Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

17.04.2019 [PERSON] звернулася з позовною заявою до суду, в якій з урахуванням уточнень просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 16.06.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №775. В обґрунтування вимог зазначила, що з 16.06.2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги між ними. Вже тривалий час сторони проживають окремо. збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою судді від 22.04.2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк для усунення недоліків десять днів (а.с.22). 14.05.2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву (а.с.13-15). Ухвалою від 14.05.2019 прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.16-17). У судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та не стягувати з відповідача судовий збір, відповідач позовні вимоги визнав (а.с.25, 26). Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу приписів ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №775 (а.с.8). Сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. З урахуванням обставин справи, позиції позивача щодо подальшого збереження шлюбу, позиції відповідача, який в межах розгляду даної справи визнав позов, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Оскільки, позивач просила не стягувати з відповідача судовий збір, суд не вбачає підстав для його стягнення.

Outcome: approved