overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, вказуючи на те, що 10 березня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований виконкомом Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 5. Від даного шлюбу позивачка завагітніла. В останні місяці їхнього сумісного життя відповідач не бажає в добровільному порядку утримувати її, хоча як чоловік зобовязаний це робити згідно ст.84 Сімейного кодексу України. Відповідач не має постійного заробітку, часто їздить в м.Одесу на заробітки, працює по найму без офіційного працевлаштування, а, повертаючись додому, витрачає кошти тільки на свої потреби. За таких обставин, позивачка звернулась з вказаним позовом до суду про стягнення аліментів на її утримання під час вагітності у твердій грошовій сумі і, з урахуванням уточнень до позову, просила стягувати з відповідача щомісячно на її утримання по 600 гривень. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про слухання справи у її відсутність, зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі(а.с.20). Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву про слухання справи у його відсутність, не заперечуючи проти уточнених вимог позову (а.с.21). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 097997 від 10.03.2009 року (а.с.4), 10.03.2009 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Владовою/ [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 5. Довідкою Татарбунарської центральної районної лікарні Одеської області №324 від 14.05.2015 року (а.с.6) підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку в Татарбунарській жіночійй консультації з діагнозом: вагітність 31 неділя. Згідно ч.1, 5 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи, з урахуванням заяв сторін по справі, оцінивши надані позивачкою докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання під час вагітності у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно - підлягають задоволенню, як основані на законі, оскільки відповідач має можливість надавати таку допомогу, про що свідчить подана ним заява (а.с.21). Крім того, відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, від оплати яких було звільнено позивачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26.10.1974 року. Від даного шлюбу мають трьох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком трьох малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, а.с.4,5,6. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] щомісячно аліменти з [PERSON] на утриманнямалолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що її батькам відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва №Т716 на право власності на житло від 03.11.2006 року, належить кожному з них по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. Дана квартира в спорі, під заставою чи арештом не перебуває. [INFO] року померла баба позивача, яка також є рідною матірю її батька [PERSON] відповідача по справі. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідачі запропонували позивачу купити у них за 40000 грн. квартиру [ADDRESS], оскільки мали намір після прийняття [PERSON] спадщини на квартиру, що належала його матері переїхати жити до спадкової квартири. 04.12.2014 року позивач передала відповідачам [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 40000 грн. за купівлю квартири [ADDRESS], на підтвердження чого позивач отримала від відповідачів відповідну розписку, згідно якої вони зобовязались, після отримання відповідачем [PERSON] права власності на успадковану ним після смерті матері квартиру, нотаріально оформити з позивачем договір купівлі-продажу спірної квартири. В березні 2015 року відповідач [PERSON] отримав право власності на вищезазначену спадкову квартиру та зареєстрував його, але з цього часу відповідачі всіляко зволікають своїм зобовязанням посвідчити угоду нотаріально, мотивуючи це різними надуманими причинами. У звязку з викладеним, позивач [PERSON] просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 04.12.2014 року, згідно якого [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], у звязку з визнанням вищевказаної угоди дійсною. В судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідачі в судове засідання не зявились, надавши суду письмові заяви в яких позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять суд розглядати справу за їх відсутністю. Оскільки відповідачі позов визнали, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачами, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, на підставі ст.220 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. У позові вона вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11.12.2004 року, який рішенням Зміївського районного суду Харквської облаті від 25.04.2014 року розірвано. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, чим ставить її у тяжке становище. На даний час вона не працює, постійного заробітку не має. Вказуючи на те, що відповідач працездатна особа, джерел його доходу їй не відомо, просила стягнути аліменти на утримання синів у твердій грошовій сумі у розмрі 2000 грн. щомісячно. В судове засідання позивач не зявилась, звернулась із заявою про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні поову, проти постаовлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. \~ \~ \~ \~ Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.12.2004 року, який рішенням Зміївського районного суду Харквської облаті від 25.04.2014 року розірвано. (а.с.3) Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.4,5) Діти сторін проживають разом з матірю [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Тараівського сльского голови [PERSON] (а.с.6) Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даних про те, що відповідач має офіційне місце роботи не надано. На підставі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням конкретних обставин справи, коли позивач наполягає на стягненні з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а даних про місце роботи вдповідача не відомо, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі. Однак, при визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Стягнення аліментів з [PERSON] необхідно проводити з дня подачі позову 15.05.2015 року. Судові витрати по оплаті судового збору необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання і взаємоповаги, збереження сім'ї вважає неможливим. Зазначила, що шлюб з відповідачем існує формально, оскільки вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача після надання сторонам часу для примирення позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні після надання сторонам часу для примирення позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14.02.2014 р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, за актовим записом №73. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; дітей залишити на вихованні позивача до їх повноліття; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19.02.2005 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Починаючи з 01.08.2013 року з відповідачем припинили шлюбні відносини через протилежні погляди на шлюб та сім'ю, втратили почуття любові та поваги один до одного. З ініціативи відповідача постійно виникали сварки, відповідач проживає з іншою жінкою, тому вона змушена звертатися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.02.2005 року (а.с. 6). Від спільного сумісного проживання народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та визнав позовні вимоги, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дітей суд залишає на виховання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на виховання для позивачки малолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просив встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO], помер 16.04.2015 року в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області. Обґрунтовуючи заяву [PERSON] зазначив, що 16.04.2015 року в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області помер його сусід [PERSON], [INFO], якому він допомагав ліками та харчами. Через важке матеріальне становище, тіло померлого не було доставлене до Новоград-Волинського відділення судово-медичних експертиз. Поховання померлого проводив за власні кошти, оскільки останній був одиноким. Оскільки відсутні документи про причину смерті [PERSON], не може отримати свідоцтво про смерть, необхідне для оформлення грошової допомоги на поховання. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 12.06.2015 року, якою підтримав свої вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи - Полянківської селищної ради Баранівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, подав лист від 02.06.2015 року, яким визнав вимоги, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Факт смерті [PERSON] підтверджується даними довідки виконкому Полянківської селищної ради Баранівського району Житомирської області від 14.05.2015 року, згідно якої [PERSON] помер 16.04.2015 року в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області (а.с. 10). Реєстрація смерті [PERSON] по Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Баранівського районного управління юстиції не проводилась згідно повідомлення від 12.05.2015 року (а.с. 9). Встановлення факту смерті [PERSON] має юридичне значення для заявника - для оформлення грошової допомоги на поховання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 06.10.2007р., зареєстрованому у Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №524. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання з квітня 2015 року, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06.10.2007р., шлюб зареєстровано у Самарському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №524 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які є у матеріалах справи. Також судом встановлено, що з квітня 2015 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з квітня 2015 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказувала, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківського обовязку по надання коштів на утримання дочки [PERSON], [INFO], просила постановити рішення про стягнення коштів з відповідача на її користь на утримання дочки в твердій грошовій сумі 700 грн., щомісячно, до повноліття дитини. В судове засіданні позивачка подала заяву про зменшення розміру позовних вимог просила задовольнити вимоги позову про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 500 грн., щомісячно, вимоги позову розглянути у її відсутність (а.с. 12). Відповідач письмово просив справу розглянути у його відсутність, вимоги позову визнав повністю (а.с. 13). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом З урахуванням позицій сторін, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з матірю [PERSON] і перебуває на її утриманні, що стверджується свідоцтвом про народження дитини та довідкою Гайсинської міської ради (а.с.4,6,7). Доказів про свої доходи сторони суду не надали. Спірні правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п. 3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей присуджуються в частці від доходу за рішенням суду, розмір якої не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо ж платник аліментів має нерегулярний дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. За встановлених судом обставин, з урахуванням майнового становища сторін, меж вимог заявленого і визнаного позову, визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі 500 грн., яка підлягає індексації, щомісячно, починаючи з дня подання позову до повноліття дитини. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави судовий збір та на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. (а.с.8). На підставі викладеного, ст. ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved