Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

15 лютого 2021 року [PERSON] в порядку окремого провадження звернулась до суду із заявою і просить встановити факт її спільного проживання з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] . Її мати [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала там же. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому на час смерті майно, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Красносільської сільської ради (на даний час Крижопільської селищної ради Тульчинського району) та на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , який належав її батькам на праві спільної часткової власності, по 1/2 частині кожному. Проживаючи на день смерті матері разом з нею, батько вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті, але за життя не оформив своїх спадкових прав на належну їй частку будинку. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку своєму онукові [PERSON] , який оформив свої спадкові права на дане майно. Спору щодо будинковолодіння по [ADDRESS] між заявницею та [PERSON] немає. Заявниця являється спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, оскільки проживала разом з батьком на час його смерті, однак не може оформити свої спадкові права в зв`язку з тим, що їхнє місце проживання було зареєстровано за різними адресами. За віком та станом здоров`я [PERSON] потребував догляду та допомоги, тому з квітня 2016 року і по день смерті батька заявниця [PERSON] проживала з ним спочатку в с. Красносілка, а потім перевезла його до місця свого проживання в с. Андріяшівку. Заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Глушков І.П. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити. Заявниця вказала, що її син [PERSON] оформив спадкові права на земельну ділянку після смерті свого діда - батька заявниці - [PERSON] . Заповіт стосувався саме земельної ділянки, будь-якого спору щодо спадщини між ними немає. Представник заінтересованої особи - адвокат Панасюк В.Б. не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть розглядатись судом. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» від 30.05.2008 року № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Крижопіль Вінницької області помер батько заявниці [PERSON] - [PERSON] . Мати заявниці - [PERSON] померла [INFO] в с. Красносілка Крижопільського району Вінницької області. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 1,4579 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області. Дану земельну ділянку [PERSON] заповів своєму онукові [PERSON] , який в свою чергу оформив свої спадкові права на вказане майно та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася. До майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу № 260/2017 за заявою [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] , свідоцтвом про смерть [PERSON] , свідоцтвом про народження заявниці [PERSON] та її свідоцтвом про укладення шлюбу, довідкою, виданою виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Крижопільського району № 8 від 27 січня 2021 року, технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] , витягом про державну реєстрацію прав № 28245772 від 06 грудня 2010 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 06 грудня 2010 року, заповітом [PERSON] від 17 липня 2015 року, посвідченим секретарем виконкому Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, зареєстрованим в реєстрі за № 33, повідомленням Крижопільської державної нотаріальної контори від 02 березня 2021 року № 15/01-16, матеріалами спадкової справи № 260/2017, заведеної 10 листопада 2017 року до майна померлого [INFO] [PERSON] . Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Крмжопільського району Вінницької області 15 листопада 2017 року за № 798, [PERSON] проживала з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , останній рік його життя. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини підтвердили також допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , які, кожен окремо, показали, що [PERSON] внаслідок похилого віку та стану здоров`я потребував стороннього догляду, цей догляд забезпечувала його дочка [PERSON] , яка з квітня 2016 року проживала з ним в с. Красносілка, а потім перевезла його до себе додому в с. Андріяшівка. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 10.01.2019 року (справа № 484/747/17, провадження № 61-44149св18). Таким чином, оцінивши усі надані докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт спільного проживання заявниці [PERSON] зі своїм батьком [PERSON] з квітня 2016 року по день його смерті - [INFO] .

Outcome: approved