Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

16 червня 2021 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що після її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,12 га, на якій він розташований. Звернувшись до нотаріальної контори, вона одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, однак у видачі свідоцтва на спірну земельну ділянку їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. Посилаючись на викладені обставини, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,12 га за адресою: [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою від 16 серпня 2021 року за клопотанням представника позивачки неналежного відповідача у цій справі - Чорноморську сільську раду об`єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області замінено належним - [PERSON] . Учасники справи, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися, представник позивачки надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. З нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки від 03 червня 2002 року (а.с. 7, 8), вбачається, що відповідач [PERSON] продав [PERSON] незакінчений будівництвом жилий будинок, який має 87% готовності та земельну ділянку площею 1200 кв.м. для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 червня 2012 року (а.с. 11) позивачка [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] , який помер [INFO] , та отримала спадщину на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 9), попередньому власнику [PERSON] на підставі рішення Чорноморської Ради народних депутатів від 31 серпня 1992 року було виділено земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд за вказаною вище адресою. Відповідно до ст. 30 ЗК України в редакції 1992 року, який діяв на час укладення договорів купівлі-продажу, при переході права власності на будівлю та споруду переходило у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності на земельну ділянку, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі. Згідно з п. 1 ст. 120 ЗК України, який діє з 01 січня 2002 року, при переході права власності на будівлю та споруду право власності на земельну ділянку може переходити на підставі цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Проаналізувавши викладені вище обставини, суд бере до уваги той факт, що [PERSON] реалізував своє право власності на земельну ділянку, однак до смерті не отримав правовстановлюючий документ на своє ім`я, що не позбавляє позивачку права отримання у власність земельної ділянки, іншого шляху реалізувати своє право у останньої немає; обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на спірну земельну ділянку неправомірно, або, що на неї, окрім позивачки, претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок держави, оскільки від сплати судового збору за подання цього позову позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved