Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

17.02.2016 р. до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до ТДВ «СТ «Домінанта», ФОП [PERSON], за участі третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» в його користь 50 000 грн. страхового відшкодування, 20 463,82 грн. пені, 191,28 грн. 3% річних, 1 350 грн. втрат від інфляції, з ФОП [PERSON] 19 79914 грн. матеріальної шкоди; судові витрати просить покласти на відповідачів. У позовній заяві позивач, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 09.07.2014 р. на автодорозі «Київ-Чоп» у напрямку до м. Чоп, при проїзді ділянки в районі 550 км. + 200 м. внаслідок ДТП транспортний засіб позивача автомобіль марки «NISSAN ALMERA» номерний знак [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень. Винуватцем ДТП визнано [PERSON], а відповідальним за відшкодування заподіяної шкоди є роботодавець ФОП [PERSON], цивільно - правова відповідальність якого була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0430953, у ТДВ «СТ «Домінанта». Звернувшись із заявою про виплату страхового відшкодування до ТДВ «СТ «Домінанта», відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відмовив у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.12.2014 року, звільнено від кримінальної відповідальності [PERSON] у зв'язку із зміною обстановки. Згідно звіту про оцінку автомобіля № 1668/15 від 17.12.2015 року, вартість ремонту автомобіля марки «NISSAN ALMERA» номерний знак [NUMBER] становить 69 799,14 грн. Оскільки відповідачі у добровільному порядку не бажають відшкодувати майнові витрати понесені позивачем останній змушений звертатися до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Представник відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибув. Згідно ч. ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 09.07.2014 року, о 17 годині 50 хвилин [PERSON] керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача «МАN», номерний знак [NUMBER] з причепом «KRONE», номерний знак [NUMBER] та рухаючись ним по автодорозі «Київ-Чоп» у напрямку до м. Чоп, при проїзді ділянки в районі 550 км. + 200 м., грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2106», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автопоїзда у складі сідлового тягача «RENAULT PREMIUM» номерний знак [NUMBER], з причепом «ZREMB», номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON], в результаті чого автомобіль «ВАЗ 2106», номерний знак [NUMBER] викинуло де він зіткнувся з автомобілем «NISSAN ALMERA», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.12.2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19.05.2015 року, в діях підсудного [PERSON] встановлено склад злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв'язку із зміною обстановки. Встановлено, що станом на момент ДТП, цивільно - правова відповідальність ФОП [PERSON] була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0430953 у ТДВ «СТ «Домінанта». Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, згідно даного полісу, становить 50 000 грн. Відповідно до звіту №1668/15 про оцінку автомобіля «NISSAN ALMERA», номерний знак [NUMBER] від 17.12.2015 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, заподіяного позивачеві, становить 69 799,14 грн. 30.01.2015 року позивач звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 02.09.2015 року за вих. №3195 ТДВ «СТ «Домінанта» відмовили позивачу у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи дане рішення тим, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.12.2014 року водія [PERSON] не визнано винним у вчиненні ДТП, а кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Судом встановлено, що на день вчинення ДТП, водій [PERSON] перебував у трудових відносинах із фізичною особою - підприємцем [PERSON] З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Частина 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування страховиком та порядок його виплати. Так, страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: a) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; b)у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Враховуючи викладене, те що ТДВ «СТ «Домінанта» у визначений законом строк виплати страхового відшкодування не здійснили, суд приходить до висновку, що з ТДВ «СТ «Домінанта» в користь позивача слід стягнути 50 000 грн. невиплаченого страхового відшкодування. За змістом п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Всупереч визначеним чинним законодавством вимог та договірних зобов'язань, ТДВ «СТ «Домінанта» виплати страхового відшкодування не здійснили у зв'язку із чим підлягає до стягнення пеня, розрахована згідно встановлених облікових ставок НБУ за період з 01.05.2015 року по 14.12.2016 року, у сумі 20 463,82 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання згідно ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у цивільній справі №6-49цс12 від 6 червня 2012 року зазначила, що зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, а тому таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.05.2015 року по 14.02.2016 рік в сумі 1 191,28 грн. та інфляційних втрат за цей же період у розмірі 8 082 грн. 03 коп. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1194 ЦК України, передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до ч. 1 ст. 1172. ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Враховуючи вищенаведені положення законодавства та факт перебування водія [PERSON] у трудових відносинах із фізичною особою - підприємцем [PERSON], суд вважає, що з останнього слід стягнути матеріальну шкоду заподіяну його працівником в сумі 19 799,14 грн. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати пов'язані судових експертиз. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог на користь позивача підлягає до стягнення з ТДВ «СТ «Домінанта» 730,09 грн., з фізичної - особи підприємця [PERSON] 197,95 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved