overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

15.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що 28.10.2016 року померла його родичка [PERSON], [INFO], яка мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після її смерті був отриманий дублікат лікарського свідоцтва про смерть №1176 від 16.11.2016 року виданий Міським патологоанатомічним бюро м. Макіївки та свідоцтво про смерть серії ДНР №048719 від 05.11.2016р. видане Макіївським міським відділом запису актів громадського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР. Після її смерті залишилася спадщина, яку остання відповідно до заповіту від 20.12.2015р. заповіла заявнику. Він не може скористатися своїми правами, після смерті [PERSON] прийняти спадщину, у звязку з тим, що лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть серії ДНР, не є дійсними і не створює правових наслідків, у звязку з чим вони не можуть бути підставою для отримання спадщини та отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка померла 28.10.2016 року в м. Макіївка Донецької області. В судове засідання заявник та його представник не зявилися, але надали суду заяви, в яких заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно дублікату лікарського свідоцтва про смерть №1176 від 16.11.2016 року виданого Міським патологоанатомічним бюро м. Макіївки та свідоцтва про смерть серії ДНР №048719 від 05.11.2016р. виданого Макіївським міським відділом запису актів громадського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР [PERSON], померла 28.10.2016 року у віці 66 років. Відповідно до матеріалів справи померла [PERSON] зареєстрована та мешкала за адресою: Донецька область м. Макіївка кв-л Металург, 6-40. Відповідно до заповіту від 20.12.2015р. [PERSON] заповіла все своє майно та гроші [PERSON], заявнику по справі. Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт родички заяви смерті - [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України, яка померла 28.10.2016 року в м. Макіївка Донецької області, Україна, у віці 66 років, причина смерті «набряк головного мозку». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

15.11.2016року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] в розмірі 1/2 від усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, який було укладено 10 березня 2001року. Від даного шлюбу у них є двоє дітей:[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти повністю перебувають на її утриманні, відповідач надає їй кошти на утримання дітей, однак цієї допомоги є недостатньо. У зв'язку з наведеним вона змушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та просив стягнути аліменти в меншому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі. В цьому шлюбі в них народились діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, діти проживають та знаходяться на утриманні матері. Відповідач приймає участь у матеріальному утриманні дітей, однак цієї допомоги є недостатньо Дані обставини стверджуються поясненнями сторін даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, аліменти на утримання дітей надає в недостатній мірі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача та відповідача, матеріальне забезпечення дитини від шлюбу, стан її здоров'я, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 від усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% встановленого постановою Кабінету Міністрів України прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь держави в розмірі 551,20грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

15.11.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почутів кохання та взаємоповаги. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Таким чином, суд вважає, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

15.11.2016 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначила, що 14 березня 2010 року померла її мати [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, спадкоємцем по закону якої є вона [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що після смерті матері вона звернулася в нотаріальну контору для оформлення спадщини, однак їй відмовили в прийнятті документів, оскільки спадкодавець все своє майно заповіла своєму онуку [PERSON] В листопаді 2016 року їй стало відомо, що [PERSON] спадщину після смерті бабки не прийняв і на неї не претендує, тому вона вирішила оформити спадкові права. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці. В судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON] позов визнає (а.с.23 - 25). За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 14 березня 2010 року померла [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO] (а.с. 9,10), спадкоємцем по закону якої є її донька [PERSON] (а.с.6-8), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через те, що спадкодавець все своє майно заповіла своєму онуку, який, як стало відомо пізніше спадщину після смерті бабки не прийняв і на неї не претендує. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

15.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що з 26.01.2007 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 02.08.2016 року. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, він працює, отримує заробітну плату та зобовязаний утримувати своїх дітей. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частку його доходу, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання сторони не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 16,17 - заяви). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 26.01.2007 року по 02.08.2016 рік перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 7 копія рішення). В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 5,6 копії свідоцтв про народження). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням ним повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечень щодо позовних вимог не надав, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходу відповідача, на користь позивача до досягнення дітьми повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

15.11.2016 року головний лікар Краматорської психіатричної лікарні Севастьянова Л.Л. звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію в психіатричну лікарню [PERSON], [INFO]. Представник лікарні Обухвост Ю.В. у судовому засіданні пояснила, що громадянка [PERSON], [INFO], домашня адреса [ADDRESS] була госпіталізована 15.11.2016 року в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська». Після особистого огляду [PERSON] лікар зробив висновок про необхідність примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу який обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є огляд комісією лікарів психіатрів. На підставі цих відомостей громадянка [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» у складі: Голови: комісії зав.відділенням №2 Корнієнко Ю.В., членів комісії: зав. відділення № 4 Івахненко Т.С., в.о.зав. відділенням №2 Васильєва О.О. Комісія підтвердила обгрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ст. 14 Законна України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що обстеження та лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Просить суд ухвалити рішення про госпіталізування в Краматорську психіатричну лікарню в примусовому порядку громадянку [PERSON], [INFO]. Лікар Зоря А.О. суду пояснив, що громадянка [PERSON] оглянута комісією лікарів. У хворої спостерігаються органічний розлад особистості та поведінки внаслідок перенесеного ГПМК. Вона створює небезпеку для себе та своєї доньки, тому є всі підстави для її госпіталізації в Краматорську психіатричну лікарню в примусовому порядку. Представник хворої [PERSON] суду пояснив, що він є опікуном [PERSON], не заперечує проти її госпіталізації в Краматорську психіатричну лікарню в примусовому порядку. Прокурор підтримав заяву головного лікаря про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричну лікарню. Вислухавши доводи заявника, лікаря, представника хворої, думку прокурора, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до висновку огляду комісією психіатрів №127/1 від 15.11.2016 року, громадянка [PERSON], [INFO] потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний заклад в примусовому порядку, у зв'язку з тим, що внаслідок психічного розладу представляє небезпеку для себе та оточуючих. При таких обставинах, суд вважає, що у відповідності зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є підстави для госпіталізації [PERSON], [INFO] у психіатричну лікарню в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

15.11.2016 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті, мотивуючи її тим, що 29.01.2016 року померла його мати [PERSON]. Весь час він проживав разом з матірю по вул.Сурикова, 25 а в м.Полтава. 24.10.2016 року він звернувся до Другої полтавської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про справо на спадщину за законом, але йому відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного строку. Тому просив суд встановити факт його постійного проживання разом з матірю [PERSON] за адресою: м.Полтава, вулиця Сурикова, 25а на день її смерті 25 січня 2016 року. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Друга полтавська нотаріальна контора в судове засідання в судове засідання свого представника не направила, але надали клопотання, в якому просили слухати справу за її відсутності. Враховуючи згоду заявника [PERSON], та наявністю у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи. Суд, заслухавши думку заявника [PERSON], пояснення свідка [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.01.2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №320244, актовий запис №84 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, що належало останній на день смерті. Крім того, судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним сином померлої. Також в судовому засіданні встановлено, що 24.10.2016 року Другою полтавською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з пропуском шестимісячного строку (а.с.8). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що відмову від спадщини він не заявляв, а також весь час, до моменту смерті матері [PERSON] він проживав разом з нею за адресою: м.Полтава, вул.Суриков, 25а. Даний факт в судовому засіданні підтвердила також свідок [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

15.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 03.07.2015 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, через втрачене взаєморозуміння, у родині часто виникають конфлікти, сварки, спільного побуту не ведуть, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с. 12,13 -\~\~заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~03 липня 2015 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 239 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання.\~ Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач надала заяву про залишення їй шлюбного прізвища [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй\~ прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

15.11.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якій вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. 01.11.2011 року шлюб між ними було розірвано. Від даних відносин мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] надала письмову заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження І-ФП №144955, виданого 01.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданою ОСББ Самостійний 15.11.2016 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved