Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

15.04.2019 року прокурор Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації, Фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позов обґрунтовував тим, що досудовим слідством кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017170270000445 від 13.08.2017 року за ч. 2 ст. 286 КК України, встановлено, що 12.08.2017 року близько 21.00 год. по [ADDRESS] в напрямку з с. Писарівка до центру с. Мала Перещепина рухався автомобіль ВАЗ 2107 з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який, минаючи господарство № 3 по вул. Клименка, не переконався в безпечності виконуваного ним маневру, змінив напрямок свого руху, виїхавши при цьому на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення зі скутером Viper R3 під керуванням [PERSON] , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП водій скутера [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 146 від 06.10.2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, ран голови та кінцівок, множинних переломів кісток скелету, ушкоджень плечової артерії, пневмотораксу з розвитком травматичного шоку, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.06.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.12.2018 року вирок Новосанжарського районного суду від 25.06.2018 року змінено, виключено з вироку обставину, яка обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, на підставі п. ґ ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено [PERSON] від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Новосанжарського районного суду від 25.06.2018 року, в іншій частині вирок суду залишено без змін. В результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] в період із 12.08.2017 року по 22.09.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в Новосанжарській центральній районній лікарні та Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В.Скліфосовського та згідно довідок-розрахунків цих закладів охорони здоров`я вартість його лікування за весь період лікування склала 20417,63 грн. У зв`язку з тим, що відповідач самостійно завдану шкоду не відшкодував, прокурор звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16.04.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Прокурор в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник Фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав заяву № 03.1-35/214 від 30.05.2019 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.06.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки (а.с. 9-11). Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.12.2018 року вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.06.2018 року змінено, виключено з вироку обставину, яка обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, на підставі п. ґ ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено [PERSON] від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Новосанжарського районного суду від 25.06.2018 року, в іншій частині вирок суду залишено без змін (а.с. 12-15). В результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] в період із 12.08.2017 року по 13.08.2017 року та з 05.09.2017 року по 22.09.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в Новосанжарській центральній районній лікарні. Згідно довідок-розрахунів Комунального некомерційного підприємства «Новосанжарська центральна районна лікарня Новосанжарської районної ради Полтавської області», яке є правонаступником Новосанжарської ЦРЛ, № 121 та № 122 від 21.01.2019 року вартість лікування [PERSON] за період з 12.08.2017 року по 13.08.2017 року складає 256,23 грн., за період з 05.09.2017 року по 22.09.2017 року - 6716,70 грн. (а.с. 26, 27). В період з 13.08.2017 року по 05.09.2017 року потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В.Скліфосовського та згідно довідки-розрахунку Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В.Скліфосовського Полтавської обласної ради», яке є правонаступником Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В.Скліфосовського, від № 04-03/856 від 21.03.2019 року вартість його лікування за цей період склала 13444,70 грн. (а.с. 16, 17). Таким чином, загальна вартість лікування потерпілого від злочину [PERSON] в період із 12.08.2017 року по 22.09.2017 року, який перебував на стаціонарному лікуванні у вищезазначених закладах охорони здоров`я, складає 20417,63 грн. Згідно Розділу 1 «Загальні положення» Статуту Комунального підприємства «Полтавська обласна лікарня ім. М.В.Скліфосовського Полтавської обласної ради», підприємство є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги третинної (високоспеціалізованої) та спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та Статутом (а.с. 18-25). Підприємство є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В.Скліфосовського. Комунальне підприємство «Полтавська обласна лікарня ім. М.В.Скліфосовського Полтавської обласної ради» підзвітне та підконтрольне Полтавській обласній раді, підпорядковане та підзвітне Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації. Відповідно п. 3.1 Статуту, підприємство є високоспеціалізованим багатопрофільним закладом охорони здоров`я, основною метою діяльності якого є забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлених законодавством. Розділом 5 Статуту «Майно та фінансування» встановлено, що джерелами формування майна та коштів Підприємства є кошти Державного бюджету України та фінансування з обласного бюджету, державні субвенції. Відповідно Розділу 1 «Загальні положення» статуту Комунального некомерційного підприємства «Новосанжарська центральна районна лікарня Новосанжарської районної ради Полтавської області», підприємство є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та Статутом (а.с. 28-36). КНП «Новосанжарська центральна районна лікарня Новосанжарської районної ради Полтавської області» є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Комунальної установи Новосанжарська центральна районна лікарня. Заклад охорони здоров`я є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Новосанжарській районні раді. Відповідно п. 3.1 Статуту основною метою діяльності КНП «Новосанжарська центральна районна лікарня Новосанжарської районної ради Полтавської області» є забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлених законодавством. Згідно Розділу 5 «Статутний капітал. Майно та фінансування» Статуту КНП «Новосанжарська центральна районна лікарня Новосанжарської районної ради Полтавської області», джерелами формування майна та коштів підприємства є кошти місцевого бюджету (бюджетні кошти). Згідно статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Частиною 6 зазначеної статті визначено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, зокрема, звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Відповідно до ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року №3-рп/99 у справі про офіційне тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під представництвом прокуратурою України інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року прокурор самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави, чи в чому існує загроза інтересам держави. Тобто прокуратура набула права визначати наявність інтересів держави в конкретних спірних відносинах, які підлягають захисту та вирішенню в судовому порядку. Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні), первинну медичну допомогу (медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські і фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги та інші заклади охорони здоров`я, що надають первинну медичну допомогу). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 2, п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань бюджету, фінансів та обліку. Вказане обумовлює підстави представництва прокуратурою інтересів держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації та фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації, якими здійснюється загальна організація та управління виконанням обласного та районного бюджету відповідно, адже згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 року № 11 витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Так само за ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на вищевикладене, в даному випадку перший заступник керівника Кобеляцької місцевої прокуратури звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації та фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації, як органів, згідно ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», уповноважених здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, з метою захисту інтересів держави, які полягають в необхідності забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення. Крім того, відповідно до п. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993 року № 545, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, судовий збір в розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved