overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

15 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дн-вськ, Бабушкінський р-н, ж/м Тополь, 7/2/20. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.09.2015р. о 09 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.09.2015р. о 09 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Рудницького лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора мало контактна, на запитання відповідає не по суті, виносить речі з квартири. Включає газ, не спить, борсає місце праці, чує „голоса [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцінатоно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

15 вересня 2015 року орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Очаківської міської ради звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою, в якій просить призначити опікуном над недієздатною [PERSON], [INFO], її сестру [PERSON]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2007 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатною, а рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2007 року над нею встановлено опіку. Опікуном [PERSON] призначено її матір [PERSON], [INFO]. Оскільки 29 серпня 2015 року [PERSON] померла, [PERSON] звернулася до опікунської ради при виконавчому комітеті Очаківської міської ради з питань захисту прав повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть здійснювати свої права та виконувати обов'язки, та просила призначити її опікуном недієздатної сестри [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника вимоги підтримала. Дала пояснення, що єдиною рідною людиною [PERSON] є її сестра [PERSON] Остання протягом тридцяти років працює в Очаківській центральній районній лікарні, має бездоганну репутацію та необхідні житлові умови, а тому перешкод для призначення її опікуном немає. Заінтересованої особа [PERSON], в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити. Вислухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2007 року у справі №2-о-36/2007р. [PERSON], [INFO], визнано недієздатною (а.с. 6) Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2007 року у справі №2-957/2007р. над недієздатною [PERSON] встановлено опіку та призначено опікуном її матір [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про смерть серії І-ФП №222139 вбачається, що 29 серпня 2015 року [PERSON] померла. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами по батьку. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копії свідоцтв про народження. [PERSON] за станом здоровя може бути призначена опікуном. Вказана обставина підтверджується висновком про стан здоровя, фізичний та розумовий розвиток опікуна (а.с. 8). Згідно з Висновком опікунської ради при виконавчому комітеті Очаківської міської ради з питань захисту прав повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть здійснювати свої права та виконувати обов'язки, визнано доцільним призначити [PERSON] опікуном над її рідною сестрою [PERSON], [INFO] (а.с.7). Надавши правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд дійшов висновку, що заява органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном її недієздатної сестри є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

15 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 лютого 2006 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти. Шлюбні стосунки припинено у 2012 році, спільне господарство не ведеться, з відповідачкою мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, після розірвання шлюбу прізвище просила змінити на дошлюбне «Гаврик». Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №028289 (а.с.4). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №081196 (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у 2012 році. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

15 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 15 травня 1987 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 813 між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин малолітніх та неповнолітніх дітей у сторін не має. Причиною розпаду сім'ї, є те, що сімейне життя не склалося в зв'язку з втратою почуттів любові та поваги один до одного. Вказує, що шлюбні стосунки сторони не підтримують з жовтня 2010 року. Спільне господарство не ведуть. На розірвання шлюбу через органи ДРАЦС з відповідачкою [PERSON] не має можливості, оскільки вони не спілкуються та йому не відомо місце проживання відповідача. З січня 2012 року проживає з іншою жінкою. А тому подальше спільне проживання та збереження сім'ї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте від її представника [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги відповідачка визнає, щодо розірвання шлюбу між ними не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 15 травня 1987 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 813 (а.с.3). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2015 року сторонам було надано місячний строк для примирення, однак вони не примирились. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

15 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 1997 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають, але відповідач не бажає розривати шлюб через РАЦС. Із-за постійних конфліктів і суперечок спільне життя з відповідачем стало неможливим. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя на ведення спільного господарства. У звязку з цим шлюбні відносини припинені. Крім цього, відповідач зловживає алкогольними напоями, постійно влаштовує сварки та ображає позивача. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Колесникова». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву від 08 вересня 2015 року, в якій просить розглянути справу без її присутності, на позовних вимогах наполягає, просить шлюб з відповідачем розірвати (а.с.10). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином: телефонограмами (а.с.13; 17). Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 15 липня 1997 року сторони [PERSON] та [PERSON] у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 811. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. З квітня 2015 року сторони припинили спільне проживання, разом вони не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Суд вважає за можливе залишити відповідачу прізвище «Колесникова» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

15 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON], 01.11.2014 року було укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають: Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати. Після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дошлюбне «Рябуха». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 01.11.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії І-КЕ №125086 від 01.11.2014 року, актовий запис №147. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

15 вересня 2015 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, зареєстрованого 30 квітня 1999 року між сторонами Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 213 (а.с. 5), неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~\~у\~\~розмірі 1/4\~\~частини з всіх видів доходів відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

15 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 28 вересня 1996 року було зареєстровано їх з відповідачкою шлюб. В шлюбі, 11 лютого 1998 року народився їх син [PERSON], а 26 квітня 2000 року донька [PERSON]. Разом з тим його сімейне життя з відповідачкою не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного, тому звернувся до суду із цим позовом та просив шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але у своїй заяві просив справу розглянути у його відсутності та позов підтримав. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала та просила справу розглянути у її відсутності. У разі задоволення позову, просила змінити її прізвище на дошлюбне «Волкова». Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП №118955, виданого виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 28 вересня 1996 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за №11 (а.с. 5). Проте сімейне життя між сторонами не склалось та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Згідно копії свідоцтва про народження І-ФП №078878 та І-ФП №085982, сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю (а.с. 13). Спір між сторонами про місце проживання дітей чи розподіл спільного майна на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

15 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою № 69 будинку № 12 по вулиці Доценка в м. Чернігові, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі з 1996 року, однак з липня 2005 року в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в квартирі не має. У судове засідання 07.12.2015 позивач не зявився, у поданій письмовій заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду також не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 12.03.2013 (а.с. 8-9). Відповідно до довідки б/н від 11.09.2015 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Не проживання відповідача більше одного року у вказаному приміщенні без поважних причин підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з положень ст. ст. 383, 391 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин більше одного року, а тому є всі підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 487 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved