Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

15.11.2019 року позивач звернулася до суду з уточненим вищевказаним позовом, яким просить припинити її право спільної часткової власності у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , виділити їй в натурі у власність 60 / 300 часток цього будинку, що належать їй на праві власності, якими вона фактично користується і які складаються: з приміщень будинку під літ.«А» загальною площею 46,5кв.м., з них житловою - 27,1кв.м., і які на плані земельної ділянки у технічному паспорті позначені за: №1 -4,3кв.м., №2 -11кв.м., №3 - 4,1кв.м., №4 -8,7кв.м., №5 -18,4кв.м. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона і відповідачі за даним позовом є співвласниками вказаного спірного житлового будинку, 60 / 300 частин якого загальною площею 46,5кв.м. належать їй, позивачу, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, проте її право власності на її частку цього будинку зареєстроване як квартира №6 ; оскільки за даними Болградського БТІ, а також за даними Болградської реєстраційної служби, в неї, позивача, разом з відповідачами, є право сумісної часткової власності на долі в загальному житловому будинку без будь-якого визначення відокремлених частин будь-ким в натурі. Таким чином, той факт, що вони користуються відокремленими приміщеннями, свідчить лише про те, що між ними давно склався певний порядок користування, а також про те що всім власникам часток раніше належали відокремлені квартири, а не частки будинку, як вимагається чинним законодавством для оформлення земельної ділянки під будинком. На даний час їй, позивачу, необхідно мати окрему поштову і юридичну адресу для оформлення права власності на землю під її частиною будинку, а це неможливо без документа, яким би визначались конкретні приміщення, що закріплені за її часткою. З заявою про виділення їй в натурі її частки у спільному вищевказаному будинку вона змушена звернутись до суду, адже, оскільки в неї немає правовстановлюючого документа, що підтверджує її право власності саме на ті приміщення, якими вона фактично користується, і які вона отримала у спадщину в якості окремої квартири, вона змушена звернутися до суду з позовом про виділ в натурі її частки в житловому будинку в розмірі і межах її квартири - для захисту її права власності і реєстрації його відповідно з вимогами чинного законодавства. Позивач у судове засідання не з`явилася, у своїй заяві просила задовольнити її позовні вимоги та розглянути справу за її відсутністю, не заперечувала проти ухвалення судом рішення заочно, повідомивши, що відповідачі є особами похилого віку і часто на тривалий час виїжджають з місця свого проживання до своїх дітей в іншу місцевість. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - до суду не з`явилися, про час, дату й місце судового засідання повідомлялися належним чином - судовими повістками за адресами їх реєстрації, проте будь-яких заяв чи заперечень не надали, а представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області, - надіслав суду заяву про те, що відповідач копію позовної заяви отримав, вимоги позивача визнає, та також просить розглянути справу за його відсутністю, тому суд правильно постановив ухвалу про ухвалення рішення за відсутністю сторін заочно. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,81,84 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Статтею 328 Цивільного кодексу (ЦК) України регламентовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Судом були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №112943575, номеру запису про право власності 8248115 (а.с.5) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2014 року, - позивач успадкувала після смерті [PERSON] 60 / 300 частин житлового будинку, що є квартирою [ADDRESS] , а.с.6); - згідно з технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що спірна нерухомість розташована на [ADDRESS] , загальна площа її - 46,5кв.м., житлова - 27,1кв.м. (а.с.17-20); - згідно звіту, оціночна вартість 60 / 300 частин житлового будинку загальною площею 46,5кв.м., житловою - 27.1кв.м., що складає квартира [ADDRESS] , - складає 74050грн. (а.с.29-41); - згідно довідки директора КП «Болградське БТІ» від 17.10.2019 року, №342, за матеріалами інвентарних справ та реєстрових книг КП «Болградське БТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] , - було зареєстроване за [PERSON] - на 10 / 100 частин, за [PERSON] - на 20 / 300 частин, за [PERSON] - на 20 / 300 частин, за [PERSON] - на 47 / 300 частин, за [PERSON] - на 8 / 100 частин, за [PERSON] - на 13 / 100 частин, за [PERSON] - на 15 / 100 частин, за [PERSON] - на 19 / 100 частин, та за Болградською міською радою - на 6 / 100 частини ( а.с.28); - згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №188258744 від 11.11.2019р. (а.с.21), відповідачі є співвласниками даного будинку: відповідач [PERSON] - є власником 10 / 100 частин, відповідач [PERSON] - є власником 13 / 100 частини, відповідач [PERSON] - є власником 19 / 100 частин, відповідач [PERSON] - є власником 8 / 100 частин, відповідач [PERSON] - власником 9 / 100 частин, відповідач [PERSON] - є власником 15 / 100 частин, та відповідач [PERSON] - власником 10 / 100 частин житлового будинку, форма власності на будинок - приватна спільна часткова, розташований він за адресою: [ADDRESS] ; - відповідно до заяви представника відповідача - Болградської міської ради, - відповідач вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Положеннями ст.41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. А частинами 1,2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача підтверджується вищевказаними доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою, а також іншими матеріалами справи. Відповідач позов визнав, тому обставини, визнані ним, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.82ч.1 ЦПК України. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Тому,

Outcome: approved