Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

15 квітня 2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №490914627 від 25 квітня 2014 року, обґрунтовуючи позовні вимоги таким. 25 квітня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Кредитний Договір № 490914627 на суму 2 649,92 грн. Відповідно до пункту 2.2.Кредитного Договору процентна ставка за користування Кредитом складає 39,90 % річних. Згідно п. 2.3 Кредитного Договору датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій є 28 квітня 2019 року. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 2 649,92 грн. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490914627 від 25 квітня 2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490914627 від 25 квітня 2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за № 490914627 від 25 квітня 2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «ФК «ВЕСТА» втратив такі права. За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. У зв`язку з тим, що відповідачем прострочено грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору № 490914627 від 25 квітня 2014 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, крім того витрати понесені на правничу допомогу. Загальна сума заборгованості заявлена позивачем у розмірі 25 704,89 грн. та складається з наступного: - заборгованості за тілом кредиту - 2583,46 грн., - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 4407,52 грн., - заборгованості з пені - 18000,00 грн., - 3% річних у сумі 232,72 грн., - втрат від інфляції у сумі 481,19 грн. (а.с.2-8) Ухвалою судді від 28 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, з викликом сторін. (а.с.88-89) 21 травня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона заперечує проти заявлених позовних вимог і просить відмовити в позові у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень акцентує увагу суду на тому, що позивачем не додано належних доказів набуття ним права вимоги за кредитним договором, на підставі якого заявлено вимоги про стягнення заборгованості. Зазначає, що доданий позивачем до позову розрахунок заборгованості за кредитом не може бути доказом наявності заявленого боргу, так як з нього неможливо визначити дату виникнення простроченої заборгованості та порушення умов договору, а також встановити, яким саме чином та за який період обчислені кожна зі складових зазначеної суми заборгованості станом на вказані дати. Вважає, що оскільки перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня коли відбулось це порушення, виходячи з наданого розрахунку неможливо здійснити обрахування і строків позовної давності. (а.с.92-95) Позивач своїм правом відповіді на відзив, передбаченим ст. 179 ЦПК України, не скористався. У судове засідання представник позивача не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутність. (а.с.9). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що ніяких боргових зобов`язань перед відповідачем не має, повідомлень чи вимог щодо сплати боргу не отримувала. Зазначає, що мала з 2013 року кредитну картку ПАТ «Альфа Банку», проте заборгованість за нею сплатила в повному обсязі ще у 2014 році. Не може підтвердити факт укладання з ПАТ «Альфа Банк» кредитного договору від 25 квітня 2014 року, вказує, що не була ознайомлена з умовами рефінансування кредитної картки, посилання на які містяться у наданому позивачем договорі. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 квітня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» ( Банк або Кредитор) та [PERSON] ( Позичальник) укладено Кредитний договір № 490914627 , відповідно до якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 2649 грн. 92 коп., під процентну ставку 39, 90% річних за користування кредитом на строк до 28 квітня 2019 року, з поверненням кредиту , сплати процентів за його користування та інших платежів щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є додатком № 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною. (а.с. 11-15) Доказів на підтвердження факту зарахування коштів на рахунок Клієнта відповідно умов п. 2.4 Кредитного договору до справи не надано. З копії витягу з Договору факторингу №1, укладеного 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» ( Клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (Фактор), у якому містяться тільки п. 1.1 «Предмет договору» та п. 12.1, 12.2. «Назви, адреси та реквізити сторін» вбачається, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору. При цьому умови договору, права та обов`язки сторін договору, строк його дії , час набуття Фактором відповідних прав вимог до боржників вказаний Витяг у собі не містить. Доданий до витягу з Договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року витяг з Додатку 1 до Договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року не підписаний ПАТ «Альфа - Банк» як стороною договору. За наведених обставин зазначені витяги не є належними доказами відступлення ПАТ «Альфа - Банк» права вимоги за Кредитним договором № 490914627 від 25 квітня 2014 року, укладеним між ПАТ «Альфа - Банк» та [PERSON] (а.с.22, 50-53) Згідно копії договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу з ТОВ «ФК «ВЕСТА», предметом якого, відповідно до пункту 2.1. Розділу 2 визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку 1-1, серед яких є право вимоги за кредитним договором № 490914627 від 25 квітня 2014 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с. 23-33,34,35-36, 37, 54-57) Положеннями п. 2.3 розділу 2 Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року сторони визначили, що право вимоги вважається відступленим з дати повної (остаточної) оплати Фактором (ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА») ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2. договору (а.с.24,26). До суду позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» повної (остаточної) оплати ціни прав вимоги за вказаним вище договором факторингу, тому у суду немає можливості встановити момент набуття цим товариством прав вимоги за кредитними договорами, які були відступлені за договором факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року. З копії Договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» вбачається, що ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступає ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуває право вимоги заборгованості за договорами, перелік яких міститься у Додатку № 1-1 до Договору. (а.с.38-47,48,49) Витяг додатку № 1-2 до Договору відступлення праві вимоги № 16-01/17/1 від 16 січня 2019 року не підписаний первісним кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Веста», тому не є доказом, який підтверджує набуття права вимоги заборгованості за Договором кредиту № 490914627 від 25 квітня 2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. (а.с. 58) Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №490914627, складеного позивачем, станом на 09 березня 2021 року нарахована заборгованість у сумі 25704,89 грн., яка складається з наступного: -заборгованість по основній сумі кредиту - 2583,46 грн.; -заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 4407,52 грн.; -заборгованість з пені - 18000,00 грн.; -нарахування 3% річних з урахуванням позовної давності в 3 роки - 232,72 грн.; -інфляційні збитки - 481,19 грн. (а.с.20-21) Вирішуючи позов по суті, суд зазначає таке. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України. За ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому, в ст. 81 ЦПК України зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У ст. 77 ЦПК України вказано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Аналізуючи наявні у справі докази суд приходить до переконання, що позивачем не доведено факт набуття права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 490914627 від 25 квітня 2014 року, укладеного між нею та ПАТ «Альфа - Банк», оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо відступлення права вимоги за наведеним кредитним договором ПАТ «Альфа - Банк» до ТОВ «Кредитні ініціативи» відповідно до Договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року, в зв`язку з чим всі похідні докази про подальше відступлення такого права є нікчемними. Так само не є доведеним та обґрунтованим розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 490914627 від 25 квітня 2014 року, оскільки складений позивачем розрахунок заборгованості не містить даних про внесення відповідачем платежів за договором, час виникнення простроченої заборгованості за тілом кредиту, періоду та порядку нарахування відсотків , пені, інфляційних збитків, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача , що не може бути правовою підставою для стягнення відповідних сум з відповідача.(а.с. 20-21) Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру заборгованості за тілом кредиту, а тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих сум боргу, відсотків, пені та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд визнає, що наданими до суду доказами позивач не довів підстав для задоволення заявлених ним вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 490914627 від 25 квітня 2014 року, через що підстави для задоволення позову відсутні. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. За ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed