Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

17.05.2021 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на дитину та способу їх стягнення, мотивуючи свій позов тим, що після винесення судом рішення в 2019 році про стягнення з відповідача аліментів, дитина подорослішала та збільшилися витрати на її утримання, а вона отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач офіційно не працює, але їздить на заробітки, де отримує достатній дохід. Раніше відповідач сплачував аліменти у частці від своєї заробітної плати і у середньому це становило близько 3000 грн щомісячно. Після того, як відповідач звільнився з роботи, розмір аліментів становить менше 1 200 грн щомісячно, що є недостатньо для утримання дитини та забезпечення необхідного для її належного розвитку, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів з частки від доходу відповідача на тверду грошову суму у розмірі 3 000 гривень. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 18.05.2021 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження та призначено судове засідання на 08.06.2021 року. 08.06.2021 року у судовому засіданні оголошена перерва до 07.07.2021 року і наданий позивачу строк для подання додаткових письмових доказів на підтвердження обгрунтування своїх позовних вимог, оскільки суд визнав поважними причини неподання позивачем додаткових доказів у встановлений законом строк, на підставі частини 5 статті 83 ЦПК України. 02.07.2021 року позивач через канцелярію суду подала додаткові письмові докази на обгрунтування своїх позовних вимог, копію яких 26.06.2021 року надіслала відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ас 22). Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Позивач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча була вчасно і належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується письмовою розпискою про отримання судової повістки (ас 19). Позивач 07.07.2021 року через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Крім того, позивач у судовому засіданні 08.06.2021 року підтримала свої позовні вимоги, просила позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому і суду пояснила, що після винесення судом рішення в 2019 році про стягнення з відповідача аліментів, дитина подорослішала та збільшилися витрати на її утримання, а вона отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач офіційно не працює, але їздить на заробітки, де отримує достатній дохід. Раніше відповідач сплачував аліменти у частці від своєї заробітної плати і у середньому це становило близько 3000 грн щомісячно. Після того, як відповідач звільнився з роботи, розмір аліментів становить менше 1 500 грн щомісячно, що є недостатньо для утримання дитини та забезпечення необхідного для її належного розвитку. Відповідач у судове засідання не з`явився, але 05.07.2021 року подав суду засобами електронного зв`язку заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає частково і не заперечує проти стягнення з нього аліменти в сумі 1 500 грн, оскільки він немає стабільного доходу, має лише тимчасові підробітки, заборгованості по виплаті аліментів не мав. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача у судовому засіданні 08.06.2021 року, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 21.02.2019 року і від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] , на утримання якої відповідач з 15.07.2019 року сплачує позивачу аліменти в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Середньомісячний розмір аліметнів, які сплачував відповідач за період з 01.06.2020 року по 01.06.2021 року становить 2 500,00 гривень. Дані обставини підтверджуються рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 16.08.2019 року (ас 6-7), Свідоцтвом про народження від 27.02.2015 року (ас 8), розрахунком заборгованості по аліментах. У судовому засіданні встановлено, що позивач разом з неповнолітньою дитиною проживають у гуртожитку і щомісячна плата за комунальні послуги становить у середньому 1 500 гривень. Дані обставини підтверджуються довідкою про склад сім`ї від 22.04.2021 року (ас 9), квитанціями про оплату комунальних послуг (ас 27-29, ас 34-36). У судовому засіданні встановлено, що протягом 2020-2021 років малолітня [PERSON] неодноразово хворіла, що підтверджується довідками про її тимчасову відсутність у дитячому закладі дошкільної освіти (ясла-садок) №2 «Дзвіночок» м Рожище (ас 30-33). Крім того, у судовому засіданні встановлено, що позивачем було сплачено плату за харчування в дитячому садочку за [PERSON] за період вересень 2020 року - квітень 2021 року на загальну суму 1 759, 75 гривень (ас 43), а за навчання в школі іноземних мов «Смайлик» позивачем було сплачено протягом вересня 2020 - травня 2021 навчального року - 4 320 гривень (ас 41-42). Крім того, у судовому засіданні встановлено, що протягом 2021 року позивач понесла витрати на придбання одягу та канцелярського приладдя для [PERSON] на загальну суму 2 489, 70 гривень (ас 37-39). У судовому засіданні встановлено, що середній розмір заробітної плати позивача без сплачених обов`язкових податкових платежів за період серпень 2020 року - травень 2021 року становить 6 055, 82 гривень (ас 24, ас 45). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються главою 15 розділу ІІІ Сімейного Кодексу України. Вирішуючи питання про зміну розміру та способу стягнення аліментів, які зобов`язаний сплачувати відповідач на користь позивача, суд виходить з таких мотивів та положень закону. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно частиною 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно пояснень позивача у судовому засіданні, на час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача, останній мав постійне місце роботу і постійний заробіток, і розмір стягуваних аліментів був більш-менш достатній для належного матеріального забезпечення дитини, враховуючи і заробіток позивача. А після звільнення відповідача з постійного місця роботи, його неофіційний заробіток є нестабільний, мінливий. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, встановленими у судовому засіданні, суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб сплати і розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як встановлено з пояснень позивача і письмових доказів, як на підставу для зміни розміру та способу стягуваних аліментів позивачка вказує, що з часу присудження аліментів істотно зросли витрати на дитину, яка в 2021 році йде до школи і, відповідно, щоб зібрати до шкоди дитину треба буде не менше 6000 - 7000 гривень. Відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо заборони працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінились обставини, з яких виходив суд при встановлені розміру аліментів в 2019 році. Суд враховує, що відбулись зміни у житті дитини, вона підросла, є особою шкільного віку, в зв`язку з чим закономірно, збільшилися витрати на його утримання, (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, додаткові заняття, навчальні матеріали; витрати, що пов`язані з підготовкою дитини до школи: купівля шкільної форми, зошитів, підручників, канцелярського приладдя, спортивної форми, взуття тощо), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії. Суд вважає доведеним, що матеріальний стан позивача не дає їй можливості самостійно забезпечити належне матеріальне утримання малолітньої дитини, а отримувані нею аліменти у частці від доходу відповідача, який з квітня місяця 2021 року офіційно не працює і сплачує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», що є на думку суду недостатніми для гармонійного фізичного, психологічного, духовного тощо розвитку дитину у сучасних економічних умовах і не відповідають звичайним потребам неповнолітньої дитини. Судом береться до уваги, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Одночасно, відповідач не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дитини в сумі 3 000 гривень. Аналіз вищенаведених норм права та рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи виключно з інтересів дитини, слід змінити спосіб присудження аліментів з частки доходів (заробітку) відповідача на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 щомісячно. На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно частиною 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved