Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

16 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], про визнання права власності у порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що [INFO] в с. Михайлівка Веселинівського району Миколаївської області помер її брат [PERSON], смерть якого було зареєстровано Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 01. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку площею 8,04 га., розташовану в межах території Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, право на яку було посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Веселинівською райдержадміністрацією 03 вересня 2004 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401001641. За життя [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено 25 жовтня 2013 року секретарем виконавчого комітету Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за № 51, яким він заповів їй земельну ділянку. Провівши поховання [PERSON], вона звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори та подала заяву про прийняття спадщини та 14 жовтня 2014 року було заведено спадкову справу № 118/2014. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини вона звернулася до Державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Оглянувши надані нею документи, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на неможливість прийняття для вчинення нотаріальної дії правовстановлюючого документа - Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] із -за наявності в ньому підчистки в номері державної реєстрації. Тому вона звернулася з відповідним позовом до суду та просить повністю задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав, просить визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку площею 8,04 га., кадастровий номер [NUMBER], надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, успадковану позивачем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с. Михайлівка Веселинівського району Миколаївської області, право власності якого було посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Веселинівською районною державною адміністрацією 03 вересня 2004 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401001641. Представник відповідача Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Михайлівка Веселинівського району Миколаївської області помер брат позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02 січня 2014 р. Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області (а.с. - 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку площею 8,04 га., розташовану в межах території Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, право на яку було посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Веселинівською райдержадміністрацією 03 вересня 2004 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401001641 - (а.с. 13). За життя [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено 25 жовтня 2013 року секретарем виконавчого комітету Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за № 51, яким він заповів земельну ділянку позивачці - (а.с. 9). Провівши поховання [PERSON], позивач у встановлений рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області додатковий строк звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори та подала заяву про прийняття спадщини та 14 жовтня 2014 року було заведено спадкову справу № 118/2014. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивачка звернулася до Державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом 20.01.2014 р. за вих. № 18/02-14 було надано роз'яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 03 вересня 2004 року Веселинівською райдержадміністрацією, має наявні підчистки у номері реєстрації акту в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі - (а.с. - 12). Таким чином, в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивачка прийняла спадщину, то спадщина належить їй з часу її відкриття. Згідно зі ст. 1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку, і що її право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved