Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

15 червня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1200,00грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 21 жовтня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано на підставі заочного рішення Харківського районного суду Харківської області № 635/3145/13-ц від 01.07.2013. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає, що змусило позивача звернутися до суду з відповідним позовом для захисту прав дитини в судовому порядку. На виконання\~вимог діючого\~законодавства направлено\~запит про\~отримання інформації\~про зареєстроване\~у встановленому\~законом порядку\~місце проживання\~(перебування)\~фізичної особи\~-\~відповідача [PERSON],\~(відомості\~про рік\~народження відсутні), який мешкає за адресою: смт. Манченки, вул. Абрикосова, б. 12, Харківського району Харківської області. 01\~серпня 2018\~року Відділом\~обліку та\~моніторингу інформації\~про реєстрацію\~місця проживання\~Головного управління\~Державної міграційної\~служби України\~в Харківській\~області була\~надана інформація,\~яка надійшла\~до Харківського\~районного суду\~Харківської області\~07\~серпня 2018\~року,\~щодо зареєстрованого\~місця проживання\~відповідача,\~згідно якої\~фізична особа\~-\~відповідач [PERSON],\~17.04.1982р.н., зареєстрований за адресою: [INFO], б. 12, Харківського району Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання на 17 жовтня 2018 року о 10 год. 00 хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але її представник адвокат [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією, заяв та клопотань до суду не подавав, тому справа розглядається за його відсутності. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що з 21 жовтня 2006 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано на підставі заочного рішення Харківського районного суду Харківської області № 635/3145/13-ц від 01.07.2013. Від шлюбу у сторін 04 травня 2007 року народилася дитина [PERSON], батьком дитини записано відповідача по справі, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 077378. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 2 наведеної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Манченки, вул. Крива, б. 7, що підтверджується довідкою № 1040 від 04.06.2018 виданою Виконавчим комітетом Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області. Згідно ст.\~180\~СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі\~ст.\~ст.\~76,\~77,\~78-79\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення по\~справі. Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що відповідач не надає на утримання сина матеріальної допомоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved