Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

15.09.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати дійсним договір № 1365 купівлі продажу садового будинку № 234 в м. Ізмаїлі, Одеської області, укладений 05.08.1996 року на Одеській товарній біржі, між [PERSON] та [PERSON]. А також, просила визнати за [PERSON] право власності на садовий будинок № 234, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, товариство «Судноремонтник». В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 05 серпня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна за № 1365, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила садовий будинок № 234, розташований за адресою: м. Ізмаїл, товариство «Судноремонтник», садовий будинок №234. Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 05.08.1996 року за № 1365. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п. 6 договору, в виконання умов укладеного договору [PERSON] проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на садовий будинок № 234, розташований за адресою: м. Ізмаїл, товариство «Судноремонтник», садовий будинок № 234. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володіє та користується придбаним майном, однак на підставі укладеного договору позбавлений можливості проводити відчуження придбаного майна та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Крім цього, судом встановлено, що 26 травня 1998 року на імя [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії І- ОД № 068633 на підставі рішення 14 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів від 22 серпня 1997 року № 16, на земельну ділянку площею 0,069 га, розташовану на території садівничого кооперативу «Судноремонтник», ділянка № 234 [PERSON] сільської ради, передана для ведення садівництва, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право призваної власності на землю за ОД № 10-16-117. Також, згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03.11.2016 року за № 1677, власником садового будинку № 234 у садовому товаристві «Судноремонтник» в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області зареєстрована [PERSON] на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна № 1365 від 05.08.1996 року, посвідченого Одеською товарною біржею, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 3/129 від 15.08.1996 року. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved