Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

16.09.2020 року представник [PERSON] -адвокат Чорноцький В.П. звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в реалізації прав власника житла, шляхом визнання особи втратившою право користування житлом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2003року, йому на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостям № К1-198802-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 29.09.2020 року в квартирі зареєстрована [PERSON] , яка є донькою позивача. З дня реєстрації відповідач фактично не проживає в квартирі, що також підтверджується актом про не проживання від 08.09.2020 року. Також зазначено, що комунальні платежі відповідач не сплачує та участі в утриманні будинку не приймають, особистих речей відповідача у квартирі немає, а тому вона має бути визнана такою, що втратила право користування зазначеною квартирою. Крім того, будь-яких перешкод у проживанні відповідачу ніхто не чинив. Тому відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128,131 ЦПК України. Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, але представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи прохає проводити у відсутність сторони позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомивла, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка повідомлена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.08.2003року. [PERSON] є донькою [PERSON] . Згідно відомостей № К1-198802-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 29.09.2020 року, наданими Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, квартира за адресою: [ADDRESS] є місцем реєстрації [PERSON] з 17.01.2007р. З акту про не проживання від 08.09.2020р. вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] останні десять років, її речей в квартирі немає. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] є власником 1/6 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою. Відповідно до статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316\~Цивільного кодексу\~України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317\~ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами частини першої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі понад один рік не проживає на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved