Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

16 квітня 2019 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Новопавлівської сільської ради, в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Межівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] взяті на облік у службі в справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах. З 2007 року [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON], які зловживали спиртними напоями, належної уваги дітям не приділяли, малолітні залишались голодними та без догляду. В 2014 році родина перебувала під контролем служби у справах дітей Межівської РДА з приводу поліпшення виховного потенціалу, формування у неї навичок для забезпечення належних умов проживання дітей, відповідального ставлення до батьківства, ведення здорового способу життя та необхідності працевлаштування. Всі рекомендації були проігнорованими. З 2015 року сімя розпалась, [PERSON] разом з дітьми виїхала з с.Новопавлівка в Донецьку область. Службою в справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації встановлено, що з початку 2019 року діти деякий час не відвідували школу, залишались у сторонньої людини, а відповідач станом дітей не цікавилась. За цей період [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, будинок занедбаний та брудний, харчування відсутнє. Проведену роботу фахівцями не сприймає, на зауваження не реагує, не працевлаштовується, зусиль для поліпшення життєвих умов не докладає. Просять позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стягнути аліменти до досягнення ними повноліття, щомісячно на користь особи на утриманні якої будуть перебувати діти. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надано заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю та наполягають на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає у повному обсязі. Третя особа служба у справах дітей Межівської РДА у судове засідання не зявилася, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримують у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих виконавчим комітетом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровській області 01 серпня 2012 року та 19 лютого 2008 року, актові записи №12 та №6, [PERSON] народилася 09 липня 2012 року, а [PERSON] народилася [INFO] року, батьком якої записано [PERSON], а матірю [PERSON] Актами обстеження умов проживання підтверджується, що будинок в якому мешкає [PERSON] за адресою: [ADDRESS] перебуває у занедбаному стані, ліжка відсутні, не придатний для проживання дітей, [PERSON] зловживає спиртними напоями, діти потребують лікування, однак остання не докладає для цього зусиль. Станом на 19 лютого 2019 року діти перебували в КЗ «Сіверська міська лікарня» на медичному обстеженні та лікуванні. Згідно актів доставки дитини до лікарняного закладу від 04 та 09 лютого 2019 року служби у справах дітей Бахмутської РДА Донецької області малолітні [PERSON] та [PERSON] можливо хворі на педикульоз, потребують медичного обстеження та подальшого лікування. Акти закладу охорони здоровя та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншого закладу охорони здоровя КЗ «Сіверська міська лікарня» від 05 березня 2019 року свідчать про те, що малолітні [PERSON] та [PERSON] 05 лютого 2019 року з метою медичного обстеження переведені до КЗОЗ «Бахмутської центральної районної лікарні». За письмовим поясненням [PERSON] вбачається, що остання зобовязувалась належним чином виконувати батьківські обовязки. Відвідувати дітей та приймати участь у їх лікуванні. Згідно інформації, щодо соціального захисту малолітніх дітей служби у справах дітей Бахмутської РДА Донецької області №305 від 05 березня 2019 року [PERSON] само ухиляється від виконання батьківських обовязків стосовно малолітніх [PERSON] та [PERSON]. жодного разу не відвідала медичний заклад, їх долею не цікавиться. Довідкою виконавчого комітету Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №893 від 15 квітня 2019 року підтверджується, що [PERSON], 1989 року народження зареєстрована по [ADDRESS], але з 2015 року фактично не проживає Висновком ради опіки та піклування при виконкомі Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області підтверджується, що [PERSON] вихованням дітей не займається, зловживає спиртними напоями, часто залишає дітей, їхнім здоровям не цікавиться, турботи не виявляє, ухиляється від виконання батьківських обовязків. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з неї аліменти. Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Встановлено, що обовязки передбачені ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дитини відповідачем не виконується. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов′язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про систематичне ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання малолітніх дітей, і як наслідок необхідність застосування до неї на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав, що в повній мірі відповідає інтересам дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За положенням ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають повному задоволенню. Положенням ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved