overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

16.02.2015 року позивач звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що з 30.08.1975 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], померлим [INFO]. У січні 2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтв про право на спадщину, однак у видачі свідоцтв їй було відмовлено у зв'язку з тим, що у неї відсутній факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту проживання разом із [PERSON] на момент його смерті необхідно для оформлення спадщини. У судове засідання сторони не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи у їхню відсутність, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що з 30.08.1975 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5). [INFO] помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с. 7). На праві власності [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 22.12.1976 року (а.с. 6). Після смерті [PERSON], із заявою від 26.01.2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтв їй було відмовлено у зв'язку з тим, що у неї відсутній факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 8, 9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Гульської сільської ради Новоград-Волинського району разом із померлим [INFO] [PERSON], котрий був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на момент його смерті проживала [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Тому, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як фактично вона прийняла спадщину. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Окрім цього, позивач просив судові витрати покласти на нього. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

16.02.2015року позивачка, звернувшись до суду з вищевказаним позовом, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом не проживають з березня 2014 р., спільне життя не склалося через різні погляди на спільне життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки та сварки. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про слухання справи за ії відсутністю, та не заперечуючи проти постановлення судом заочного рішення за її позовом. Відповідач, який був сповіщений належним чином про час та місце судового засідання, причин своєї неявки суд не повідомив, заяви про слухання справи за його відсутності не подавав, і не надав суду письмових пояснень або заперечень щодо предмету позову. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 18.06.2013р. виконавчим комітетом Табаківської сільської ражи Болградського району Одеської області (свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER], видане 18.06.2013р., актовий запис №4). Позивачка стверджує у позові, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я фактично розпалась, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, миритися не бажають, відновлення шлюбних стосунків неможливе. Від цього шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], від 29.10.2013р., актовий запис №211), яка проживає з матір'ю, про наявність спору між сторонами про місце проживання дитини суду невідомо. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, дійсні причини розірвання шлюбу, наполягання позивача на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки позивач на момент розгляду справи наполягає на розірванні шлюбу і продовжувати дані шлюбні відносини не бажає. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, тому, незгода позивачки продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги і розірвати цей шлюб, що не суперечить вимогам ст.ст.104,105,110,112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

16.02.2015 року позивачка звернулась до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно. В обґрунтування позову зазначивши, що вони з відповідачем 19.10.2002 року зареєстрували шлюб, від якого мають трьох дітей- [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з відповідачем не проживають. З 2014 року стосунки з відповідачем погіршились, він перестав надавати належну матеріальну допомогу. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітній дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Відповідно до ч.2,4 ст.84 СК України дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною 3-х річного віку, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням матеріального положення відповідача, платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно. Приймаючи до уваги, що позивачка була звільнена від сплати судових витрат при поданні позовної заяви, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

16.02.2015 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], що народився [INFO] року в розмірі 1\\4 частини заробітку відповідача, щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2006 рік і [INFO] року у них народився син [PERSON]. Відповідач після припинення шлюбних відносин допомоги їй на утримання дитини, яка проживає із нею, не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу просила розглядати в її відсутність, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копій паспорта позивачки, свідоцтва про розірвання шлюбу та народження видно, що позивачка зареєструвала шлюб 14.10.2000 року з [PERSON], [INFO], а 17.10.2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували розірвання шлюбу і [INFO] року у них народився син [PERSON]. Із довідки ТОВ «Комунтехбудсервіс» від 30.01.2015 року видно, що [PERSON] та її син [PERSON] мешкають в квартирі [ADDRESS], а відповідач за вказаною адресою не зареєстрований. Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 ч.1 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Ст. 183 ч. ч. 1, 2 СК України передбачають, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень відповідача проти позовних вимог, суд знаходить позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

16.02.2015 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 09.09.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №361. Від шлюбу дітей не мають. Просила розірвати шлюб, оскільки шлюбні відносини з відповідачем з 2010 року припинені, через відсутність взаєморозуміння. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти постанови рішення на стадії попереднього розгляду справи. Після розірвання шлюбу бажала присвоїти прізвище- [PERSON]. Відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дітей також відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

16.02.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, а саме матеріально не допомагає утримувати дитину, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 року, шлюб між позивачкою та відповідачем, який зареєстрований 19 травня 1995 року Виконкомом Олександрівської сільської Ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №16, розірвано (а.с.2). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

16.02.2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачкою [PERSON]. Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Вони тривалий час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть з червня 2014 року. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. 29 квітня 2015 року в судове засідання позивач не з'явився. Подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання 29 квітня 2015 року не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Згідно ст.224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, а також те, що позивач, згідно поданої заяви, не заперечує проти вирішення справи у порядку передбаченому даною статтею, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.11.2010 р. між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 17 листопада 2010 року відповідно в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №2656. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки їх шлюб носить формальний характер. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

16.02.2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 17.08.2011 р. уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають сина [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати разом із нею. Подружнє життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, різні погляди на життя та сумісне проживання, також на виховання дитини. Збереження родини стало неможливим, тому вважає, доцільним розірвати шлюб, який існує лише формально. У останнє судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності , у якому не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 17.08.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 358, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 163552 (а.с. 3). Сторони мають сина [INFO] (а.с. 6). Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сімї суд вважає обох із подружжя. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

16.02.2015 р. позивачка звернулась до суду з вказаним позовом . На обґрунтування своїх вимог зазначила , що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.07.1997 р. Від даного шлюбу мають трьох дітей : сина [PERSON] , [INFO], та двох доньок : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо від сім»ї . Добровільно допомогу на утримання дітей не надає. Посилаючись на те , що відповідач має постійну роботу , інших осіб на утриманні не має , просила суд стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Сторони в судове засідання не з'явилась, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність . Позивачка вказала , що позов підтримує , а відповідач зазначив, що позов визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.07.1997 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с.- 5 ) Як видно зі свідоцтв про народження дітей , відповідач являється батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а.с.-8,9,10 ) Як вбачається з довідки з Новоселівської сільської ради Любашівського району Одеської області за № 70/02-15 від 11.02.2015 р ( а.с.-6 ) , діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач в заяві , надісланій до суду , зазначив , що позов визнає повністю. За таких обставин позов належить задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

16.02.2015 р. представник відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського р/с м. Києва від 25.12.2014 р. у справі за позовом [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію. В обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що представник відповідача - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» перебував у відрядженні у м. Тернопіль та не мав можливості бути присутнім у судовому засіданні. При цьому позивачем на надано суду жодного доказу щодо спростування інформації, що містилась у листі Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, і не надано підтверджень телефонування за місцем роботи позивача. Тому із вищевикладених підстав просить суд скасувати заочне рішення та призначити його до нового розгляду. У судове засідання з'явився представник заявника та підтримав дану заяву і просить скасувати заочне рішення у зв'язку із недоведеністю вимог позивача, так як організацією відповідача жодної дії не було вчинено щодо порушень честі гідності та ділової репутації позивача. У відповідності до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника заявника - відповідача по справі вважає, що заява представника відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві останній не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і таким чином можуть підтвердити інформацію стосовно нібито шахрайських дій позивача. Тому

Outcome: dismissed