Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач, [PERSON], звернулась в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] у Зіньківському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за законом після смерті [INFO] своєї матері, [PERSON], позивач, [PERSON], не може оформити перехід права власності на земельні ділянки площею 1.26 га, площею 0.17 га та площею 0.53 га, що розташовані на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, з цільовим призначенням (використання): «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», із-за відсутності реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі. В судове засідання сторони не з'явились, від них надійшли заяви в яких, позивач, [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі, а відповідач, Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області не заперечує проти позовних вимог, просять суд справу розглядати за їх відсутності. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача, [PERSON] у Зіньківському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, клопотання третьої особи, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON], про визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: [INFO] у віці 79 років в селищі Опішня Зіньківського району Полтавської області померла мати [PERSON], [PERSON], про що цього ж дня в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №147 і Виконавчим комітетом Опішнянської селищної ради Зіньківського району видано свідоцтво про смерть [NUMBER]. За останнім місцем проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом з нею проживали та були зареєстровані: її дочка - [PERSON], [INFO] та її зять [PERSON], що підтверджується довідкою № 406 від 14.02.2017 р. про осіб, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини виданої Опішнянською селищною радою Зіньківського району Полтавської області. [PERSON] при житті розпоряджень на випадок своєї смерті не робила, заповіту не складала, спадкування здійснюється за законом. Спадкова справа на майно померлої [PERSON] заведена у Опішнянській державній нотаріальній конторі у 2003 році за номером 105/2003. У цій спадковій справі 26 грудня 2016 року приватним нотаріусом Піскун А.Ю., [PERSON], як спадкоємцю за законом, видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,4800 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстроване в реєстрі за №1107. Будь-яких майнових вимог з боку ймовірних кредиторів до [PERSON] не пред'явлено. Крім майна на яке позивач, [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину, до складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], також входять три земельні ділянки, з яких: - дві земельні ділянки загальною площею 1.43 га (1.26 га та 0.17 га), що розташовані на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області і були передані [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], зареєстрованого 11 листопада 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №652. - земельна ділянка площею 0.53 га, що розташована на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області і була передана [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], зареєстрованого 11 листопада 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №652. 14 лютого 2017 року приватний нотаріус Піскун А.Ю. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 1.26 га, 0.17 га та 0.53 га з підстав відсутності у Державному земельному кадастрі реєстрації земельних ділянок. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус винесла постанову №02-31/90. Таким чином, відсутність реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі є перешкодою в належному оформленні та реєстрації спадщини, тому невизнане право позивача на спадщину підлягає судовому захисту. Родинні відносини [PERSON] з спадкодавцем, [PERSON], підтверджені свідоцтвом про народження [NUMBER], в якому батьками народженої [INFO] [PERSON] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. 25 липня 1971 року після одруження зі [PERSON], [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON], яке залишене їй після припинення шлюбу. Після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 16 серпня 1985 року. Згідно Довідок від 03.02.2017 р. №№ 109/86-17; 111/86-17 про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 0.53 га, площею 0.17 га (1.26 га), їхня нормативна грошова оцінка становить відповідно 10390,16 грн. та 5861,38 грн. З їхньої сумарної вартості 16251,54 грн. позивачем правильно визначено ціну позову та сплачено судовий збір у розмірі - 640,00 грн., який зараховано на відповідний рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. З правового висновку зробленого Верховним судом України у справі № 6-3095цс15, постанова від 6 липня 2016 року, слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном. Згідно абз.2 п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. За приписами ч.1 ст.529 ЦК Української РСР від 18.07.1963 р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За приписами норм п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення. Земельна ділянка, як об'єкт цивільних прав, ідентифікується визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, що передбачено ст.79 1 Земельного кодексу України. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення переходу права на спадкове майно виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування земельних ділянок перебуває у невизнаному стані по причині, що земельні ділянки, як об'єкти цивільних прав не визначені у відповідності до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України. Вказана обставина не дозволяє позивачу через нотаріауса оформити свої спадкові права на нерухоме майно та здійснити реєстрацію речового права на нього. Так як суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судовівитрати покласти на позивача. Враховуючи вищевикладене, відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , ст.ст. 524,527,529,549 ЦК Української РСР, ст.16 Цивільного кодексу України, п. г) ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр»,

Outcome: approved