Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

15.08.2017 позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 7000,00 грн. з відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що донька перебуває на її утриманні, а відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі, інших аліментних зобов'язань немає. В судове засідання позивачка не з'явилася, від її представника надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, також від відповідача не надійшов відзив. З урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.03.2016 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №432, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.03.2016, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 15.06.2016, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. На час вирішення справи дитина знаходиться на утриманні матері [PERSON] Відповідач, як зазначає позивач, має можливість сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, інших аліментів нікому не сплачує, разом з цим матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Як визначено статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частин 1 та 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи уваги те, що малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв'язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, зазначені у статті 182 цього Кодексу та виходячи з того, що батько та мати мають рівні обов'язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню, враховуючи те, що позивач не обґрунтовує необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн., при цьому зазначає, що відповідач має можливість їх сплачувати, а отже має дохід, то суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, але в межах заявлених позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640, 00 грн.. З огляду на викладене,

Outcome: approved