Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу із відповідачем, зареєстрованого 19 травня 1993 року відділом ЗАГС виконкому Червоноградської міської ради народних депутатів Львівської області, актовий запис №186 та після розірвання шлюбу присвоєння їй прізвища «[PERSON]». В позовній заяві позивач зазначає, що від шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося, а через відсутність взаєморозуміння, спричиненого несумісністю характерів та різними поглядами на життя, вони віддалилися один від одного. Відповідач живе виключно своїми інтересами. З лютого 2014 року остаточно припинили підтримувати шлюбні відносини, так як почуття любові та дружби між ними втрачені. Вважає, що їх сім»я розпалася, шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення з відповідачем є неможливі, а подальше збереження шлюбу між нею та відповідачем буде суперечити її інтересам. Просила постановити рішення, яким розірвати шлюб із відповідачем та після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з»явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просила постановити рішення про задоволення позову, після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище «[PERSON]» (а.с.16). Відповідач у судове засідання не з»явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності (а.с.17). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК Украхїни у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із врахуванням наведеного, на підставі ст.158, п.3 ч.1 ст.169, ч.4 ст.174 та ч.2 ст.197 ЦПК України, розгляд справи проведено без участі сторін та на підставі представлених суду доказів без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано 19 травня 1993 року відділом ЗАГС виконкому Червоноградської міської ради народних депутатів Львівської області, актовий запис №186 (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с.6-7). Сторони спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім'ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги заяву позивача, згоду на розірвання шлюбу відповідача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: approved