Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

16.07.2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 28009 гривень 91 копійку за кредитним договором №SAMDN50000019328629 від 22.01.2008 року та судовий збір в розмірі 280 гривні 10 копійок. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.01.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № SAMDN50000019328629, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 умов та правил надання банківських послуг, клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач виконав свої зобов'язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі. Позивач стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 05.05.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 28009 гривень 91 копійок, яка складається з : 3000 гривень - заборгованість за кредитом, 15114 гривень 91 копійок - заборгованість по процентами за користування кредитом, 8085 гривень - заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1310 гривень - штраф (процентна складова). У судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача Острого В.В. надійшла заява з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в призначені судові засідання: 29.08.2014 р., 07.10.2014 р., 20.10.2014 р. повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, ніяких заперечень проти позову не надав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти такого вирішення справи представник позивача згідно поданої письмової заяви від 20.10.2014 року не заперечує (а.с.49). Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується Довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та витягом зі Статуту (18-19,22). Позивач стверджує між ним, та відповідачем [PERSON] був укладений договір № SAMDN50000019328629, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. А також, що підписана відповідачем заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При цьому позивач посилається на ч.1 ст.634 ЦК України, якою сторони керувались при укладенні Договору, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Проте, з дослідженої долученої до позовної заяви Довідки про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, оформленого за технологією «Швидка готівка» встановлено, що вона підписана від імені клієнта [PERSON] 22.01.2008 року та є підтвердженням того, що ПриватБанк письмово проінформував відповідача про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. А саме: найменування та місцезнаходження ПриватБанку; можливу суму кредиту - від 250грн. до 10000 грн.; можливий строк кредиту - до 12 місяців; мета кредиту - на придбання різноманітних послуг; забезпечення кредиту - забезпеченням виконання зобов'язань по кредиту є все рухоме та нерухоме майно Позичальника; оцінка майна: оцінка предмету застави здійснюється за згодою сторін; форма кредитування - споживче кредитування; тип процентної ставки - фіксована; особливості схеми кредитування - отримання кредиту безпосередньо в місці придбання товару; перелік документів, необхідних для отримання кредиту - паспорт громадянина України, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідка про доходи платежів, а також при поверненні позичальником товару продавцю або обміну товару на товар меншої вартості у випадках, передбачених законодавством; дострокове погашення кредиту - за дострокове погашення кредиту жодна плата з позичальника не стягується; порядок повернення кредиту - повернення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтет них платежів (базис днів для розрахування - 360). Кількість платежів залежить та дорівнює строку кредитування; строк кредиту - 12 місяців, сума кредиту від 300 до 10000 грн., кількість платежів - 12; мета кредиту - придбання побутової техніки , меблів, тощо; комісія за надання кредиту (одноразово) - 0%; страховка - 0%; процентна ставка за кредитом (річна) нараховується на залишок кредиту - 24%; комісія за розрахункове обслуговування - 3,50%; реальна процента ставка - 89,53% (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. В тому числі відповідно до ч.4 вказаної статті правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Так, відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. За змістом ч. 2 вказаної статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що сторонами були дотримані вимоги чинного законодавства щодо письмової форми кредитного договору, в тому числі, складались та підписувались обома сторонами будь-які інші письмові документи на підтвердження укладеного кредитного договору, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. В тому числі відсутня нібито підписана відповідачем заява про те, що така заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між відповідачем та Банком Договір, про що позивач зазначив у своїй заяві. Таким чином, суд прийшов до висновку, що сторонами при укладенні договору не було дотримано письмової форми, оскільки додана на підтвердження укладеного договору Довідка про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість кредиту від 22.01.2008 року не підписана уповноваженою на те особою банку та не скріплена печаткою ЗАТ КБ «ПриватБанк», як того вимагає ч.2 ст.207 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Проте, як вже було зазначено раніше, за змістом ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Так, відповідно до вимог ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За змістом ч.5 вказаної статті вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що оскільки сторонами не було дотримано вимог чинного законодавства щодо письмової форми кредитного договору, укладеного 22.01.2008 року, він є нікчемним правочином, недійсність якого встановлено ч.2 ст.1055 ЦК України. А отже, даний правочин не створює зазначених позивачем наслідків щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, комісій та штрафів, окрім наслідку, пов'язаного з його недійсність, а саме зобов'язання відповідача повернути отримані на виконання правочину кошти в сумі 3000 гривень, що підтверджується приєднаним до матеріалів справи розрахунком (а.с.6-8). Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що зазначені грошові кошти відповідачем отримані не були, або були відповідачем повернуті позивачу, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Таким чином, на підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за кредитним договором задоволенню не підлягають у зв'язку з тим, що вчинений сторонами правочин є нікчемним, та, що слід застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді зобов'язання повернути відповідача отримані ним кошти в сумі 3000 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати в сумі 280 гривень 10 копійок по оплаті судового збору (а.с.23) відшкодуванню не підлягають у зв'язку з відмовою в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed