Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

16.12.2015 р. позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], Київської міської ради, треті особи: [PERSON], Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гончарук Світлана Володимирівна про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги, з урахуванням остаточної редакції позовної заяви, мотивує тим, що [INFO] помер її батько- [PERSON], [INFO]. Факт, що [PERSON] є батьком позивача підтверджується свідоцтвом про народження від 29.11.2013 р. Розбіжність у написанні прізвищ сталось через неправильне переведення прізвища з російської на українську мову. Прізвища [PERSON] та [PERSON] є цілком ідентичними. Про це зазначено в листі Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні від 09.12.2003 р. №131/626. Після смерті батька позивача відкрилась спадщина і вона, як спадкоємець першої черги, звернулась до нотаріуса у встановлений законом строк про прийняття спадщини, в тому числі на прийняття ? частки квартири [ADDRESS]. На підставі заяви відповідача була заведена спадкова справа 01-205 від 06.03.2015 р. Брат позивача, [PERSON] також є спадкоємцем першої черги, однак від прийняття спадщини він відмовився на користь позивача. Після спливу шести місяців з дня смерті батька позивача, остання звернулась до нотаріуса через свого представника [PERSON], яка дії в інтересах позивача на підставі довіреності, із заявою про видачу на ім'я позивача свідоцтва про право власності на ? частку квартири [ADDRESS], що була успадкована батьком після смерті його матері за заповітом. Однак приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончарук С.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири [ADDRESS], як на спадкове майно, що залишилось після смерті батька позивача, про що була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2015 р. В постанові нотаріуса зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно не можливо, у зв'язку з неподанням оригіналу (дублікатів) документів, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно та документів, що підтверджують державну реєстрацію права власності за померлим. У зв'язку з цим, позивач змушена звернутись до суду про визнання права власності на ? частку квартири [ADDRESS], яка була успадкована її батьком після смерті його матері - [PERSON]. Зі свідоцтва про народження від 18.09.1954 р. вбачається, що [PERSON] є матір'ю батька позивача - [PERSON] Після смерті [PERSON] [INFO]. 15-ю Київською державною нотаріальною конторою 02.12.2003 р. була заведена спадкова справа №1764. З листа 15-ї київської державної нотаріальної контори стало відомо, що в провадженні зазначеної нотаріальної контори дійсно перебуває спадкова справа №1764/2003 р. до майна померлої [INFO]. [PERSON] 02.04.2004 р. за реєстровим № 5-775 на ім'я [PERSON] після смерті його матері були видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири [ADDRESS], що доводить факт, що батько позивача прийняв спадщину після смерті своєї матері Однак відповідно до Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 25.08.2015 р. вбачається, що згідно з даними Бюро кв. [ADDRESS] зареєстрована на: -? частина - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.10.1993 р. Відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської райдержадміністрації м. Києва; -? частина - [PERSON] (який є братом батька позивача) на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. від 22.01.2007 р., № 316. Позивач зазначає, що її батько прийняв спадщину після смерті своєї матері за заповітом, звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отримав його, однак не здійснив державної реєстрації в органах, які здійснювали державну реєстрацію нерухомого майна. Саме це стало підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про на спадщину за законом. Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що її батько на законних підставах набув права власності на ? частину квартири [ADDRESS], тому вона як спадкоємець першої черги має право на набуття на вказане нерухоме майно право власності в порядку спадкування. [PERSON] є сином [PERSON] та братом померлого батька позивача, стверджує, що ? частина спірної квартири, що була успадкована [PERSON], належить йому, відмовляючись вказати на якій підставі. Правовстановлюючі документи та технічний паспорт на спірну квартиру відповідач [PERSON] не надає, створюючи позивачу перешкоди в оформленні права власності на спадкове майно, не визнаючи позивача спадкоємцем на ? частину спірної квартири, яку остання успадкувала від батька. В обґрунтування позову позивач зазначає, що такими діями відповідач-1 порушує законні права позивача, саме тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду про захист порушених та невизнаних прав, на підставі викладеного просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на ? частину двохкімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 29,60 кв.м, загальною площею 50,60 кв.м. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Буши Н.Д. від 19.01.2016 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до довідки помічника судді Буші Н.Д. - Москович В.О., у зв'язку з тривалою хворобою головуючого судді Буши Н.Д., що може призвести до порушення строків вирішення справи, цивільна справа №754/17376/15-ц передана до канцелярії з цивільних справ для здійснення повторного автоматизованого розподілу (том №1 а.с.183). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено головуючого суддю Деснянського районного суду м. Києва Ярошенка С.В. (том №1 а.с.184). Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Ярошенка С.В. від 25.04.2016 р. справу прийнято провадження та призначено справу до судового розгляду (том №1 а.с.185). 19.12.2016 р. відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов про визнання права власності в порядку спадкування(том №1 а.с.227-229). Свої вимоги зустрічного позову, відповідач, позивач за зустрічним позовом - [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO]. померла його мати - [PERSON] За життя його матір'ю було складено заповіт від 27.08.2000 р. посвідчений державним нотаріусом 15-ї Київської державної нотаріальної контори за реєстровим №5-215, спадкоємцями за яким визначено - брата позивача за зустрічним позовом - [PERSON] та його сина - [PERSON]. Відповідно до заповідального розпорядження спадкоємцями в рівних частинах кожному передається спадкове майно, яке на момент смерті заповідачки складалося з двохкімнатної квартири [ADDRESS] та належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської райдержадміністрації у м. Києві 11.10.1993 р. Спадщина відкрилася після смерті [PERSON] [INFO] В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] наголошує, що 01.04.2004 р. вступив в дію новий ЦК України. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень - правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Зазначає, що якщо спадкові справи в нотаріальній конторі вже були заведені та термін для прийняття спадщини (6 місяців від дня смерті спадкоємця) сплив до 01.01.2004 р., застосовуються норми старого ЦК України 1963 року та роз'яснюється п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Наступні зміни в цивільному законодавстві щодо прийняття спадщини, які вступили в силу з 01.01.2004 р., зворотної сили не мають. За ЦК України 1963 року спадкуванням вважається перехід майна після смерті його власника (спадкодавця) до інших осіб, які мали право спадкувати за законом або заповітом. [PERSON] в порядку та строки, передбачені ст.549 ЦК України (редакція 1963 року) прийнято спадщину, отримано свідоцтво на право на ? частини спадщини за заповітом, посвідченого 02.04.2004 р. державним нотаріусом 15-ї київської державної нотаріальної контори Прядко Т.А. за реєстровим №5-775 У 2007 році на підставі договору дарування від 22.01.2007 р посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №316, [PERSON] подаровано належну йому ? частину двокімнатної квартири позивачеві за зустрічним позовом - [PERSON]. [PERSON] в зустрічній позовній заяві, зазначає, що відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України у редакції 1963 р.- вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини, передбачених ст. 549 ЦК України 1963 р. Зазначає, що відповідно до норми ч. 1 ст.554 ЦК України 1963 року встановлено правило за яким у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом, або позбавлення права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частинах. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частинах. Позивач за зустрічним позовом в обґрунтування вимог позову, зазначив, що 11.02.2009 р. [PERSON] заявою посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., зареєстрованою в реєстрі за №548 підтвердив свою відмову від спадщини залишеної померлою матір'ю, не вчиненням жодних дій щодо її прийняття, а також відсутність наміру поновлювати строки для отримання спадщини в судовому порядку. Зазначена нотаріальна заява була ним надана з метою надання позивачеві можливості отримати спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, оскільки фактично останній весь час ніс тягар утримання спірної квартири, проживав в ній, а також утримував не тільки майно, а й померлу. З урахуванням вищевикладеного, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суду встановити факт прийняття ним [PERSON] спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] Визнати за ним [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частики нерухомого майна - двокімнатної квартири за [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 25.01.2017 р., у зв'язку з закінченням 23.01.2017 р. п'ятирічного строку призначення судді Ярошенка С.В. відповідно до пункту 2.3.40 засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянським районним судом м. Києва та пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл по справі №754/17376/15-ц (том №2 а.с.11) Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначеного головуючого суддю Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. (том №2 а.с.12) Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.01.2017 р. справу прийнято в провадження та призначено справу до судового розгляду (том №2 а.с.13). 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким КАС України викладено в новій редакції. Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги за первинним позовом підтримала в повному обсязі, вважає їх законними і обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Щодо зустрічного позову представник позивача за первісним позовом зазначила, що не визнають його, вважають його необґрунтованим, незаконним та таким, що не підлягає задоволенню. Наголосила, що твердження відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, що [PERSON] не прийняв спадщину та відмовився від неї є безпідставними. Представник позивача за первісним позовом зазначила, що факт прийняття померлим [PERSON] спадку за заповітом від його матері, що складався із ? частини квартири [ADDRESS], також підтверджується і матеріалами самої спадкової справи. Так, [PERSON] у встановлений законом строк звернувся з відповідною заявою до нотаріуса, в якій зазначив, що приймає майно, яке заповідала йому мати. В подальшому здійснювались відповідні дії щодо встановлення ідентичності прізвищ матері та сина, готувались необхідні запити з відмітками про надання відповідей на нотаріальні листи саме [PERSON], тому це доводить, що батько позивачки прийняв спадщину після смерті своєї матері. Представник позивача в судовому засіданні, наголосила, що посилання відповідача, позивача за зустрічним позовом [PERSON] на заяву [PERSON] від 11.02.2009 р. як на підтвердження того, що [PERSON] відмовився від спадщини - не можуть бути взяті судом до уваги. Адже відмова від спадщини засвідчується відповідними заявами, яких в матеріалах спадкової справи не має або відсутністю вчинення необхідних дій, передбачених законодавством щодо прийняття спадщини. Однак, [PERSON] своїми діями підтвердив своє чітке волевиявлення щодо прийняття спадку за заповітом. В наданих суду заперечення на зустрічну позовну заяву представник позивача за первісним позовом, зазначила, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO]. і строк її прийняття закінчився 25.12.2003 р.. Тому спадкові відносини між батьком позивачки і його померлою матір'ю регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР). Представник позивача за первісним позовом в наданих суду запереченнях на зустрічну позовну заяву, посилається на ст. 549 ЦК УРСР де вказано, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Зазначила, що з матеріалів справи вбачається, що батько позивачки не лише не відмовився від спадщини у вказаний законом строк, а й вчинив ряд дій, які чітко засвідчують, що він прийняв спадщину. Наголошує, що відповідно до ст. 1273 діючого на сьогодні ЦК України також визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу (тобто у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини). Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином, за нормами цивільного законодавства порядок прийняття та відмови від спадщини є ідентичним. Виходячи із норм цих законодавств чітко вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину у встановлені законом строки із дотримання відповідного порядку прийняття спадщини. Батько позивачки за первісним позовом прийняв спадщину після смерті своєї матері за заповітом, звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отримав його, однак не здійснив державної реєстрації в органах, які здійснювали державну реєстрацію нерухомого майна. Саме це стало підставою для відмови нотаріуса у видачі Позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Поряд з цим представник позивача за первісним позовом посилається на ч. 5 ст. 1268 ЦК України, де зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Чинним на той момент цивільним законодавством передбачалось (2003 рік), що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом і за заповітом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР). Імперативної норми, яка б вимагала обов'язкової реєстрації нерухомого майна у відповідних реєстраційних органах, в ЦК УРСР не містилось. Тому, вважає, що є всі підстави стверджувати, що батько позивачки у встановленому законом порядку набув право власності на ? частину квартири [ADDRESS] як на спадкове майно після смерті його матері. Поряд з цим представник позивача за первісним позовом зазначила, що [PERSON] - відповідач за первинними позовом є також сином [PERSON], та братом померлого батька позивачки, який стверджує, що ? частина спірної квартири, що була успадкована батьком позивачки, належить йому. Проте, його вимоги за зустрічним позовом щодо встановлення факту прийняття ним спадщини є безпідставними та незаконними. Твердження позивача за зустрічним позовом, відповідача за первісним позовом, що він є спадкоємцем по закону, який фактично прийняв спадщину, бо він ніс тягар утримання спірної квартири, проживав в ній та одноособово утримував матір розцінює критично, оскільки на момент смерті [PERSON] вона проживала у спірній кватирі сама, про що свідчить довідка начальника Жек-310 від 2003 р. та це ще раз доводить той факт, що відповідач не має до вказаної квартири жодного відношення, ніколи не вступав у її володіння чи управління. В свої запереченнях на зустрічну позовну заяву, наолосила, що зустрічний позов не відповідає нормам законодавства, яким регулюються зазначені спадкові правовідносини, є незаконним, необґрунтованим, поданий з порушенням строків позовної давності, а тому задоволенню не підлягає. В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача за зустрічним позовом, відповідача за первісним позовом, до нотаріуса щодо оформлення права на спадщину та неможливості її оформлення саме у нотаріуса. Крім того, при отриманні ? частини спірної квартири у дар в 2007 році позивачу за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом, було достовірно відомо про прийняття у спадщину за заповітом його братом іншої ? частини спірної квартири, адже дарування ? частини спірної квартири відбувалось саме на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, посвідченого 02.04.2004 р. державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Прядко Т.А. за реєстраційним № 5-775, з якого чітко вбачалось, що батько позивачки є співвласником цієї квартири. З моменту смерті матері до 2007 р. позивач за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом не вживав жодних заходів для прийняття спадщини. З січня 2007 року до відкриття провадження по даній справі відповідач не оскаржував зазначене свідоцтво про право на спадщину за заповітом, не визнавав за собою право власності на спірну частину квартири, а тому підстав для задоволення його позову не має, як з точки зору матеріального, так і процесуального права. Також представник позивача за первісним позовом зазначила, що строк позовної давності щодо звернення позивача за зустрічним позовом, відповідача за первісним позовом, з вказаними вимогами у зустрічній позовній заяві сплив, що є підставою для відмови в позові на підставі ст. 267 ЦК України. Відповідач [PERSON], за первинним позовом, позивач за зустрічним позовом в наданих судовому засіданні 25.07.2017 р. поясненнях заперечував проти задоволення первісного позову в повному обсязі, підтримав зустрічну позовну заяву та просив її задовольнити. Зазначив, що в спірній квартирі не проживав. Під час життя матері проживав за адресою: [ADDRESS]. Померлий [PERSON] проживав на Святошино. Представник відповідача[ADDRESS]. за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - [PERSON] вимоги первісного позову просила залишити без задоволення, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Вимоги зустрічного позову підтримала в повному обсязі, просила суд зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі, оскільки 11.02.2009 р. [PERSON] заявою посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., зареєстрованою в реєстрі за №548, підтвердив свідому відмову від спадщини залишеною померлою матір'ю, не вчиненням ним жодних дій щодо її прийняття, а також відсутність наміру поновлювати строки для отримання спадщини в судовому порядку. Жодним доказом, наявним в матеріалах справи не підтверджується вчинення [PERSON] дій щодо прийняття спадщини та її оформлення. Представник відповідача за первісним позовом, представник третьої особи за зустрічним позовом - Київської міської ради до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв/клопотань та відзиву від представника Київської міської ради до суду подано не було. Третя особа за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином. 07.03.2017 р. [PERSON] було подано письмові пояснення та клопотання про слухання справи у його відсутності. Відповідно до письмових пояснень третьої особа за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] - позовні вимоги за первинним позовом підтримує в повному обсязі, вважає їх законними і обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Зустрічний позов не визнає через його необґрунтованість, обставини, що визначені в зустрічному позові не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються наявними у матеріалах справи документами. Вважає, що право власності на ? частину двохкімнатної квартири [ADDRESS] повинно бути визнано за позивачем [PERSON] як за спадкоємцем першої черги. Поряд з цим, зазначив, що зазначена спірна квартира була успадкована батьком [PERSON] після смерті його матері - [PERSON], яка померла [INFO]. На момент смерті бабуся [PERSON] проживала одна, померлий [PERSON] та відповідач [PERSON] лише приходили провідувати матір, однак жила бабуся сама. В спірній квартирі [PERSON] ніколи не проживав, навіть після смерті [PERSON] Батько [PERSON] на законних підставах набув право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного просив суду просив проводити судовий розгляд справи у його відсутності та постановити законне та обґрунтоване рішення суду, яким первісний позов задовольнити повністю, а в задоволені зустрічного позову відмовити (том №2 а.с.25-26, 46-47). Представник третьої особи за первісним позовом - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено. Заяв/клопотань від представника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві до суду подано не було. Третя особа за первісним позовом - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гончарук С.В. до судового засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. До суду неодноразово було надіслано заву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved