Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

16 травня 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівля продажу дійсним і визнання права власності на нерухоме майно. В своєму позові [PERSON] вказує, що 24.12.1996року між нею і відповідачами, було досягнуто домовленості про купівлю - продаж житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 0,575 га. Сторонами було погоджено всі умови купівлі-продажу вказаного будинку, зокрема ціну. На підтвердження укладеної угоди 24.12.1996 року позивач сплатила відповідачам ціну житлового будинку згідно договору - 17000 грн. після чого, того ж самого дня, була укладена біржова угода про купівлю-продаж, надалі позивач почала фактично проживати в цьому будинку. З часом позивач дізналась, що вищевказаний договір не породжує у неї права власності. Позивач неодноразово зверталась до відповідачів з проханням нотаріального оформлення угоди, але відповідачі нібито і не заперечували проти нотаріального посвідчення договору, але і не виконували будь-яких дій направлених на це. Позивач також вказала, що вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці яка досі належить відповідачам. Посилаючись на те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, але відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення, а також те, що до особи, яка набула права власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій будинок розташований позивач просила визнати за нею право власності на спірні житловий будинок та земельні ділянки для обслуговування житлового будинку і для ведення особистого підсобного господарства. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 24 грудня 1996 року на універсальній товарній біржі «Нерухомість Н» [PERSON] яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON] та з іншої сторони [PERSON] уклали договір купівлі-продажу №384 за яким відповідачі продали, а позивач купила житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] розміщеного на земельній ділянці площею 0,575га. На підтвердження укладення договору позивач сплатила відповідачам ціну за будинок згідно договору - 17000грн. Після укладення договору позивач володіла та користувався вказаним об'єктом нерухомості, утримувала його, проводила ремонт. Згідно до ч.2 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963року) та ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.655ЦК України обов'язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу №384 зареєстрованим 24.12.1996року на універсальній товарній біржі «Нерухомість Н». Фактичне і повне виконання правочину відбулося ще 24.12.1996року. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання дійсним вищевказаного договору купівлі-продажу та визнання за позивачем права власності на спірний житловий будинок. Судом встановлено, що в договорі купівлі-продажу №384 зареєстрованому 24.12.1996року на універсальній товарній біржі «Нерухомість Н» вказано, що спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,575 га, проте вказана земельна ділянка не вказана як предмет договору. Крім того судом встановлено, що вказана земельна ділянка фактично складається з двох окремих земельних ділянок: для обслуговування житлового будинку площею 0,249га (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий Кандибинською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області 22.06.1994року та земельною ділянкою для ведення особистого підсобного господарства площею 0,326га (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий Кандибинською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області 22.06.1994року). Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій будинок розташований, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника. Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності лише на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,249га на якій безпосередньо розміщено спірний житловий будинок. У визнанні права власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,326га слід відмовити. З наведеного видно, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково.

Outcome: approved