Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

15.05.2019 року позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом, який обґрунтувала тим, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 27.07.2004 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11.06.2004 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Сума стягнутих аліментів на даний час є недостатньою, оскільки дочка перебуває під наглядом лікаря інфекціоніста КЗОЗ «Обласна клінічна інфекційна лікарня», потребує постійного диспансерного нагляду та лікування в умовах КЗОЗ «ОКІЛ», потребує постійного прийому лікарських засобів. На лікування позивач змушена брати кредити, позичати кошти у родичів та знайомих. За період з жовтня 2018 року по квітень 2019 рокує на стаціонарне лікування дочки вона витратила 14604,82 грн. З метою досудового врегулювання спору вона письмово зверталася до відповідача за поверненням половини витрачених коштів, проте, відповідач відмовляється їх відшкодовувати. [PERSON] має постійне місце роботи, а тому, може знайти кошти на додаткові витрати на дитину у зв`язку із її хворобою. Вважає, що відповідно до ст. 185 СК України може ставити питання перед судом щодо відшкодування 7300 грн., які вона витратила на лікування дочки. Ухвалою судді від 27.05.2019 року відкрито провадження у справі із призначенням її до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження на 18.07.2019 року, а далі підготовче засідання закрите з призначенням справи до розгляду по суті на 19.08.2019 року. У судове засідання позивач не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі на позовних вимогах наполягає. Відповідач до суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов. Зокрема, сторона відповідача зазначила, що, дійсно, за рішенням суду сплачує на користь позивача аліменти, за якими заборгованості немає. Надані позивачем копії чеків на придбання препаратів для лікування дочки вважає неналежними доказами, оскільки вони не підтверджують того, в якій кількості їх було застосовано, надані вони лікарнею чи придбані за власні кошти позивачки. Крім того, вважає, що позивач не врахувала того, що ним у власність дочки була передана його частка квартири; крім [PERSON] у нього є ще дві неповнолітні дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; також на утриманні у нього перебуває мати пенсіонерка; він сплачує кредит за місцем роботи в ВАТ КПФ «Рома», отже розміру заробітної плати в сумі 6200 грн. не вистачає ще й на додаткові витрати на [PERSON] . Враховуючи неявку всіх сторін, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не проводив. Суд, вивчивши позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзив, дослідивши та проаналізувавши письмові докази та документи, встановив обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно до ст. ст. 81-82 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом же встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач та відповідач у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 27.07.2004 року (а.с.10). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11.06.2004 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача (а.с.12-13). Дочка перебуває під наглядом лікаря інфекціоніста КЗОЗ «Обласна клінічна інфекційна лікарня», потребує постійного диспансерного нагляду та лікування в умовах КЗОЗ «ОКІЛ», потребує постійного прийому лікарських засобів. Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] з 23.10.2018 року по 12.11.2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом гіпервірусна інфекція, зумовлена ВЕБ та ННV 6 типу (знайдено ДНК ВЕБ та ННV 6 типу к слині методом ПЛР), змішана форма, середнього ступеню тяжкості; ускладнення: гостра інфекційно-токсична нефропатія із сечовим синдромом (а.с.14,15). Проведене лікування: цефтріаксон, метоклопрамід, папаверин, еуфілін, рибоксин, реосорбілакт, диклофенак, лоратодин, фортеза, глутаргін, вальтрекс; рекомендації - спостереження у нефролога з прийомом препаратів по 29.02.2019 року. Суд вважає, що при визначенні способу стягнення додаткових витрат на дитину необхідно вести мову про фактично зазнані або передбачувані витрати і мають вони бути у твердій грошовій сумі, на чому наголошується і у п.18 постанови ПВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (п.24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (п.35), рішення від 30.05.2013 року в справі проти України (п.32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Позивачем на підтвердження понесених додаткових витрат на лікування дочки надано чеки з придбання ліків, шприців, тощо, а також на проведення діагностики загальною вартістю 14604,82 грн. (а.с.17-26). Також, вона направляла листа з рекомендованим повідомленням відповідачеві з пропозицією досудового врегулювання спору та сплатити половину вартості лікування (а.с.27,29), проте відповідач залишив даного листа без реагування. Суд не може погодитися з твердження відповідача щодо неналежності доказів таких, як чеки про оплату ліків. Так, відповідно до ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На думку ж суду, чеки є допустимим доказом, оскільки позивач може довести розмір понесених додаткових витрат на дитину саме ними, адже це письмовий доказ, що в розумінні ЦПК України є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд вважає надані чеки доказами належними, оскільки обґрунтовують суму витрат; достовірними і достатніми, оскільки охоплюють дійсну вартість лікування. Натомість, обґрунтування відповідачем своїх заперечень на позовні вимоги з точки зору неможливості сплати половини витрат через безгрошів`я суд не може взяти до уваги. Так, факт дарування дочці своєї частки у квартирі відповідачем не доведено, оскільки відповідно до договору дарування від 30.05.2006 року вказана відповідачем квартира була подарована позивачу громадянкою [PERSON] і його частки у ній не було. Крім того, відповідач вказує, що крім неповнолітніх дітей має ще на утриманні непрацездатну матір з маленькою пенсією, проте, її розмір не зазначає. Договір же від 29.08.2017 року про надання безвідсоткового займу відповідачеві з боку його працедавця ТОВ КВФ «Рома», взагалі має вигляд фіктивного (а.с.58). Так, відповідачеві працедавцем надано позичку на суму 270000 грн. з поверненням згідно графіку по 7500 грн. щомісячно протягом 36 місяців. Повертати вказані кошти відповідач відповідно до п.7 Договору міг і шляхом утримання із його заробітної плати. Факт повернення підтверджується шляхом оформлення приходного касового ордера. Проте, з наданих відповідачем довідок про свої доходи (а.с.55-57) не вбачається утримань із заробітної плати боргу за договором позички, як і не надано відповідачем касових ордерів, а заробітна плата відповідача згідно тих же довідок менша за щомісячні платежі за договором. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що у даному спорі можна вести мову лише про стягнення половини розміру реально понесених витрат позивачем, що документально підтверджені. Таким чином, з наданих позивачем чеків на суму 14604,82 грн., суд визнає її такою, що, дійсно, витрачена на лікування дитини. Оскільки тягар на понесення додаткових витрат на дитину є у батьків обопільним, то вказана вище сума має бути поділена між ними у рівних частках, а саме 7300 грн., яка підлягає до стягнення. Враховуючи те, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Держави.

Outcome: approved