Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

15.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільно нажитого майна в рівних частинах, з тих підстав, що з 05.08.2000 року до 29.11.2018 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] . Під час перебування у шлюбі, 13.02.2001 року, сторони придбали, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Боричок К.В., зареєстрованого за №231, житловий будинок [ADDRESS] . До початку слухання справи по сутті, 10.03.2020 року, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він визнає факт купівлі спірного будинку під час перебування у шлюбі із [PERSON] , не заперечує проти поділу спірного майна. При цьому просить встановити порядок користування ним, зменшити розмір судового збору, у зв`язку із наданою оцінкою майна, а також стягнути витрати, які він поніс у зв`язку із наданням суду доказів по даній справі. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала письмову заяву в якій обставини справи підтвердила, позов підтримала в повному обсязі та просила слухати справу у її відсутності (а.с.18). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи у попередньому судовому засіданні. Клопотання про перенесення слухання справи до суду не надходило. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо поділу майна подружжя, які врегульовуються ст.ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частин 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні норми містяться у частині 3, 4 ст. 368 ЦК України та частині 1, 2 ст. 372 ЦК України. Відповідно до п.23 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК), ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 05 серпня 2000 року, який розірвано за рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.11.2018 року у справі №299/3057/18 (а.с.7). Під час перебування у шлюбі, 13.02.2001 року, [PERSON] придбав у [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Боричок К.В., зареєстрованого за №231, саманний житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] (а.с.6). До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входять житловий будинок (загальна площа 80,5 кв.м.; житлова площа 29,3 кв.м), ворота, сарай, огорожа (а.с.44-48), які оцінені Виноградівським районним БТІ на загальну суму 122 510 грн. (а.с.43). Зазначений житловий будинок, разом з іншими спорудами, які входять до складу домоволодіння, знаходиться на земельній ділянці. Питання щодо неї даним позовом не вирішувалось. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності сторін, як подружжя, право власності на яке зареєстроване за відповідачем під час перебування у шлюбі з позивачкою, а тому підлягає поділу між ними в рівних частинах. Питання стосовно встановлення порядку користування спірним майном не вирішувалось, оскільки такі вимоги не заявлялись. Згідно ч.1 ст.140 ЦПК України відшкодуванню підлягають лише витрати особи по наданню доказів до суду за його вимогою. При цьому суд констатує, що жодних ухвал про витребування доказів у цій справі винесено не було. Відповідно до проведеної оцінки спірного нерухомого майна, сума судового збору становить 1225 грн. 10 коп. і саме цю суму необхідно стягнути с відповідача на користь позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь. На підставі ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. 368 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved