Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

15 травня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 9263,70 гривень, як суму наданої тимчасової державної допомоги у зв'язку з тим, що відповідач не мав можливості утримувати дитину (а.с.1-2). Позивач у судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Суд встановив, що відповідач [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження, є батьком малолітньої : [PERSON], [INFO], а матір'ю дитини, є [PERSON] (а.с.8). 3 березня 2010 року [PERSON] звернулась до управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради з заявою на призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме на малолітню доньку [PERSON]. Згідно довідки Дніпропетровського слідчого ізолятору управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Дніпропетровській області, було встановлено, що [PERSON] утримується в Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 25 вересня 2009 року. До праці не залучається з незалежних від нього обставин. Заробітної плата не нараховується. 1 грудня 2009 року [PERSON] був засуджений Самарським районним судом м. Дніпропетровська до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, а відтак не мав можливості утримувати свою дитину. Відповідно до п. 8 та п. 9, ст. 181, глави 15, III розділу Сімейного кодексу України, Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливе утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 та підставі наданих документів, 18 березня 2010 року [PERSON] була призначена тимчасова державна допомога дітям, батьки яких мають можливості їх утримувати на шість місяців, на період з 1 березня 21 року по 31 серпня 2010 року. Надалі, відповідно до вищезазначеного Порядку, [PERSON] зверталась до управління за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких не мають можливості їх утримувати 6 вересня 2010 р. (допомога була призначена на період з 01.09.2010 р. по 28.02.2011 22 березня 2011 року (допомога була призначена на період з 01.03.2011 р. по 31.08.2011 р.), 28 вересня 2011 року допомога була призначена на період 01.09.2011 р. по 29.02.2012 р.), 17 травня 2012 року (допомога була призначена на період з 01.05.2012 р. по 31.10.2012 р.), та 28 лютого 2013 року (допомога була призначена на період з 01.02.2013 р. по 31.07.2013 р.) У зв'язку з тим, що дитина, на утримання якої була призначена допомога, не досягла 18 - річного віку, а починаючи з серпня 2013 року [PERSON] не зверталась до управління за продовженням виплат тимчасової державної допомоги, спеціалісти управління звернулись з даним питанням до заявника. Під час телефонної розмови [PERSON] повідомила, що [PERSON] повернувся з місць позбавлення волі та на теперішній мешкає разом з родиною, тому вона не звертається за призначенням тимчасової державної допомоги. Відповідно до п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. З огляду на те, що за змістом п. 10, ст. 181, глави 15, III розділу Сімейного кодексу України, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з особи, яка не мала можливості утримувати дитину до Державного бюджету України в судовому порядку, сума, яка підлягає поверненню відповідачем за період з 1 березня 2010 року по 31 липня 2013 року склала 9263,70 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved