Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

15 липня 2021 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому державного акту на право приватної власності на землю серії МК, №10317, від 21 грудня 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №358, виданого на підставі рішення виконкому Мішково-Погорілівської сільської Ради народних депутатів від 29 листопада 1994 року №83. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказав, що йому 21 грудня 1994 року на підставі рішення Мішково-Погорілівської сільської Ради народних депутатів від 29 листопада 1994 року № 83 була передана у власність земельна ділянка площею 0,25 га, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована на території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області. 21 грудня 1994 року був виданий державний акт серії МК, №10317, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №358. Водночас під час виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в державному акті було виявлено помилку: а саме його прізвище вказано як « [PERSON] » замість « [PERSON] ». В зв`язку з помилкою у вказаному документі заявник позбавлений можливості реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження майном, тому змушений звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник в судове засідання не з`явився направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Заінтересована особа - Мішково-Погорілівська сільська рада в судове засідання свого представника не направила, причини суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Як вбачається зі зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення повідомлення отримано довіреною особою. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, наступне. 21 грудня 21994 року на ім`я [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії МК, №10317, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 358. Акт виданий 21 грудня 1994 року на підставі рішення виконкому Мішково-Погорілівської сільської Ради народних депутатів від 29 листопада 1994 року №83, згідно з яким виділено у власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована на території Мішково-Погорілівської сільської ради (а.с. 4). З огляду на свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 04 березня 1987 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності заявнику [PERSON] , право власності зареєстровано 04 березня 1987 року за № 2 (а.с. 5). Відповідно до паспорту громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 18 листопада 1999 року на ім`я [PERSON] , заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). В державному акті на право власності на земельну ділянку серії МК, №10317 від 21 грудня 1997 року адреса особи, якій виділена земельна ділянка у власність співпадає з адресою реєстрації заявника, а також розташуванням житлового будинку, який перебуває у його особистій власності. Крім цього, ім`я та по батькові особи, якій була виділена земельна ділянка співпадають з даними заявника [PERSON] . Тобто, на думку суду, в зв`язку зі співзвучністю прізвища, при виготовленні державного акту на право приватної власності на землю від 21 грудня 1997 року, серії МК, № 10317, було допущено орфографічну помилку та зазначено прізвище заявника « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Згідно з підпунктом 4 частини 1 ст. 24 зазначеного Закону у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Пунктом 4.1, 4.4 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 22.06.2009 року № 325, встановлено, що виправлення помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення у виданому державному акті таких помилок землевласником, він має звернутися до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою про видачу нового державного акту. Водночас вищевказана Інструкція втратила чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 року №537. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд приходить до висновку, що заявник [PERSON] та особа, на ім`я якої виданий державний акт на право приватної власності на землю, є однією й тією ж особою, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та, що під час виготовлення державного акту було допущено орфографічну помилку при написанні прізвища власника земельної ділянки. Обставин, які спростовують заяву [PERSON] в процесі судового розгляду у справі не встановлено. Враховуючи вищевикладене, встановивши, що підтвердження належності заявнику державного акту необхідне для розпорядження цією земельною ділянкою, тобто має юридичне значення, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved