Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

16 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки мають різні характери та виникають часті непорозуміння, сварки, при яких відповідач застосовує силу. Не проживають разом з грудня 2013 року. Збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав. Суду пояснила, що з відповідачем не бажає проживати спільно, збереження сім'ї вважає не можливим. В грудні 2013 року відповідач її побив, після даного випадку примирення є неможливим. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, просив суд постановити рішення про розірвання шлюбу, однак з мотивацією позову не погодився. Суду пояснив, що в грудні позивач його побила - поламала руки. Ініціатором сварок він був також, однак фізичну силу не застосовував перший, а лише оборонявся. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд постановити рішення про розірвання шлюбу, враховуючи вкрай напружені стосунки сторін, їх сварки та бійки, що скоріш за все відбувається на очах дітей, що є неприпустимим. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 25 серпня 2007 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1570, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Як вбачається з поданої позовної заяви, в частині, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд не приймає до уваги посилання позивача, щодо заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини (рішення суду, постанову у справі про притягнення до адміністративної відповідальності або вироку суду) - надано не було. Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача, щодо заподіяння позивачем тілесних ушкоджень, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини (рішення суду, постанову у справі про притягнення до адміністративної відповідальності або вироку суду) - надано не було. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved