Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

16.01.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Гребенівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, треті особи, - управління держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області, Державна реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0621 га для ведення садівництва, що розташована в [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0639 га для ведення садівництва, що розташована в [ADDRESS]. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 17.01.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу та призначено справу до слухання на 29.01.2014 року. В судовому засіданні, яке відбулося 29.01.2014 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача, - Гребенівської сільської ради Кагарлицького району в судове засідання не з»явився, хоча повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу. Представник третьої особи, - управління держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області в судове засідання не з»явився, хоча повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що свідчить розписка, проте на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява, в якій третя особа просить суд слухати справу без участі представника. Представник третьої особи, - Державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області в судове засідання не з»явився, хоча повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що свідчить розписка. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то суд при цьому керувався наступними нормами процесуального права. Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений судом належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно, представник відповідача, - Гребенівської сільської ради Кагарлицького району Київської області належним чином повідомлявся судом про день, час та місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу, яке міститься в матеріалах справи. Позивачка [PERSON] не заперечувала проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Згідно ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, вста новленими цією главою. Згідно ст. 226 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 213 і 215 цього Кодексу і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст. 227 ЦПК України повідомлення про заочне рішення відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше п'яти днів з дня його проголошення. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. [INFO] помер [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане [INFO] відділом реєстрації смертей у м. Києві, з якого видно, що [PERSON] помер [INFO] у віці 88 років, про що в Книзі реєстрації смертей [INFO] зроблено відповідний актовий запис за № 23098. За життя [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, який він отримав за життя, але був втрачений, належало дві земельні ділянки площею 0,0621 га та площею 0,0639 га для індивідуального садівництва, що розташовані в [ADDRESS] та [ADDRESS]. Даний факт підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 10 квітня 1996 року, з якого видно, що державний акт на право приватної власності на землю видано громадянину України [PERSON], який мешкає 252049, [ADDRESS], на підставі рішення Гребенівської сільської ради VІІІ сесії ХХІІ скликання від 28 грудня 1995 року, йому була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1200 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS], [ADDRESS]. Землю передано для індивідуального садівництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 202. Отже, після смерті [PERSON] залишились вищезазначені земельні ділянки, як спадкова маса. 25.12.2002 р. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №2-3748. Відповідно до вищезазначеного заповіту [PERSON] заповів [PERSON], яка є позивачкою по даній справі, все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті та на що за законом матиме право. Позивачка [PERSON] є рідною дочкою покійного [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано 24 червня 1948 року Н - Слобідка Дарницького району м. Києва, з якого видно, що [PERSON] народилася [INFO] в про що в книзі записів актів громадянського стану про народження Дарницького Рай ЗАГС м. Києва 24 червня 1948 року зроблено відповідний запис за № 302. В графі «батько» зазначений [PERSON], який покійний та є спадкоємцем по даній справі. Далі [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], яке видано 15 листопада 1969 року, з якого видно, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] одружилися 15 листопада 1969 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 15 листопада 1969 року зроблено відповідний запис за № 8685. Після реєстрації присвоєно прізвища: чоловіку - [PERSON], дружині - [PERSON]. Отже, позивачка [PERSON], як спадкоємець за заповітом успадковує всю спадщину покійного [PERSON], в тому числі, і дві земельні ділянки площею 0,0621 га та площею 0,0639 га. У зв'язку з відкриттям спадщини [PERSON] Позивач [PERSON] у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк належним чином прийняв спадщину шляхом подачі до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р. видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки державному нотаріусу державної нотаріальної контори необхідно було надати оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки, які належали покійному [PERSON]. Позивачка [PERSON] не змогла надати оригінали державного акту на земельні ділянки на ім'я [PERSON], оскільки державний акт був втрачений. Позивачка [PERSON] звернулася до Управління Держземагентства в Кагарлицькому районі для отримання дублікату державного акту на право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON] Посадові особи Управління Держземагентства в Кагарлицькому районі надали Позивачці лише копію державного акту та повідомили, що дублікат державного акту, у разі його втрати, може отримати лише власник, тобто [PERSON] Оскільки власник [PERSON], - помер, дублікат державного акту на померлу особу не може бути виданий. Тому Позивачка [PERSON] не змогла надати нотаріусу оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON], оскільки Позивач не є власником та не може отримати дублікат втраченого державного акту в Управлінні Держземагентства у Кагарлицькому районі. На адресу Позивача [PERSON] державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори було направлено лист №8251/02-14 від 16.10.2013 р., в якому зазначено, що в зв'язку з тим, що Позивачка не змогла надати державному нотаріусу оригінал державного акту, то їй необхідно звернутись до суду щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності на земельні ділянки площею 0,0621 га та площею 0,0639 га для ведення садівництва, що розташовані в [ADDRESS] та [ADDRESS] та належали [PERSON] Таким чином, у зв'язку з тим, що державний акт [PERSON] було втрачено, а для отримання свідоцтв про право на спадщину необхідно надати оригінал державного акту, Позивач не може оформити через нотаріальну контору свої спадкові права на вищевказані земельні ділянки, а тому правомірно звернулася до суду щодо визнання за нею права власності на спадкову масу у вигляді земельних ділянок, які належали покійному на праві власності. Норми матеріального права, використані судом при вирішенні даного спору. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1218 ЦК України встановлює, що «до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті». Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також; спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає, що за даних обставин право позивачки [PERSON] на отримання спадщини за заповітом порушено, а тому повинно бути поновлено з підстав, вказаних судом вище. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved