Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

16 червня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач [PERSON] із вищевказаним позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, котрий в подальшому 08 липня 2016 року було уточнено та вмотивовано тим, що відповідач [PERSON] перебуває з її матір'ю у цивільному шлюбі. 05 червня 2016 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння відповідач сварився з її матір'ю, бив її, тому мати на деякий час прийшла пожити до неї. Ввечері 06 червня 2016 року відповідач знов перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння прийшов до неї додому. Побоюючись, що відповідач знов може застосувати фізичну силу, вона не відчинила йому дверей, попросила піти, та прийти коли той буде перебувати у тверезому стані. Однак відповідач йти не збирався, почав лаяти її нецензурною лайкою, кричав, гатив у двері, вимагав від них грошей. Вказувала на те, що у відповідача грошей у борг вона не брала та нічого йому не була винна. У квартирі була її донька, котрій 08 років, та котра злякалась дій відповідача, почала кричати, плакати, вона не могла її заспокоїти. Вона прохала відповідача припинити свої дії, пояснювала йому, що він лякає дитину, але і цей факт його не зупинив. Навпаки, він почав ще й погрожувати, що у разі якщо вона не відчинить дверей і не дасть йому грошей, він виб'є їй вікно, яке вона змінила тиждень тому. Вона його попередила, що викличе поліцію, але й це не допомогло. Відповідач почав гатити у вікно, та вибив його. Вона викликала поліцію та написала відповідну заяву. Зазначала, що співробітники поліції затримали відповідача та забрали його до районного відділу поліції. Протримавши його там декілька годин, відпустили і він знов почав їх тероризувати, телефонував їй та вимагав гроші. Вона знову викликала поліцію та написала заяву. Вранці, 07 червня 2016 року вона збиралася на роботу, їй знов надійшов дзвінок від відповідача з погрозами, що як вона до 10:00 години ранку не дасть йому грошей, він виб'є їй і останні вікна поки вона буде перебувати на роботі. Їй також довелося викликати поліцію, знову писати заяву. Це призвело до того, що вона спізнилася на роботу. На протязі робочого дня їй знов і знов надходили дзвінки з вимаганням грошей, образами та погрозами. Також були погрози, що відповідач поріже одяг її матері, якщо вона не дасть грошей. Усі ці дії відповідача, не давали їй змоги працювати на протязі усього робочого дня. Вона нервувала, хвилювалась за своє майно. Посилалася на ті обставини, що своїми діями відповідач наніс їй матеріальних збитків на загальну суму 610,00 гривень. Крім того, такими протиправними діями, відповідачем їй було завдано моральної шкоди. Вона нервувала, переймалася психологічним станом своєї дитини, хвилювалася за пошкоджене майно. Такі протиправні дії відповідача приголомшили її. Звернення до правоохоронних органів, огляд її господарства, розмови знайомих, сусідів порушили її авторитет та нормальний життєвий уклад. На підставі викладеного просила суд задовольнити її уточнені позовні вимоги у повному обсязі, та винести рішення, котрим стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за вибите вікно, - 610,00 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, - 4000,00 гривень, та понесені неї судові витрати по сплаті судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі, - 551,20 гривня. Крім того просила суд вирішити питання про стягнення з відповідача на корить держави судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 551,20 гривня, від сплати якого її було звільнено при подачі уточненого позову. Присутня у судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення по суті справи, підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених в уточненій позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Присутній у судовому засіданні відповідач [PERSON] також надав пояснення по суті справи, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, свої дії щодо спричинення позивачеві матеріальної та моральної шкоди пояснював перебуванням ним у стані алкогольного сп'яніння та неможливістю у повній мірі віддавати звіт своїм діям. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] є її рідною донькою, а відповідач [PERSON] цивільним чоловіком. Вказувала на те, що того дня, коли відповідач вибив вікно у квартирі її доньки, вона саме перебувала у неї в гостях, оскільки напередодні того, посварилася з відповідачем, та останній перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння почав їй погрожувати. В подальшому, відповідач продовжуючи перебувати у стані алкогольного сп'яніння, прийшов до квартири її доньки, почав гупати у двері та вимагати грошей. Коли її донька йому не відчинила дверей, то він почав погрожувати, що виб'є вікно у квартиру, однак донька так дверей і не відчинила, а відповідач в свою чергу здержав обіцянку та все таки вибив вікно, з приводу чого донькою було викликано працівників поліції, котрі забрали відповідача до відділення поліції. Зазначала, що протримали відповідача у відділенні поліції недовго, та після того він знов повернувся до квартири доньки та продовжив їх тероризувати, з приводу чого донька повторно викликала працівників поліції. Їй відомо, що відповідач продовжував погрожувати її доньці і наступного дня, вимагав від неї грошей. Характеризувала відповідача з позитивної сторони, однак вказувала на те, що останній коли вип'є не може в повній мірі контролювати своїми діями. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та свідка, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що 06 червня 2016 року позивачем [PERSON] на ім'я тимчасово виконуючого обов'язки начальника Дзержинського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, було подано заяву, в котрій остання просила притягнути до відповідальності громадянина [PERSON], [INFO], котрий проживає за адресою: [ADDRESS], та котрий 06 червня 2016 року, приблизно о 19:30 годині, почав стукати у двері її квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та по ньому було видно, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння. Двері відчинити йому вона відмовилася, на що він почав погрожувати фізичною розправою, ображав її та сім'ю гучною нецензурною лайкою, вимагав гроші, та в подальшому пішов стукати у вікно, та одне із них розбив, чим завдав їй матеріальних збитків та моральних страждань (а.с.14). З приводу вказаного вище інциденту позивачем [PERSON] на ім'я тимчасово виконуючого обов'язки начальника Дзержинського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, також було надано відповідні письмові пояснення (а.с.15). З наявної в матеріалах справи копії паспорту громадянина України вбачається, що позивач [PERSON] (а.с.5) значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). З пояснень учасників процесу встановлено, що вказана адреса є також і місцем її фактичного проживання. Позивач [PERSON] має малолітню доньку, - [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження від 05 вересня 2008 року серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.6). З приводу вказаних вище протиправних дій громадянина [PERSON], 20 червня 2016 року відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №119283 за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.16), та 23 червня 2016 року за вихідним №22/138860, надано позивачеві [PERSON] відповідь про те, що ознак складу кримінального правопорушення у діях [PERSON] не виявлено (а.с.18). З наявної в матеріалах справи копії письмових пояснень відповідача [PERSON] від 06 червня 2016 року, наданих останнім співробітникам Дзержинського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, вбачається, що останній підтвердив той факт, що перебуваючи 06 червня 2016 року біля квартири позивача [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння, розбив випадково одне із вікон її квартири (а.с.17). З копії наявного в матеріалах справи товарного чека від 08 червня 2016 року, вбачається, що вартість заміни розбитого склопакета становила 610,00 гривень (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Моральну шкоду, заявлену позивачем у сумі 4000,00 гривень, суд вважає не завищеною, та такою, що є співрозмірною із завданою шкодою. На думку суду внаслідок скоєння протиправних дій зі сторони відповідача, позивач дійсно зазнала моральної шкоди. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, заподіяння шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд вважає, що заявлена компенсація спричиненої позивачеві моральної шкоди є обґрунтованою та співрозмірною із завданою шкодою. За таких обставин, враховуючи повне визнання відповідачем уточнених позовних вимог, вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі 551,20 гривня (а.с.1). Крім того, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому враховуючи, що позивача при відкритті провадження у справі, було звільнено від сплати судового збору за вимогу немайнового характеру, судовий збір у розмірі 551,20 гривня в цій частині підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved