Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

15 квітня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано 27 січня 2011 року, згідно рішення Харківського районного суду Харківської області. Одразу після розлучення відповідач фактично припинив спілкування з дитиною, вихованням сина по теперішній час не займається, долею сина не цікавиться, не приймає участі у його вихованні та не надає жодної матеріальної допомоги, не проявляє батьківських почуттів до своєї дитини. Станом на березень 2019 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 40 092,50 грн. Згідно інформації з ДОП СП Харківського району ВП ГУНП в Харківській області відповідач зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, порушує громадський порядок, в сім`ї та з сусідами стосунків не підтримує, не має постійного місця роботи. Схильний до скоєння злочинів та правопорушень, неодноразово надходили скарги та заяви відносно відповідача. Згідно вироку Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року, справа № 635/2956/17 визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Згідно характеристики директора ліцею стосовно учня 6-Б класу [PERSON] батько не приймає участі у вихованні сина, вихованням дитини всеціло займається мати, вона постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником, відвідує батьківські збори. Згідно акту обстеження позивач мешкає разом з сином [PERSON] . Відповідно до інформації з ДОП СП Харківського ВП ГУНП в Харківській області позивач [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, алкогольними напоями не зловживає, має постійне місце роботи, скарг на неї не надходило. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.02.2019 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду на 26 липня 2019 року о 16год. 20хв. Позивачем [PERSON] подано до суду заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Представником третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, до матеріалів справи надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 09 липня 2019 року. Інших заяв та клопотань від учасників судового розгляду до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2011 року у справі № 2-1957/11 вирішено розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований 19 серпня 2006 року в Мереф`янській міській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 107. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище - [PERSON] . Згідно наданого позивачем, сформованого державним виконавцем Воробйовою О.О., Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, станом на березень 2019 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 40 092,50 грн. Згідно інформації з ДОП СП Харківського району ВП ГУНП в Харківській області відповідач [PERSON] за час мешкання на території с. Утківка зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, порушує громадський порядок, в сім`ї та з сусідами стосунків не підтримує, не має постійного місця роботи. Участі у вихованні дитини не приймає. Схильний до скоєння злочинів та правопорушень, до Мереф`янської міської ради неодноразово надходили скарги та заяви відносно відповідача. Відповідно до Акту обстеження, складеного депутатом Мереф`янської міської ради Коваль В.Є., позивач [PERSON] мешкає разом з сином [PERSON] . Згідно характеристики, Директора КЗ «Мереф`янський медичний ліцей» та класного керівника стосовно учня 6-Б класу [PERSON] , батько не приймає участі у вихованні сина, вихованням дитини всеціло займається мати, вона постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником, відвідує батьківські збори. Відповідно до інформації з ДОП СП Харківського ВП ГУНП в Харківській області позивач [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, алкогольними напоями не зловживає, має постійне місце роботи, скарг на неї не надходило. Висновком органу опіки та піклування Мереф`янської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] від 09 липня 2019 року № 2583 встановлено, що [PERSON] на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради, як такий, що перебуває у скрутних життєвих обставинах не значиться. Постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , здобуває освіту у КЗ «Мереф`янський медичний ліцей» Мереф`янської міської ради Харківської області. Мати відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами у навчанні та розвитком дитини, супроводжує до лікарні для проведення медичних оглядів, щеплень, звернень до лікаря. Батько хлопчика жодного разу не з`являвся до вищевказаних закладів, здоров`ям та успіхами дитини не цікавився, у зв`язку з чим Служба у справах дітей Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області вважає доцільним та відповідаючим інтересам дитини позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України - мати, (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом ст.ст. 9, 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, як принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8, ст. 11, ст. 12, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно роз`яснень, які містяться в абз. 2 п. 18 приведеної вище постанови Пленуму, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у п. 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» (від 07.12.2006), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, п. 78.) Практика Європейського суду з прав людини встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (рішення у справах «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року та «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що визнання [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому задовольняє позовні вимоги [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України щодо особистих даних учасників справи в повному рішення суд виконує виключно в межах наданих суду даних. На підставі викладеного,

Outcome: approved