Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

15.10.2013 року позивачі звернулися до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до відповідачки, в якому просили постановити рішення суду, яким усунути перешкоди у здійсненні їх прав щодо спілкування і виховання внука, вирішити питання відносно проживання їх внука один раз на тиждень в суботу і неділю в с. Пищів, Новоград-Волинського району. Обгрунтовують заяву тим, що [PERSON], [INFO], є їх єдиним онуком, сином трагічно померлого сина [PERSON]. Оскільки інших онука окрім [PERSON] у них немає вони ставляться до нього як до власного сина. У них з онуком завжди були дуже гарні стосунки, легко знаходили з ним спільну мову, незважаючи на різницю у віці і при спілкуванні з ним ніколи не виникало приводів для конфліктів. Відповідачка всіляко перешкоджає спілкуванню з внуком, взагалі не підпускає їх до нього. Позивачі вважають,що при цьому відповідачка керується не інтересами дитини, а своїми амбіціями, що є основним важелем для неї не відпустити внука для спілкування з ними. Зазначають, що вони мають власну квартиру із всіма зручностями, проживають в селі, працюють, матеріально забезпечені і дуже сильно бажають спілкуватись з внуком і приймати участь у його вихованні. В ході розгляду справи позивачі уточнили свої позовні вимоги, подавши відповідну письмову заяву (а.с. 63), в якій просили постановити рішення суду, яким усунути перешкоди у здійсненні їх прав щодо спілкування і виховання внука [PERSON], а також встановити дні спілкування з внуком за місцем його навчання, а також два рази на місяць в суботу і неділю з виїздом в с. Пищів, Новоград-Волинського району. Підстави позову залишились незмінними. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позов з підстав та в обсязі, зазначених в уточненій позовній заяві (а.с. 63), просили його задовольнити. Позивачем [PERSON] було уточнено, що під встановленням днів спілкування з внуком за місцем його навчання слід розуміти спілкування з онуком під час шкільних перерв. Відповідачка та її представник позов не визнали, пославшись на його безпідставність, просили відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи, органу опіки і піклування Новоград-Волинської міської ради, проти задоволення позову не заперечувала у випадку, якщо позивачам буде наданий дозвіл на побачення з онуком в присутності його матері, тобто відповідачки по справі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], позивачки по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 39). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 39) позивачі знаходяться у зареєстрованому шлюбі. 28.06.2007 року від шлюбу, зареєстрованого між [PERSON] та [PERSON], відповідачкою по справі, народився син [PERSON]. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 вересня 2008 року (а.с. 7) шлюб між [PERSON] та відповідачкою був розірваний, а син [PERSON] залишений на вихованні з відповідачкою. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Позивачі стверджують, що відповідачка чинить їм перешкоди у спілкуванні та вихованні онука. Правовідносини між сторонами є сімейними та врегульовані Сімейним кодексом України. Так, ст. 257 Сімейного кодексу України передбачає, що баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. В той же час, судом встановлено, що позивач [PERSON] не має кровної спорідненості з [PERSON], а тому не має статусу його діда в розумінні ст 257 Сімейного Кодексу України, а відповідно не має й комплексу прав діда, таких як право на спілкування з онуком та на участь в його вихованні. В зв'язку з цим позовні вимоги [PERSON] до відповідачки є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки не мають під собою юридичної основи. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідачка перебувають в неприязних стосунках, що унеможливлює їх спілкування між собою. На час розгляду справи позивачка та відповідачка примирення не досягли. Факт існування неприязних стосунків підтверджується як самими сторонами, так і документальними доказами, наявними в справі (а.с. 41 - 46). В той же час позивачкою не було надано суду переконливих доказів на підтвердження того, що відповідачка перешкоджає їй здійснювати спілкування з онуком, не конкретизувала та не описала характер перешкод, які, на її думку, створює відповідачка своїми діями, і відповідним чином не вказала спосіб, який необхідно вжити, аби усунути створені перешкоди. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В запереченнях проти позову відповідачка вказала, що вона категорично заперечує проти того, щоб позивачка, а тим більше позивач, періодично забирали до себе онука та бачились з ним без її присутності, оскільки це може суттєво вплинути на психіку дитини. Допитаний в судовому засіданні в присутності психолога онук [PERSON] (журнал судового засідання від 17.01.2014 року а.с. 64-66) не виявив цілковитого бажання на те, щоб на даний час спілкуватися зі своєю бабусею, позивачкою по справі, проте й не відкинув цього бажання у майбутньому. Щодо встановлення для позивачки днів спілкування з внуком за місцем його навчання, та як було уточнено в судовому засіданні, саме під час перерв між уроками, суд вважає, що дана вимога не може бути задоволена, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства, а саме п. 46 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затверджене Постановою КМУ від 27 серпня 2010 року № 778, тривалість перерв між уроками встановлюється з урахуванням потреби в організації активного відпочинку і харчування учнів, але не менш як 10 хвилин, великої перерви (після другого або третього уроку) - 20 хвилин. Відповідно до даного Положення перерва є невід'ємною частиною навчального-виховного процесу і призначена для організації активного відпочинку і харчування учнів. Тому задоволення цієї вимоги позивачки може призвести до порушення організації навчального-виховного процесу [PERSON]. До того ж суд переконаний, що невелика тривалість перерв між уроками не може надати ні позивачці, ні [PERSON] можливості повноцінно поспілкуватись між собою. Що стосується вимоги щодо встановлення днів спілкування з онуком два рази на місяць в суботу і неділю з виїздом в с. Пищів, Новоград-Волинський району, то остання на час розгляду справи в суді також не може бути задоволена, зважаючи на те, що між сторонами по справі склалися вкрай неприязні відносини. Наявність між сторонами низки нерозв'язаних спірних майнових та сімейних питань унеможливлює примирення між позивачкою та відповідачкою та створення між ними атмосфери толерантного родинного спілкування. За таких умов, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить виключно з охоронюваних законом інтересів дитини з метою унеможливлення негативного впливу та запобігання створення на неї психологічного тиску, викликаного неприязним характером відносин сторін. Разом з тим ст. 11 ЦПК України чітко вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Представник органу опіки і піклування не заперечувала проти задоволення позову у випадку забезпечення спілкування позивачки з онуком в обов'язковій присутності відповідачки, проте такої вимоги в ході розгляду справи позивачкою не заявлялось. В той же час судом не ставиться під сумнів право позивача [PERSON] на спілкування та прийняття участі у вихованні онука [PERSON], однак способи захисту такого права, обрані позивачем, на даний час не можуть бути задоволені судом, оскільки вони невід'ємно пов'язані з характером неприязних стосунків сторін, що може завдати шкоди психічному здоров'ю дитини.

Outcome: dismissed