Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

17.06.2015 [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просили визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 4 грудня 2012 року між продавцями [PERSON], [PERSON] та покупцем [PERSON], визнати недійсною та анулювати реєстрацію права власності, здійснену 11 грудня 2012 року за відповідачем [PERSON] зазначеної квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що [PERSON], [INFO], був батьком [PERSON] і [PERSON] [PERSON] з 1996 року страждав психічним захворюванням шизофренією параноїдальної форми безперервного типу перебігу і у звязку з вказаним захворюванням мав ІІ групу інвалідності. 13 травня 2002 року [PERSON] і його батько [PERSON] приватизували 3-кімнатну квартиру [ADDRESS], в якій на той час проживали. Зазначене підтверджується Свідоцтвом про право власності на вказану квартиру реєстр. № 5А-02-226434. 4 грудня 2012 року [PERSON], який на той час перебував у хворобливому стані з приводу зазначеного вище захворювання, і його батько [PERSON] продали 3-кімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 65,1 кв.м, житловою площею 40,7 кв.м., і згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого 04.12.2012 приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. № 10730, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.12.2012 р., право власності на квартиру, в тому числі частина, належна [PERSON], перейшла до [PERSON] [PERSON] заявляв родичам, що він проти продажу зазначеної квартири, а після продажу квартири скаржився, що за результатами її продажу йому нічого, в тому числі житла, не залишилося. Разом з тим, опікунство над [PERSON], [INFO], з боку його батька [PERSON] або інших осіб, у звязку з його недієздатністю, не оформлювалося, опікунською радою Московського району м. Харкова дозвіл на відчуження частини квартири [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON], не надавався. 01 лютого 2015 року [PERSON] помер. Причиною смерті [PERSON] була параноїдальна шизофренія. В даний час з 19 лютого 2015 року в провадженні приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] знаходиться спадкова справа № 5/2015-02-14 [PERSON] за заявами [PERSON] і [PERSON] Після відкриття спадщини після смерті [PERSON], позивачі дізналися, що в день продажу [PERSON] і [PERSON] квартири [ADDRESS] 4 грудня 2012 року [PERSON] придбав на своє імя квартиру [ADDRESS], яку 25 березня 2013 року подарував своїй доньці [PERSON]. Таким чином, позивачі вважають, що укладаючи 4 грудня 2012 року правочин купівлі-продажу квартири [ADDRESS] [PERSON] страждав психічним захворюванням шизофренією параноїдальної форми безперервного типу перебігу, перебував у хворобливому стані з приводу зазначеного захворювання, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, що відповідно до ст. 225 ЦК України є підставою для визнання вказаного правочину недійсним. Крім того, правочин продажу 4 грудня 2012 року квартири [ADDRESS], був вчинений [PERSON] під впливом тяжкої для нього обставини психічного захворювання, на вкрай невигідних для нього умовах, внаслідок чого він позбувся житла та права власності на зазначену квартиру, а його діти [PERSON] і [PERSON] були позбавлені права отримати належну [PERSON] частину у власність в порядку спадкування (т.1 а.с. 1-7). Ухвалою суду 28.01.2016 р. до участі в розгляді цивільної справи в якості третьої особи залучена приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Ухвалою суду від 07.04.2016 р. до участі у справі в якості третьої особи залучений [PERSON] Представник позивачів адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачів, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити в повному обсязі.. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивачка [PERSON] показала, що є дочкою [PERSON]. З батьком бачилися приблизно один раз на тиждень. Її батько [PERSON] зі своїм батьком [PERSON] мешкали у належній їм трикімнатній квартирі [ADDRESS]. В цій же квартирі була зареєстрована її сестра позивачка [PERSON]. У їх батька [PERSON] з серпня по грудень 2012 року був хворобливий стан. У грудні 2012 року він потрапив на лікування до психіатричної лікарні № 3. Її сестра [PERSON] знала про продаж трикімнатної квартири та вважала, що він купив однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Про хворобу батька свідчило те, що у нього змінювалося обличчя, становилось утруднене дихання. Після лікування в психіатричній лікарні він питав, за скільки була продана спірна квартира. До суду з позовом звернулися лише після смерті батька, оскільки не знали, що однокімнатна квартира по вулиці Гвардійців Широнінців не належить батькові, та свідок деякий час знаходилася на лікуванні у м. Києві. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивачка [PERSON] показала, що її батьки розлучилися. Вона залишилася зареєстрованою у [INFO]. У батька [PERSON] був хворобливий вид. Восени 2012 року він сказав, що їй потрібно терміново знятися з реєстрації у спірній квартирі. Вона дійсно ходила до реєстраційної служби, але, що знята з реєстрації в зазначеній квартирі дізналася зі свого паспорту. 13 грудня 2012 року дід [PERSON] та батько [PERSON] запросили її до ЖЕКу та зареєстрували за адресою: [ADDRESS]. Її батько [PERSON] вів себе по різному сам отримував пенсію, ходив за покупками до магазину, але потім у нього витягувалася нога, починав важко дихати. В квартирі на вулиці Гвардійців Широнінців батькові було некомфортно. Зі своїм дідом [PERSON] після продажу спірної квартири перестали спілкуватися. [PERSON] помер у психіатричній лікарні. Питання про визнання його недієздатним або про обмеження його дієздатності не вирішувалося. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі виданої довіреності, позовні вимоги позивачів не визнала у повному обсязі та пояснила, що позовні вимоги стосовно визнання недійсною та анулювання реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] передбачають односторонню реституцію, що суперечить чинному законодавству. На стадії укладення договору купівлі-продажу квартири права позивачів не були порушені. [PERSON] є добросовісним набувачем. В задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідачка [PERSON] показала, що у листопаді 2012 року вона з чоловіком [PERSON] вирішили купити квартиру та звернулися до Агентства нерухомості «Город». Їм запропонували трикімнатну квартиру [ADDRESS], вартість якої була 55000 доларів США. З чоловіком ходили на огляд цієї квартири, їх зустрів [PERSON], потім прийшов [PERSON]. Продавці уступили їм 1000 доларів США. Потім уклали договір задатку та передали продавцям 1000 доларів США. Під час укладання договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса [PERSON] передали [PERSON] 53000 доларів США. Він їх перерахував, у нього викликали сумнів дві стодоларові купюри. Ці купюри замінили в еквіваленті на гривню. [PERSON] не складав враження хворої людини. Коли дізналися про звернення до суду родичів [PERSON] і те, що він нібито був психічно хворий, то поцікавилися його поведінкою у сусідів, але ніхто, нічого про це не знав. Ніяких пригод внаслідок його стану не було. Позовні вимоги позивачів не визнала у повному обсязі, про що також надала письмові заперечення (т.1 а.с.121-125). Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачів не визнав у повному обсязі та пояснив, що [PERSON] було відомо, що його син [PERSON] хворіє, але останній самостійно розпоряджався коштами, робив покупки. Також [PERSON] самостійно звертався до суду з заявою про розірвання шлюбу з дружиною [PERSON] [PERSON] та [PERSON] мешкали в квартирі [ADDRESS], за цією адресою була прописана [PERSON]. При цьому комунальні платежі за трикімнатну квартиру не сплачували, тому було прийняте рішення про продаж квартири. Позивачам [PERSON] та [PERSON] було відомо, що їх батько [PERSON] та дід [PERSON] продають квартиру [ADDRESS], оскільки хтось із дочок померлого знаходив автомобіль та перевозив речі з квартири. Після продажу квартири [PERSON] та [PERSON] гроші поділили пополам. При цьому позивачі отримали частину суми, але наполягали на тому, що їм дали маленьку суму. В позові просив відмовити у повному обсязі. Третя особа [PERSON] заперечував проти задоволення позову та пояснив в судовому засіданні, що у 2012 році вирішили зі своєю дружиною [PERSON] купити квартиру в місті Харкові та звернулися до агентства нерухомості «Город». Їм запропонували квартиру [ADDRESS] і вони вирішили її оглянути. Двері квартири відкрив [PERSON], показав квартиру. Вона була пуста, підготовлена до продажу. Через кілька днів зустрілися у нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу квартири. Гроші у доларах США за квартиру передали [PERSON]. На прохання останнього замінили дві купюри по 100 доларів США на гривню. Третя особа - Приватний нотаріус ХМНО [PERSON] направила суду пояснення, в яких зазначила, що доказів того, що [PERSON] на час вчинення оспорюваного правочину був визнаний судом недієздатним та у відношенні нього встановлювалася опіка, як і доказів, які б свідчили, що його волевиявлення, при укладенні вказаного договору, не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, позивачі в позовній заяві не зазначають та самі вказують про те, що [PERSON] не визнавався недієздатним та опіка над ним не встановлювалася, тоді як тільки у відношенні недієздатної особи частиною 2 ст. 41 ЦК України встановлена заборона на вчинення будь-якого правочину. Вказані обставини та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що на час укладення оспорюваного правочину [PERSON] мав необхідний обсяг цивільної дієздатності для вчинення зазначеного правочину. При посвідченні правочину у нотаріуса також не виникало сумнівів щодо цивільної недієздатності [PERSON] Про той факт, що відчуження квартири відповідало внутрішній волі [PERSON] свідчить особистий підпис [PERSON] в договорі купівлі-продажу, а також та обставина, що останній з 04 грудня 2012 року та до своєї смерті, тобто більше ніж два роки, не оспорював дійсність правочину. На час вчинення вказаного правочину, у нотаріуса не виникало будь-яких сумнівів щодо усвідомлення [PERSON] своїх дій, повязаних з відчуженням зазначеної квартири та останній, при укладанні вказаного правочину, не заявляв, що страждає будь-яким психічним захворюванням. Позовна заява позивачів також не містить будь-яких доказів, які б свідчили про те, що саме в момент вчинення правочину 04.12.2012 року [PERSON] не усвідомлював своїх дій та (або) не міг керувати ними, а сам же факт наявності у нього зазначеного вище психічного захворювання та його інвалідність не є таким доказом, оскільки не доводить тих обставин, які відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України, є підставою для визнання правочину недійсним. Вважала, що підстави для задоволення позовних вимог позивачів відсутні (т.1 а.с. 143-146). Третя особа - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, в особі Голови комісії з ліквідації Харківського міського управління юстиції [PERSON], направила суду пояснення, що згідно з діючим законодавством Харківське міське управління юстиції з 01.04.2016 не здійснює повноваження з надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та не забезпечує ведення реєстраційних справ на обєкти нерухомого майна. На теперішній час завершено передачу реєстраційних справ на обєкти нерухомого майна від Харківського міського управління юстиції до управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради, яка здійснює ведення реєстраційних справ у паперовій формі у місті Харкові. Крім того, 16.05.2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи Харківського міського управління юстиції. Тобто, на даний час, Харківське міське управління юстиції та його структурні підрозділи припинили свою діяльність. З відповідних нормативно-правових актів вбачається, що вказані органи ліквідовані без правонаступництва. Вказані пояснення просили врахувати при прийнятті рішення по справі. Справу просили слухати за відсутністю представника Комісії з ліквідації Харківського міського управління юстиції (т.2 а.с.6-9). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи [PERSON], показання свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 04 грудня 2012 року між [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого [PERSON], [PERSON], як продавці передали у власність, а [PERSON], як покупець, прийняла на умовах купівлі-продажу трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і сплатила за неї 431622 гривні, що еквівалентна 54000 доларам США по курсу Нацбанка України, які продавці отримали від продавця до підписання цього договору, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 10730 (т.1 а.с. 159-160, 161-162). Наслідком укладення договору стала державна реєстрація за відповідачкою [PERSON] права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 163). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що працює ріелтором у Агентстві нерухомості «Город». [PERSON] звернулася до зазначеного агентства нерухомості з питання придбання трикімнатної квартири. Їй запропонували кілька варіантів та зупинилися на спірній квартирі. Квартира була виставлена на продаж вже не один день, її кілька разів дивилися клієнти агентства нерухомості. Дочок в квартирі, яка належала [PERSON] та [PERSON], ніколи не бачила. Потім уклали договір задатку, обговорили умови укладення договору, зібрали необхідні довідки, передали задаток. Укладення договору задатку відбувалося біля двох годин. Дочки одного з співвласників квартири були зняті з реєстрації на час укладення договору купівлі-продажу. Під час укладення договору у нотаріуса та передачі грошових коштів, одному з співвласників [PERSON] не сподобалися купюри, їх замінили на інші. При наявності у власника психічного захворювання угода не відбулася б. [PERSON] помер 01 лютого 2015 року у місті Харкові, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, яка знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.20). На час смерті [PERSON] не був визнаний недієздатним, як встановлено судом, підтверджується наявними матеріалами справи та не заперечувалося сторонами та третіми особами (т.1 а.с. 19). Спадкоємцями після його смерті є дочки померлого [PERSON], [PERSON], що підтверджується Свідоцтвами про народження, копії яких знаходяться в матеріалах справи (т.1 а.с. 9, 12). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що близько 10 років мешкає у цивільному шлюбі з [PERSON]. У 2012 році вони мешкали на вулиці Мироносицькій. [PERSON] була зареєстрована у районі Данилівки. Кілька років свідок був знайомий з її батьком [PERSON]. Він мешкав на свою пенсію. Свідку відомо, що останній хворів на шизофренію. Це він бачив з його вигляду, хвороба проявлялася у хвилини хвилювання, стресу, кілька разів він лікувався в ХОКПЛ № 3, у 2010-2011 р. у [PERSON] була спроба суїциду. Восени взимку 2012 року [PERSON] був нестабільний. Батько [PERSON] мешкав на вулиці [PERSON] у спірній квартирі, а потім деякий час на вулиці Гвардійців Широнінців. Він розповідав, що продав квартиру, але вони дізналися про це через рік після продажу спірної квартири. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] був її чоловіком. У шлюбі вони прожили 20 років, мають двох дочок [PERSON] та [PERSON]. З чоловіком та його батьком [PERSON] вони мешкали у квартирі [ADDRESS]. Квартира була приватизована на її чоловіка та його батька. [PERSON] у 1996 році захворів на психічне захворювання, приймав в якості ліків галоперідол, перебував на обліку в ПНД № 3. У 2009 році у чоловіка була спроба суїциду, він порізав собі вени, проткнув ножем живіт. В той же час [PERSON] зі своїм батьком та сестрою мали свій бізнес, потім розсварилися. Вважає, що на її чоловіка впливали його батько та сестра. У грудні 2011 року [PERSON] звернувся з заявою про розірвання шлюбу. У липні 2012 року свідок з чоловіком розлучилися, вона виписалася з квартири, вивезла диван з однієї кімнати, 2 старі ліжка були у іншій кімнаті, одно з них вона забрала, а також частину меблів з кухні. Свідок зареєструвалася та оселилася у своєму будинку по вулиці С. Ковпака, 77 в м. Харкові. У кінці 2012-2013 роках дізналася, що [PERSON] знаходиться у лікарні. До будинку, де мешкала свідок, [PERSON] переїхав у 2014 році зі своїми речами. Розповів, що продав трикімнатну квартиру та переїхав у однокімнатну на вулиці Гвардійців Широнінців. Їх діти були проти розірвання шлюбу між батьками. [PERSON] пропонував їх дочці [PERSON] мешкати у квартирі по вулиці Гвардійців Широнінців. Колишній чоловік свідка [PERSON] був «замкнутий», іноді поводився неадекватно. При цьому свою пенсію, яку зараховували на картку, отримував сам, довіреності на розпорядження рахунком нікому не давав. Після смерті [PERSON] свідок з дочками дізналися, що квартира по вулиці Гвардійців Широнінців йому не належить. Згідно з Висновком судово-психіатричного експерта № 477 від 16.06.2016 р. (форма проведення посмертна), [PERSON] за наданими даними 4 грудня 2012 року страждав стійким хронічним психічним розладом у формі шизофренії параноїчної; за своїм психічним станом [PERSON] в період укладення договору купівлі-продажу, 4 грудня 2012 року, не був здатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 2 а.с. 17-20). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Другий відповідач - [PERSON] з самостійними позовними вимогами на предмет спору про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 04 грудня 2012 року до цього часу не звертався. Порушень прав позивачів з боку відповідача [PERSON] при укладенні зазначеного договору купівлі-продажу квартири судом не встановлено та позивачами не доведено. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири та листа Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради від 05.05.2015, Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану виконавчого комітету Харківської міської ради від 03.06.2015, витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, виданим 26.11.2012 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 травня 2002 року Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, реєстраційний № 5А-02-226434 та зареєстрована у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 20 травня 2002 року, номер запису: П-5-58791, в книзі: 1, реєстраційний номер: 38307992 (т.1 а.с. 16, 17, 116, 117). Положеннями статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Частиною другою статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачі свої позовні вимоги в частині виділення часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру [PERSON] та [PERSON] не уточнили, тому суд позбавлений можливості визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири від 04 грудня 2012 року. Позовні вимоги позивачів про визнання недійсною та анулювання реєстрації права власності, здійснену 11 грудня 2012 року за відповідачем [PERSON] квартири [ADDRESS] є похідними від позовних вимог в частині визнання правочину недійсним, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовної заяви [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], про визнання правочину недійсним у повному обсязі.

Outcome: dismissed