Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

16.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що складає 157 днів, у сумі 29649 грн 45 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів повний розрахунок і не виплатив усі належні суми, чим порушив його трудові права. Рішенням суду від 14.11.2016 року з відповідача стягнуто на його користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Втім, відповідач допустив тривале невиконання рішення суду і здійснив повний розрахунок лише 21.04.2017 року. В звязку з цим, позивач просить суд додатково стягнути з відповідача середній заробіток за час невиконання судового рішення. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідача позов не визнала. Вона повідомила, що підприємство перебуває в скрутному фінансовому становище, що позбавляє його можливості здійснювати своєчасні розрахунки по заробітній платі. Посилаючись на відсутність вини відповідача в затримці розрахунку з позивачем просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах з 05.11.1985 року. Наказом від 31.08.2016 № 175-к позивача звільнено з роботи 01.09.2016 року за угодою сторін, згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України (далі Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В порушення вказаних вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 12887 грн 98 коп. Згідно із статтею 117 Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В звязку з цим, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.11.2016 року (цивільна справа № 750/10152/16-ц) з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 12887 грн 98 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5665 грн 50 коп. Цим рішенням суду також встановлено, що позивач працював у відповідача при чотириденному робочому тижні і його середньоденний заробіток складав 188 грн 85 коп. (без відрахування податків і зборів; а. с. 5, 6). Як убачається з виписки публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» і визнано сторонами, фактично рішення суду від 14.11.2016 року виконано відповідачем 21.04.2017 року (а. с. 7). Таким чином, відповідачем допущено додаткову затримку в розрахунку з позивачем у період з 15.11.2016 року по 20.04.2017 року включно, що складає 87 робочих днів. Враховуючи викладене та вимоги статті 117 Кодексу позивач має право на отримання за рахунок відповідача середнього заробітку за вказаний період затримки розрахунку в сумі 16429 грн 95 коп. /188.85 х 87/ (сума середнього заробітку визначена без відрахування податків і зборів). У постанові від 27.04.2016 року (справа № 6-113цс16) Верховний Суд України сформулював правовий висновок про те, що при розгляді справи про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно брати до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. В силу положень статті 3607 ЦПК України вказаний правовий висновок Верховного Суду України підлягає застосуванню усіма загальними судами України. Враховуючи вказану правову позицію Верховного Суду України, скрутне матеріальне становище відповідача і ту обставину, що розрахований судом розмір середнього заробітку, на який формально має право позивач, значно перевищує суму заборгованості по заробітній платі, суд вважає необхідним зменшити суму середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 10000 грн (сума визначена без відрахування податків і зборів). За приписами частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути частину понесених судових витрат, пропорційну розміру задоволених вимог, в сумі 215 грн 68 коп. /(10000 : 29649.45) х 640/.

Outcome: partial