Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

15 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до міського голови Камінь-Каширської міської ради Волинської області [PERSON] про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок, визнання незаконними дій посадової особи та зобов'язання вчинити певні дії. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] Право власності на даний будинок перейшло до позивача в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, площею 0,25 га була передана [PERSON] безкоштовно у приватну власність за рішенням Камінь-Каширської міської ради від 27 грудня 1995 року № 4/6 за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку. Цим же рішенням [PERSON] була передана земельна ділянка площею 0,13 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за цією ж адресою. З метою завершення приватизації земельних ділянок [PERSON] звернулася до Камінь-Каширської міської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, який вперше був наданий 01 липня 2010 року та повторно - 26 листопада 2015 року. У лютому 2016 року відповідна технічна документація була готова, однак міський голова [PERSON] з надуманих підстав відмовився погодити межі земельних ділянок. 04 листопада 2016 року позивач звернулася до Камінь-Каширської міської ради із заявою, в якій просила визначити межі спірних земельних ділянок та затвердити проекти їх землеустрою. Однак рішенням від 10 листопада 2016 року міська рада зняла заяву [PERSON] із розгляду, в зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру на земельні ділянки, який знову ж таки можна отримати лише після погодження проектів землеустрою міським головою. Посилаючись на вищевикладене, просить суд визнати за нею право на завершення приватизації земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства площею відповідно 0,25 га та 0,13 га, які знаходяться по [ADDRESS], визнати дії міського голови Камінь-Каширської міської ради [PERSON] щодо відмови погодити проекти технічної документації із землеустрою вказаних земельних ділянок протиправними та зобов'язати його погодити вказану технічну документацію. Ухвало суду від 28 березня 2017 року до участі в розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Головне управління Держгеокадастру у Волинській області. Ухвалою суду від 03 листопада 2017 року позивача [PERSON], яка померла [INFO] року, замінено її правонаступником [PERSON] Ухвало суду від 03 листопада 2017 року до участі в розгляді справи як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON]. Ухвало суду від 08 листопада 2017 року до участі в розгляді справи як співвідповідача залучено Камінь-Каширську міську раду Волинської області. Позивач [PERSON], його представник [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги уточнили. Просять визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, земельних ділянок, а саме: за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,13 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які належали його батькові [PERSON] на підставі рішення Камінь-Каширської міської ради № 4/6 від 27 грудня 1995 року та перейшли у спадок його матері [PERSON], а також визнати право на здійснення реєстрації права власності з отриманням витягу з державного реєстру прав на вказані вище земельні ділянки. Крім того, просить стягнути з Камінь-Каширської міської ради та міського голови [PERSON] понесені ним судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що до повного узгодження із сусідами меж спірних земельних ділянок технічну документацію із землеустрою погодити неможливо. Представник відповідача Камінь-Каширської міської ради [PERSON], представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Волинській області [PERSON] позовні вимоги визнали повністю. Третя особа [PERSON], її представник [PERSON] проти позову заперечили. Вважають, що погодження технічної документації із землеустрою до вирішення спору щодо меж земельних ділянок порушить їх права як суміжних землекористувачів. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що згідно з рішенням Камінь-Каширської міської ради від 27 грудня 1995 року № 4/6 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,13 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Право на приватизацію земельних ділянок [PERSON] реалізувати не встиг, оскільки помер [INFO] року (а.с. 7). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], що підтверджується рішенням Камінь-Каширського районного суду від 09 лютого 2010 року, яким за останньою визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок по [ADDRESS], який належав [PERSON] (а.с. 9, 13). Рішеннями Камінь-Каширської міської ради Волинської області від 01.07.2010 року № 52/19, від 10.08.2010 року № 52/119, від 26.11.2015 року № 2/4, від 25.12.2015 року № 3/18 (а.с. 16, 17, 24, 39) [PERSON] надано дозвіл на складення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться по [ADDRESS] У 2016 році така документація була виготовлена та подана на погодження до Камінь-Каширської міської ради. Однак завершити процес приватизації та отримати правовстановлюючі документи на земельні ділянки [PERSON] не встигла та померла [INFO] року (свідоцтво про смерть [NUMBER], а.с. 158). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син - позивач [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 жовтня 2017 року, згідно з яким до останнього перейшло право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та належали [PERSON] (а.с. 228). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ст. 1296 Цивільного кодексу України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У підпункті 4.15 пункту 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом та оформив право власності на частину спадкового майна. Успадкувавши частину спадкового майна, він успадкував право на завершення приватизації, яке мала за життя спадкодавець [PERSON], але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.13 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п. 3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті матері, набув право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача про визнання за ним права на здійснення реєстрації права власності з отриманням витягу з державного реєстру прав на вказані вище земельні ділянки, оскільки це право закріплене законом та на час вирішення даного спору стосовно позивача не порушене. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає сплату судового збору на відповідачів: міського голову Камінь-Каширської міської ради [PERSON] та Камінь-Каширську міську раду Волинської області. Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 880 грн. підлягають до задоволення частково. З долученого до матеріалів справи розрахунку розміру витрат на оплату послуг адвоката вбачається, що за основу даного розрахунку було взято розмір мінімальної заробітної плати. Однак, згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», в редакції від 06.12.2017 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах обчислюється пропорційно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та не може перевищувати 40 відсотків його розміру за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи, що станом на 01 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік», становить 1600 грн., тому розмір витрат на оплату послуг адвоката, після проведення відповідного розрахунку, становить 5173 грн. 60 коп. Саме такий його розмір слід стягнути із відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial