Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

16 січня 2019 року позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулась до відповідача Черкаський національний університет ім. Б.Хмельницького (м. Черкаси, б-р Шевченка, 81) про зміну формулювання причини звільнення з роботи, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що наказом № 44-к від 10.02.2006 року вона була прийнята на роботу до відповідача бібліотекарем 1 категорії наукової бібліотеки університету з 06.02.2006 року. Наказом № 838-к від 11.09.2007 року вона була переведена на посаду завідувача сектором наукової бібліотеки (абонемент фізико-математичних наук) з 10.09.2007 року. Наказом № 548-к від 19.12.2019 року її звільнено з роботи відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Вважає, що формулювання підстави її звільнення з роботи не відповідають її заяві про звільнення з роботи. 06.12.2019 року нею була подана відповідачу заява про звільнення з роботи в зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, тобто вона бажала, щоб її звільнили на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак відповідач звільнив її на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Доказом невиконання відповідачам законодавства про працю є наступне. Згідно витягу з акту ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача від 14.12.2012 року щодо використання коштів державного бюджету, виділених на підготовку кадрів та реалізацію окремих бюджетних програм за період з 01.10.2010 року по 30.09.2012 рік відповідачем було допущено заниження тарифних розрядів та відповідно посадових окладів працівників бібліотеки, внаслідок чого нею були недоотримані кошти з урахуванням надбавок за вислугу років, напруженості у роботі та за особливі умови праці, допущено нарахування та виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та відпускних у заниженому розмірі. Згідно розрахунку сум недоотриманих коштів в 2001 році їй було недоплачено 475,20 грн., в 2011 році 2125,29 грн., 2012 році 2041,70 грн. Відповідно довідки відповідача в 2016 - 2019 роках вона перебувала у щорічних відпустках з 1 по 30 серпня. Відпускні їй виплачувались в серпні місяці, чим порушувались вимоги ч. 4 ст. 115 КЗпП України. Також вказує, що відповідач не виконував законодавство про працю тим, що порушував Правилами охорони праці для працівників бібліотек, затверджених наказом МНС України від 12.12.201 року № 1398 в частині недодержання нормативів висоти стелажів, шаф з книжками, ширини проходів між стелажами. Просить суд постановити рішення, яким змінити формулювання причини звільнення їх з роботи у відповідача з ч. 1 ст. 38 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України та стягнути судові витрати. Ухвалою Соснівського\~ районного суду\~м.\~Черкаси від 17 січня 2020 року відкрито\~провадження по\~справі в\~порядку спрощеного\~позовного провадження. \~ \~ \~ \~ У відзиві на позов від 18.02.2020 відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог вказує, що позивачкою була надана суду сфальсифікована копія її заяви про звільнення від 06.12.2019 р. Зміст оригінальної заяви, яка була подана позивачкою роботодавцю не містив словосполучення «на працю» і був наступний: «Прошу, звільнити мене з роботи , в зв`язку з тим, що неодноразово порушувались мої права, в тому числі і на безпечне виконання своїх посадових обов`язків. Небажанням керівництва, розбиратися з проблемами по суті. Залишаю за собою право звернення до суду». Зазначає, що у заяві позивачки не були зазначені обов`язкові складові заяви про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП строк розірвання трудового договору, правові підстави звільнення ч. 3 ст. 38 КЗпП, причини, які спонукають працівника до розірвання договору (порушення трудового законодавства, колективного договору тощо, у чому полягає таке порушення, конкретні факти порушення умов договору чи трудового законодавства, які викликали таке рішення). Також у заяві позивачки була відсутня вимога здійснити виплату при звільненні вихідної допомоги у розмірі тримісячного заробітку на підставі ст.44 КзпП України. За інформацією директора бібліотеки [PERSON] напередодні подання заяви між ним та позивачкою виникло непорозуміння з приводу виконання останньою посадових обов`язків та її некоректної поведінки стосовно колег. З метою прийняття правового рішення згідно заяви [PERSON] про звільнення з роботи начальник відділу кадрів на виконання доручення ректора неодноразово усно звертався до позивачки з проханням уточнити зміст поданої нею заяви, на що остання не реагувала. 17.12.2019 р. за № 2106/01-11 начальником відділу кадрів Гуком Б.М. було підготовлено та вручено [PERSON] письмове повідомлення про необхідність уточнення дати звільнення та конкретизації правових підстав звільнення. Після вручення вказаного повідомлення позивачка на його копії зробила запис «Згідно реєстрації поданої мною заяви від 06.12.2019 р.», таким чином відмовившись від будь-яких уточнень університету щодо дати та правової підстави звільнення. 18.12.2019 р. позивачка була запрошена на зустріч до проректора [PERSON] , у якого в оперативному управлінні перебуває наукова бібліотека, на якій був присутній начальник відділу кадрів Гук Б.М. У ході зустрічі позивачка знову відмовилась конкретизувати свої мотиви та підстави звільнення та його дату, зазначивши, що зміст заяви залишається незмінним та зазначила, що бажає отримати наказ про звільнення і трудову книжку. Будь-яких заяв про порушення вимог трудового законодавства, законодавства про охорону праці, колективного договору чи нормативних актів від позивачки протягом всього часу роботи не надходило. Будь-яких заяв про бажання звільнитись за ч. 3 ст. 38 КЗпП України та заяв про те, що звільнення пов`язано з порушенням роботодавцем вимог трудового законодавства чи законодавства про охорону праці, колективного договору чи нормативного акта про працю від позивачки не надходило. Враховуючи вказані обставини та формулювання змісту заяви [PERSON] , що відповідає вимогам ч. 1 ст. 38 КЗпП України, позивачка була звільнена за ініціативою працівника з дотриманням вимог ст.241-1 КЗпП щодо порядку перебігу строків у трудових відносинах. Роботодавцем було проведено повний розрахунок, включаючи компенсацію за невикористану щорічну відпустку. Також зазначає, що вказані у акті ревізії від 14.12.2012 р. суми були сплачені позивачці у листопаді 2012 року, чим відповідачем було усунуто відповідне порушення і в подальшому нарахування і виплата заробітної плати позивачці здійснювалась відповідно до законодавства про оплату праці. Подання заяви про звільнення позивачкою мало місце через близько років з моменту порушення її трудових прав згідно акту ревізії від 14.12.2012 р. та відповідно сплинув визначений ст. 233 КЗпП України тримісячний строк з моменту, коли позивачка дізналась про порушення свого трудового права. Також просить застосувати строки позовної давності за порушення щодо виплати відпускних та відмовити у цій частині у зв`язку з закінченням терміну позовної давності. Зазначав, що після отримання позовної заяви [PERSON] наказом Університету від 31.01.2020 р. № 13 призначена комісія з перевірки фактів, наведених у позовній заяві, яка перевірила стан охорони праці та техніку безпеки у структурному підрозділі, де працювала позивачка. Згідно з актом комісії від 14.02.2020 р. порушень вимог ст. 153 КЗпП та Правил охорони праці для працівників бібліотек, затверджених наказом МНС України від 12.12.2012 року № 1398 не виявлено. Також вказує, що з боку самої позивачки допускались порушення внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.05.2020 р. відповідачу продовжений строк для подачі відзиву на позов. Позивачка та її представник позивача адвокат Хомік С.Г. позовну заяву підтримав та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивачка додатково пояснила, що у зв`язку з відсутністю можливості зробити ксерокопію своєї заяви про звільнення при її подачі керівнику, вона написала її копію, на якій є вхідний номер реєстрації та резолюція. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача\~в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовної заяви з підстав викладених у відзиві на позов. