Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

16.04.2015 року [PERSON] (далі позивач), звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя та просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21061, 1989 року випуску, укладений 08.10.2003 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок за адресою: Одеська обл., Ширяївський район, смт Ширяєве, вул. Калініна, 98, загальною площею 59,7 кв. м., в тому числі житловою 31,7 кв. м., з господарчими будівлями та надвірними спорудами; земельну ділянку за адресою: Одеська обл., Ширяївський район, смт Ширяєве, вул. Калініна, 98, загальною площею 0,1500 га; гараж на земельній ділянці за адресою: Одеська область, Ширяївський район, смт Ширяєве, вул. Калініна, 98; автомобіль марки ВАЗ 21061, 1989 року випуску, кузов номер ХТА210610 2252608, реєстраційний номер [NUMBER] та поділити майно подружжя відступивши від рівності часток присудивши позивачці [PERSON] ? частки спільного майна, відповідачу [PERSON] ? спільного майна. Мотивуючи його тим, що вищезазначене майно, яке підлягає поділу відповідно до позову було придбане під час шлюбу і у відповідності до СК України підлягає розподілу між подружжям, відступивши від рівності часток присудивши позивачці [PERSON] ? частки спільного майна, відповідачу [PERSON] ? спільного майна, у звязку з проживанням спільних дітей разом з позивачкою. 20.08.2015 року до початку розгляду судом справи по суті до суду надійшов зустрічний позов по справі від [PERSON] (далі відповідач), про визнання майна особистою приватною власністю та розподіл спільного майна відповідно з урахування уточнень просив суд: визнати житловий будинок за адресою: Одеська область, смт. Ширяєве, вул. Калініна, 98, який належить [PERSON], вартістю 16 366 грн. його особистою приватною власністю; визнати легковий автомобіль ВАЗ 21061, 1989 року випуску, вартістю 3 198,90 грн., який належить [PERSON] його особистою приватною власністю; визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: стінка «Вікторія», 2005 року придбання, вартість якої на теперішній час складає 3000 грн.; компютер, 2010 року придбання, вартість якого на теперішній час складає 2500 грн.; набір меблів для спальні (ліжко, трюмо, 1 пуфик), 2006 року придбання, вартість якого на теперішній час складає 3000 грн.; набір меблів (диван, 2 крісла), 2005 року придбання, вартість яких на теперішній час складає 2500 грн.; майнові права на земельну ділянку, розташовану за адресою: Одеська область, Ширяївський район, смт. Ширяєве, вул. Ставкова, 9, загальною площею 0, 15 га, вартість якої складає 30 000 грн та розподілити майно подружжя наступним чином: виділити [PERSON]: стінку «Вікторія», 2005 року придбання, вартість якої на теперішній час складає 3000 грн.; компютер, 2010 року придбання, вартість якого на теперішній час складає 2500 грн.; набір меблів для спальні (ліжко, трюмо, 1 пуфик), 2006 року придбання, вартість якого на теперішній час складає 3000 грн.; набір меблів (диван, 2 крісла), 2005 року придбання, вартість яких на теперішній час складає 2500 грн. Усього на суму 11 000 грн. Виділити [PERSON]: майнові права на земельну ділянку, розташовану за адресою: Одеська область, Ширяївський район, смт. Ширяєве, вул. Ставкова, 9, загальною площею 0, 15 га, вартість якої складає 30 000 грн. Усього на суму 30 000 грн. Мотивуючи його тим, що вищезазначене майно, яке підлягає поділу відповідно до позову було придбане та отримано під час шлюбу і у відповідності до СК України підлягає розподілу між подружжям, що стосується житлового будинку та транспортного засобу вважає дане майно таким, що не підлягає розподілу між подружжям та є особистою власністю, оскільки було придбано за власні кошти з продажу власного майна набутого ще до шлюбу. Позивач (та його представник) в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі просили його задовольнити виходячи з його доводів та встановлених в судових засіданнях фактів та доказів, у задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити за не доведення доводів зазначених у ньому. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі просили суд його задовольнити виходячи з його доводів та встановлених в судових засіданнях фактів та доказів, у задоволенні первісного позову просили суд відмовити за не доведення доводів зазначених у ньому. За загальним правилом (ч.1\~ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи та їх докази, заслухавши учасників справи, суд дійшов до наступного. 20.08.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований в Ширяївському районному РАГС Одеської області та який в подальшому було розірвано 16.12.2014 року. Виходячи з заявлених позовних вимог щодо первісного та зустрічного позовів спірним майном є: житловий будинок за адресою: Одеська обл., Ширяївський район, смт Ширяєве, вул. Калініна, 98, загальною площею 59,7 кв. м., в тому числі житловою 31,7 кв. м., з господарчими будівлями та надвірними спорудами; легковий автомобіль ВАЗ 21061, 1989 року випуску; стінка «Вікторія»; компютер; набір меблів для спальні (ліжко, трюмо, 1 пуфик); набір меблів (диван, 2 крісла); майнові права на земельну ділянку, розташовану за адресою: Одеська область, Ширяївський район, смт. Ширяєве, вул. Ставкова, 9, загальною площею 0, 15 га. За змістом\~ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. В силу ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджують одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. До укладення шлюбу з позивачкою, відповідач володів житловим будинком за адресою: Одеська область, смт Ширяєве, вул. Крупська 2а, який залишився останньому після розлучення з [PERSON] відповідно до ухвали Ширяївського районного суду Одеської області від 01.03.1996 року. Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.08.2003 року, який наявний у матеріалах справи, зазначений житловий будинок був проданий відповідачем за грошові кошти у розмірі 16\~050,00 грн. та в подальшому за отримані кошті від продажу вищезазначеного будинку, відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2003 року було придбано житловий будинок за адресою: Одеська область, смт Ширяєве, вул. Калініна, 98 і отримано в порядку приватизації земельну ділянку розміщену під будинком площею 0,15 га, як власник житлового будинку. Згідно ч.1 ст. 57 СК України, майно набуте одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти які належали йому особисто, вважаються приватною власністю одного з подружжя. Таким чином у звязку з придбанням зазначеного будинку відповідачем за особисті коштів, що підтверджується матеріалами справи, і не доведено протилежне позивачем (не надано жодних доказів, які б доводили придбання спірного будинку за спільні кошти подружжя) приводить суд до висновку, що даний обєкт нерухомості який є обєктом спірних правовідносин не може вважатися спільним майном подружжя та є особистою приватною власністю відповідача. Відповідно до Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, № 55 від 18.06.2007 року «Про затвердження Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», п. 2.3. розділу 2 вказаного\~Не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані,\~ переплановані) об'єкти нерухомого майна.\~ Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, а саме технічного паспорту по вул. Калініна 98, що належить [PERSON], самочинно збудованими обєктами є «Е» - сарай, «Ж» - навіс, «З» - баня, «К» - душ, «Л» - вбиральня, «М» - гараж, «а» тераса. Відповідно, суд дійшов висновку, що господарчі будівлі та надвірні споруди в тому числі і гараж за адресою: вул. Калініна не є обєктом нерухомого майна, а тому не може бути визнаним спільним майном подружжя або приватною власністю. Відповідно до ст. 204 ЦК України, в Україні діє презумпція дійсності правочину,\~\~Правочин\~є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.\~\~Тому визнання правочину дійсним є неналежним способом захисту права і може бути застосований лише до правочинів, які підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню і одна із сторін ухиляється від такого посвідчення. Але для договорів купівлі-продажу автомобіля не передбачено обовязкового нотаріального посвідчення договору, і тому до таких правовідносин не може бути застосовано ст. 220 ЦК України. Така правова позиція викладена у рішеннях Верховного Суду України, зокрема від 30 січня 2013 року № 6-162цс12, та від 19 червня 2013 року 6-49ц13. З матеріалів справи вбачається, що власник спірного автомобіля є [PERSON], 08.10.2003 року видала на імя [PERSON] довіреність, якою уповноважила [PERSON] розпоряджатися, керувати з правом тимчасового виїзду за кордон, зняти з обліку в органах автоінспекції, продати належний їй спірний автомобіль, для чого надала відповідні права. Довіреність була видана строком на три роки з правом передоручення та дійсна до 08.10.2006 року. Згідно відповіді Центру надання послуг, повязаних з використання автотранспортних засобів з обслуговування Любашівського, Савранського та Ширяївського районів при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, спірний автомобіль станом на 30.06.2015 р. зареєстрований за [PERSON]. Отже, зазначений транспортний засіб є приватною власності [PERSON] та відповідно не може бути визнаний приватною власністю [PERSON] або спільним майном подружжя. Відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є не споживною річчю, майнові права визнаються речовими правами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Рішення Ширяївської селищної ради. Ширяївського району, Одеської області № 1498, від 20.11.2009 року [PERSON] було виділено земельну ділянку за адресою: Одеська область, Ширяївський район, смт Ширяєве, вул. Ставкова, 9, загальна площа 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На теперішній час не оформлена та не зареєстрована належним чином, тому [PERSON] має майнові права на земельну ділянку за адресою: Одеська область, Ширяївський район, смт Ширяєве, вул. Ставкова, 9, загальна площа якої 0,15 га. Отже, суд дійшов висновку про те, що\~ земельна ділянка за адресою: Одеська область, Ширяївський район, смт Ширяєве, вул. Ставкова, 9, загальна площа якої 0,15 га є спільним майном подружжя. Посилання первісного позивача на те, що спільні діти залишись жити з нею та знаходяться на її утриманні на думку суду не знайшли свого відображення дійсності, оскільки як стало відомо суду під час розгляду справи спільна донька, [PERSON] [INFO], є повнолітньою та працездатною і мешкає за адресою: м. Одеса, вул. Степова, буд. 2/4, спільний син [PERSON], [INFO], є повнолітнім та також працездатним, і хоча зареєстрований у спірному будинку, фактично в ньому не проживає, а тому суд дані аргументи не бере до уваги та вважає, що не існує жодних підстав для відступлення судом від принципу рівності часток подружжя. Що стосується позовних вимог зустрічного позову щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя та розподілу між ними: стінки «Вікторія»; компютера; набір меблів для спальні (ліжко, трюмо, 1 пуфик); набір меблів (диван, 2 крісла) то в цій частині суд приходить до висновку, що вини не підлягають задоволенню виходячи з того, що стороною не було доведено жодними доказами придбання даного майна саме під час шлюбу, крім того жодним чином не доведено наявність даного мана.

Outcome: partial