Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

17.09.2019 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 22 листопада 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг та заяву №6091495715 від 22.11.20169 про отримання кредиту, що в сукупності становить кредитний договір. 30.07.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення прав вимоги №20180730, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Оскільки, відповідач [PERSON] свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконала, в зв`язку з чим станом на 30.07.2018 у неї утворилась заборгованість, яка в загальній сумі з відсотками та пенею становить - 57 974,99 грн. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на пред`явлений позов відповідач не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 22 листопада 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг та заяву №6091495715 від 22.11.20169 про отримання кредиту, що в сукупності становить кредитний договір (а.с. 6,7). Відповідно до умов договору, [PERSON] отримала кредит в розмірі 37 149,38 грн. строком на 36 місяців. Умовами кредитування також передбачені порядок нарахування та сплати процентів, погашення боргових зобов`язань, комісії, пені та штрафи. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором (а.с. 15) вбачається, що станом на 30.07.2018 у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі - 57 974,99 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 32015,87 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 4176,62 грн., заборгованість за щомісячними процентами - 12 991,16 грн., заборгованість по пені - 8791,34 грн. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] здійснювала часткове погашення боргу в розмірі 1600 грн., які були зараховані банком в погашення заборгованості за відсотками. Відтак, позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованість за відсотками в розмірі 2 576,62 грн. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. А тому, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками підлягає до задоволення в повному обсязі в розмірі 47 583,65 грн. (32015,87 грн. + 2 576,62 грн. + 12 991,16 грн.) Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з тим, заявивши вимогу про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання умов договору за весь період його дії позивач не дотримався вимог ч.2 ст.258 ЦК України щодо спеціальної позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. В наданому банком розрахунку відсутня детальна інформація про нарахування пені за один рік, відповідно до поданого розрахунку пеня в розмірі 8 791,34 грн. нарахована за період з 30.12.2016 по 30.07.2018. А тому, визначити розмір нарахованої за останній рік пені неможливо. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 47 583,65 грн., з яких: основна сума боргу - 32015,87 грн., заборгованість за відсотками - 2 576,62 грн., заборгованість за щомісячними процентами - 12 991,16 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (84,41%=1621,52 грн.).

Outcome: partial