Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

15.01.2019 року представник позивача [PERSON] . звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача, як особи, яка вчинила протиправні дії, на користь позивача суму матеріальної шкоди в розмірі 1734 грн. та моральної шкоди - 24939 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що своїми умисними діями [PERSON] вчинив щодо позивача кримінальне правопорушення, а саме перешкоджаючи зайти до середини житлового будинку, щоб забрати спільну доньку [PERSON] та особисті речі, почав її виштовхувати, схопив за горло та волосся руками, а потім вдарив її головою об стіну будинку на очах неповнолітньої доньки, яка почала кричати, в зв`язку з чим, на думку представника позивача, відповідач припинив свої протиправні дії, після чого [PERSON] разом із донькою покинула місце події. Як зазначає представник, від отриманих травм у позивача погіршилося здоров`я, що стало підставою для звернення до Валківської ЦРЛ за медичною допомогою. Після огляду лікарями та проведених обстежень, позивач була змушена проходити стаціонарне лікування в травматологічному відділенні з 16.06.2018 року по 25.06.2018 року. Вважає, що в результаті протиправний дій [PERSON] позивачу завдано ЗЧМТ, струс головного мозку та ушкодження м`яких тканин потиличної ділянки голови. На думку представника позивача, вина відповідача підтверджена постановою слідчого СВ Валківського ВП ГУ НП в Харківській області від 22.06.2018 року про закриття кримінального провадження №12018220240000293 від 17.06.2018 року на підставі заяви відповідача про відмову від підтримання обвинувачення. Фактично відмова пов`язана з тим, що відповідач є батьком спільної доньки, що у разі притягнення його до кримінальної відповідальності в подальшому може викликати неприємності для доньки при працевлаштуванні на різні посади, пов`язані з вимогою про відсутність фактів притягнення близьких родичів до кримінальної відповідальності. Проте, протиправні дії відповідача, на думку представника, мають причинний зв`язок з наслідками отриманих тілесних ушкоджень позивачем, наявність яких, час отримання та час звернення за медичною допомогою підтверджуються випискою з медичної карти стаціонарного хворого №2261. Вважає, що злочином позивачу завдано матеріальних збитків, які пов`язані з витратами на придбання за власний рахунок ліків під час проходження стаціонарного лікування. Крім того, внаслідок протиправних злочинних дій відповідач завдав позивачу значну моральну шкоду від тимчасової втрати здоров`я та працездатності, оскільки остання перенесла та продовжує переносити величезну психологічну і фізичну біль. До сьогоднішнього дня моральний стан не відновився. Постійно відчуває моральні переживання через те, що не може у повному обсязі вести попередній порядок свого життя та працювати, має швидку втомлюваність, знижений настрій, пригніченість, фіксованість на негативних переживаннях, почуття образи. Втрачено душевний спокій від постійної головної болі, яка до цього часу не пройшла у повному обсязі, що негативно впливає на повсякденне життя та реалізацію намірів. В момент отримання тілесних ушкоджень позивач перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуття образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за життя ті здоров`я її і доньки. Заподіяну моральну (немайнову) шкоду позивач оцінила в розмірі 24939 грн., тобто 6 місяців 20 днів за період з 16.06.2018 року по 04.01.2019 року * 3753 грн. (розмір мінімальної заробітної плати у 2018 році). Зазначив, що на момент звернення до суду відповідач не сплатив жодної копійки в рахунок відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, не цікавиться станом здоров`я позивача, незважаючи на обіцянку відшкодувати всі витрати та моральну шкоду добровільно. Проте вважає, що сума збитків повинна бути відшкодована відповідачем у відповідності до ст.ст.1166,1167 ЦК України. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 14.02.2019 року відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 25.03.2019 року представник відповідача - адвокат Мусаєв Т.С. надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що будь-які дані, які б свідчили про причетність відповідача до вчинення вказаного представником позивача кримінального правопорушення, взагалі відсутні. Як вбачається із витягу з ЄРДР, 16.06.2018 року близько 19:00 год. невстановлена особа, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] нанесла тілесні ушкодження [PERSON] , вказані відомості внесені до ЄРДР 17.06.2018 року. Згідно постанови про закриття кримінального провадження №12018220240000293 від 22.06.2018 року досудове розслідування тривало 5 днів, після чого [PERSON] написала заяву, в якій просила закрити вказане кримінальне провадження, оскільки не має претензій до відповідача та від підтримання обвинувачення відмовилася. Зазначену постанову про закриття кримінального провадження позивач не оскаржувала, що також свідчить про відсутність претензій до відповідача. Крім того, на стадії досудового розслідування не було заявлено жодного цивільного позову. В ході досудового розслідування кримінального правопорушення жодній особі підозра не пред`являлась, будь-яких даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення саме відповідачем не встановлено, що, на думку представника, звільняє відповідача від відшкодування майнової та моральної шкоди в повному обсязі. Зазначив, що додані до позовної заяви квитанції стосовно витрачених коштів на ліки не підтверджують витрати саме на ліки, зазначені в довідці КЗОЗ «Валківська ЦРЛ» від 25.06.2018 року, так як з їх змісту не зрозуміло, що саме [PERSON] було придбано у ФОП « [PERSON] ». 02.04.2019 року представник позивача - адвокат Ніколаєв В.І. подав відповідь на відзив, в якому підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позові обставини. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. З урахуванням вимог ст.2 ЦПК України ухвалою суду від 10.04.2019 року судовий розгляд у цивільній справі вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін через необхідність надання особистих пояснень. За клопотанням представника позивача витребувано з СВ Валківського ВП ГУ НП в Харківській області матеріали кримінального провадження №12018220240000293, внесеного до ЄРДР 17.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Крім того, для вирішення питання щодо необхідності призначення судово-медичної експертизи за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 13.06.2019 року витребувано з КЗОЗ «Валківська ЦРЛ» медичну картку стаціонарного хворого №2261 на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка перебувала на стаціонарному лікування в травматологічному відділенні з 16.06.2018 року по 25.06.2018 року. З цією ж метою судом запропоновано сторонам надати письмові пояснення щодо зазначених в позовній заяві подій для дослідження судово-медичним експертом. 03.07.2019 року позивач надала письмові пояснення, в яких виклала аналогічні обставини, як у позові. Наполягала, що відповідач під час конфлікту почав викручувати руки, виштовхуючи її із хати, забороняючи забрати речі. Витягнувши її в коридор, схопив за горло і почав душити. В цей час дитина почала кричати. Відповідач двічі стукнув її головою і лише в результаті несамовитого крику дитини відпустив. Того ж дня відповідач також надав письмове пояснення, в якому вказав, що станом на 16.06.2018 року перебували з позивачем у процесі розлучення. Офіційно розлучилися 07.08.2018 року. 16.06.2018 приблизно о 17:00 год. дізнався, що позивач приїхала разом з їхньою спільною донькою до своєї подруги, яка мешкає по сусідству з відповідачем, в зв`язку з чим останній вирішив прийти до сусідки з метою побачитися зі своєю донькою та з дозволу [PERSON] забрав дитину до свого місця проживання. Через деякий час запропонував доньці сходити разом до магазину, після чого донька погодилась, але вирішила запитати дозволу у матері. Через деякий час [PERSON] разом з донькою вийшли з хати сусідки та повідомили відповідачу, що вони збираються до сестри. Він запропонував їх підвезти, на що позивач погодилася. Коли [PERSON] пішов до хати за ключами від автомобіля побачив, що [PERSON] разом із донькою також зайшли в дім, де одразу почала звинувачувати його в тому, що в будинку разом з ним живуть інші жінки та почала їх шукати. На що відповідач повідомив, що нікого в будинку немає, однак [PERSON] почала зривати штори з вікна та руйнувати побутові речі в будинку. Повідомив, що під час вказаних дій [PERSON] нанесла йому тілесні ушкодження, а саме поранення у виді численних подряпин. Донька почала кричати, тому відповідач взяв її до себе на руки та однією рукою випхав [PERSON] на подвір`я, яка почала погрожувати кримінальною відповідальністю та висловлювала в його сторону образи різного характеру. Через короткий проміжок часу [PERSON] покинула подвір`я разом із донькою. Стверджував, що під час перебування позивача у його домоволодінні та на подвір`ї не наносив останній тілесних ушкоджень та не мав відповідного умислу. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 03.07.2019 року призначено у справі судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Валківського міжрайонного відділу КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичних експертиз». Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 19.12.2019 року надійшов висновок комісійної судово-медичної експертизи №08-188/19/пп, в зв`язку з чим ухвалою суду від 23.12.2019 року поновлено провадження у цивільній справі. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити, в тому числі стягнути судові витрати зі сплати судового збору та витрати на проведення судово-медичної експертизи в сумі 6200 грн. Позивач пояснила, що 16.06.2018 року з донькою прийшла до відповідача за його місцем проживання, але він не віддав особисті речі: 2 постільних комплекти, гардини, дитячі ковдри, дитячі зимові речі, тарілки, вилки, ложки та побутову техніку, зокрема, електродуховку, соковижималку, електром`ясорубку, блендер та кухонне полотенце. Вказала, що за вказаною адресою проживала разом з відповідачем протягом 5 років під час перебування у шлюбі з 2011 по 2018 рік. Влітку 2016 року відповідач вигнав її з хати з двома дітьми, після чого жила в м. Харкові у власній квартирі. Намагалася вирішити питання щодо повернення речей шляхом спілкування, але відповідач не відповідав по телефону. До суду з приводу поділу спільно нажитого майна не зверталася. До м. Валки приїжджала пару разів, щоб поспілкуватися з відповідачем, але кожного разу виникали сварки, тому перестала їздити. Підтвердила викладені в позові обставини конфлікту. Зазначила, що особисто з відповідачем з приводу відшкодування завданої шкоди не спілкувалася, зі слів адвоката та слідчого знає, що останній погодився все відшкодувати добровільно. Заяву до поліції писала під час знаходження на стаціонарному лікуванні. Основною причиною відмови від обвинувачення назвала намір відновити сімейні відносини. Представник позивача звернув увагу суду, що позивач звернулася до ВП та ЦРЛ для лікування в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, кримінальне провадження закрито, оскільки вона відмовилася від обвинувачення. На його думку вина відповідача підтверджується постановою про закриття кримінального провадження, протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, наданими слідчому поясненнями [PERSON] , які свідчать про спричинення тілесних ушкоджень, тому вважає обґрунтованими позовні вимоги. Відповідач та його представник позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність вини відповідача, що підтверджується витягом з ЄРДР, де зазначено, що тілесні ушкодження позивачу спричинила невідома особа, допити будь-яких осіб не проводилися, підозра не вручена. Надані позивачем докази не підтверджують заяв дання позивачу будь-яких тілесних ушкоджень. Заява позивача про закриття кримінального провадження свідчить про відсутність претензій до відповідача. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Під час дослідження кримінального провадження №12018220240000293, наданого згідно ухвали суду Валківським ВП ГУ ПН в Харківській області, судом встановлено, що 17.06.2018 року за повідомленням потерпілої [PERSON] до ЄРДР внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України про те, що 16.06.2018 року близько 19:00 год. невстановлена особа, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] нанесла тілесні ушкодження [PERSON] (ЖЄО №2012). Разом з тим, згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.06.2018 року заяву про нанесення тілесних ушкоджень подала [PERSON] . Не дивлячись на встановлення поліцейським СРПП особи потерпілої, в ході проведення слідчих дій (пояснення без дати) в якості потерпілої опитана [PERSON] , яка повідомила, що прийшла до свого чоловіка, який проживає за адресою: [ADDRESS] , для того, щоб їхня спільна дитина [PERSON] побачилась з батьком. Коли дочка перебувала у батька, вона в цей час була у сусідів. Через пів години вирішила забрати доньку та свої особисті речі, які залишились в його домоволодінні, оскільки з чоловіком не проживає близько 2-х років. Коли намагалася зайти в середину будинку, чоловік почав її виштовхувати та штовхати, потім схопив за горло і волосся та вдарив її головою об стіну домоволодіння. Оскільки донька почала кричати, забрала її та пішла геть. В поясненнях від 16.06.2018 року [PERSON] виклав обставини, що аналогічні наданим в судовому засіданні. 22.06.2018 року до Валківського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява [PERSON] , в якій вона просить припинити досудове розслідування у кримінальному провадженні №12018220240000293 за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень чоловіком [PERSON] , посилаючись на те, що мають спільну дитину, подальше життя якої для заявника представляє великий інтерес, тому не вважає, що дитина постраждала від незаконних дій чоловіка. В цей же день 22.06.2018 року слідчим СВ Валківського ВП ГУ НП в Харківській області Федіним І.С. на підставі заяви [PERSON] прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12018220240000293 від 17.06.2018 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №08-188/19/пп від 19.10.2019 року, проведеної під час судового розгляду за клопотанням представника позивача за матеріалами кримінального провадження №12018220240000293 та цивільної справи №615/94/19, судово-медична експертна комісія прийшла до висновку, що відповідно до даних медичної карти стаціонарного хворого №2261 Валківської ЦРЛ, [PERSON] знаходилася в лікарняному закладі з 16.06.2018 року по 25.06.2018 року. Заключний діа\-гноз клінічний складається із: «забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, вегето-судинна дистонія по змішаному типу, виразний астено-невротичний синдром, жовчно-кам`яна хвороба, калькульозний холецистит». Окрім вказаних нозологічних одиниць під знаком питання у основний пункт заключного клінічного діагнозу внесено «гостра закри\-та черепно-мозкова трава? Струс г/мозку?». З патологічних локальних змін на момент го\-спіталізації лікар приймального відділення, на тлі відсутності ушкоджень шкіри, норма\-льної реакції на світло, відсутності ністагму, рівновеликих зіниць, визначив болючість в шийно-потиличній ділянці при пальпації. При огляді невропатологом встановлено діагноз - забій м`яких тканин голови (в об`єктивному статусі, на фоні недобре читабельного почерку, відповідних змін не описано). Діагноз - ЗЧМТ та струс головного мозку - винесені під знаком питання. Результати рентгенологічних досліджень не свідчать за травматичні зміни й відпові\-дають хронічному захворюванню хребта. Таким чином, будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили за наявність у [PERSON] травматичних ушкоджень, наявна медична документація не містить. Відповідно до п.4.6 (у примітці) «Правил судово-медичного визначення ступеня тя\-жкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р №6, діагноз забій (м`яких тканин) не враховується при оцінці ступеню тяжкості у зв`язку із тим, що він встановлений на підставі суб`єктивних фактів і не підтверджується об`єктивними відомостями, які б віддзеркалювали порушення анатомічної цілісності (змін) тканин. Зважаючи на викладене, враховуючи п.4.13 Правил комісія експертів утримується від відповіді на питання, чи могли бути одержані позивачем тілесні ушкодження за обставин, які вона вказує в поясненнях, які тілесні ушкодження їй спричинені, їх характер, локалізація та механізм утворення. Ст.55 Конституції України встановлює, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, у відповідності до ч.1 ст.5 ЦПК України суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Ст.82 ЦПК України передбачено перелік підстав звільнення від доказування. Доказування відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В даному випадку збитками будуть, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Ст.1166 ЦК України встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, що завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, згідно положень ч.1 ст.1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Досліджені за клопотанням позивача докази викликають у суду сумнів щодо наявності факту спричинення їй тілесних ушкоджень, в тому числі з вини відповідача. Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності в призмі аналізу наведених правових норм, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факт порушення її цивільного права, що б могло завдати збитки, відшкодування яких передбачено законодавством України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed