Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

17.09.14 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Фінростбанк» Одеське регіональне відділення про повернення депозитного вкладу та відсотків від нього, після уточнення кого просить примусово повернути депозитний вклад в сумі 3000 дол. США, а також 10000 гривень моральної шкоди, мотивуючи свій позов тим, що 11.04.14 року між позивачем та Одеським регіональним відділенням АТ «Фінростбанк» було укладено договір про строковий вклад № 18414-Д з щомісячною сплатою відсотків «Весняні паростки» до 11.06.14 року, відповідно до умов якого [PERSON] передав банку в депозит грошові кошти у розмірі 3000 дол. США, але по закінченню строку вкладу в сумі 3000 дол. США , а також відсотків від нього у сумі 55 дол. США, повернуті не були у зв'язку з відсутністю у банку коштів, у зв'язку з чим 11.06.14 року, на пропозицію банку між позивачем та відділенням «Одеське регіональне управління» АТ «Фінростбанк» в особі заступника директора Морєвої А.С., було укладено додаткову угоду №18414-Д, відповідно до умов якої вклад розміщувався у АТ «Фінростбанк» строком з 12.06.14 року по 11.08.14 року, але на момент закінчення строку дії додаткової угоди грошові кошти та відсотки за договором повернуті позивачу не були. Загальна сума, що повинна бути повернута позивачеві за договором про строковий вклад є 3110,00 дол. США, з яких 3000 дол. США- сума внеску, 110 дол. США- щомісячні відсотки за договором. Неповернення грошових коштів спричинило позивачеві моральних страждань які він оцінює в 10000,00 гривень. Не виконання умов договору про строковий вклад з боку відповідача, спричинило звернення до суду з дійсним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.74,76,77 ЦПК України. До судового засідання позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача відділення «Одеського регіонального управління» акціонерного товариства «Фінростбанк» у судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладання не заявляв. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.04.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Фінростбанк» був укладений Договір про строковий вклад № 18414-Д з щомісячною сплатою процентів «Весняні паростки», згідно умов якого позивач передала Банку в депозит грошові кошти у розмірі 3000 доларів США строком до 11.06.2014 року. Але по закінченню строку вкладу в сумі 3000 дол. США , а також відсотків від нього у сумі 55 дол. США, повернуті не були у зв'язку з відсутністю у банку коштів. 11.06.14 року, на пропозицію банку між позивачем та відділенням «Одеське регіональне управління» АТ «Фінростбанк» в особі заступника директора Морєвої А.С., було укладено додаткову угоду №18414-Д, відповідно до умов якої вклад за договором №18414-Д розміщувався у АТ «Фінростбанк» строком з 12.06.14 року по 11.08.14 року, але на момент закінчення строку дії додаткової угоди грошові кошти та відсотки за договором повернуті позивачу не були. Відповідно до п.1.3. Нарахування Банком процентів здійснюється на суму вкладу щомісяця, в останній робочий день місяця за кожний календарний день по методу «факт/факт». Згідно п.1.5. Договору № 18414-Д проценти на суму первинного внеску нараховуються з розрахунку 11 % річних. Згідно п.5.9. Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 11.06.2014 року (включно) чи до дати розірвання договору з підстав, передбачених договором або чинним законодавством України. Повернення вкладу здійснюється в день закінчення строку дії цього договору чи в будь-який інший день після закінчення зазначеного строку або у день розірвань договору. Разом з поверненням вкладу здійснюється виплата всіх нарахованих процентів. У випаду якщо дата закінчення строку дії договору доводиться на вихідний або святковий день, то виконання Банком своїх зобов'язань по поверненню вкладу та виплаті процентів переноситься на наступний робочий день. Однак умовами додаткової угоди до Договору про строковий вклад №18414-Д від 11.06.14 року дію договору продовжено до 11.08.14 року Як визначено у ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На виконання умов договорів [PERSON] перерахував на депозитний рахунок АТ «Фінростбанк», суму вкладу в розмірі 3000 дол. США.. За умовами п.2.2.1. Договору вкладник має право одержувати у визначені цим договором строки суму вкладу та суму процентів по ньому. Відповідно до п.2.3.1., п.2.3.3. Договору Банк зобов'язаний сплачувати вкладникові проценти в порядку, передбаченому цим договором та у строки, зазначені у п.п.1.6.,5.9. цього Договору; на вимогу вкладника повернути суму вкладу і нараховані проценти після закінчення строку дії цього договору. Після закінчення строку дії договору [PERSON] у відповідності до вимог Договору зверталася до Банку з вимогою про повернення належної їй суми вкладу і нарахованих процентів, однак банк кошти не повернув, натомість запропонував вкладнику укласти додаткову угоду до Договору про строковий вклад №18414-Д . Таким чином, заборгованість Банку перед [PERSON] не погашена. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), яка прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі па умовах та в порядку, встановлених Договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України за договорами банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний його видати на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до вимог ст.1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» на користь [PERSON] суми вкладу у розмірі 3000 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на час винесення рішення становить 44400 гривень, та відсотків за вищевказаним вкладом у розмірі 110 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на час винесення рішення становить 1628 гривень. Крім того, згідно п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується та відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, позивачем не надано належних доказів спричинення йому моральної шкоди, а тому задоволенню позов в цій частині не підлягає. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial