Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

16.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту перебування членом сім'ї, який знаходився на утриманні померлого, стягнення страхових виплат та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтував тим, що він є пасинком загиблого на ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» забійника на відбійних молотках дільниці № 89-1160 [PERSON], який помер [INFO] року від отриманих травм на виробництві, у зв'язку з нещасним випадком, що стався 06.02.2012 року. Зазначає, що з грудня 2000 року та до смерті загиблого [PERSON] позивач разом зі своєю матір'ю мешкали разом з ним однією родиною в квартирі [ADDRESS], вели сумісний побут та господарство, вітчим утримував та піклувався про нього, брав участь в сімейних витратах, сплачував його навчання та лікування, виховував його. Зазначає, що [PERSON] вирішував всі матеріальні витрати родини позивача, зокрема, сплачував комунальні послуги, ремонтні роботи, проводив разом із ними відпочинок, і взагалі ріс в благополучній атмосфері, та вважає загиблого своїм батьком. Позивач є особою з інвалідністю 2 групи та фактично перебував на утриманні [PERSON], оскільки його заробіток був основним джерелом доходів їхньої сім'ї, тому в позові ставиться питання про встановлення юридичного факту, що позивач є членом родини [PERSON], що має юридичне значення для отримання ним страхових виплат як члена сім'ї загиблого, у зв'язку з чим, також просив зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату щомісячних страхових платежів, одноразової страхової виплати у зв'язку зі смертю [PERSON] в розмірі п'ятирічного заробітку яка складає 438 372,60 грн., одноразову допомогу як особі, яка перебувала на утриманні загиблого в сумі 21460 грн.; зобов'язати відповідача провести індексацію щомісячних сум відшкодування шкоди, стягнути суму компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою сум відшкодування шкоди, та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Остапенко А.І. підтримав вимоги позивача, крім вимог про відшкодування моральної шкоди з урахуванням їх уточнення, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Звернув увагу суду, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 28.04.2012 року факт сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю було встановлено, а скасовуючи, зазначене рішення суд апеляційної інстанції підтвердив, що фактичні обставини справи встановлені судом правильно лише не мали юридичного значення. Крім того, зауважив, що ухвала від 25.10.2017 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ містить не правильні дані в частині того, що [PERSON] на час смерті [PERSON] був неповнолітнім, а з огляду на зміни процесуального законодавства не містить обов'язкових до виконання судами нижчих інстанцій висновків. Представники відповідача Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали заперечення, пояснив, що судом не встановлений факт проживання однією сім'єю матері позивача - [PERSON] та загиблого [PERSON], [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], тому в даному випадку сім'ї батьків немає, що виключає можливість визнати позивача та загиблого [PERSON] членами однієї родини згідно з вимогами ст. 3 СК України, що передбачає належність дитини до сім'ї своїх батьків при її наявності. Зауважили суду щодо рішення суду касаційної інстанції, яким доводи касаційної скарги є обґрунтованими. Відповідно просили суд відмовити в їх задоволенні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача та померлого [PERSON], оскільки її чоловік працював разом з ним. Була в гостях у [PERSON] та [PERSON], який мешкав разом з нею та її сином [PERSON], та був зареєстрований за адресою їх реєстрації, а саме: [ADDRESS]. [PERSON] мешкав разом з [PERSON] у фактичному шлюбі, оскільки у них були прекрасні взаємовідносини, вони разом із сином [PERSON], відпочивали за путівками, які [PERSON] отримував на шахті, зокрема у Святогірську, разом відмічали свята. До загибелі [PERSON] вона не знала, що [PERSON] не його рідний син. [PERSON] був годувальником [PERSON] та її сина, власноруч робив у квартирі ремонт, повністю забезпечував матеріально позивача, виховував його, сприяв матеріальному забезпеченню останнього під час навчання у вищому навчальному закладі. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач, його мати - [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю в квартирі [ADDRESS], вели сумісний побут та господарство. [PERSON] брав безпосередню участь у вихованні [PERSON], ніс матеріальні витрати щодо його навчання у вищому навчальному закладі, відпочинку в Криму, оскільки вважав його своїм сином. Родина робила ремонт в квартирі за гроші [PERSON], облаштовували житло. Зазначила, що біологічного батька позивача не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача, його матір та [PERSON] з 2004 році, коли святкували разом день шахтаря. З [PERSON] у нього завжди були спільні інтереси. Знає, що [PERSON], її син [PERSON] та [PERSON] сумісно завжди відпочивали. [PERSON] завжди вважав [PERSON] своєю дружиною, а її сина, тобто позивача по справі, своїм сином. Лише після того, що сталося дізналася, що шлюб між ними зареєстровано не було та вони не є рідними. Свідок [PERSON] пояснила, що проживала з [PERSON] з грудня 2000 року як родина, познайомившись в серпні 2000 року. З ними разом мешкав її син від першого шлюбу [PERSON], який є особою з інвалідністю. [PERSON] працював на шахті, отримував заробіток, що дозволяв утримувати їх родину, саме він замінив батька її сину. Вони разом вели господарство, відпочивали, оздоровлювали та лікували дитину. Позивач називав [PERSON] батьком. Останній власних дітей не мав, в шлюбі не перебував. Вона також була розлученою, мала дитину, на яку отримувала аліменти від батька. Вислухав пояснення сторін, показання свідків, дослідив матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], є інвалідом дитинства, а з 16 років - особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджено відповідними довідками до актів МСЕК (т.1 а.с.7,12-14,), остання оновлена довідка від 02.11.2017 строком до 01.09.2019; має посвідчення серії [NUMBER] від 01.09.2004 року (т.1 а.с.14). У зв'язку з вказаними обставинами, [PERSON] отримує соціальну пенсію, розмір якої згідно з наданими суду довідками: з березня 2011 по лютий 2012 року становив відповідно від 750 до 922 гривень, з вересня 2013 по лютий 2014 року - від 924 грн. до 979 грн. (т.1 а.с.15). За доводами позивача він проживав зі своєю матір'ю та [PERSON] з грудня 2000 року по день смерті останнього, [PERSON] згідно з довідкою від 21.02.2012 року за відомостями адресно-довідкового бюро з 30.09.2003 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с.17). З довідки ДКП «Дзержинськжитлосервіс» від 16.02.2012 року (а.с. 45) та актів, складених головою вуличного комітету з грудня 2000 року по день смерті [PERSON] мешкав з [PERSON] та [PERSON] та здійснював догляд за [PERSON] (а.с.18,19,20). Участь у вихованні та догляді [PERSON] [PERSON] підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], довідкою, затвердженою головою ППО ВП «Шахта «Північна», в якій вказано, що забійнику ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» [PERSON] видавалися сімені путівки на відпочинок на 3-х осіб: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON] у 2007, 2009, 2011 роках (т.1 а.с. 40; 43-44), крім того, витрати по сплаті житлово-комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] утримувалися з заробітної плати [PERSON] (т.1 а.с.41-42). Судом також досліджені фотографії, представлені представником позивача, з яких вбачається факт спільного відпочинку, свят, життя [PERSON] та [PERSON] Судом також встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із Відокремленим підрозділом «Шахта «Північна» Державного підприємства «Дзержинськвугілля». 06.02.2012 року з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, у результаті якого [INFO] року він помер (акт спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 06.02.2012, затвердженого 07.03.2012, т.1 а.с.21, копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.02.2012, т.1 а.с.16, довідки про причину смерті №532 від 10.02.2012, т.1 а.с.17). Згідно з протоколом засідання комісії із спеціального розслідування нещасного випадку, який трапився 06.02.2012 на ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» від 14.02.2012 розглядались питання проведення відповідних виплат та надання допомоги сім'ї загиблого [PERSON], зокрема, призначено виплату одноразової страхової виплати 438372,60 грн., що необхідно провести після встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю в судовому порядку, а щомісячні страхові виплати в розмірі 1826,55 грн. виплачувати матері загиблого - [PERSON] (т.1 а.с. 37-39). Згідно зі ст. 3 ч.2 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законом передбачено, що згідно зі ст.260 СК України вітчим, який проживає однією сім'єю з малолітнім, неповнолітнім пасинком, має право брати участь у їхньому вихованні. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону праці» № 2694 від 14.10.1992 року станом на 25.06.2011 року відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Згідно із п.2 ст. 43 Закону № 1105-XIV від 23.09.2009 року у разі смерті потерпілого члени його сім'ї мають право на одержання від Фонду соціального страхування від нещасних випадки страхових виплат (одноразової допомоги, пенсії у в'язку із втратою годувальника) та послуг пов'язаних з похованням померлого. Відповідно до ст. 33 цього Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Згідно з п.7 ст. 34 Закону № 1105-XIV від 23.09.2009 року у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого на виробництві, і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на виробництві на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на дитину, яка народилася протягом не більше як десятимісячного строку після смерті потерпілого на виробництві. Так, ст. 28 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено перелік страхових виплат, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. За змістом зазначених норм законодавства право на отримання після смерті потерпілого вказаних виплат виникає за наявності двох обставин: належності до складу сім'ї померлого з урахуванням відповідних положень СК України та факту перебування на його утриманні. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин, [PERSON] посилався на те, що він вважав [PERSON] вітчимом, той брав активну участь у його вихованні та утриманні, тобто [PERSON] обґрунтовував свої вимоги в частині визнання членом сім'ї померлого нормами сімейного права. Обов'язок утримувати дитину покладено, насамперед, на батьків дитини (глава 15 СК України). Виникнення прав та обов'язків батька щодо утримання дитини ґрунтуються на біологічному походженні від нього, що має бути засвідчене державним органом у встановленому порядку (ст. 121 СК України), або у разі наявності відповідного спору про походження дитини - на підставі рішення суду, яким визначається батьківство на підставі будь-яких відомостей, які засвідчують походження дитини. Встановлення обставин батьківства щодо дитини, походження якої не засвідчено державним органом у встановленому законом порядку, або між батьками, які не перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, відбувається з дотриманням норм ст. 125-140 СК України. Позивач посилався на те, що вважав померлого [PERSON] вітчимом, адже той його утримував та брав участь у його вихованні. Разом з тим, рішенням апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2012 року у задоволенні позову [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з померлим [PERSON] відмовлено. Відтак, з огляду на законодавчо визначене поняття створення сім'ї на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, жодна з них не підтверджена в судовому засіданні. З огляду на відсутність встановлення факту проживання однією сім'єю між матір'ю позивача та [PERSON], їх кровного споріднення або усиновлення, суд вважає заявлені вимоги не обґрунтованими. Крім того, обов'язок з утримання дитини виникає у біологічного батька; у разі, коли особа не має біологічного зв'язку із дитиною, обов'язок з утримання дитини може виникати в усиновлювача, або опікуна (піклувальника), або такий обов'язок може виникати в іншому випадку, коли ця особа перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір'ю цієї дитини. З урахуванням наведених обставин саме по собі посилання на той факт, що [PERSON] утримував [PERSON], не може бути підставою для визнання останнього членом сім'ї потерпілого, який перебував на його утриманні, з подальшим призначенням страхових виплат, передбачених ст. 28 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки на час смерті [PERSON] позивач був повнолітнім, мав дохід з пенсійних виплат, що забезпечував встановлений законом прожитковий мінімум на непрацездатну особу, мав матір - [PERSON], при цьому сімейних відносин між його матір'ю та [PERSON] не встановлено.

Outcome: dismissed