Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

16.12.2014 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява від Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON]. Позивач посилаючись на те, що 16.05.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений договір № б/н з [PERSON] Відповідно до кредитного договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, станом на 31.10.2014 р. загальна заборгованість склала 15664,67 грн., ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості, а також судових витрат по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також додатково стягнути судові витрати у вигляді витрат на розміщення оголошення в пресі в сумі 420 грн., не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності на адресу суду не надходили, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний договір № б/н з [PERSON] Відповідно до кредитного договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, станом на 31.10.2014 р. загальна заборгованість склала 15664,67 грн., та складається з заборгованості за кредитом 9172,96 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 4619,58 грн.; заборгованість з комісії за користування кредитом - 650,00 грн.; штрафи 500,00 грн. - (фіксована частина); 722,13 грн. - (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 527 ЦК України передбачає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем були порушені умови Кредитного договору, а саме: протягом тривалого часу не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти, при цьому суд враховує, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи - жодних заперечень на подану позовну заяву від неї не надходило. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Позивачем надані документи, що стверджують понесені витрати, тому вони підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрати на розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача 420,00 грн..

Outcome: approved