Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

17.03.2017 року [PERSON] звернувася до суду з позовом, в якому просить визначити частки співвласників квартири за адресою: м. Львів, вул. Чукаріна 1-б/70 по 1/3, а також встановити порядок користування квартирою, виділивши [PERSON] кімнату площею 19,3 м кв., [PERSON] та [PERSON] кімнати площею 8,0 м кв. і 11,5 м кв., інші приміщення залишити в спільному користуванні. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками трикімнатної квартири за адресою: м. Львів, вул. Чукаріна 1-б/70 на праві спільної сумісної власності. Проте, проживання [PERSON] в даній квартирі стало неможливим через постійні сварки. Невизначеність часток унеможливлює для [PERSON] розпоряджатися своєю власністю. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі ордеру на жиле приміщення № 023718 від 17.12.1990 року позивач отримав трикімнатну квартиру за адресою: м. Львів, вул. Чукаріна, 1-б/70 на склад сімї: три особи. В склад сімї входили позивач, його дружина [PERSON] та донька [PERSON] В подальшому квартира була приватизована та сторони стали співвласниками даної квартири на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 01.07.1997 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Позивач просить визначити частки в квартирі, що є спільною власністю сторін. За правилами ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. При визначенні розміру часток, суд враховує, що ні позивачем, ні відповідачами не наведено та не доведено обставин, які могли б бути підставою для відступлення від правила рівності часток у спільній власності. Таким чином, частки сторін у праві спільної власності на вищезазначену квартиру є рівними та складають по 1/3. Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За правилами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Таким чином, позивач має право на встановлення порядку користування квартирою, що є у спільній власності, використовуючи ту частину квартири, яка відповідає його частці в спільному майні. Разом з тим, суд вважає, що той порядок користування, про встановлення якого просить позивач, не ґрунтується на законі. Так, квартира складається з трьох ізольованих кімнат по 8,0 м кв., 11,5 м кв. та 19,3 м кв. Житлова площа квартири становить 38,8 м кв. Частка кожного із співвласників становить по 1/3, що в натурі приблизно відповідає 12,93 м кв. Тому суд вважає за можливе виділити в користування позивачу ту кімнату, яка за площею найбільше співпадає з розміром частки позивача, а саме: кімнату площею 11,5 м кв., а дві кімнати площею 8,0 м кв. та 19,3 м кв. виділити в користування відповідачкам. Нежитлові приміщення, такі як ванна кімната, вбиральня, кухня, коридор, тощо, суд вважає за необхідне залишити в загальному користування сторін. Позивач та його представник просять виділити позивачу в користування найбільшу кімнату, посилаючись на те, що він є інвалідом, потребує нормальних умов для відпочинку, саме він в 1990 році отримав цю квартиру, а відповідачка [PERSON] взагалі протягом останніх 15-ти років в квартирі не мешкає. Суд не може погодитись з таким посиланням, оскільки воно не ґрунтується на законі. Враховуючи вимоги ст. 357 ЦК України частки сторін у праві спільної власності на вищезазначену квартиру є рівними. За вимогами ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування лише тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При цьому діюче законодавство не передбачає можливості надання співвласнику у володіння та користування частини майна, яка в натурі значно перевищує розмір його частки у праві спільної власності. Тому зазначені позивачем та його представником обставини не можуть вплинути на розмір кімнати, яка має бути виділена позивачу в користування. На визначення розміру кімнати впливає лише розмір частки у праві власності, зокрема, та обставина, наскільки розмір цієї кімнати співпадає з розміром частки у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1031 грн. 54 коп., що підтверджується квитанціями від 13.03.2017 року. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідачок в рівних частках з кожної. На підставі викладеного,

Outcome: partial