Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

17.03.2021 позивачка звернулася до суд із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.11.2011 вона з [PERSON] зареєструвала шлюб, який було розірвано 08.09.2015. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з матір`ю. Позивачка зазначає, що з часу розлучення відповідач проживає окремо, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, його моральним та духовним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.02.2021 складала 25693,20 грн. Тому порушує питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з викладених в позовній заяві підстав, наполягали на їх задоволенні. Позивачка зазначила, що на даний час уклала шлюб з іншим чоловіком, якого син фактично сприймає за батька. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник Охтирської районної державної адміністрація - начальник служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації Зайцева Н.Г. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, зазначила, що позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] відповідатиме інтересам дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що після розірвання шлюбу у 2015 році колишній чоловік її дочки [PERSON] ще приїхав на день народження сина. Однак після того більше до дитини не з`являвся, навіть не телефонував, матеріальної допомоги не надавав, хоча онук її потребував за станом здоров`я. Всі питання, пов`язані з життям, здоров`ям та розвитком дитини, вирішує мати. Свідок [PERSON] пояснив, що постійно спілкується з сестрою. Після розлучення сестри [PERSON] приходив до дитини, сестра йому не чинила перешкод. Однак через деякий час він поїхав на заробітки, після чого припинив спілкування. Свідок бачив [PERSON] , коли той приїхав з заробітків, однак до дитини він не навідався, з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги не надає. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, вислухав пояснення учасників справи, покази свідків, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.01.2013 виконкомом Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області. (а.с. 9) Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2015 у справі № 583/2440/15-ц провадження № 2/583/959/15 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.11.2011 у виконкомі Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис № 04. (а.с. 7) 13.11.2015 рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі № 583/3422/15-ц провадження № 2/583/1272/15 стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, та аліменти сплачувати на користь матері [PERSON] , починаючи стягувати з 19.10.2015. (а.с. 6) Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.02.2017 у справі № 583/3720/16-ц провадження № 2/583/126/17 змінено розмір стягуваних з [PERSON] аліментів за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.11.2015 по справі 583/3422/15-ц, провадження № 2/583/1272/15 та стягнуто з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн, щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, на дитину до її повноліття, починаючи стягувати від дня набрання чинності рішенням суду, та аліменти сплачувати матері. (а.с. 8) Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Положеннями ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. За приписами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Підстави позбавлення батьківських прав визначені ч. 1 ст. 164 СК України. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За приписами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилається на те, що відповідач вихованням та утриманням свого малолітнього сина не займається, його життям не цікавиться та більше трьох років взагалі з ним не спілкується. Суд зазначає, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав є оціночним і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахування цілої сукупності чинників і факторів. Так, згідно довідки від 18.05.2021 № 01-29/255 малолітній [PERSON] з 01.09.2019 навчається у 2 класі Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 імені Остапа Вишні Охтирської міської ради Сумської області, його вихованням займається мати [PERSON] . За час перебування дитини в навчальному закладі батько дитини [PERSON] на батьківські збори, свята, шкільні заходи не з`являвся, з питань виховання сина до школи не звертався. (а.с. 37) Відповідно до характеристики за підписом класного керівника 2 класу та директора загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 імені Остапа Вишні Охтирської міської ради Сумської області, мати [PERSON] - [PERSON] приділяє належу увагу вихованню сина, цікавиться його здобутками, успіхами, навчанням в цілому. Вона постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Батько дитини [PERSON] жодного разу не був присутній на батьківських зборах, шкільних заходах, зв`язку з класним керівником та школою не підтримує. (а.с. 38) Згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації від 03.06.2021, [PERSON] останні два роки не спілкувався з сином, не піклувався про його матеріальне забезпечення, не сплачував аліменти на його утримання, внаслідок чого наявна заборгованість у розмірі 25693,20 грн. [PERSON] не має бажання зустрічатися із сином, не цікавиться його навчанням та здоров`ям. Тому орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] . Встановлено, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується, наданою довідкою-розрахунком, згідно якої заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] станом на 01.02.2021 становить 25693,20 грн. Таким чином, відповідач фактично самоусунувся від виконання встановлених нормами сімейного законодавства обов`язків по вихованню дитини та її фінансовому забезпеченню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню сина знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, з огляду на те, що поведінка [PERSON] щодо малолітнього сина свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками по утриманню та вихованню малолітнього сина. Відповідач не приймає участі у житті дитини, не переймається його фізичним і духовним розвитком, навчанням, підготовкою до самостійного життя. На переконання суду надання батькові можливості налагодити родинні стосунки з дитиною та попередження відповідача про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні сина та про зміну ставлення до виховання дитини не матиме жодних позитивних наслідків, оскільки з довготривалої поведінки [PERSON] вбачається, що він не має наміру виховувати та забезпечувати дитину, не виявляє наміру і бажання спілкуватися з дитиною за відсутністю будь-яких перешкод. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, виходячи з розумного балансу інтересів сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав, що в першу чергу відповідатиме інтересам самої дитини. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved