Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

17.02.2014р. померла [PERSON], яка 30.07.2009р. залишила на випадок своєї смерті заповіт на все належне їй майно на користь своєї дочки [PERSON]. Спадкоємцями за законом за правом представлення, після смерті [PERSON], які прийняли спадщину, є також діти сина спадкодавці [PERSON], померлого 17.03.2006р. позивач [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] та треті особи, які заявили самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про встановлення нікчемності заповіту та позбавлення права на спадкування за заповітом, а [PERSON] із позовом про визнання заповіту недійсним. У судовому засіданні позивач [PERSON] її представник та представник третіх осіб, які заявили самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] та [PERSON] за довіреностями [PERSON] підтримали позови та наполягали на їх задоволенні. Свої позовні вимоги [PERSON] та представник [PERSON] обґрунтовували тими обставинами, що на час складення заповіту [PERSON] мала вік 86 років та в силу вікових змін на момент складення заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, та діяла під впливом відповідача [PERSON], яка особисто обирала нотаріуса, супроводжувала [PERSON] та була присутня при складенні та посвідченні заповіту, а тому волевиявлення спадкодавці [PERSON] на розпорядження своїм майном не відповідало її дійсній волі. За цих обставин, вони вважають, що заповіт від 30.07.2009р., посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу є нікчемним, так як був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Крім того, вони вважають, що заповіт є недійсним, так як був складений особою, яка на момент його вчинення не усвідомлювала своїх дій та не могла керувати ними, а також у звязку із невідповідністю волі заповідача його дійсній волі, оскільки після смерті свого чоловіка [PERSON] втрачала орієнтацію в часі та просторі, страждала забудькуватістю, не могла висловлювати звязно свої думки. Позови вони просять задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та третіх осіб, які заявили самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] та [PERSON] не визнали. Свої заперечення вони обґрунтовували тими обставинами, що доводи позивача та третіх осіб є надуманими та безпідставними, а тому не можуть свідчити про нікчемність заповіту чи його недійсність, оскільки заповідач [PERSON] на момент складання заповіту мала повну цивільну дієздатність, що підтверджується висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, її волевиявлення було вільним та було спрямоване на реальне розпорядження своїм майном, вона не діяла під впливом дочки [PERSON], оскільки скласти заповіт була ініціатива [PERSON], а відповідач її лише супроводжувала та була присутня в приміщенні нотаріальної контори, але не в кабінеті нотаріуса. За цих обставин, вони вважають, що порушень вимог щодо форми заповіту та його посвідчення не було. У задоволенні всіх позовних заяв вони просять відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Золотоніського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 30.07.2009р. вона дійсно посвідчувала заповіт від імені [PERSON] на користь її дочки [PERSON] конкретних деталей вона не памятає, але сумнівів у неї щодо дієздатності заповідача не було, оскільки вона провела перед складанням та посвідченням заповіту бесіду із [PERSON] і їй особливо запамяталося, що вона конкретно просила зазначити в заповіті, що будинок також на дочку [PERSON] хто конкретно супроводжував [PERSON] до нотаріальної контори, вона не знає, допускає, що можливо це була її дочка [PERSON] Разом з тим, вона категорично заперечує, що заповіт посвідчувався в присутності її дочки, чи інших сторонніх осіб. Заповідач [PERSON] була в її кабінеті одна та всі необхідні деталі та розяснення вона їй надавала. Заповіт вона підписала власноручно, почерк у неї був розбірливий та каліграфічним. Вона допускає, що можливо в коридорі було чути окремі вислови, в разі якщо двері не були щільно зачинені, але в її кабінеті крім заповідача сторонніх осіб, в тім числі спадкоємиці, на користь якої посвідчувався заповіт, не було. Вона вважає, що підстав для визнання заповіту недійсним, а тим більше нікчемним, немає. У задоволенні позовів просить суд відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та представника позивача та третіх осіб, які заявили самостійні вимоги на предмет спору, заперечення відповідача та її представника, третю особу приватного нотаріуса, свідків, заявлених сторонами, дослідивши та оцінивши докази, повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позивача, приходить до висновку, що позови [PERSON] та третіх осіб до задоволення не підлягають виходячи із наступного. Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Таким чином, однією із особливостей заповіту, як правочину є те, що він водночас може бути віднесений і до нікчемних і до оспорюваних правочинів. В силу вимог норм цивільного закону до нікчемних заповітів відноситься заповіт, який складений фізичною особою, яка не має повної цивільної дієздатності (ч.1 ст. 1234 ЦК України); заповіт вчинений через представника, заповіт посвідчений уповноваженою особою, але із порушенням вимог встановлених законом (ст. 1247, ст. 1248, ст. 1251, ст. 1252 ЦК України), тобто заповіт, що складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України, а саме це письмова форма, нотаріальне посвідчення, або посвідчення особами, уповноваженими на це законом, зазначення у заповіті місця та часу його складання, вказівка у тексті заповіту про дату і місце народження заповідача, підписання заповіту заповідачем, підписання заповіту іншою особою у випадках, передбачених ч.4 ст. 207 ЦК України. Стаття 1248 ЦК України передбачає умови посвідчення заповіту нотаріусом, а саме, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Із заповіту від 30.07.2009р., посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр № 2399) вбачається, що в тексті заповіту зазначено: місце, дата, складання заповіту, число, місяць, рік та місце народження заповідача та ідентифікаційний код, а також слідує, що заповіт складений фізичною особою із повною цивільною дієздатністю, за відсутності будь-якого примусу, як фізичного так і психічного із розясненням змісту відповідних статей ЦК України, які зазначені у заповіті. У заповіті також зазначена дата його складання та підписання о 14 год. 29 хв. за допомогою технічних засобів в приміщенні, що є робочим місцем нотаріуса та адреса нотаріальної контори. Заповіт підписаний власноручно заповідачем [PERSON] та прочитаний нею вголос, про що мається підпис заповідача, а також зазначено, що заповіт записаний нотаріусом зі слів [PERSON] та викладений на нотаріальному бланку, який виданий заповідачу. Згідно ч.2 ст. 1257 ЦК України суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі, тобто, що в силу ч.1 ст. 225 ЦК України заповідач в момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Із висновку посмертної судово-психіатричної експертизи за № 490 від 19.10.2015р. стосовно [PERSON], предметом дослідження якої були пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], медичної документації на під експертну [PERSON] та інших письмових доказів, що зазначені у описовій частині висновку експертизи, вбачається, що [PERSON], 09.01.1923р.н., на момент складання та підписання заповіту 30.07.2009р. не виявляла ознак тимчасового розладу психічної діяльності або хронічного стійкого психічного розладу, була здатна правильно сприймати обставини, що мали відношення до складання та підписання заповіту, була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 30 липня 2009р. Доводи позивача [PERSON] та представника [PERSON], наведені в судовому засіданні, в частині того, що заповіт [PERSON] 30.07.2009р. був складений всупереч її волі, оскільки це було побажання її покійного чоловіка, а також під тиском спадкоємця [PERSON], яка обирала нотаріуса, супроводжувала заповідача до нотаріальної контори та знала зміст заповіту, а тому є наявним порушення таємниці заповіту, оскільки [PERSON] під час складання заповіту із кабінету нотаріуса чула про його зміст, а також, що в силу вікових змін [PERSON] не могла повно усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд находить непереконливими, та такими, які не тягнуть за собою недійсність чи нікчемність заповіту. Отже, суд приходить до висновку, що заповідач [PERSON] на момент складання заповіту 30.07.2009р. мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було вільним, відповідало її внутрішній волі та було спрямоване на настання наслідків, зазначених у заповіті на розпорядження належним їй майном на випадок смерті, а також заповіт не суперечить інтересам спадкодавця та моральним засадам суспільства. Позивачем [PERSON] та представником не надано будь-яких достовірних доказів, що заповідач [PERSON] на момент складання заповіту перебувала під впливом обману, погрози насильством, внаслідок чого оформлення заповіту було вимушеним, а також під час небезпечної для життя хвороби чи внаслідок тяжких обставин для заповідача. За вищенаведеного, суд відмовляє позивачу [PERSON] та третім особам, які заявили самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача [PERSON] та [PERSON] у задоволенні їхніх позовів.

Outcome: dismissed