Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

15.02.2017 року ПАТ «ДОБУ» в особі філії Харківського обласного управління - через свого представника за довіреністю звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №БПК71043 від 10.03.2011 року в редакції додаткового договору №2 від 06.03.2013 року у розмірі 33959,99 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 13164,24 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8304,51 грн., заборгованості за пенею у розмірі 4277,02 грн., нарахованої суми 3% річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту у розмірі 489,06 грн., нарахованої суми 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків за договором у розмірі 570,93 грн., нарахованої суми індексу інфляції за несвоєчасну сплату тіла кредиту у розмірі 2027,29 грн. та нарахованої суми інфляції за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 5126,94 грн. Також просив стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 10.03.2011 року між сторонами був укладений кредитний договір №БПК 71043, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок для здійснення розрахунково-касового обслуговування відповідача за дебето-кредитною схемою. Відповідно до додаткової договору від 06.03.2013 року відповідачу був наданий кредит у розмірі 13200,00 грн., які відповідач отримав, однак у встановлені сторонами строки не повернув, у звязку з чим має місце неналежне виконання взятих на себе зобовязань з боку відповідача, через що після спроби вирішити питання у позасудовому порядку, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, додатково просив стягнути з відповідача індекс інфляції та 3% від суми заборгованості як додаткову міру відповідальності відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.38), двічі електронною поштою та один раз поштовою кореспонденцією надав окремі клопотання, в яких просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав згоду на заочний розгляд справи (а.с.32-41). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про час, день та місце судового засідання двічі (а.с.43 повернута до суду із вказівкою про закінчення терміну зберігання на обєкті поштового звязку повістка про виклик у судове засідання 21.03.2017 року разом з позовною заявою, доданими до неї документами та ухвалою суду про відкриття провадження по справі від 06.03.2017 року та а.с.44 повернута до суду із вказівкою про закінчення терміну зберігання на обєкті поштового звязку повістка про виклик у судове засідання 12.04.2017 року) повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому порядку, а згідно з абзацом 3 вказаної частини ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, судом встановлена повторність неприбуття відповідача до суду без поважних причин відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе зі згоди представника позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 10.03.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №БПК 71043, відповідно до якого [PERSON] позивачем було відкрито картковий рахунок для здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетно-кредитною схемою (для пенсіонерів по програмі «Арсенал» з кредитною лінією) (а.с.13-16). 06.03.2013 року між сторонами був укладений додатковий договір №2 до договору №71043, відповідно до п.1.1.4 якого позивач встановив відповідачу кредит у розмірі 13200,00 грн. строком дії на період дії отриманої відповідачем платіжної картки позивача. Вказаний кредит був відповідачем отриманий. Процентна ставка за договором була встановлена у розмірі 25% річних та повинна була сплачуватися щомісячно під час дії договору. Відповідно до п.1.1.6. випуск платіжної картки здійснюється строком на один рік (а.с.17-19). Відповідно до п.3.3. Додаткового договору від 06.03.2011 року у разі порушень строків сплати позичальником чергового платежу, процентів за користування кредитом, платні за кредитне обслуговування, банк має право вимоги дострокового виконання зобовязання повернення кредиту, право на відшкодування збитків заподіяних порушенням зобовязань у вигляді нарахування штрафу на умовах визначених вищезазначеними договором банку та чинним законодавством України. Відповідач умови кредитного договору виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 26.01.2017 року допустив заборгованість перед позивачем за загальним боргом у розмірі 25745,77 грн., яка складається з: - 13164,24 грн. заборгованості за кредитом; - 8304,51 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; - 4277,02 грн. заборгованості за пенею за кредитом та процентами; Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі умов ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Також позивач просив стягнути з відповідача додаткові санкції, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, у розмірі 8214,22 грн., а саме: - нараховану суму 3% річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту у розмірі 489,06 грн.; - нараховану суму 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків за договором у розмірі 570,93 грн.; - нараховану суми індексу інфляції за несвоєчасну сплату тіла кредиту у розмірі 2027,29 грн.; - нараховану суму інфляції за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 5126,94 грн. Суд погоджується з таким розрахунком інфляції та 3% річних з боку позивача, оскільки вказані вимоги ґрунтуються на законі та їх порядок нарахування передбачений правовим висновком Верховного суду України по справі 761/6313/14-ц від 19.10.2016 року, яку суд приймає відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.360-7 ЦПК України. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати, в даному випадку у розмірі судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved