Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

15.04.2020 р. [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначила, що з [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2004 р. [INFO] у неї з відповідачем народився син [PERSON] 29.06.2007 р. між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. На підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 30.01.2019 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О., їй належить на праві приватної власності 59/100 житлового будинку [ADDRESS] . 15.08.2012 р., за згодою колишнього власника зазначеного житлового будинку [PERSON] , в будинку, як член її родини був зареєстрований чоловік позивача відповідач [PERSON] . В січні 2019 р. стосунки між позивачем та відповідачем погіршились, [PERSON] пішов з сім`ї, з вказаного часу сторони проживають окремо. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано. За позовом [PERSON] , посилаючись на ст.ст.16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою від 24.04.2020 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 29.05.2020 р. 29.05.2020 р. розгляд справи відкладено на 14.08.2020 р. у зв`язку з перебуванням судді в іншому процесі. 14.08.2020 р. розгляд справи відкладено на 02.10.2020 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Від імені третьої особи [PERSON] в матеріалах справи міститься заява, відповідно до змісту якої третя особа не заперечує проти задоволення позову, та просить розглядати справу за її відсутності. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові документи, приймаючи до уваги позицію сторін та третьої осіб, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником 59/100 часток будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 30.01.2019 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11). У вказаному будинку, окрім власника, зареєстрований з 15.08.2012 р. відповідач [PERSON] (а.с.17), який на час реєстрації був чоловіком позивача і був зареєстрований за згодою колишнього власника [PERSON] (а.с.12, 13). Відповідно до акту, складеного квартальним комітетом № 117 Шевченківського району м.Запоріжжя 04.09.2020 р. (а.с.30), [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає. Відповідач не заперечує проти фактичних обставин, викладених в позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно до\~ст.. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. З огляду на надані позивачем докази в обгрунтування позовних вимог, визнання позову відповідачем [PERSON] , враховуючи, що позов [PERSON] ґрунтується на положеннях діючого законодавства, суд постановляє рішення про його задоволення. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК україни, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору за рахунок державного бюджету, а на підставі ст.141 ЦПК України 50% судового збору суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved