Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач по справі є його рідним батьком. На його утримання батько сплачував аліменти на користь матері до досягнення ним вісімнадцятирічного віку. 14 грудня 2015 року позивачу випоповнилось 18 років, і з цього часу аліменти нараховувати припинили. З 01 вересня 2015 року він навчається в Приазовському державному технічному університеті, строк навчання до 30 червня 2019 року, та потребує матеріальної допомоги батька. Батько має можливість надавати матеріальну допомогу на період навчання. У зв»язку з чим, позивач посилаючись на діюче законодавство, звертається до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на його користь, на його утримання, так як він продовжує навчання, у розмірі 1 800 гривень зі всіх видів його заробітку, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23-річного віку. Позивач [PERSON] до судового засідання не прибув, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомим суду причина, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого 23 січня 1998 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадського стану міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] народився 14 грудня 1997 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 46. Батьками було записано [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання та у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу Факт навчання позивача підтверджується довідкою Приазовського державного технічного університету № 264 від 10 грудня 2015 року, де зазначено, що [PERSON] навчається на факультеті інформаційних технологій, 1 курс денної форми навчання. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2019 року. Згідно з частини 1 статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК України). З аналізу змісту ст. 198 СК України суд приходить до висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). За таких обставин, враховуючи, що позивач [PERSON], який досяг повноліття, продовжує навчання, його вік є меншим ніж 23 роки, він має потребу в матеріальній допомозі, яку відповідач [PERSON] має змогу надавати зі всіх видів заробітк, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього аміантів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача також підлягають стягненню в дохід держави витрати з оплати судового збору. На підставі ст.ст. 182, 183, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved