Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

16.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить: визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості; стягнути з відповідача кошти у розмірі 586582,81 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики з урахуванням трьох відсотків річних. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25.11.2012 року між нею та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується розпискою, згідно з якою вона передала відповідачці позику у розмірі 45000 доларів США, яка зобов'язалася повернути кошти 25.07.2014 року. Однак, до теперішнього часу відповідачка вказану суму позики не повернула. Враховуючи прострочення виконання зобов'язання на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути 3% річних у розмірі 3831,78 грн. за 80 днів. Оскільки вказані кошти були взяті на придбання відповідачкою квартири, то просить визнати право власності на спірну квартиру за нею. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення відповідно до викладених у позові вимог. Представник відповідача позов визнала частково, визнала в частині стягнення суми позики та 3% відсотків річних у сумі 586582,81 грн. Вимоги в частині визнання права власності на спірну квартиру за позивачкою не визнала. Підтвердила факт написання розписки власноручно відповідачкою. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до оригіналу розписки, 25 листопада 2012 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошову суму у розмірі 45000 доларів США, яку зобов'язалася повернути до 25 липня 2014 року. В судовому засіданні представник відповідача визнала, що вказану суму позики до теперішнього часу відповідачкою не повернута. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заявляючи вимоги про стягнення суми позики, позивач просить стягнути суму позики в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 14.10.2014 року - 100 доларів США = 1295,0023 грн., що становить 582 751 грн. 04 коп. (45 000 х 1295,0023 / 100 = 582751,04) На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення суми позики у розмірі 582751 грн. 04 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що строк повернення позики встановлений 25.07.2014 року, то прострочення виконання зобов'язання починається з 26.07.2014 року. У зв'язку з цим, 3 відсотки річних за прострочення грошового зобов'язання за період з 26.07.2014 року по 14.10.2014 року (80 днів) становить 3831 грн. 78 коп. (582751,04 х 0,03 х 80 / 365 = 3831,78) На підставі викладеного, вимоги щодо стягнення 3 відсотки річних за прострочення грошового зобов'язання підлягають задоволенню. Позовні вимого щодо визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості задоволенню не підлягають, оскільки вони заявлені безпідставно, не ґрунтуються на договорі та вимогах закону. Зокрема, представник позивача посилається на ст. 16 ЦК України - виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Враховуючи, що предметом позики були саме грошові кошти, а не рухоме майно, то поверненню підлягають грошові кошти. Вирішення питання щодо реалізації, передачі у власність кредитору спірної квартири в рахунок погашення заборгованості здійснюється відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» в ході примусового виконання рішення суду. Крім того, стягнувши з відповідача суму позики, вимоги про визнання права власності на квартиру в рахунок погашення заборгованості, фактично є подвійним стягненням за договором позики. На підставі викладеного, вимоги про визнання права власності на спірну квартиру задоволенню не підлягають. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial