Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

16.03.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем з 12.11.2005 перебували в зареєстрованому шлюбі. 14.08.2006 від шлюбу народився син [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2010 р. шлюб між сторонами розірвано. Син проживає із позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча працює та має стабільний дохід, у звязку із чим позивач вимушена звернутися до суду. Просила суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просила допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, встановленого законом. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи у судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Заяви по суті справи від сторін не надходили. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Крім того, пояснила, що на разі вона перебуває в іншому шлюбі, в неї двоє неповнолітніх дітей. Дохід позивача складає допомога 1\~400 грн. та заробітна плата 3\~500 грн. Син [PERSON] навчається у школі, а також в залізничному училищі, перебуває на обліку в лікарів. Її заробітку не вистачає для забезпечення потреб сина, його гармонійного розвитку. Відповідач стабільно допомогу на утримання сина не надає. В останнє він надав їй 800 грн. Тому вона змушена звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, просив врахувати що отримує мінімальну заробітну плату на рівні 3\~400 грн., інших дітей в нього немає, проживає з матірю-пенсіонеркою та братом-інвалідом. На обліку в лікарів не перебуває. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. З 12 листопада 2005 р. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданою Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 12 листопада 2005 р., актовий запис № 534. 14 серпня 2006 р. у шлюбі народився син [PERSON], підтвердженням чого є копія свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 29 серпня 2006 р., актовий запис № 497. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2010 р. шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 13 грудня 2010 р. В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає. Відповідач добровільно стабільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання неповнолітньої дитини, зокрема, стосовно першочергових витрат на неї. З наданих суду пояснень відповідача випливає, що відповідач працює і має стабільний дохід біля 3\~400 грн. на місяць, а тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні відповідача немає. Таким чином, відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, однак добровільно таку допомогу стабільно не надає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON]. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд враховує наступне. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~182\~\~Сімейного\~кодексу України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини,\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів,\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина та\~інше. Як розяснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено судом вище, відповідач працює, має постійне джерело доходу. Доказів стосовно наявності у відповідача інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Також, у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Отже, з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні, та на підставі положень діючого законодавства України, суд вважає за доцільне встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів у розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що відповідає заявленим позовним вимогам. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 грн. На підставі\~ст.ст.\~19,\~89,\~141,\~244245,\~259,\~264,\~265,\~272273,\~274279,\~280283,\~289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved