Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

15.03.2016 року представник позивачки [PERSON] в інтересах позивачки звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатою 21 в будинку № 13 по вул. Цегельній в м.Запоріжжі. За змістом позовної заяви, позивачка є відповідальним наймачем кімнати №21 в будинку №13 по вул. Цегельній у місті Запоріжжі. У квартирі також зареєстровані донька позивачки [PERSON], [INFO], та колишній чоловік відповідач [PERSON], [INFO] 18.10.2010 року шлюб між сторонами у справі розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, яке набрало законної сили 29.10.2010 р. В грудні 2014 року відповідач забрав свої речі та виїхав з житлового приміщення. Місце проживання відповідача невідомо, з реєстраційного обліку за місцем проживання відповідач не знятий, комунальні послуги та квартирна плата, відповідно, нараховуються з врахуванням його проживання у житловому приміщенні. Коштів на утримання житла відповідач не надає, не піклується про технічний стан житла. З підстав, передбачених ч.1 ст. 71, ст.72 ЖК України, у звязку із неможливістю вирішення питання про зняття з реєстрації відповідача в добровільному порядку, позивачка просить задовольнити позовну заяву. Представник позивача [PERSON] згідно з заявою просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує на обставинах, викладених в позовній заяві, просить в разі відсутності належним чином повідомленого відповідача винести заочне рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до ч.9 ст. 74 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про його виклик у друкованому засобі масової інформації газеті «Запорізька правда». Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надходило, причини своєї неявки до суду відповідач не повідомив. У зв'язку із чим, причина його неявки визнана судом неповажною. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку представника позивачки, ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, розглянувши справу за відсутності учасників процесу. Дослідивши письмові докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у звязку із наступними фактичними обставинами та відповідними їм правовідносинами. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За змістом ч.1 ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], її малолітня донька [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO] (гуртожиток), кім.21, що підтверджено довідкою від 10.03.2016 року (а.с.3). Сторони у справі перебували з 14.12.2002 року у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.10.2010 року по цивільній справі № 2-4151/10, яке набрало законної сили 29.10.2010 року (а.с.4). Позивачка [PERSON] є відповідальним наймачем кімнати № 21 у гуртожитку будинку №13 по вул.Цегельній в м.Запоріжжі. В грудні 2014 року відповідач забрав свої речі та виїхав з зазначеного житлового приміщення. Місце проживання відповідача наразі невідомо, з реєстраційного обліку за місцем проживання відповідач не знятий, комунальні послуги та квартирна плата, відповідно, нараховуються з врахуванням його проживання у житловому приміщенні. Коштів на утримання житла відповідач не надає, не піклується про технічний стан житла. При обранні способу захисту в даному випадку, суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації, у звязку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved