Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

15.09.2013 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON] до Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому позивач просить суд стягнути з Будянської селищної ради Харківського району Харківської області на користь позивача 52711 гривень 82 коп., з яких 49120 гривні - сума основного боргу, 3591 гривні 82 коп. - проценти за користування грошовими коштами. Представником позивача подано суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримані. Представник відповідача в судове засідання вдруге не з'явився, причин неявки суду не повідомлено, тому судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним повністю задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.12.2011р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу №0111201-БК, за умовами якого Будянська селищна рада Харківського району Харківської області продала, а позивач [PERSON] купив конструкції та споруди незавершеного будівництва, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Цей договір купівлі-продажу укладений та зареєстрований на товарній біржі - товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальна Біржа «Гермес». Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. На виконання зазначеного договору купівлі-продажу позивачем на користь Будянської селищної ради сплачено 49 120 гривень, що підтверджено свідчить квитанцією до прибуткового касового ордера № 219 від 09.12.2011 року на суму 19120 гривень, та квитанція № 5504.632.1 від 26.01.2012 року на суму 30 000 гривень. Крім того, судом встановлено, що 16.05.2012 року відповідачем - Будянською селищною радою Харківського району Харківської області було укладено договір цесії з товариством з обмеженою відповідальністю «Харківська інвестиційно-будівельна компанія», відповідно до умов якого Будянська селищна рада відступила товариству з обмеженою відповідальністю «Харківська інвестиційно-будівельна компанія» всі права за договором купівлі-продажу №0111201-БК від 09.12.2011 року, укладеним між позивачем та Будянською селищною радою. В результаті укладення такого договору товариство з обмеженою відповідальністю «Харківська інвестиційно-будівельна компанія» заступило місце продавця замість Будянської селищної ради Харківського району Харківської області за договором купівлі-продажу № 0111201-БК від 09.12.2011 року. Після цього, ТОВ «Харківська інвестиційно-будівельна компанія» звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про розірвання договору купівлі-продажу №0111201-БК від 09.12.2011 року, повернення конструкцій і споруд та визнання за ним права власності на конструкції та споруди незавершеного будівництва за адресою [ADDRESS]. Відповідно до рішення господарського суду Харківської області від 22.05.2012 року та постанови від 13.09.2012 року Харківського апеляційного господарського суду зазначений позов частково задоволено, а саме: укладений 09.12.2011 року між [PERSON] та Будянською селищною радою Харківського району Харківської області договір купівлі-продажу №0111201-БК розірвано, та визнано право власності ТОВ «Харківська інвестиційно-будівельна компанія» на конструкції та споруди незавершеного будівництва за адресою [ADDRESS]. В іншій частині позову відмовлено. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 653 ЦК України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміне ним або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку на брання чинності не встановлено за рішенням суду. Постанова Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2012 року в такій справі є юридичним фактом, з яким пов'язується настання пра вових наслідків. Оскільки договір купівлі-продажу був розірваний, сплачені позивачем на користь Будянської селищної ради кошти не належаить відповідачу на законних підставах. Відповідно до п.6 договору цесії від 16.05.2012 року цедент в особі Будянської селищної ради взяв на себе зобов'язання та гарантував, що повернення позивачу раніше сплачених за договором купівлі-продажу № 0111201-БК від 09.12.2011 року коштів у сумі 49120 гривень буде здійснено цедентом самостійно за рахунок сум отриманих за договором цесії від цесіонарія, однак суду не надано доказів того, що відповідач виконав свій обов'язок з повернення сплачених грошових коштів. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави володіє ним. Згідно із ч. 1 с. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Термін «майно» в контексті ч. 1 ст. 1212 ЦК України включає в себе не лише майно в розумінні ст. 190 ЦК України, але й грошові кошти. Стаття 1213 ЦК України передбачає, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла б одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла б дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними відповідно до ст. 536 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Проценти за користування чужими коштами підлягають нарахуванню з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставне отримання таких коштів. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з доданим до позову розрахунком, який суд вважає обґрунтованим, сума процентів за користування відповідачем грошовими коштами позивача становить 3591 гривень 82 коп. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача 52711 гривень 82 коп., з яких 49120 гривні - сума основного боргу, 3591 гривні 82 коп. - проценти за користування грошовими коштами, а також у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачу судові витрати в сумі 527 гривень 12 коп.

Outcome: approved