Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

16.12.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - Позивач або ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.02.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір № 349/7222CLAPS (далі - договір) згідно якого позивач надав відповідачеві грошові кошти в сумі 10 080 грн (десять тисяч вісімдесят грн 00 коп). 17.06.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1706/1 (далі - договір факторингу). Згідно з п. 1.1 згаданого договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржників, зазначених в Рєєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до цього договору). Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 1706/1від 17.06.2015 - Реєстру Заборгованостей позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 19 761, 42 грн., а саме: 7 723, 66 - заборгованість за основною сумою боргу; 1 204 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 10 833, 76 - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Після відступлення ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» позивачеві права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ПАТ «Платинум Банк», ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ». Позивач просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, у якій позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 11.02.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 349/7222CLAPS зі страхування життя позичальника, згідно з яким позивач надав відповідачеві грошові кошти в сумі 10 080 грн. (десять тисяч вісімдесят грн 00 коп.). 17.06.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено договір про заміну сторони у зобов'язанні б/н. Згідно п. 1.1 у випадку виникнення підстав для проведення розрахунків відповідно до умов п. 2.5 та п. 2.6 договору факторингу Публічне Акціонерне Товариство «Платинум Банк» замість Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» бере на себе зобов'язання здійснювати перерахування коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». 17.06.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1706/1 та складено акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу № 1706/1 від 17.06.2015 р. Згідно з п. 1.1 договору факторингу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржників, зазначених в Рєєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до цього договору). Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 1706/1від 17.06.2015 - Реєстру Заборгованостей позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 19 761, 42 грн., а саме: 7 723, 66 - заборгованість за основною сумою боргу; 1 204 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 10 833, 76 - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. На виконання умов договору факторингу, відповідачеві було надіслано повідомлення про відступлення права грошової вимоги ( вих. № 001125123 від 25.06.2015 р.) та повідомлення про зміну умов до кредитного договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних ( вих. № 001125123 - 1 від 25.06.2015 р.) Після відступлення ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» позивачеві права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ПАТ «Платинум Банк», ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ». Навіть за умови, якби відповідач не отримав згадані вище повідомлення, не було жодних перешкод для виконання ним зобов'язання. Згідно з Правовою позицією, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 23.09.2015 р. у справі № 6-979 цс15 - «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору… неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі» Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, відповідач суду не надав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved