overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

17.04.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2001 року. Від даного шлюбу народилося троє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 700 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги зменшила та просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, просить задоволити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечує Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у його відсутності, позов визнає, проти його задоволення не заперечує, згіднйи сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позвиач та відповідач перебувають у шлюбі між собою з 28.07.2001 року, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28.07.2001 року (а.с. 3). З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 10.09.2002 року (а.с. 4), свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 29.01.2008 року (а.с. 5), свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 16.08.2010 року (а.с.6) вбачається, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч.1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. З письмових пояснень [PERSON] суд встановив, що неповнолітні діти проживають разом з позивачем по справі, що стверджується також довідкою про склад сім'ї № 279 від 15.04.2014 року (а.с. 8), перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, що не заперечується відповідачем, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі у розмірі по 600 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

17.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказуючи, що від шлюбу вони мають сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця. 05.05.2014 року позивач надала до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просить додатково стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили суд про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позовні вимоги визнав. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. (а.с.2) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьком неповнолітньої дитини є відповідач - [PERSON] (а.с.3). Дитина знаходиться на утриманні позивача - [PERSON], та не має самостійного доходу, який забезпечує потреби неповнолітнього. Матеріали справи та заява відповідача не містять відомостей про незадовільний стан його здоров'я, важкий матеріальний стан чи наявність інших стягнень за виконавчими листами, що враховується судом при визначенні розміру аліментів. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із [PERSON] аліментів на утримання доньки 1/4 частини та на утримання дружини 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

17.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. 17.07.2014 року позивач надала до суду письмову заяву в якій змінила свої позовні вимоги з 1/4 частини усіх видів доходу на 1/7 частину. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що відповідач [PERSON] є її батьком. В даний час вона повнолітня, продовжує навчання на першому курсі у Національному університеті державної податкової служби України, строк навчання по 29.06.2017 року. Матеріальної допомоги на її утримання відповідач [PERSON] не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює та має постійний заробіток. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, змінені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, - а.с.8. [PERSON] повнолітня, однак продовжує навчання у Національному університеті державної податкової служби України, строк навчання по 29.06.2017 року, - а.с.4. Матеріальної допомоги на її утримання відповідач [PERSON] не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює та отримує стабільну заробітну плату. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати з [PERSON] щомісяця аліменти на користь доньки [PERSON], [INFO], на її утримання до закінчення нею навчання по 29.06.2017 року у розмірі 1/7 частини від усіх видів його доходів, починаючи з 17.04.2014 року. На підставі ст.ст.182, 198-200 Сімейного Кодексу України та ст.ст.61, 88, 130 , 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

17.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають дитину: сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені внаслідок того що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов слід задовольнити. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 10.02.2012 року позивач зареєструвала шлюбу з відповідачем у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 46, відповідно до свідоцтва про шлюб прізвище позивача після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 8), відповідно до свідоцтва про зміну імені позивач змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Сторони припинили шлюбні відносини з тієї причини, що у них різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

17.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 8375,00 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, суд про причину неявки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2013 року між [PERSON] та відповідачкою укладено договір оренди, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення( магазин), яке розташоване за адресою [ADDRESS]. Загальна площа приміщення 121,8 кв.м., в тому числі площа торгової зали 55,6 кв.м. та 29,4 кв.м. Нежитлове приміщення( магазин), яке розташоване за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 298 від 04.02.2011 року та Витягу про державну реєстрацію прав № 28960023 від 10.02.2011 року. У відповідності до п. 4.1. договору сторони домовилися, що орендна плата за приміщення складатиме 3100,00 грн. за місяць. Розмір орендної плати не є фіксованим і може змінюватися за взаємною письмовою згодою сторін. Відповідно до п.4.2. договору орендна плата сплачується орендодавцю щомісячно не пізніше 15 числа за поточний місяць шляхом готівкового розрахунку. У зв'язку з заборгованістю по договору, що утворилась за період жовтень 2013 року, відповідач надав позивачці розписку від 01.11.2013 року відповідно до якої [PERSON] зобов'язувалась виплатити заборгованість в розмірі 8375,00 грн. до 15.11.2013 року. Проте, відповідачка не розрахувалася по договору та розписці від 01.11.2013 року, а саме відповідачка не сплатила заборгованість по орендній платі у розмірі 8375,00 грн. У відповідності до п.8.1 договору, договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє до 03.03.2014 року. Строк діє договору закінчився, однак відповідачка суму боргу не сплатила. Відповідно до п.1,5 ст. 762 ЦК України за договором найму( оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання( неналежне виконання). Згідно ч.3 п.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до п.1,2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

17.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В підтвердження позовних вимог зазначила, що з серпня 2010 року позивачка почала спільно мешкати з відповідачем та вести спільне господарство. За час спільного проживання у них народився син: [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання не надає, хоча і має таку можливість. В судове засідання позивачка не з»явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, але до суду в порядку ч. 2 ст. 158 ЦПК України надійшла заява в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про отримання повісток, причини не явки суду не відомі. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, врахувавши думку позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 10 лютого 2014 року Андріївською селищною радою Балаклійського району Харківської області(а.с.6). В свідоцтві про народження [PERSON] зазначений батьком [PERSON] за власною заявою, яку він надав до Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області. Як стверджує позивачка син мешкає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання її та дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язків по утриманню дружини та дитини, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

17.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з ним вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.07.2013 року виконавчим комітетом Барвинівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння та кохання. Тому позивач просить шлюб між ними розірвати та після розірвання шлюбу змінити прізвище на «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, у якій просить справу слухати без її участі, позов підтримує в повному обсязі, дитину просить залишити з нею на проживанні та на її вихованні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду спарвуи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд ухвалив проводити судове засідання без участі сторін із винесенням заочного рішення у справі. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.07.2013 року виконавчим комітетом Барвинівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 3 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6). Сторони більше разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивачка та відповідач поновлювати не бажають, наполягають на розлученні. Окрім цього, наданий сторонам строк на примирення позитивних результатів не дав. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім цього, враховуючи, що відповідач не надав заперечень щодо проживання дитини з матір'ю, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо залишення дитини на вихованні з матір'ю. Ч. 1 ст. 161 СК України зазначає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зміни прізвища на дошлюбне - з «[PERSON]» на «[PERSON]». Стаття 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

17.04.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу . Шлюб між сторонами було укладено 07.11.2006 року, який зареєстрований виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського районну Дніпропетровської області, актовий запис №81. Сторони дітей не мають, однак відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАГСу. Причиною розпаду сім»ї стали різні інтереси, різні погляди на ведення домашнього господарства, втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного, різні погляди на життя, відповідач зловживає спиртними напоями. Сторони проживають окремо один від одного. Подальше збереження шлюбу неможливе. Представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити, стягнути витрати з відповідача, справу розглядати без її участі. Відповідач до судового засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не надійшло ніяких заперечень відповідача проти позовних вимог позивачки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 224 ЦПК України «У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки , суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи» Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Таким чином шлюбно-сімейні відносини між сторонами не склалися, постійно між ними виникали непорозуміння та суперечки, вони виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя. На даний час сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме інтересам позивачки, а тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI зі змінами, позивачка звільнена від сплати судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки є інвалідом першої групи, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

17.04.2014 року ПАТ «Акцент Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.09.2008 року, укладеного між ПАТ «Акцент Банк» та [PERSON], у розмірі 22677,05 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 15.09.2008 року між ПАТ «Акцент Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, розмір яких передбачений умовами договору. Виходячи з умов кредитного договору, сплата кредиту та відсотків за його користування здійснюється щомісячно згідно графіку погашення кредиту безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора. При виконанні умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконувала, чим порушила терміни сплати по кредиту та відсотків за користування кредитом, що привело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 20.03.2014 року склала 22677,05 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 3000,00 грн., сума заборгованості по процентам за користування кредитом - 11256,00 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 6865,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1056,05 грн. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону та умов договору. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved