорам врегульовані Цивільним Кодексом України ( далі ЦК) та Законом України « Про страхування». Частиною першою статті 1 Закону України « Про страхування» визначене, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У ч.6 ст.6 ЗУ « Про страхування» встановлене, що страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов'язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов'язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов'язковим протягом всього строку дії договору страхування життя. У відповідності до вимог ч.1 ст. 16 ЗУ « Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частиною першою статті 655 ЦК визначено поняття договору купівлі-продажу. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 ст. 656 ЦК). Продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар (ч.1 ст. 659 ЦК). Як зазначено у ч.1,2 ст. 662 ЦК продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. У відповідності до вимог ч.1,2,3 ст. 692 ЦК покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Також, статтями 694,695 ЦК України передбачено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. В такому разі прострочення продавцем оплати товару, поданого в кредит, подавець має право вимагати повернення неоплаченого товару. Також не здійснення покупцем у встановленим договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовиться від договору і вимагати повернення проданого товару. Згідно ст. 235 ЦК удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Частина друга зазначеної статті визначає - якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Верховний суд України у п.25 Постанові Пленуму від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив судам, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Крім того, узагальненням Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24 листопада 2009 року, роз'яснюється, що удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. Спільною ознакою фіктивного та удаваного правочинів є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі усіма або принаймні одним із них. Різниця полягає в тому, що за удаваного правочину настають інші права та обов'язки, ніж ті, що передбачені правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі. В даному випадку, обставини укладення правочину - Договору добровільного страхування життя № 80-Б000-0012, де об'єктом страхування за договором є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю та правовідносини, що при цьому виникли та Додаткових угод до Договору, які є невід'ємною частиною договору, засвідчують те, що правочин є удаваним, таким, що приховує інший, який дійсно мав місце, а саме договір купівлі-продажу з розстрочкою платежу. Законом України « Про страхування» чітко визначений предмет договору страхування життя - здійснення страхової виплати згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Жодної можливості використання грошових внесків за договором страхування для придбання нерухомого майна, діючим законодавством України не передбачено. Таким чином, спірний договір є удаваним правочином, відповідно до якого сторони насправді уклали між собою договір купівлі-продажу з розстрочкою платежу, що не суперечить законодавству України, але визначили оплату вартості нерухомого майна за договором купівлі-продажу з розстрочкою платежу як договір добровільного страхування життя № 80-Б000-0012 де об'єктом страхування за договором є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю. Таким чином, встановивши, що 25.10.2007 р. між [PERSON] та ЗАТ «Українська компанія «Українська страхова група» «Життя» укладено договір купівлі-продажу платежу з розстрочкою платежу квартири за адресою: [ADDRESS] суд, з урахуванням вимог ч.1,2 ст. 328 ЦК та ч.1 ст.334 ЦК, вважає, що з моменту передачі майна - спірної квартири, у [PERSON] виникло право власності на зазначену квартиру. У відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК суд, з урахуванням доведеності у судовому засіданні часткового виконання договору, а також того факту, що сторона покупця відмовляється його визнавати та засвідчувати договір нотаріально, вважає можливим визнати такій договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Приймаючи до уваги, що судом встановлений дійсність укладеного 25.10.2007 р. між [PERSON] та ЗАТ «Українська компанія «Українська страхова група» «Життя» договору купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу квартири за адресою: [ADDRESS] та визнання судом за позивачем права власності на зазначену квартиру, суд визнає недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 14.06.2016 року між приватним акціонерним товариством « Страхова компанія» Українська страхова група « Життя» та [PERSON] з наступних підстав: Як зазначено вище, судом встановлено, що 25.10.2007 року за договором купівлі-продажу, який визнаний судом дійсним, ПрАТ « Страхова компанія « Українська страхова група « Життя» продала квартиру за адресою: [ADDRESS] та передала зазначене майно покупцю. Таким чином на момент укладення приватним акціонерним товариством « Страхова компанія» Українська страхова група « Життя» та [PERSON] 24.05.2016 року договору купівлі-продажу у ПрАТ« Страхова компанія» Українська страхова група « Життя» не було право на продаж квартири, яка вже була продана [PERSON] У відповідності до вимог ч.1 ст. 388 ЦК у власника є право на витребування майна від добросовісного набувача, якщо воно вибуло з володіння власника, не з їхньої волі. Як встановлено у судовому засіданні у спірної квартири продовжує проживати та користуватись нею саме позивач, тому витребування майна можливо лише шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу, який порушує публічний порядок , так як спрямований на порушення конституційних прав громадянина ( згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності), що у відповідності до ч. 3 ст. 288 є підставою для визнання правочину недійсним. При розгляді питання про визнання договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 14.06.2016 р. між приватним акціонерним товариством « Страхова компанія» Українська страхова група « Життя» та [PERSON] у зв'язку із тим, що він порушує права позивача, суд враховує конфлікт інтересів позивача як власника квартири та [PERSON] як особи, яка є добросовісним набувачем квартири. В даному випадку суд приймає до уваги відношення обох осіб до набування права власності на дану квартиру: - [PERSON] яка 26 травня 2008 р. за договором оренди зареєструвалась в квартирі та сплачувала комунальні послуги за користування приміщенням; - [PERSON] який уклав договір купівлі-продажу квартири без її огляду оскільки в ній фактично роживають позивач та її син. Також судом враховується, що зазначена квартира є місцем постійного проживання позивача - її житлом в розумінні ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини, а тому втручання в її права, у випадку відмови у задоволенні її вимог та задоволенні вимог відповідача, будуть незворотними, а порядок повернення коштів за договором, який визнаний судом недійсним для [PERSON] прямо визначений ч.3 ст. 288 ЦК. Враховуючи баланс інтересів сторін по справі, суд, прийшов до висновку про необхідність захисту права [PERSON] як власника, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 14.06.2016 р. укладеного між приватним акціонерним товариством « Страхова компанія» Українська страхова група « Життя» та [PERSON] Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, відповідно до ст.141 ЦПК, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному випадку сплачені позивачем, та підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 7254 грн. 60 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 12000 грн. підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках. На підставі викладеного та

Outcome: approved