Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

16 квітня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття любові з боку відповідача, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться з лютого 2021 року. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому 11.06.2021 подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності. Строку для примирення просив не надавати. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] також 14 червня 2021 року подала на адресу суду заяву, в якій підтримала позов та просила його задовольнити. Заперечувала проти надання судом сторонам у справі строку на примирення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при цьому 14.06.2021 також подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Після розірвання шлюбу, просила залишити прізвище [PERSON] . Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 07 липня 2007 року сторони уклали шлюб(а. с. 13). У подружжя є малолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] (а. с. 11, 12). Через втрату почуття любові,позивач та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться з лютого 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхніх малолітніх дітей. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 1ст. 142 ЦПК України позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а такожстягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved