Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

17.05.2018 р. [PERSON] звернулась із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якої вказує, що відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю, участі у вихованні сина відповідач не приймає, аліменти за рішенням суду не сплачує. Позивач зазначає, що між нею та сином склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, а також вона самостійно забезпечує гідні умови проживання дитини для її розвитку і здоров'я. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача сплачений судовий збір на суму 704 грн. 80 коп. Ухвалою суду від 18.06.2018 р. відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання на 17.08.2018 р.. У підготовчому судовому засіданні 17.08.2018 р. було оголошено перерву в зв'язку з задоволенням клопотання позивача та її представника про направлення запиту до Служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради. У підготовчому судовому засіданні 20.09.2018 р. відповідачем подано нотаріально завірену заяву, в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім того, у підготовчому судовому засіданні 20.09.2018 р. було оголошено перерву для надання можливості позивачу уточнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 01.10.2018 р. залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Службу у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради, яку зобов'язано подати суду письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON]. Служба у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради листом вих.№916 від 03.07.2018 р. повідомила про відсутність правових підстав для надання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній на території Металургійного району не зареєстрований і не проживає (вх.№10291 від 10.07.2018 р.). Позивач подала суду заяву від 20.09.2018 р., в якій просить розглядати справу без її участі, але за участю її представника та про підтримку позову у повному обсязі (вх.№14212 від 20.09.2018 р.). Служба у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради надіслала суду висновок від 03.12.2018 р., в якому зазначено про неможливість подання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки він за місцем свого мешкання не проживає, за запрошенням до служби у справах дітей виконкому Тернівської у місті ради не з'явився (вх.№18892 від 03.12.2018 р.). Представник позивача надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі та про підтримку позову (вх.№18947 від 04.12.2018 р.). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 06.12.2013 року було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 06 грудня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.10). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 17 січня 2014 року (а.с.12). Відповідно до рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №926 - розірвано (а.с.11). На підставі виконавчих листів, виданих Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 02.09.2015 р. та 15.09.2015 р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісяця, починаючи з 28.07.2015 року, до досягнення сином [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] року. Також з відповідача на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28.07.2015 року на утримання сина [PERSON] до його повноліття (а.с.16, 17). Відповідно до інформаційних листів, складених старшим державним виконавцем Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідач аліменти за вищевказаними виконавчими листами не сплачував, його заборгованість по сплаті аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років станом на [INFO] р. складає 10710,41 грн. та по сплаті аліментів на свого сина станом на 01.01.2018 р. складає 41448,03 грн. (а.с.18,19). У копії акта про фактичне місце проживання від 11.05.2018 р. зазначено, що позивач [PERSON] разом із своїм сином проживають довгий час удвох за адресою: [ADDRESS]. За час проживання зарекомендували себе з позитивної сторони (а.с.13). Відповідно до копії довідки №40 від 27.03.2018 р., виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №246» Криворізької міської ради, [PERSON], [INFO], відвідує зазначений заклад з 16.09.2015 року по теперішній час. З усіх питань перебування дитини в дитячому садочку займається мама [PERSON] (а.с.14). З копії акта обстеження умов проживання від 14.05.2018 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради, вбачається, що за адресою: [ADDRESS], умови проживання добрі, зроблено сучасний євроремонт, обладнано квартиру сучасними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: спальне місце, стіл для занять, іграшки. Умови для проживання [PERSON] добрі (а.с.15). У пояснювальній від 24.04.2018 р. вихователь дитячого садочка КЗ «ДНЗ/ясла-садок №246» КМР [PERSON] зазначила, що дитину [PERSON] забирає [PERSON], яка є порядною і люблячою мамою. Батька вихователь жодного разу не бачила (а.с.20). Знайомі позивачки [PERSON] - [PERSON], [PERSON],[PERSON] надали пояснення, в яких зазначили, що позивач є відповідальною, порядною, доброзичливою людиною, самостійно виховує свого сина [PERSON], приділяючи багато уваги його розвитку. Батька дитини вони жодного разу не бачили (а.с.21, 23, 24). З пояснень [PERSON], адміністратора футбольного клубу «ФАРР» вбачається, що [PERSON] відвідує спортивну секцію з футболу з 26.06.2017 року (а.с.22). З вищенаведеного вбачається, що позивач після розлучення з відповідачем з ним не спілкується, наразі проживає разом з сином [PERSON] в орендованій квартирі та самостійно забезпечує дитині гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Відповідач [PERSON] подав заяву, завірену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 18.08.2018 р., в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с.43). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищезазначені нормативні приписи та роз'яснення, надані Верховним Судом України, у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків щодо свого неповнолітнього сина [PERSON], адже він не проживає разом з дитиною, не виконує своїх батьківських обов'язків з його утримання та виховання. Таке байдуже ставлення [PERSON] до свого малолітнього сина судом розцінюється як самоусунення від участі у його власному житті останнього. Також суд бере до уваги, що протягом тривалого часу відповідач матеріально не допомагав своїй дитині та не намагався виправити ситуацію, що склалася. [PERSON] того, відповідач надав суду заяву про свою згоду на позбавлення його батьківських прав стосовного свого малолітнього сина [PERSON]. Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON]. З іншої сторони відповідачем суду не надано доказів, що спростовують зазначені обставини. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Водночас, зважаючи на визнання відповідачем даного позову, суд застосовує частину першу статті 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved