Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

16.12.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) від 14.12.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 14802,37 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання відповідачем банку грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підписом в заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає договір між нею та банком. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 29.10.2015 року має заборгованість - 28619, 48 грн., яка складається з наступного: 14258,49 грн. - заборгованість за кредитом; 6946,7 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом;7414,29 - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом. Від цієї сумі заборгованості віднімається сума у розмірі 17735,05 грн., яка була задоволена рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2014 року, різниця становить 10884,43 грн. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 10884,43 грн. за кредитним договором № б/н від 14.12.2012 року та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась повторно, про час і місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 цієї статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 06.10.2008 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив [PERSON] картковий рахунок і видав кредитну картку «Універсальна» № 4149437318561931. 14.12.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (генеральна угода), згідно з якою банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 14802,37 грн. на строк 36 місяців, з 14.12.2012 року по 31.12.2015 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 14802,37 грн., взамін на обов'язок позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в строки, вказані в Заяві, Умовах та правилах. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник сплачує банку щомісячний платіж в сумі 537,03 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов і правил. При порушенні позичальником обов'язків по погашенню кредиту, він сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2014 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 17735,05 грн. (а.с. 4-5). Після ухвалення судом рішення банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом та комісію і пеню, визначивши борг станом на 29.10.2015 року - 28619, 48 грн. (а.с.6). Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Отже, відповідно до статей 509,525,526, 598,610, 1054, 1048 ЦК України наявність судового рішення не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не позбавляє права на отримання процентів до дня повернення позики та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у аналогічній справі № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів і згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Таким чином, у [PERSON] існує обов'язок зі сплати заборгованості: по процентах за користування кредитом, по комісії та пені за користування кредитом, згідно розрахунку, наданого позивачем. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з [PERSON] в користь позивача 10884,43 грн. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 509,525, 526, 527, 530, 610-612, 626, 628,629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved