overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

15 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 20.10.2002р. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай). У шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном не звертаючись в нотаріальну контору, тому в даний час не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивачка в судове засідання не зявилася. Представник позивачки, адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивачка прийняла спадщину, вступила в управління (володіння) спадковим майном, взяла в своє володіння сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті матері, [PERSON] відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, у шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном не звертаючись в нотаріальну контору, тому в даний час не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

15 березня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати дітей, з приводу чого між ними склалися спірні правовідносини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає, справу просить розглянути в його відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.04.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За час шлюбу в сторін народилось троє дітей: [PERSON], [INFO] р.н.(свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис № 24); [PERSON], [INFO] р.н.(свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис № 10); [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис № 35). Позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати їх малолітніх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відтак, враховуючи вік дітей, а також те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є будь-які неповнолітні чи непрацездатні особи, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку є обґрунтований, справедливий та такий, що підлягає до стягнення з відповідача. На підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

15 березня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка вказала, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2006 року, актовий запис № 07, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. З 12 квітня 2015 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причини. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, оскільки вони з відповідачем вже створили нові сім*ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, вважаючи також неможливим збереження сім'ї та примирення з позивачкою (а.с. 15). З*ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 05 серпня 2006 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою №641, виданою виконкомом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області 15 березня 2016 р. (а.с. 5). З 12 квітня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

15 березня 2016 року заявниця звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб, при цьому у своїй заяві зазначає, що вона народилась [INFO], на даний час має намір створити сім»ю з [PERSON], [INFO], від якого вагітна, термін вагітності становить 13 тижнів, але не досягла шлюбного віку, з якого можна зареєструвати шлюб. Тому в своїй заяві просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON] В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що вона та [PERSON] люблять один одного, бажають зареєструвати шлюб, вона вагітна, просить суд надати їй право на шлюб, що відповідає її інтересам. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти заявлених вимог. Заінтересова особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином. Представник органу опіки та піклування Прилуцької районної державної адміністрації в судовому засіданні не заперечував проти заявлених вимог. Вислухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши та проаналізувавши наявні докази у справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON], народилась [INFO].(а.с.7,8). [PERSON], народився [INFO] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS](а.с.6) [PERSON] та [PERSON] вирішили зареєструвати шлюб. Відповідно довідки №44 від 10.03.2016 року, виданої лікарем [PERSON] відділення акушерства і гінекології КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» [PERSON], 1999 року народження, жителька [ADDRESS], перебуває на обліку в лікувальному закладі з 16.02.2016 року з приводу вагітності. На момент видачі довідки вагітність [PERSON] становить 13 тижнів(а.с.5). Частиною першою статті 22 СК України встановлено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ст.23 Сімейного кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Заслухавши заявницю, заінтересованих осіб, суд вважає, що шлюб заявниці з [PERSON] відповідатиме її інтересам і підстав, які б перешкоджали суду надати право на шлюб, судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

15 березня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Проте у зазначеному рішенні судом не було вказано періодичності стягнення грошових коштів - «щомісячно». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Сторони про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, до суду не з'явилися. Згідно із ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін не є обов'язковою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

15 березня 2016 року по вказаній цивільній справі було винесене рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до\~ [PERSON]\~ про стягнення боргу за договором\~ послуги задоволено частково. Разом з тим, суд при постановленні вказаного рішення в повному обсязі не вирішив питання щодо розподілу судових витрат. У судове засідання сторони по справі не з'явилися. У відповідності до ч.3 ст. 220 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. Встановлено, що 15 березня 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON]\~про стягнення боргу за договором\~ послугипостановлено рішення. Однак, згідно ст. 88 ЦПК України в повному обсязі не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме, стягнення судового збору. Згідно п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, оскільки дійсно в частині розподілення судових витрат, не врахована квитанція про сплату судового збору від 06.11.2015 року, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачені нею при зверненні до суду 784 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

15 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2014 року. Мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що вони з дружиною припинили шлюбні відносини. Причиною цього стало те, що вони втратили почуття кохання та довіри один до одного. У них різні погляди на всі життєві питання. Крім того, у дружини з'явився інший чоловік. Позивач вважає, що зберігати шлюб немає сенсу, він носить лише формальний характер, примирення з дружиною не можливе. Просить розірвати шлюб з нею, дитину залишити мешкати з матір'ю. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, пояснила, що вони не мешкають разом з чоловіком з лютого 2015 року, поновлення подружніх стосунків між ними неможливе. Не заперечує проти розірвання шлюбу, вважає, що строк для примирення їм не потрібен. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони спільним господарством та побутом не повязані, сімейних відносин між ними не має. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач погодилася з позовом, клопотання про надання строку для примирення не заявила. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Суд вважає за необхідне визначити місце мешкання дитини з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

15 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на час його навчання, посилаючись на те, він на даний час продовжує навчання на денному відділенні в Житомирського автомобільно-дорожнього коледжу Національного транспортного університету та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, який не надає матеріальної допомоги на його утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач позов підтримав із підстав зазначених в ньому та просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача на час навчання, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Відповідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. [PERSON] народився 14 березня 1998 року в с.Тетерівка, Житомирського району Житомирської області в свідоцтві про народження якої в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки від 11 березня 2016 року №3978 [PERSON] дійсно навчається в Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі Національного транспортного університету на денній формі навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року (а.с.10). Згідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Оцінивши надані докази на умовах змагальності і в межах заявлених позовних вимог, суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на час навчання позивача, оскільки він продовжує навчання після досягнення повноліття до 30 червня 2017 року, не досяг 23 річного віку та потребує матеріальної допомоги та при ухваленні рішення, суд враховує матеріальне становище відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

15 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на час його навчання, посилаючись на те, він на даний час продовжує навчання на денному відділенні в Житомирського автомобільно-дорожнього коледжу Національного транспортного університету та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, який не надає матеріальної допомоги на його утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач позов підтримав із підстав зазначених в ньому та просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача на час навчання, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти задоволення позову. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Відповідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. [PERSON] народився [INFO] в с.Тетерівка, Житомирського району Житомирської області в свідоцтві про народження якої в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки від 11 березня 2016 року №3978 [PERSON] дійсно навчається в Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі Національного транспортного університету на денній формі навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року (а.с.10). Згідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Оцінивши надані докази на умовах змагальності і в межах заявлених позовних вимог, суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на час навчання позивача, оскільки він продовжує навчання після досягнення повноліття до 30 червня 2017 року, не досяг 23 річного віку та потребує матеріальної допомоги та при ухваленні рішення, суд враховує матеріальне становище відповідача. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

15 березня 2016 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, зареєстрованого 28 червня 1997 року між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 366 (а.с. 7), неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~\~у\~\~розмірі 1/4\~\~частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved