Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

16 листопада 2017 р. позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. 16 листопада 2017 року по справі відкрито провадження. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини 1/4 частку з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за минулий час, а саме з 15 серпня 2017 року (а.с.1-2). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 листопада 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З серпня 2017 року її з відповідачем стосунки погіршилися і 15 серпня 2017 року вона з дитиною переїхала жити до матері. Відповідач обіцяв сплачувати аліменти, але жодного разу ніяких коштів не заплатив. Оскільки вона з 15 серпня 2017 року з дитиною проживає окремо, відповідач матеріальної допомоги з цього часу не надавав, тому вона має право на стягнення з нього аліментів за минулий час. Представник відповідача [PERSON] надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що відповідачем неодноразово надавалися кошти на утримання дитини, шляхом переводу на рахунок позивача. При цьому, жодних розмов щодо сплати саме аліментів між сторонами не було. Позивачем не обґрунтована вимога, щодо сплати аліментів за минулий час. Просить відмовити у стягненні аліментів саме з 15 серпня 2017 року (а.с.21). Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2015 року (а.с.7). 04 жовтня 2016 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 611736 від 11 жовтня 2016 року, актовий запис № 1646 (а.с.8). Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а саме, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України». Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, у звязку з чим вважає, що заявлена позивачем сума аліментів у розмірі 1/4 частини усіх заробітків (доходів) щомісячно співмірна із матеріальним становищем сторін та є визначеним мінімумом на утримання однієї дитини\~, а тому підлягає стягненню щомісячно. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Доказів того, що позивач вживала заходи щодо отримання аліментів з відповідача, але не могла їх отримати позивач не надала. Навпаки в матеріалах справи наявні копії квитанцій та роздруківка переписки сторін, що підтверджують надання відповідачем коштів. Враховуючи викладене, вимога позивача щодо стягнення аліментів за минулий час з 15 серпня 2017 року задоволенню не підлягає. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при предявлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial