Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

16 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вимоги мотивував тим, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після своєї матері, яка померла [INFO] у [ADDRESS], спадщину після якої він вчасно прийняв шляхом звернення з заявою до нотаріальної контори. За відсутності державної реєстрації за матір'ю права власності на належну їй за свідоцтвом про право власності на квартиру [ADDRESS], позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, тому просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на квартиру за вказаною адресою. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від них також маються заяви про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON], є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.6). На підставі розпорядження органу приватизації від 24 грудня 1993 року №43 [PERSON] 27 грудня 1993 року отримала свідоцтво про право власності на квартиру у [ADDRESS], загальною площею 70 кв.м (а.с.7). Відповідно до технічного паспорту та довідки-характеристики від 30 вересня 2014 року, вказане житло [ADDRESS] знаходиться в одноповерховому двоквартирному будинку, має три кімнати, та 39,1 кв.м житлової і 70 кв.м загальної площі. Реєстрацію поточних змін проведено БТІ 30 вересня 2014 року. [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с.12). 22 травня 2014 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, заведена спадкова справа за №111/2014 (а.с.20, 21). За наданою Липоводолинською райдержнотконторою 20 жовтня 2014 року відповіддю, відомості про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, відсутні. Заповіт від імені [PERSON] нотконторою не посвідчувався (а.с.20). Із довідки Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району від 24 вересня 2014 року №2240 вбачається, що згідно із записами погосподарської книги та у зв'язку із змінами в архітектурному плані селища Липова Долина, квартира [ADDRESS] значиться за померлою [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за зазначеною адресою (а.с.15, 22). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна за вказаною адресою, відомості про власника відсутні (а.с.24). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, що набуті до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнаються державою. Отже, право власності на отримане в порядку приватизації до набрання чинності цим Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час відчуження квартири, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права. Оскільки ЦК УРСР, у редакції на час отримання матір'ю позивача квартири у приватну власність, та Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції від 19 червня 1992 року) прямо не визначають моменту виникнення права власності у разі приватизації житла, таким є момент видачі свідоцтва про право власності, а його реєстрація є лише адміністративним актом. За таких обставин, оцінюючи свідоцтво про право власності на житло у сукупності з іншими письмовими доказами, суд приходить до висновку, що наявних у справі доказів достатньо для встановлення належності померлій [PERSON] квартири [ADDRESS]. Таким чином, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а тому враховуючи, що [PERSON] є єдиним у розумінні цивільного законодавства спадкоємцем за законом після смерті своєї матері, який вчасно прийняв спадщину, та за відсутності державної реєстрації спадкового житла позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину і зареєструвати право власності на нього, суд вважає, що його спадкові права підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на квартиру.

Outcome: approved