Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

15 серпня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначив, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстрована його мати [PERSON] 08 липня 2016 року відповідачка розірвала шлюб із [PERSON] , після чого виїхала до Балахтинського району Красноярського краю Російської Федерації на постійне проживання і з того часу в зазначеній квартирі з власної волі не проживає. Реєстрація відповідачки в квартирі має наслідком порушення його прав як власника, перешкоджає реалізувати своє право на розпорядження належним йому майном, у зв`язку з чим [PERSON] просить визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.6) є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18 лютого 2016 року (а.с.10-13). Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с.14), [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 08 липня 2016 року (а.с.14). В квартирі [ADDRESS] , окрім [PERSON] та [PERSON] , з 19 лютого 2003 року зареєстрована відповідачка [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» від 12 серпня 2019 року № 251 (а.с.16). Відповідно до акту, затвердженого директором КП «ЖЕК №6» від 12 серпня 2019 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає з липня 2016 року (а.с.15). Частиною 1\~статті 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] з власної волі з 2016 року не проживає в належній позивачу [PERSON] квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачкою права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням зазначеної квартири. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі. На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України,

Outcome: approved