Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

17.04.2018 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.03.2018 року про зміну підсудності справи до суду зі стадії до відкриття провадження у справі надійшла вказана цивільна справа, в якій позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку суброгації, сплачене позивачем на користь [PERSON], через встановлення у діях відповідача винних дій у ДТП, яке мало місце 14.09.2016 року, на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 21.10.2016 року та відсутності у відповідача полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на час події ДТП. В обґрунтування позову зазначено, що 14.09.2016 року в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій [PERSON], керуючи транспортним засобом AUDI 100, д/н [NUMBER], скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON], в результаті чого вказані автомобілі отримали мехінічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ПДР водієм автомобіля [NUMBER], [PERSON], що також встановлено постановою Московського районного суду м. Харкова. З 17.03.2016 року по 17.03.2017 року майнові інтереси [PERSON], пов'язані з експлуатацією автомобіля [NUMBER] були застраховані в ПрАТ СК «АСКО-Донбас Північний» на підставі договору добровільного страхування автотранспортних засобів В№218401 від 16.03.2016 року. Страхувальнику позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20000,00 грн., в межах ліміту відповідальності страховика, яку останній і просить стягнути з відповідача. Позивачем зазначено, що відповідно до листа ПАТ «НАСК «ОРАНТА» договір №АЕ/5161016, яким була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], пов'язана з експлуатацією автомобіля, не діяв на момент ДТП 14.09.2016 року. Листом за вих.№9.2-09/29814 від 21.11.2017 року МТСБУ повідомлено, що згідно даних ЦБД МТСБУ діючі станом на 14.09.2016 року договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладені по відношенню до транспортного засобу AUDI 100, д/н [NUMBER], відсутні. В судове засідання представник позивача Богданов Є.В. не з'явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до відповіді на відзив позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, стверджуючи, що пошкодження автомобіля, у тому числі й передньої його частини, знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку із ДТП, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Здійснивши перевірку щодо страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] було встановлено, що останній на час настання події ДТП страхового полісу не мав. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить його підпис в явочному листі від 26.11.2018 року, подав до суду відзив на позов, письмові заперечення на відповідь на відзив, згідно яких проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що пошкодження автомобіля, а саме передньої його частини, не знаходяться в причино-наслідковому зв'язку із ДТП, а тому сума страхового відшкодування, яка визначена позивачем, як така, що спричинена ДТП з вини відповідача є не обґрунтованою та не відповідає дійсності, крім того в позові вказані неправдиві дані про те, що його цивільна відповідальність як власника автомобіля не була застрахована. Представником третьої особи ПАТ «НАСК «ОРАНТА»» Пащенко І.О. надано через канцелярію суду витребувані докази, в судове засідання представник не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Пунктом 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини неявки. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи відсутність відповідача та представника третьої особи, без повідомлення причин неявки в судове засідання, з урахуванням відзиву на позовну заяву від 07.08.2018 року та заперечень від 08.11.2018 року, та відповіді на відзив від 14.08.2018, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наданих суду доказів. Між ПрАТ СК «АСКО-Донбас Північний» та [PERSON] 16.03.2016 року був укладений договір добровільного страхування автотранспортних засобів В№218401, згідно з яким майнові інтереси, пов'язані з експлуатацією автомобіля [NUMBER], були застраховані терміном з 17.03.2016 по 17.03.2017 року. 14.09.2016 року в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON], керуючи транспортним засобом AUDI 100, д/н [NUMBER], скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON], в результаті чого вказаний автомобіль отримав механічні ушкодження. Дії [PERSON] є такими, що призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення ним п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що вбачається із довідки про ДТП №3016264438631001. З витребуваного судом за клопотанням представника позивача адміністративного матеріалу №643/12388/16-п вбачається, що постановою Московського районного суду Харківської області від 21.10.2016 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провина [PERSON] повністю підтверджена зібраними по справі про адміністративне правопорушення матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 №100070 від 14.09.2016 року, схемою місця ДТП від 14.09.2016 року, поясненнями [PERSON], поясненнями [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], а також заявою [PERSON] від 21.10.2016 року, в якій він вину в ДТП визнав в повному обсязі. Постанова ніким не оскаржена, та набрала законної сили 01.11.2016 року. Страховим Актом №182/16 від 13.10.2016 року дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 14.09.2016 року, визнана страховим випадком. На підставі звіту №218/2016 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 11.10.2016 року вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля [NUMBER] становить 35435,48 грн. Ліміт відповідальності страховика складає 20000,00 грн., відповідно до договору В№218401 від 16.03.2016 року. Страхувальнику [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20000,00 грн., згідно з умовами Договору страхування автотранспортних засобів В№218401 від 16.03.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням №1729 від 19.10.2016 року. В своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначає, що сума страхового відшкодування, яка визначена позивачем, як така, що спричинена ДТП є не обґрунтованою, та не відповідає дійсності, на думку відповідача вказаний Звіт та Акт огляду містять у собі дані про пошкодження автомобіля [NUMBER], які не мають жодного відношення до ДТП, яка сталася за його участю, крім того, більша частина пошкоджень не має жодного відношення до задньої частини автомобіля, такі як капот, решітка радіатора, передня панель та поперечна передня панель, блок-фара передня ліва, крило переднє ліве, накладка переднього бампера, передній бампер, тобто мова йде про передню частину автомобіля, що вбачається із фототаблиці до звіту. А отже не зрозуміло, яким чином такі пошкодження стосуються ДТП, внаслідок якої було пошкоджено задню середню частину автомобіля. Суд відхиляє твердження відповідача [PERSON] про відсутність причинного зв'язку між настанням встановлених Звітом №218/2016 та страховим Актом №182/16 механічних пошкоджень, заподіяних автомобілю [NUMBER], та дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася з вини останнього, оскільки зазначене спростовується даними матеріалів справи про адміністративне правопорушення №№643/12388/16-п. А саме, схемою місця ДТП від 14.09.2016 року, в якій зафіксовані отримані автомобілями в даній ДТП механічні пошкодження, у тому числі, й передньої частини автомобіля VOLKSVAGEN PASSAT, д/н [NUMBER]. При цьому дану схему підписано [PERSON] без зауважень. Також з пояснень [PERSON] вбачається, що під час ДТП його автомобіль [NUMBER], від удару автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] зіткнувся із автомобілем, який стояв попереду. Внаслідок цього й було пошкоджено передню частину автомобіля VOLKSVAGEN PASSAT, д/н [NUMBER]. Зазначені докази було прийнято в якості доказів при ухваленні постанови Московського районного суду м.Харкова від 21.10.2016 року, згідно якої встановлено вину [PERSON] у даній ДТП. Також [PERSON] заперечував проти задоволення позову з підстав того, що на момент ДТП його відповідальність була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», вважає, що термін дії договору відраховувався з моменту сплати ним страхового платежу 21.09.2015 року і діяв з цього моменту 1 рік. Внаслідок чого відшкодовувати шкоду має ПАТ «НАСК «ОРАНТА». На спростування даних доводів відповідач надав копію квитанції №07В844526 від 21.09.2015 року про оплату ним страхового внеску, та зазначив що строк дії полісу розпочався з моменту оплати, тобто з 21.09.2015 року та діяв протягом одного року (скриншоти з даними сайту МТСБУ надав), а тому цивільна відповідальність, яка настала внаслідок ДТП за участі автомобіля Audi 100 д/н [NUMBER] в рамках вказаного ліміту, несе страховик НАСК «Оранта». Як вбачається за матеріалів справи, згідно листа ПАТ «НАСК «ОРАНТА»» від 12.09.2017 року, відповідальність водія транспортного засобу Audi 100 д/н [NUMBER] відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано за договором № АЕ/5161016 в період з 12.09.2015 року до 11.09.2016 року, тобто він не діяв на момент настання події 14.09.2016 року. Враховуючи вищевикладене у НАСК «ОРАНТА» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК АСКО ДС» в порядку регресу за пошкоджений автомобіль [NUMBER], оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Audi 100 д/н [NUMBER] не застрахована в НАСК «ОРАНТА». На підставі зазначеного листа ПрАТ «СК АСКО ДС» було здійснено офіційний запит до МТСБУ від 28.09.2017 року за вих. №1007 з проханням надати інформацію стосовно того, чи була застрахована цивільно-правова відповідальність водія, пов'язана з експлуатацією автомобіля Audi 100 д/н [NUMBER], на момент настання ДТП 14.09.2016 року, а також роз'яснити чому змінилася інформація щодо полісу в центральній базі даних МТСБУ. З відповіді начальника департаменту Машаро О.В., наданої з цього приводу 21.11.2017 №9.2-09/29814 вбачається, що МТСБУ було досліджено ситуацію щодо страхування цивільно-правової відповідальності водія, пов'язаного з експлуатацією автомобіля [NUMBER], станом на дату ДТП - 14.09.2016 року. У ході перевірки було визначено, що причиною зміни інформації по полісу АЕ/5161016 у ЦБЗ МТСБУ стала зміна даних строків його дії. З полісу АЕ/5161016 вбачається, що він був укладений на строк з 12.09.2015 по 11.09.2016. Таким чином коригування інформації в ЦБЗ МТСБУ, а саме зміна строків дії поліса з 22.09.2015-21.09.2016 на 12.09.2015-11.09.2016, було здійснено ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з метою її приведення у відповідність до оригінальної копії поліса. Згідно даних ЦБЗ МТСБУ діючі станом на 14.09.2016 року договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладені по відношенню до транспортного засобу Audi 100 д/н [NUMBER], відсутні. Відповідно до статті 983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. За клопотанням відповідача судом було витребувано від третьої особи примірник договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] і ПАТ «НАСК «ОРАНТА», з якого судом встановлено, що між ПАТ «НАСК ОРАНТА» та [PERSON] 12.09.2015 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5161016, відповідно до умов якого встановлено строк дії цього договору з 12.09.2015 року по 11.09.2016 року. Даний договір скріплено підписами обох його сторін. Згідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України). Відповідно до частини другої цієї статті, договір набирає чинності з моменту його укладення. Таким чином, станом на 14.09.2016 року відповідач [PERSON] не мав діючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За змістом ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди завданої страхувальником (страхування відповідальності). Отже, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація). Відповідно до п.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. ПрАТ «СК АСКО-Донбас Північний» відшкодувала потерпілій особі шкоду, заподіяну [PERSON], який є власником транспортного засобу, що спричинив ДТП, та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому має право вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved