overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

16.04.2015 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 22.08.1989 року та мешкали однією родиною до грудня 1991 року. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Питання про розділ спільного майна вирішено добровільно. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що вони втратили взаєморозуміння, між ними часто виникали сварки, які і привели до розпаду сім'ї. На даний час у позивача інша родина, тому просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з,явився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не з,явилася, належним чином була повідомлена про час слухання справи, що підтверджується розпискою про вручення їй судової повістки, заперечень проти позову не надала, тому суд вважає можливим розглянути справу за її відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідачки. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач втратив до відповідачки почуття любові поваги та взаєморозуміння, відповідачка у судове засідання не з*явилася, не заперечує проти розірвання шлюбу, а саме: не бажає зберегти родину, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

16.04.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що 10.06.2005 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. З березня 2015 року припинено спільне життя у звязку із тим, що сторони не зійшлись характерами та мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. [PERSON] вимагає розірвати шлюб зареєстрований із [PERSON] 10.06.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції. В судовому засіданні позивач позов підтримала, прохала його задовольнити та не заперечила проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення йому судової повістки - виклику до суду, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, вислухавши позивача, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.06.2005 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 010222 від 10.06.2005 року, видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №760. Після одруження [PERSON] змінила прізвище на «Чирва».( а.с.4) Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ №066227 виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції 10.01.2007 року, в сторін є донька [PERSON], [INFO]. (а.с.15) Як вбачається з позову подальше сумісне подружнє життя сторін не можливе та суперечить інтересам позивача, оскільки сторони мешкають окремо, не мають наміру відновлювати шлюбні стосунки. Згідно зі ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При таких обставинах, суд вважає, що реєстрація шлюбу на даний час носить формальний характер і повинна бути скасована. Спору про розподіл майна у сторін не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

16.04.2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом , посилаючись у своїх вимогах на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 11 жовтня 2013 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції , актовий запис №756. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння ніж ними , розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. Відповідач влаштовує постійні скандали в присутності сторонніх людей , що ображає її честь та гідність. Останній час відповідач зловживає алкогольними напоями, при цьому погрожує фізичною розправою та застосовує фізичне насильство . Позивач вважає, що сімя розпалась і її збереження неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином - шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий курєр». Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Згідно зі ст. ст. 104,112 СК України шлюб розривається шляхом розводу за заявою одного з подружжя або обох. Шлюб розривається тоді, коли буде встановлено, що спільне життя подружжя та збереження сімї стало неможливе. Судом встановлено , що сторони перебувають у шлюбі , який зареєстрований 11 жовтня 2013 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції , актовий запис №756, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER].Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини сторін припинені з грудня 2014 року і не відновлювались. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно і її збереження неможливе. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. та здійснено витрати на оголошення в газеті «Урядовий курєр» про виклик відповідача в сумі 420 грн. 00 коп., а тому ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

16.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 22 травня 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] В шлюбі з відповідачем у них народилась [PERSON]. Життя з Відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Підставою для розірвання шлюбу є втрата між нею та [PERSON] почуття взаємної поваги та любові, відсутність нормального морального клімату в родині. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач не згоден. Враховуючи вищевикладені обставини, позивачка вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе, тому шлюб між ними повинен бути розірваний. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 травня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. На теперішній час сторони сімейні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть. Причиною для розірвання шлюбу є втрата між позивачкою та [PERSON] почуття взаємної поваги та любові, відсутність нормального морального клімату в родині. Стаття 24 СК України визначає добровільність шлюбу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому, суд приходить до висновку, що відновлення сімейних стосунків неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 51. 54, 55, ч. 3 ст. 56, ст. 112 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

16.04.2015 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому зазначили, що жила квартира [ADDRESS] була приватизована та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Між сторонами, власниками, договір про порядок користування спільним житлом не укладався. З травня 2009 року та на теперішній час [PERSON] мешкає та працює в Росії. Посилаючись на ст. 370 ЦК України позивачі просять виділити ідеальні частки в загальній сумісній власності, для можливості реалізувати права власності на нерухоме майно. Позивачі в судове засідання не зявились, згідно заяв не заперечують проти винесення заочного рішення по справі, підтримують заявлені позовні вимоги (а.с.68,69). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання (20.05.2015 року, 04.06.2015 року, 23.06.2015 року та 13.07.2015 року) повідомлявся належним чином за адресою зазначеною в позовній заяві та через оголошення у пресі, що вбачається з матеріалів справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав (а.с.31, 41-42, 52-55, 60-61, 66-67). В зв'язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що жила квартира [ADDRESS] була приватизована та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Між сторонами, власниками, договір про порядок користування спільним житлом не укладався. З травня 2009 року та на теперішній час [PERSON] мешкає та працює в Росії. Позивачі просять виділити ідеальні частки в загальній сумісній власності, для можливості реалізувати права власності на нерухоме майно. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-12). Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, майна квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.50-51). Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на зазначених підставах. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

16.04.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 27305,00 грн., за період з липня 2013 року по 31.03.2015 року включно. Свої вимоги обгрунтовує тим, що на підставі виконавчого листа виданого Ніжинським міським судом, Чернігівської області від 04.10.2013 року з відповідача на її користь на неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно починаючи з 15.08.2013 року. Однак, відповідач недобросовісно виконує свій обов'язок по сплаті аліментів, і станом на 01.03.2015 року заборгованість по виплаті аліментів становить 9750,00 грн. Вважає, що має достатні підстави для стягнення з відповідача неустойки (пені) у зв'язку із наявною заборгованістю, що за проведеним розрахунком складає 27305,00 грн. В суді позивачка підтримала позовні вимоги за обставин викладених вище та просила їх задовольнити. Відповідач визнав позовні вимоги та просив суд винести рішення по справі на розсуд суду.Також пояснив, що поважних причин з яких він не виплачував аліменти на утримання сина не існує. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню у відповідності до ч.4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що на підставі виконавчого листа виданого Ніжинським місьрайонним судом, Чернігівської області (справа №740/3585/13-ц, провадження №2/740/1131/13) від 04.10.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, починаючи з 15.08.2013 року. Відповідно до довідок відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного відділу юстиції за №1742 та №1743 від 20.02.2015 року заборгованість по аліментам станом на 01.04.2015 року становить - 9750 грн.Дана заборгованість виникла з липня 2013 року по 31.03.2015 року включно. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно представлених розрахунків позивача, за період з липня 2013 року по 31.03.2015 року включно, сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 27305,00 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

16.04.2015 р. позивачі звернулися у суд із даним позовом. Позовні вимоги вмотивовано наступним. Позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] та [PERSON]. Однак, відповідач не проживав у квартирі жодного дня після прописки. На даний час відповідач продовжує постійно проживати в м. Ужгород, однак за якою адресою невідомо. Тому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Позивач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Позивачка [PERSON] на розгляд справи не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, був належним чином повідомленим через оголошення в газету. Свідки [PERSON] та [PERSON] при розгляді справи суду пояснили , що відповідач [PERSON] більше п'яти років не проживає в квартирі [ADDRESS] Вислухавши пояснення позивача, свідків та перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як видно з свідоцтва про право власності на нерухоме майно житло за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності гр.. [PERSON] та членам її сім'ї чоловіку [PERSON], дочці [PERSON], дочці [PERSON]. В даному будинку прописаний але не проживає [PERSON], що стверджується листом з Міжшгірської селищної ради. Відповідач в добровільному порядку не виписався звищезазначеного будинку, чим створював певні перешкоди у розпорядженні майном власників квартири. Відповідач [PERSON] не проживав і не проживає в даному будинку більше шести місяців чим фактично втратив право на користування даним будинком, що узгоджується з вимогами чинного законодавства. Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його родини можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. За таких підстав відповідач [PERSON] залишаєтьсь зареєстрованим у жилому приміщенні, однак не користуючись ним понад шість місяців без поважних причин, втратив право на користування вказаним вище житловим будинком, на підставі чого позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, а відповідач підлягає подальшому зняттю з реєстрації за вказаною адресою. Судових витрати по справі немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

16.04.2017 року [PERSON] (далі заявник) звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним її сина [PERSON], [INFO], встановлення над ним опіки та призначення її опікуном над недієздатним сином. В обґрунтування заяви зазначила, що її син є інвалідом ІІІ групи і внаслідок психічного захворювання не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. 31.07.2018 року заявник подала до суду заяву про уточнення своїх вимог і просила лише обмежити цивільну дієздатність сина. У судовому засіданні заявник уточнені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні; представник заінтересованої особи із заявою погодився. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Заявник є матірю [PERSON], [INFO], і проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS]. Як убачається з висновку судово-психіатричної експертизи від 12.07.2018 № 380 (а.с. 39-43), у [PERSON] має місце психічний розлад у вигляді мозаїчного (змішаного) розладу особистості (F61.0 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), що суттєво обмежує його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В силу положень статей 36, 60 ЦК України зазначене є підставою для обмеження цивільної дієздатності [PERSON] і встановлення над ним піклування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

16.04.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 10.09.2004 виконавчим комітетом Васильківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №5. Сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Спір про поділ майна та місце проживання дітини у сторін відсутній. Позов позивач мотивує тим, що з 2015 року сторони шлюбні відносини припинили. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння і довіри. Спільне проживання є неможливим. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. Після спливу строку на примирення позивач все-одно бажає розірвати шлюб. У судове засідання позивач та представник позивача з'явилися, позовні вимоги підтримали. Відповідач та представник відповідача у судове засідання з'явилися, позов не визнали та вказали, що бажають зберегти сім'ю. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 25.04.2018 відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 08.05.2018 сторонам був наданий строк для примирення терміном один місяць. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.09.2004, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2004,виданим виконавчим комітетом Васильківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №5. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.5). Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам був наданий строком в один місяць, однак сторони не примирились. Спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, ч.2 ст. 114, 115 СК України,

Outcome: approved