Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

15 червня 2015 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та процентів за прострочення виконання грошового зобовязання, де зазначив, що 25 листопада 2014 року між ним та відповідачкою у простій письмовій формі було укладено попередній договір про наміри та завдаток, за умовами якого сторони зобовязалися до 25.12.2014 року укласти договір купівлі-продажу будинку, який розташований за адресою : м. Маріуполь, вул.. Котельникова буд. 4. У якості попередньої оплати в рахунок майбутніх платежів ним було передано грошові кошти у сумі 30000 грн. На час укладання попереднього договору, договір купівлі продажу будинку підлягав нотаріальному посвідченню. Оскільки момент вчинення правочину , згідно з ч.3 ст. 640 ЦК України повязується з нотаріальним посвідченням, тому він не є укладеним та не створює прав та обовязків . Зазначені обставини були встановлені Іллічівським районним судом . Маріуполя рішенням від 13.03.2015 року. Вважав,що гроші у сумі 30000 грн. були набуті відповідачкою буз достатньої правової підстави, тому зобовязання виникло з часу набуття відповідачем грошових коштів з 25.11.2014 року. Фактично він ці гроші отримав 5.06.2015 року при примусовому виконанні рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 13.03..2015 року. Прострочене виконання відповідачем зобовязання становить період з 26.11.2014 року по 05.06.2015 року. Просив, у відповідності до ст.. 625 ЦК України стягнути з відповідачки на його користь суму інфляційних втрат у розмірі 13305 грн. 30 коп. , 3% річних у розмірі 473 грн. 42 коп., а всього 13778 грн. 72 коп. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути позовні вимоги за його відсутністю, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутності суду не надавала. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до вимог ст.. 224 ЦПК України та за згодою позивача, суд провів заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2015 року було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованих коштів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 30000 грн. Рішення набрало законної сили 23 березня 2015 року. На підставі виконавчого листа № 264/57/ 15-ц від 24.03.2015 року було відкрите виконавче провадження та 5 червня 2015 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в звязку з виконанням в повному обсязі виконавчого документу. Вважаючи, що [PERSON] має відповідати за неналежне виконання грошового зобовязання, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки сум інфляційних втрат та 3% річних, у відповідності до вимог ст.. 625 ЦК України за період з 26.11.2014 року( з наступного дня після отримання грошей у сумі 30000 грн. ) по 5.06.2015 року ( дня повернення грошей у сумі 30000 грн.). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2015 року, було встановлено, що гроші, які [PERSON] передав 25.11.2014 року [PERSON] у сумі 30000 грн. є авансом засобом платежу, який був стягнутий з [PERSON] на користь [PERSON] в звязку з не укладанням договору купівлі-продажу. Тобто , він передавався на укладання договору купівлі - продажу, та в звязку з не укладанням останнього, був стягнутий судом. Тому , твердження позивача про те, що грошові кошти у сумі 30000 грн. є безпідставно набутим майном є помилковим. Разом з тим, з часу набрання рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2015 року законної сили, тобто з 23 березня 2015 року, у відповідачки виникло зобовязання щодо виконання цього рішення, яке вчасно нею виконано не було та грошові кошти у сумі 30000 грн. позивач отримав лише 05.06.2015 року. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, з відповідачки на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати за період з 23 березня 2015 року по 05.06.2015 року у розмірі 6387 грн. 05 коп., які складаються з : за період з 23.03.2015 року по 31.03.2015 року ( 30000 х 110,8% ( індекс інфляції за березень 2015 р.) : 100 : 30х9 = 30997 грн. 20 коп. х 114,8%( індекс інфляції за квітень 2015 р.) :100 = 35584 грн. 78 коп. х 102 ,2%(індекс інфляції за травень 2015 р. : 100 = 36367 грн. 65 коп. х 100,4%( індекс інфляції за червень 2015 р.) : 30 х 4 = 36387 грн. 05 коп. 30000 грн. = 6387 грн. 05 коп. Також стягненню підлягають 3% річних від суми 30000 грн. за період з 23.03.2015 року по 05.06.2015 року, що складає 202 грн. 74 коп. ( 3% : 365 днів х 74 дні х 30000 грн. = 202 грн. 74 коп.) Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати у розмірі 6387 грн. 05 коп. та 3% річних у розмірі 202 грн. 74 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати , понесені позивачем, у розмірі 243 грн. 60 коп., підтверджуються квитанцією( а.с.2) та складають мінімальну ставку судового збору , тому підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі, а саме у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial