Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

15.03.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів. Ухвалою від 20.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено судовий розгляд справи на 15.04.2019 року та надано строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 15.04.2019 року закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 24.07.2019 року клопотання відповідача [PERSON] про надання строку на примирення задоволено та надано сторонам строк на примирення три місяці. Позивач у судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. На підставі ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суддя вирішив розглянути справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи вказані обставини та те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Суддею встановлено, що 12.12.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва, актовий запис №2210, від 12 грудня 2012 року. Спільне життя з відповідачем не склалося. Починаючи з моменту народження сина, позивач з сином періодично проживали за місцем її реєстрації, та періодично за місцем реєстрації відповідача. 29 січня 2016 року позивач уже зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, але відповідач умовив залишити цей позов без розгляду. Однак стан сімейних стосунків не покращився. Починаючи з 30 червня 2017 року позивач повністю припинила спільне проживання з відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO] про що 27 лютого 2013 року видане свідоцтво про народження Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини. Спір про майно між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи те, що фактично сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, примирення між подружжям не можливе, суддя вважає необхідним шлюб розірвати. Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню їй за рахунок відповідача.

Outcome: approved