Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

16.09.2020 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , урозмірі 1/4 частки доходів щомісячно, починаючи з 11.02.2020 р. до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, який 26.11.2013 року в судовому порядку було розірвано. Від подружнього життя у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка повністю перебуває на його утриманні. Відповідачка належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв`язку з цим, просить суд позов задовольнити та ухвалити рішення про примусове стягнення з відповідачки аліментів на його користь на утримання дитини. Ухвалою від 07.10.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 18.11.2020 року з повідомленням сторін, який був відкладений на 15:00 год. 27.11.2020 р. на підставі клопотання відповідачки. 25.11.2020 р. відповідачкою було подав відзив, у якому зазначила, що через скрутне матеріальне становище, вона вимушена була поїхати за кордон на заробітки. Ствердила, що завжди всіма способами допомагала у вихованні дочки, як матеріально так і морально. Офіційної заробітної плати та офіційних доходів за кордоном не отримує. Не заперечила щодо стягнення з неї аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від середньомісячної зарплати по Львівській області, проте пославшись на ті обставини, що у неї на утриманні перебуває повнолітній син [PERSON] , [INFO] та мати [PERSON] , [INFO] , та понесення нею значних витрат для забезпечення їхніх потреб, просить суд призначити аліменти у розмірі меншому від мінімальної межі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідач в судовому засіданні щодо вирішення спору поклався на думку суду. Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.11.2013 року було розірвано. Від подружнього життя у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 12.12.2008 р.. Дитина проживає без реєстрації за місцем проживання та реєстрації свого батька (позивача), тобто за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями актів КП «Червонограджитлокомунсервіс» №374 від 05.09.2019 р., №4106/07 від 07.09.2020 р.. Як встановлено судом, тягар матеріального утримання дитини лежить на позивачеві, відповідачка відповідних коштів для цього добровільно не надає. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Положенням ч. 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров`я, беручи до уваги те, що відповідачка не дотримується вимог даного закону, матеріально дочку не утримує, у відзиві на позовну заяву зазначила про готовності сплачувати аліменти, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога позивача щодо періоду присудження аліментів з 11.02.2020 р. не ґрунтується на вимогах закону та суперечать приписам ст. 191 ЦПК України, а відтак задоволенню не підлягає. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. від якого був звільнений позивач при подачі позову.

Outcome: partial