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та трудового законодавства. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~та\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до наказу № 44-к від 10.02.2006 року [PERSON] було прийнято на посаду бібліотекаря 1категорії наукової бібліотеки Черкаського Національного університету імені Богдана Хмельницького з 06.02.2006 р. на час відпуски [PERSON] (а.с.4) Відповідно до наказу № 838-к від 11.09.2007 року позивачку [PERSON] переведено на посаду завідувача сектором наукової бібліотеки (абонемент фізико-математичних наук) з 10.09.2007 року. (а.с.5) Згідно витягу з акту ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача № 03-24/13 від 14.12.2012 року щодо використання коштів державного бюджету, виділених на підготовку кадрів та реалізацію окремих бюджетних програм за період з 01.10.2010 року по 30.09.2012 рік відповідачем було допущено заниження тарифних розрядів та відповідно посадових окладів працівників бібліотеки. Згідно розрахунку сум недоотриманих коштів у додатку до вказаного акта в 2011 році позивачем недоотримано надбавок матеріальної допомоги та відпускних на загальну суму 475,20 грн., в 2011 році 2125,29 грн., 2012 році 2041,70 грн. (а.с.8) Відповідно до довідки головного бухгалтера від 10.01.2020 р. № 45/01-11 в 2016 - 2019 роках позивачка перебувала у щорічних відпустках з 1 по 30 серпня з виплатою відпускних в серпні відповідного року. (а.с. 10) 06.12.2019 року позивачка [PERSON] звернулась до керівника університету з заявою про звільнення з роботи в зв`язку з тим, що неодноразово порушувались її права, в тому числі і на безпечне виконання своїх посадових обов`язків. Небажанням керівництва розбиратися з проблемами по суті. Залишає за собою право звернення до суду. Вказана заява зареєстрована 06.12.2019р. за вхідним номером 843 (а.с.46). Надана суду позивачкою копія заяви про звільнення (а.с.6) дійсно має відмінність у формулюванні причини звільнення, яку позивачка пояснила неточністю при переписуванні нею заяви про звільнення, яку подала керівнику. Вказана копія заяви не приймається судом до уваги, оскільки спірний наказ про звільнення відповідачем приймався на підставі поданої керівнику позивачкою заяви. Листом від 17.12.2019 № 2106/01-11 [PERSON] повідомлено про те, що з метою прийняття правового рішення щодо звільнення з роботи за заявою від 06.12.2019 вх. № 843 запропоновано визначити дату звільнення та конкретизувати підстави звільнення. На даній заяві міститься напис «згідно реєстрації поданої мною заяви від 06.12.2019 р.» (а.с.47) Згідно службової розписки проректора з наукової, інноваційної та міжнародної діяльності [PERSON] та начальника відділу кадрів Гук Б.М. запропоновано звільнити [PERSON] за ініціативою працівника 20.12.2019, тобто з дотриманням вимог ст. 241-1 КЗпП України щодо порядку перебігу строків у трудових відносинах, а також виплатити кошти за невикористанні дні належних їй відпусток. (а.с. 48) Наказом від 18.12.2019 року № 548-к позивачку звільнено з ініціативи працівника за ч. 1 ст. 38 КЗпП України з виплатою компенсації на невикористану відпустку з таких підстав: 1) заява [PERSON] ; 2) повідомлення [PERSON] від 17.12.2019 р., 3) службова записка проректора [PERSON] і начальника відділу кадрів Гука Б.М. від 18.12.2019 р. На наказі від 18.12.2019 року № 548-к міститься розписка [PERSON] про отримання 19.12.2019 та напис «Залишаю право на звернення до суду згідно поданою мною заявою зареєстрованою 06.12.2019 року» (а.с.7) Наказом № 13 від 31.01.2020 Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького призначено комісію з перевірки фактів, зазначених в позовній заяві [PERSON] (а.с.32). Відповідно до доповідної записки директора наукової бібліотеки Голиша [PERSON] .М. від 06.02.2020 зазначено те, що у 2009 році було проведено ремонт приміщення абонементу фізико-математичних наук. Позивачці надавались систематичні інструктажі з техніки безпеки дирекцією бібліотеки. Однак позивачка не завжди виконувала вимоги з питань праці, а саме розташовувала книги на верхніх полицях в 2-3 ряди чим їх перевантажувала та створювала травматичні ризик, на зауваження не реагувала. Перед звільненням позивачка вказувала про проблему перевантаження фондів, на що було направлено двох працівників для допомоги у вирішенні даного питання, однак позивач нагрубила їм, про що були написані відповідні доповідні. Дирекцією бібліотеки було виявлено неодноразові порушення санітарно-гігієнічних норм на абонементі. (а.с.33) Відповідно до доповідної записки від 03.02.2020 зазначено, що кошти які були недоотриманні протягом періоду з жовтня 2010 року по вересень 2012 року нараховані та виплачені бухгалтерією в листопаді 2012 року. Відпускні за період з 2016-2018 виплачені протягом серпня відповідного року. Відпускні за 2019 року були виплачені 30.07.2019 року в повному обсязі. (а.с.35) Відповідно до доповідної записки провідного фахівця з питань ЦЗ Медведь Н.О. від 05.02.2020 зазначено, що інструктажі з питань пожежної безпеки університету проводяться регулярно керівниками структурних підрозділів. (а.с.38) Відповідно до доповідної записки начальника відділу охорони праці [PERSON] зазначено те, що в університеті регулярно (один раз на 5 років) проводиться атестація робочих місць . (а.с.39) Внутрішнім організаційно-правовим документом є Посадова інструкція провідного бібліотекаря абонементу фізико-математичних наук відділу обслуговування наукової бібліотеки імені Михайла [PERSON] від 2019 року. (а.с.40-42) Актом обстеження приміщення бібліотеки гуртожитку № 3 від 10.02.2020 встановлено, що вимоги п. 10.6 та п.10.9 Правил охорони праці для працівників бібліотек затверджених наказом МНС України від 12.12.2012 № 1398 не порушуються. (а.с.43) Актом перевірки фактів, зазначених у позовній заяві [PERSON] від 14.02.2020 комісія вважає: факти, щодо виплати відпускних коштів з порушенням термінів, встановлених ч. 4 ст. 115 КЗпП України підтверджуються. Порушень вимог ст. 153 КЗпП України та Правил охорони праці для працівників бібліотек, затверджених наказом МНС України від 12.01.2012 № 1398, на які посилається позивачка не виявлено, З боку самої позивачки [PERSON] допускались порушення правил внутрішнього розпорядку, вимог безпеки праці та трудової дисципліни. (а.с.44) \~ \~ \~ \~Частиною 3 статті 235\~КЗпП України передбачено, що у разі визнання\~\~формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках коли це не тягне поновлення\~\~працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Звертаючись до суду із позовом про зміну формулювання підстав та дати звільнення, позивач просила\~\~вважати його таким, що звільнений згідно ч. 3 ст.\~38\~КЗпП України - у зв`язку з невиконанням законодавства про працю. \~ \~ \~ \~Статтею 36\~КЗпП України встановлено, що підставами припинення трудового договору, серед іншого, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45) (пункт 4 статті 36). Розірвання трудового договору з ініціативи працівника як спосіб захисту його трудових прав передбачено статтею 38 КЗпП України. Відповідно до частини першої цієї статті працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору (частина 2 статі 38). Згідно з ч. 3 ст.\~38\~КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. За змістом статті 38\~КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП України) не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. \~ \~ \~ \~При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 754/1936/16-ц (провадження № 61-28466св18). Судом встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем у трудових відносинах на умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк, та 06 грудня 2019 року нею було подано заяву про звільнення з роботи у зв`язку з порушенням працедавцем її прав, проте була звільнена на підставі частини першої статті 38\~КЗпП України (за власним бажанням). Суд виходить з того, що роботодавець не вправі самостійно змінювати визначену працівником підставу звільнення з роботи. У разі, якщо факти порушення прав працівника, що спонукало працівника до розірвання трудового договору не підтвердилися або заперечуються роботодавцем, відповідач повинен був відмовити у звільненні з цих підстав. Разом з тим, звільнення позивачки на підставі частини першої статті 38\~КЗпП України за вказаних обставин є неправомірним, оскільки позивачка не просила звільнити її за власним бажанням за частиною 1 статті 38 КЗпП України. Вирішуючи вимоги про зміну формулювання причини звільнення, суд приходить до наступного. Посилання позивачки на порушення відповідачем законодавства про охорону праці протягом періоду її роботи не підтверджені належними та допустимими доказами. Надані позивачкою фотографії не підтверджують достовірність фактів конкретних порушень у період роботи позивачки Правил охорони праці для працівників бібліотек, затверджених наказом МНС України від 12.12.2012 року № 1398, оскільки не містять кількісних показників недодержання нормативів висоти стелажів, шаф з книжками, ширини проходів між стелажами. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що перед написанням позивачкою заяви про звільнення ними обговорювались виробничі питання, зі скаргами з приводу неналежних умов праці позивачка протягом роботи до нього не зверталась. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відпустки» заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. У 2016-2018 роках позивачці надавались відпустки в період з 01 по 30 серпня щорічно, отже згідно вказаної норми закону відпускні мали виплачуватись не пізніше 28 липня відповідного року, однак фактично виплачувались у серпні, чим порушувались вимоги ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відпустки». Крім того, Згідно витягу з акту ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача від 14.12.2012 року щодо використання коштів державного бюджету, виділених на підготовку кадрів та реалізацію окремих бюджетних програм за період з 01.10.2010 року по 30.09.2012 рік відповідачем було допущено заниження тарифних розрядів та відповідно посадових окладів працівників бібліотеки, внаслідок чого нею були недоотримані кошти з урахуванням надбавок за вислугу років, напруженості у роботі та за особливі умови праці, допущено нарахування та виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та відпускних у заниженому розмірі. Вказані порушення не оспорювались відповідачем та усунуті в частині недоплати коштів в 2012 році. Посилання відповідача на те, що звернення позивачки з заявою про звільнення відбулось після спливу визначеного ст. 233 КЗпП України тримісячного строку для захисту трудового права з моменту, коли остання дізналась про вказані порушення її прав на оплату праці, суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову, виходячи з наступного. Відповідно до\~ ст.\~233\~КЗпП України\~працівник може\~звернутися з\~заявою про\~вирішення трудового\~спору безпосередньо\~до районного,\~районного у\~місті,\~міського чи\~міськрайонного суду\~в тримісячний\~строк з\~дня,\~коли він\~дізнався або\~повинен був\~дізнатися про\~порушення свого\~права,\~а у\~справах про\~звільнення -\~в місячний\~строк з\~дня вручення\~копії наказу\~про звільнення\~або з\~дня видачі\~трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Отже, ч. 1 ст.\~233\~КЗпП України встановлені строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, які не обмежують працівника у строках подачі заяви про звільнення незалежно від формулювання підстави звільнення. Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач в період роботи позивачки допускав порушення законодавства про оплату праці щодо заниження за період з 01.10.2010 року по 30.09.2012 рік тарифного розряду та посадового окладу позивачки, порушення строків виплати позивачці відпускних у 2016-2018роках, а тому згідно поданої позивачкою заяви були наявні підстави для звільнення її з роботи відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням у зв`язку з порушенням законодавства про працю. \~ \~ \~ \~В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі ст. 36, 38, 233, 235 КЗпП України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 15, 80, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 21 ЗУ «Про відпустки», суд

Outcome: approved