Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

17.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за договором цільового кредиту №КСНП-0000275 від 29.08.2014. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Договір кредиту №КСНП-0000275 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит на ремонт в сумі 9 000,00 грн. терміном на 12 місяців до 29.08.2015 року зі сплатою 70% річних на фактичний залишок суми кредиту. Позичальнику зазначену суму коштів видано через касу згідно видаткового касового ордеру №609 від 29.08.2014 року. Кредитне зобовязання підлягає виконанню згідно п.4.1 Договору кредиту не меншими частками, ніж вказано в таблиці №1 відповідного Додатку до даного договору. Згідно графіка погашення, зобовязання Позичальника складається із залишку суми кредиту та відсотків за користування кредитом. Згідно п.4.4 Договору кредиту, при порушенні строків сплати кредиту та плати за користування ним, позичальник сплачує додаткові відсотки у розмірі 1% за кожен день прострочення від залишку суми кредиту за весь період прострочення. В якості забезпечення виконання зазначеного договору кредиту між позивачем та [PERSON] укладений договір поруки №0000275-П від 29.08.2014 року, за яким поручитель взяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника [PERSON], що випливають кредитного договору. Відповідно до п.2.2 Договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну грошову та майнову відповідальність перед кредитором, поручитель відповідає по зобовязаннях боржника в повному обсязі, тобто повернення кредиту, виплату відсотків за користування ним, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання боржником умов договору кредиту. Згідно п.2.1 Договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку, коли Боржник не виконує або неналежним чином виконує сої грошові зобовязання згідно договору кредиту. Позивач звертався до відповідачів з вимогою про сплату кредитного зобовязання, направляв їм досудові вимоги вих.№152,153,154 від 18.02.2015 року. Проте відповідачі продовжують порушувати умови договорів, внаслідок чого заборгованість [PERSON] станом на 10.04.2015 року склала:10\~895,81 грн., з яких: - 5 985,00 грн. залишок суми кредиту; - 660,83 грн. - відсотки за користування кредитом; - 4\~249,61 грн. відсотки за несвоєчасну сплату кредиту. Протоколом засідання кредитного комітету Кредитної спілки «Партнер» від 10.04.2015 року, розмір заборгованість [PERSON] за договором кредиту №0000275 від 26.08.2015 року було зменшено та встановлено в розмірі 9\~960,00 грн., з яких: - 5 985,00 грн. залишок суми кредиту; - 660,83 грн. - відсотки за користування кредитом; - 3\~313,80 грн. відсотки за несвоєчасну сплату кредиту. Оскільки в добровільному порядку заборгованість відповідачів перед кредитною спілкою не погашається, остання змушена була звернутися з вказаним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі до судового засідання повторно не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та завчасно. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є членами Кредитної спілки «Партнер», що підтверджується заявами на вступ до кредитної спілки від 29.08.2014 року (а.с.9-10) та прибутковими касовими ордерами про внесення ними вступних внесків до Кредитної спілки «Партнер» (а.с.11-12). 29 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Договір кредиту №КСНП-0000275 (далі Договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 9 000,00 грн. терміном на 12 місяців до 29.08.2015 року (а.с.6-7). Відповідно до п.1.1. Договору кредитна спілка зобовязується надати позичальнику грошові кошти в кредит в сумі 9\~000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки відповідно до умов, передбачених цим договором, тип відсоткової ставки - фіксована. Згідно з п.4.2. Договору, плата за весь час користування кредитом становить 70% річних. Пунктом 2.2.2. Договору передбачено, що позичальник зобовязаний використати кредит за призначенням, вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що погашення кредиту та відсотків за користування кредитом здійснюватиметься в терміни не рідше та у сумах, не менших, ніж вказано в таблиці №1 Додатку до цього Договору, що є його невідємною частиною. На виконання умов Договору позивачем було передано, а відповідачем отримано грошові кошти в сумі 9 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 29.08.2014 року (а.с.13). В якості забезпечення виконання зобовязання за зазначеним договором між позивачем та [PERSON] укладений договір поруки №0000275-П від 29.08.2014 року, за яким поручитель взяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника [PERSON], що випливають кредитного договору (а.с.8). Відповідно до п.2.2 Договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну грошову та майнову відповідальність перед кредитором, поручитель відповідає по зобовязаннях боржника в повному обсязі, тобто повернення кредиту, виплату відсотків за користування ним, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання боржником умов договору кредиту. Згідно п.2.1 Договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку, коли Боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобовязання згідно договору кредиту. Позивачем 18.02.2015 року надсилалися відповідачам вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором за вих. №152,153,154 (а.с.18-23), однак вони залишені ними без задоволення та реагування, внаслідок чого, станом на 10.04.2015 року, заборгованість, згідно розрахунку боргу (а.с.5) склала10\~895,81 грн., з яких: - 5 985,00 грн. залишок суми кредиту; - 660,83 грн. - відсотки за користування кредитом; - 4\~249,61 грн. відсотки за несвоєчасну сплату кредиту. Протоколом засідання кредитного комітету Кредитної спілки «Партнер» від 10.04.2015 року, витяг з якого долучено до справи (а.с.65), розмір заборгованість [PERSON] було зменшено та встановлено заборгованість [PERSON] за договором кредиту №0000275 від 26.08.2015 року в розмірі 9\~960,00 грн., з яких: - 5 985,00 грн. залишок суми кредиту; - 660,83 грн. - відсотки за користування кредитом; - 3\~313,80 грн. відсотки за несвоєчасну сплату кредиту. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений позивачем і становить 9\~960,00 грн. в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому позов підлягає задоволенню, а сума заборгованості підлягає солідарному стягненню з відповідачів в примусовому порядку. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved