Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

17.09.2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. В позовній заяві зазначено, що з 15.08.1997 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24.10.2013 р. було розірвано. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2013 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на двох дітей. Після досягнення старшою дитиною повноліття аліменти на утримання молодшої дитини стягуються в сумі 500,00 грн. Позивач зазначає, що згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум у 2018 році на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 грудня 2027 грн. Таким чином прожитковий мінімум для дочки сторін значно зріс, що потребує більших витрат та зусиль для забезпечення дитині належних умов проживання, навчання, відпочинку. Крім того, згідно змін в законодавстві, мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а аліментів, які сплачує відповідач у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. на утримання дитини не вистачає, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], призначених на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/22504/13-ц від 07.10.2013 року, з твердої грошової суми на аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. 26.09.2018 р. у даній справі відкрито провадження. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що у нього відсутній постійний дохід. Він є інвалідом 3 групи та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1452,00 грн., а також отримує компенсацію за надання соціальних послуг громадянину похилого віку, інваліду 2 групи в розмірі 184,10 грн. Відповідно до СК України розмір аліментів на одну дитину віком від 6 років повинен становити не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому відповідач погоджується виплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 930,00 грн. (а.с. 25-27) У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що відповідач крім основного має ще неофіційний дохід, а саме: надає послуги по перевезенню транспортними засобами КАМАЗ і ЗІЛ, має найманих працівників та у 2016 році придбав квартиру. (а.с. 38-39) Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просила суд її задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та суду пояснив, що він офіційно не працює, інших осіб на утриманні не має. Дослідивши матеріали цивільної справи та вислухавши доводи учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ №093036, виданого 15.10.2007 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №3384. (а.с. 7) 24.10.2013 р. шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-АМ №081429, виданого 24.10.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис 446. (а.с. 8) Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/22504/13-ц від 07.10.2013 р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.09.2013 р. до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно довідки ОСББ «СТРУМОК 92» від 12.09.2018 р., дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 9) У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 08.07.2017 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 р., яким запроваджено новий підхід до порядку визначення способу стягнення аліментів виключно з урахуванням судом волевиявлення одержувача аліментів. Частиною третьою ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно диспозиції ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З аналізу наведених норм закону слідує, що визначення способу стягнення аліментів (в частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі) здійснюється судом виключно у спосіб, про який просить одержувач аліментів. Окрім наведеного, закон вказує і на можливість зміни способу стягнення аліментів, що раніше було визначено рішенням суду, за позовом одержувача аліментів. Зі змісту та правової суті позовної заяви, незважаючи на посилання позивача на ст. 192 СК України, вбачається, що позивач просить змінити саме спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, а тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність субєктивного права у позивача просити суд визначити інший спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, ніж було визначено судовим рішенням раніше. Таке право одержувача аліментів є субєктивним, невідчужуваним і таким яке може бути реалізовано у будь-який час одержувачем аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, щодо визначення іншого способу стягнення аліментів з відповідача (а саме в частці від його заробітку (доходу). Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд зазначає, що відповідач являється людиною працездатного віку, розмір аліментів, що визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2013 р. (справа №127/22504/13-ц) є меншим мінімального розміру аліментів, передбаченого законом, та не відповідає потребам, необхідним для фізичного, розумового, морального та соціального розвитку дитини. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод і законних інтересів інших осіб. Відповідно до положень ст. 192 СК України та роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новий спосіб, що визначені рішенням суду слід стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили. З огляду на викладене вище, суд вважає справедливим та обґрунтованим змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, що було визначено раніше рішенням суду в твердій грошовій сумі на утримання дитини [PERSON], [INFO], на аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі в розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved