Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

15 травня 2015 року позивач звернувся із позовною заявою до Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, третьої особи [PERSON], про скасування рішень Клесівської селищної ради Сарненського району № 1021 від 19.06.2014 року та № 1069 від 23.07.2014 року. 22 грудня 2015 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення раніше заявлених позовних вимог, просив суд скасувати рішення Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області № 1046 від 25 травня 2015 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний № 40644701 від 15.07.2015 року про реєстрацією за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0891 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: Рівненська область, Сарненський район, смт. Клесів, вул. Зелена, 56-а. 18 травня 2016 року позивач [PERSON] звернувся із заявою про зменшення та уточнення раніше заявлених позовних вимог, зокрема просив визнати незаконним та скасувати рішення Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області № 1046 від 25 травня 2015 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства; свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний № 40644701 від 15.07.2015 року про реєстрацією за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0891 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: Рівненська область, Сарненський район, смт. Клесів, вул. Зелена, 56-а. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідачем без його погодження була відведена земельна ділянка у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, що стало наслідком видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 2 статті 158 Земельного кодексу України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 липня 2010 року, [PERSON] набув право власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями в смт. Клесів, вул. Зелена, 56а, Сарненського району Рівненської області. Частиною 2 статті 377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У відповідності до вимог статті 415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди). Частиною 2 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти, до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У відповідності до вимог частиною 4 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, позивач, набувши право власності на 3/4 частини житлового будинку, що розташований по вул. Зелена, 56а, в смт. Клесів Сарненського району, набув право користування земельною ділянкою, яка перебувала у користуванні спадкодавця. Згідно із статтею 198 Земельного кодексу України, при оформленні права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт (кадастрові зйомки), виконуваних для визначення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Механізм встановлення меж земельних ділянок визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376. Пунктом 2.8 цієї Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Проте, позивач ніяких підписів в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання не ставив і меж не узгоджував. Крім цього, у період з 12 березня 2015 року по 20 травня 2015 року Приватним підприємством Земельно-кадастровий та архітектурний центр за замовленням [PERSON], було виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON], для ведення особистого селянського господарства. При цьому, у названому проекті землеустрою міститься акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 15 травня 2015 року, згідно якого позивач, як суміжний землекористувач мав погодити межі земельної ділянки, яка передавалася у власність [PERSON], у якому підпис позивача, відсутній. Поряд з тим, до акту приймання-передачі межових знаків на зберігання додано письмовий акт без відповідної дати, у якому зазначено про те, що комісія Клесівської селищної ради в складі селищного голови [PERSON], землевпорядника [PERSON], сертифікованого інженера-землевпорядника [PERSON], та [PERSON], прийняла відмову від підпису зазначеного акту. Проте підтвердження дійсності відмови від підпису зазначеного акту в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Таким чином, дані, що занесені до акту, підписаного сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON], Клесівським селищним головою [PERSON], спеціалістом-землевпорядником Клесівської селищної ради [PERSON], та [PERSON], про відмову від підпису акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, є неправдивими та не відповідають дійсності. Пунктом 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 передбачено, що повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Проте будь якого підтвердження про повідомлення позивача про день та час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі немає. Крім цього, частиною 1 статті 46 закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Статтею 47 цього ж Закону передбачено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями. Відповідно до статті 59 закону України Про місцеве самоврядування в Україні, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Порушення встановленої законодавством процедури ухвалення рішення може бути підставою для скасування цього рішення, якщо допущене порушення вплинуло або могло вплинути на його правильність. Рішення Клесівської селищної ради № 1046 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, приймалося 25 травня 2015 року без попереднього розгляду профільною постійною комісією ради. Статтею 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, затверджуючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON], для ведення особистого селянського господарства, Клесівська селищна рада Сарненського району Рівненської області діяла всупереч існуючих норм чинного законодавства України, що вказує на незаконність оскаржуваного рішення. Частиною 10 статті 59 закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Враховуючи те, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний № 40644701, від 15.07.2015 року, видане з порушенням норм діючого на час його видачі законодавства, а тому має бути визнане незаконним і скасоване, як таке, що порушує цивільні права та інтереси позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved