Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

15 серпня 2014 року подано позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики в розмірі 517 547,33 гривень та судові витрати по справі. Позов, з посиланням на наявність укладеного договору позики від 24 жовтня 2011 року та складеної відповідачем розписки від 24 жовтня 2011 року обґрунтовано наявністю заборгованості відповідача перед позивачем, не сплаченої у встановлений договором строк. У відповідний термін відповідач суму боргу не повернув, а тому за ним утворилась заборгованість у розмірі 517 547,33 гривень, яка складається з наступного: суми основного боргу - 370 000,00 гривень; суми процентів за користування коштами - 76 780,03 гривень; суми 3% річних - 28 586,30 гривень; суми збитків завданих інфляцією - 42 181,0 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. На підставі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. На підставі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) безоплатно передає другій стороні (позикодавцеві) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві також суму грошових коштів. Договір вважається укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики може бути надана розписка. Судом встановлено, що 24 жовтня 2011 року між [PERSON] - позикодавцем та [PERSON] - позичальником укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 370 000,00 гривень та зобов'язався повернути зазначені кошти в строк до 31 грудня 2011 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору. У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. У відповідності до Правової позиції постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року № 6-79цс12, Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки Цивільний кодекс України не містить жодного виключення як щодо суб'єктивного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно до ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає, що проценти за користування коштами за договором позики за період з 24 жовтня 2011 року по 28 липня 2014 року складають 76 780,03 гривень, що підтверджується розрахунком. Отже, судом встановлено, що в порушення умов за договором позики, станом на 25 листопада 2014 року, відповідачем сума боргу в повному обсязі не повернута, залишок несплаченої заборгованості з урахуванням суми основного боргу, процентів за користування коштами, 3-х % річних та збитків, завданих інфляцією складає 517 547,33 гривень. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за договором позики, судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved