Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

16.09.2013 року позивач звернувся з позовною заявою про розділ спільного майна подружжя,посилався на те, що з 19.10.2003 року по 11.09.2013 року він перебував у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час спільного життя за спільні грошові кошти придбали майно на загальну суму 87754 грн. Крім того, 10.12.2014 року ними була придбана трьохкімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], інвентаризаційною вартістю 148 668,00 грн., на момент звернення до суду приблизна ринкова вартість квартири складає 408 400,00 грн. вказана квартира була оформлена на рівних частках по 1/2 на кожного. Усе спірне майно знаходиться у квартирі, у якій на даний час мешкає відповідачка, він не має доступу до неї. Після того, як стосунки з відповідачкою були припинені, він намагався мирним шляхом врегулювати питання розподілу сумісно нажитого майна, однак відповідачка відмовилась. На підставі вище викладеного. Позивач просив з урахуванням уточнених позовних вимог вселити його у спірну квартиру, зобов'язати відповідачку передати йому ключі від спільної квартири та не чинити у подальшому перешкод у користуванні та розпорядженні 1/2 спірної квартири, встановити порядок користування квартирою, виділити позивачу житлову кімнату площею 8,7 кв.м., вбудований шаф купе площею 2,6 кв.м. і веранду площею 18,3 кв.м., а кухню, коридор та ванну кімнату залишити у спільному користуванні; виділити і визнати за ним право власності на наступне майно: холодильник LG GN-V 292 SCS LG, 2006 року, вартістю 4 000,00 грн., кухонний комбайн BRAUN K 700, 2003 року, вартістю 1 700,00 грн., газова плита GORENJE GI 476 E-U, 2006 року, вартістю, 5 000,00 грн., пральна машинка з вертикальною загрузкою ELECTROLUX EWT 1010, 2006 року, вартістю 4 500,00 грн., телевізор LC32D44EGY, 2008 року, вартістю 5 000,00 грн., витяжка Vento LUX, вартістю 1 700 грн.; телевізор Соні 29, 2003 року, вартістю 2 000, 00 грн., столик під телевізор( скляний), 2003 року, вартістю 500,00 грн., диван модель Діана-3 (155), 2012 року, вартістю 5 300,00 грн., кресло керівника, 2011 року, вартістю 679,00 грн., шафа-купе, 2012 року, вартістю 6 500,00 грн., домофон Commax, 2006 року, вартістю 1000,00 грн., стягнути з відповідачки на його користь судові витрати у розмірі 2 481,27 грн. 25.11.2013 року відповідач [PERSON] звернулась з зустрічною позовною заявою,посилаючись на те, що окрім того, що вказано у первинному позові ними було придбано автомобіль Хюндай Соната 2007 року державний номер [NUMBER], який був поставлений на облік 28.04.2012 року на ім'я [PERSON] однак, їй нещодавно стало відомо, що відповідач 08.12.2012 року без її відома та згоди автомобіль переоформив на свою матір.Ринкова вартість аналогічного автомобіля складає біля 120 000 грн. крім того, відповідач у первинному позові вказав частину майна, яке ним вже було забрано з квартири. Оцінка майна зазначена позивачем вказана на час придбання, однак майно використовувалось і тому втратило певну вартість. Вважає, що майно приблизно на 45-50% коштує дешевше, а ніж вказано у позовній заяві. Просила суд у задоволені позовних вимог за первинним позовом відмовити, стягнути з відповідача на її користь в якості компенсації 1/2 частини вартості автомобіля кошти в розмірі 60 000 грн., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 600,00 грн. Рішенням Пролетарського районного суду від 24 квітня 2014 року позовну заяву [PERSON] задоволено частково, у задоволені зустрічної позовної заяви [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя - відмовлено. Вселено [PERSON], у квартиру за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON], передати ключі від квартири та не чинити перешкоди у користуванні [PERSON], квартирою за адресою: [ADDRESS]. Виділено в натурі [PERSON] та визнано за ним право власності на наступне майно: диван фірми ВLEST (модель Тенки), 2012 року випуску, з остаточною вартістю 9 800,00 грн.; 3 килима жовтого кольору біля спального ліжка, 2006 року випуску, з остаточною вартістю 1 500,00 грн.; принтер НР 1020, 2004 року випуску, з остаточною вартістю 1 000,00 грн.; мікрохвильова піч SCARLET, 2003 року випуску, з остаточною вартістю 250,00 грн.; кухонний комбайн BRAUN K 700, 2003 року випуску, з остаточною вартістю 400,00 грн.; йогуртниця MULINEX Y-6, 2012 року випуску, з остаточною вартістю 500 грн.; стіл комп'ютерний червоно-коричневий з 3-ма ящиками, 2007 року випуску, з остаточною вартістю 500 грн.; стіл кухонний красно-коричневий, 2006 року випуску, з остаточною вартістю 200,00грн.; пральна машинка з вертикальною загрузкою ELECTROLUX EWT 1010, 2006 року випуску, з остаточною вартістю 1 500,00 грн.; витяжка Vento LUX, з остаточною вартістю 1 700 грн.; телевізор Соні 29, 2003 року випуску, з остаточною вартістю 50,00 грн.; столик під телевізор (скляний), 2003 року випуску, з остаточною вартістю 100,00 грн.; двд фірма ВВК, 2004 року випуску, з остаточною вартістю 400,00 грн.; диван модель Діана-3 (155), 2012 року випуску, з остаточною вартістю 2 500,00 грн.; кресло керівника, 2011 року випуску, з остаточно вартістю 250,00 грн.; шафа-купе, 2012 року випуску, з остаточною вартістю 2 800,00 грн.; вішалка червоно-коричнева, 2012 року випуску, з остаточною вартістю 100,00 грн.; поличка для взуття червоно-коричневого кольору, 2012 року випуску, з остаточною вартістю 100,00 грн.; дзеркало з лампочкою та поличкою над вмивальником, 2006 року випуску, з остаточною вартістю 50,00 грн.; домофон Commax, 2006 року випуску, з остаточною вартістю 300,00 грн. Виділено в натурі [PERSON], та визнано за нею право власності на наступне майно: матрац Ліберті (кольоровий), 2006 року випуску, з остаточною вартістю 1000,00 грн.; меблі спальні (спальне ліжко, шафа, комод, 2 тумбочки світло-жовтого кольору), 2006 року випуску, з остаточною вартістю 4000,00 грн.; шафа 3-х створчата, дверцята світлі, 2012 року випуску, з остаточною вартістю 6 000,00 грн.; комп'ютер АМІ, колонки чорні, монітор 17 Самсунг, 2004 року випуску, з остаточною вартістю 2 000,00 грн.; холодильник LG GN-V 292 SCS LG, 2006 року випуску, з остаточною вартістю 1 500,00 грн.; газова плита GORENJE GI 476 E-U, 2006 року випуску, з остаточною вартістю, 2000,00 грн.; меблі кухонні (блакитного кольору, 4 нижні шафи та 4 верхні шафи), 2006 року випуску, з остаточною вартістю, 2 500,00 грн.; телевізор LC32D44EGY, 2008 року випуску, з остаточною вартістю 5 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В апеляційній скарзі відповідачка [PERSON] просить рішення суду скасувати, Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні. ЇЇ позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом не прийнято до уваги, що спірний автомобіль був придбаний за сумісні кошти з позивачем. Згоди на продаж спірного автомобілю вона не надавала. Вважає, що автомобіль є спільним майном, а тому позивач зобов'язаний сплатити 50% від вартості автомобіля. Суд виділив в натурі позивачу диван фірми ВLEST (модель Тенки), визнавши право власності за позивачем на майно яке було придбане для життя та розвитку їх дитини, на теперішній час дитина залишилась без спального місця. В апеляційній скарзі позивач [PERSON] просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про встановлення порядку користування спірною квартирою скасувати і в цій частині постановити нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що оскільки відповідачка в добровільному порядку не бажає встановити порядок користування та володіння спірної квартири та чинить перешкоди для мешкання,суд повинен був вирішити це спірне питання у відповідності з чинним законодавством. Посилався на те, що відповідно до висновку технічно можливо встановлення дверного отвору між житловою кімнатою та верандою. В судове засідання з'явилися сторони. Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2003 року по 11 вересня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. У судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо вартості майна, яке вони придбали під час шлюбу, і яка становить 48000 грн.. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про рівність часток сторін і правильно розподілив майно, виділивши кожній із сторін майна на 24000 грн..Висновок суду в цій частині відповідає вимогам ст.ст.60,63,70 СК України. Також судом встановлено те, що в період шлюбу сторони придбали трьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS],яка на підставі договору купівлі - продажу від 10.12.2004 року належить [PERSON] та [PERSON] по ? частці кожному. Спірна квартира складається з 3 житлових кімнат, 15,0 кв.м, 13,0 кв.м та 8,7 кв.м; та підсобних приміщень : кухні площею, ванної кімнати та туалету площею, коридору, вбудованої шафи, веранди. Між сторонами склалися неприязні стосунки, що ними не оспорюється. [PERSON] підтвердила, що поміняла замки в квартирі і не пускає [PERSON]. За таких обставин, коли [PERSON] є співвласником спірної квартири, то суд обґрунтовано прийняв рішення про його вселення в спірну квартиру та зобов'язав не чинити перешкоди в користуванні його власністю. Відмовляючи в задоволенні позову в частині встановлення порядку користування спірною квартирою,суд виходив із того,що позивачем заявлено взаємовиключаючі вимоги про розподіл квартири та виділ її в натурі, а також про встановлення порядку користування квартирою. Встановлення порядку користування квартирою,який просить позивач не може бути задоволеним,оскільки кімнату 8,7кв.м займає неповнолітній син. А іншого порядку запропоновано не було. Разом з тим, висновок суду про відмову в задоволенні позову в частині встановлення порядку користування спірною квартирою суперечить вимогам матеріального права. З позовної заяви вбачається, що позивач ставив питання про встановлення порядку користування спірною квартирою,посилаючись на ст..358 ЦК України,якою і передбачено здійснення права спільної часткової власності. Питання про розподіл квартири в натурі позивачем не ставилося. Спірна квартира складається із трьох жилих кімнат. Перешкоди для встановлення порядку користування квартирою так як просить позивач відсутні,кімната площею 8,7 кв.м є ізольованою. Посилання на те, що зазначену позивачем кімнату займає неповнолітня дитина, а тому такий порядок користування є неможливим, не узгоджується з вимогами законодавства ,яким регулюється право власності. Висновок суду про те,що встановити порядок користування верандою не є можливим,так як це нежиле підсобне приміщення є правильним. Встановлення співвласниками порядку користування житлом з виділенням конкретних приміщень, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. За встановлених обставин рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про встановлення порядку користування спірною квартирою підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог про встановлення за [PERSON] користування жилою кімнатою 8,7 кв.м в квартирі [ADDRESS]. Судом першої інстанції встановлено, що по обліковим даним Центру ДАЇ №1 м. Донецька при УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області автомобіль Хюндай Соната 2.0, 2007року випуску 28.04.2012 року зареєстровано за [PERSON]. 8.12.2012 року автомобіль знято з обліку для реалізації і 8.12.2012 року автомобіль зареєстровано за [PERSON]. Відмовляючи в позові про визнання автомобіля спільним майном подружжя та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вартості ? частини автомобіля, суд правильно виходив із того, що автомобіль було продано за згодою сторін і кошти, отримані від продажу автомобіля були використані на потреби сім'ї. Сторони не заперечували про те,що у них був борг,який вони повернули. Це узгоджується з поясненнями свідка [PERSON],яка пояснила, що автомобіль сторонами було продано їй, а кошти отримані від неї були передані в рахунок погашення боргу,який був у сторін. Доказів того, що угода укладена без згоди [PERSON] не надано. Висновок суду відповідає вимогам ст.65 СК України . Доводи апеляційної скарги [PERSON] не дають підстав для висновку, що судом допущено порушення матеріального чи процесуального права, яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення спору.

Outcome: partial