Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

16.11.2017 року позивач звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 19.11.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що вони з відповідачем вже протягом тривалого часу не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Позивач проживає окремо, сімя існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. Позивач у судове засідання не зявився,про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У поданій суду заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала\~ у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19.11.2005 року перебувають у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 05.12.2017 року серії І-ТП № 161249 (а.с.21). Від даного шлюбу у сторін народилися діти: \~[PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 17.01.2006 року серії І-ОК № 018860, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 12.02.2009 року серії 1-ТП № 096220 (а.с.8-9). Як зазначає позивач у позовній заяві, вони з відповідачем вже протягом тривалого часу не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Позивач проживає окремо, сімя існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між ними. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін,\~а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати на користь позивача. Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 24, 112, 115 СК України,

Outcome: approved