Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

15.03.2021 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду із заявою до [PERSON] (далі відповідач), про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з 18 лютого 1995 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршилось, зникло взаєморозуміння, та взаємоповага. Стали частими сварки, втратили почуття любові та поваги один до одного. Вже тривалий час кожен з них живе своїм життям, та своїми інтересами. Починаючи з 2015 року відносини між подружжям розладились остаточно, шлюбні відносини між ними припинені, та спільним побутом не пов`язані. Тому, вважає,\~що подальше\~продовження спільного\~життя з\~відповідачем суперечить\~їхнім інтересам. За таких обставин, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 24 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 09 год. 00 хв. 21 квітня 2021 року. Розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Донецької області від 15.04.2021 року, було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку. Згідно протоколу, щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2021 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачило потрібної кількості суддів для розподілу справи. 11.05.2021 року, згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею з розгляду справи визначено суддю Шинкаренко А.І. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 17 травня 2021 року прийнято до свого провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу, та призначено судове засідання на 08год. 30 хв. 31 травня 2021 року. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, проте, 19.05.2021 року, через канцелярію суду, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить шлюб між нею, та відповідачем - розірвати. Відповідач [PERSON] , в судове засідання, також, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням, про вручення поштового відправлення. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 лютого 1995 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 02 листопада 2017 року, актовий запис №6 від 18.02.1995 року ( а.с. 4). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя тривалий час разом не проживає, зберігати сім`ю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, та відповідача. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved