overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

16.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 14.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 149. Від даного шлюбу мають одну дитину. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з червня 2015 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив розірвати між ними шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому\~\~засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 149. Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~\~\~\~ України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

16.07.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 26.08.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися з 30 вересня 2014 року, стосунки поступово погіршувались, що в кінцевому результаті це призвело до припинення шлюбних відносин, погляди на життя стали взаємно протилежними, між сторонами весь час виникали суперечки. Позивачка вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с.13-14 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.08.2011 року, про що Центрально-міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 594 ( а.с.6 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). В період шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON], [INFO] (а.с.7 - копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище -[PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

16.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.01.1977 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з 1996 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, відповідач зустрів іншу жінку, з якою створив сімю, спільне господарство не ведеться, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач надала заяву, де просила розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 11.01.1977 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Словянському міськвідділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №30. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень\~ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою\~ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] з 1996 року не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

16.07.2015 року позивач звернувся в суд з даним позовом. Посилався на те, що 14.01.2014 року ПАТ «Альфа Банк», відповідно кредитного договору надав [PERSON] кредит, шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії. Ліміт відновлюваної лінії становить 20.000грн. Позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що зазначені в договорі, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 09.06.2015р. має заборгованість у сумі 29.212,35грн., яку просив стягнути з відповідача на його користь. У судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві просив розглянути позов у їх відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідач до судового засідання не зявилась, але була належним чином повідомлена про день та час слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Судом встановлено, що позивач 14.01.2014р. відповідно до договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відкрив відповідачеві відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом у розмірі 20.000грн., розрахованим банком. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 09.06.2015р. має заборгованість у сумі 10.916,47грн., заборгованість за відсотками 239,43грн., заборгованість по простроченому тілу кредиту 15.405,44грн., неустойки 2.651,01грн., які необхідно стягнути на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 292,12 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

16.07.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що 02.06.2007 року вони зареєстрували шлюб. Зазначає, що сімейні стосунки між ними фактично припинені. Вони не ведуть спільний бюджет та спільне господарство. Вважає подальше збереження шлюбу неможливим, це суперечить інтересам позивача. Ухвалою суду від 28.09.2015 року сторонам було надано строк для примирення терміном на 2 місяці. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, відповідач про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін та провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 02.06.2007 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 059205, виданим 02.06.2007 року Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 17. Згідно змісту позову, причиною розпаду родини є фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин, втрата почуття любові. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. З'ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, причини та обставини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який не бажає цього, у зв'язку з чим, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

16.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення: компенсації за невикористану відпустку в розмірі 4130 грн 60 коп за період роботи з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року, матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 2300 грн, середнього заробітку за непроведення повного розрахунку при звільненні з 01.07.2015 року і на момент ухвалення судового рішення у справі, який підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача в судове засідання повторно та без поважних причин не прибув. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно положень ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. У статті 116 КЗпП України зазначається, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Суд встановив, що позивач 30.06.2015 року був звільнений відповідачем з посади начальника учбового відділу за згодою сторін, але відповідач на момент звільнення не провів з позивачем повний розрахунок, не сплативши компенсації за невикористану відпустку в розмірі 4130 грн 60 коп за період роботи з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року (яка була повністю виплачена працівникові лише 14.09.2015 року), матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 2300 грн. Середньоденний заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням складав 90 грн 51 коп, про що вбачається з довідки відповідача №323 від 02.07.2015 року. Як передбачено ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З вини відповідача, позивач вчасно не був розрахований на момент звільнення з роботи, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 2300 грн, середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні з 01.07.2015 року по 01.10.2015 року в розмірі 5883 грн 15 коп (90,51 грн*65 робочих днів), а всього 8183 грн 15 коп. Встановлені судом обставини є підставами для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

16.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що 22.08.2009року він вступив у зареєстрований шлюб з відповідачем. Однією родиною не фактично не мешкають з січня 2014року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], 10.12.2012р.н., яка мешкає з відповідачем. Питання про стягнення аліментів не вирішено. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям немає взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач у зал судового засідання не зявився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не зявилась, але надала заяву слухати справу без її участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.08.2009 року, про що свідчить актовий запис № 14, зроблений виконкомом Донської селищної ради Волноваського району Донецької області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], 10.12.2012р.н., яка мешкає з відповідачем. Питання про стягнення аліментів не вирішено. Спірного майна не має. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя сторін не склалось, в зв'язку з тим, що між ними виникли непорозуміння, відсутні спільні інтереси, що привело до повного взаємного відчуження. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

16.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача провести за власний рахунок повірку засобів вимірювальної техніки (лічильників води), які знаходяться в його квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що відповідач відмовляється здійснювати чергову періодичну повірку (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки, що суперечить чинному законодавству. У судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві від 10.08.2015 року просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув без поважних причин. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач проживає в квартирі [ADDRESS] і відповідач надає йому послуги з постачання холодної і гарячої води та водовідведення (а.с.3). Відповідач листом №104/1030 від 05.06.2015 року відмовив позивачу здійснювати чергову періодичну повірку лічильників води (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), так як споживач вказаних послуг повинен це робити за власні кошти (а.с.7) Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів. Статтею 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. З огляду на вищевикладену норму Закону, дії відповідача щодо відмови у здійсненні повірки лічильників води в помешканні позивача за власні кошти є протиправними, що є підставами для задоволення позову, із зобов'язанням відповідача вчинити необхідні дії з метою усунення допущеного порушення. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

16.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] по відношенню до їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] р. Вимоги позову обґрунтовував тим, що відповідачі залишили дитину в пологовому будинку Гайсинської ЦРЛ, відмовилися її звідти забрати, не бажають його виховувати та утримувати, жодного разу не відвідали дитину під час його перебування в педіатричному відділенні Гайсинської ЦРЛ, мають на утриманні чотирьох малолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав, посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] вимоги позову визнала повністю, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO] р., вказала суду, що вона відмовилася забрати народженого нею сина з пологового будинку, не відвідувала його жодного разу, не бажає виховувати цю дитину. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнав, не заперечувала проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO] р., суду пояснив, що він відмовився забрати народженого його дружиною [PERSON] [INFO] р. сина [PERSON] з пологового будинку, не відвідував його жодного разу, не бажає виховувати свого сина. Прокурор Драч Д.М. вимоги позову підтримав, не заперечував проти його задоволення. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що [INFO] р. [PERSON] в пологовому відділенні Гайсинської ЦРЛ народила сина [PERSON], вона та її чоловік [PERSON] залишили дитину в пологовому будинку Гайсинської ЦРЛ, відмовилися її звідти забрати, не бажають виховувати та утримувати свого сина, жодного разу не відвідали дитину під час його перебування в педіатричному відділенні Гайсинської ЦРЛ, не виявляли щодо нього батьківського піклування. Висновком комісії з питань захисту прав дитини Гайсинської РДА № 11 від 15.07.2015 р. визначено про доцільність і відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO] р.нар. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації об'єднаних націй (ООН) «Про права дитини», за якою в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (принцип верховенства інтересів дитини); Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Оскільки, [PERSON] та її чоловік [PERSON] залишили свого сина [PERSON], [INFO] р. нар., в пологовому будинку Гайсинської ЦРЛ, відмовилися його звідти забрати, не бажають виховувати та утримувати свого сина, жодного разу не відвідали дитину під час його перебування в педіатричному відділенні Гайсинської ЦРЛ, не виявляли щодо нього батьківського піклування, то з метою захисту прав дитини відповідачів необхідно позбавити батьківських прав щодо їх малолітнього сина [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved