Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

15.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) по заборгованості по аліментам посилаючись на те, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2009 року з відповідача [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2009 року. Починаючи з 14.04.2011 року по станові на 15.04.2014 року відповідач аліменти на утримання доньки сплачував не регулярно, потім припинив сплату аліментів. Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.08.2012 року відповідача визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік. Згідно довідки державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 27.03.2014 року №1-27 заборгованість відповідача по аліментам складає 13969,78грн. Вона вважає, що оскільки заборгованість по сплаті аліментів у відповідача виникла з його вини, то вона має право відповідно д ч.1 ст.196 СК України на стягнення неустойки(пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. З 14.04.2011 року по станові на 15.04.2014 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 5029,12грн., згідно розрахунку неустойки (пені), який вона долучила до позовної заяви. 12.05.2014 року позивач надала суду уточнену позовну заяву та просила стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню)по заборгованості по аліментам за період з 14.04.2011 року по станові на 05.05.2014 року в розмірі 6037,16грн. (а.с.19-20). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав в повному обсязі, просив відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст.213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 08.05.1993 року (а.с.11) по 18.10.2001 року (а.с.12) і від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4), на утримання якої відповідач [PERSON], згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду від 28.12.2009 року, на користь позивача [PERSON] сплачував аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 09.12.2009 року (а.с.13). Донька досягла повноліття 29.07.2012 року. Відповідач аліменти сплачував не регулярно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по аліментам, яка згідно довідки ВДВС Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 25.04.2014 року №1-27 (а.с.22) становить 16316,64грн. Крім того, відповідача вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.08.2012 року (а.с.5) визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік. Відповідно до вимог ст.196 ч.1 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, неустойка (пеня) з 14.04.2011 року по станові на 05.05.2014 року складає 6037,16грн., яка вираховується наступним чином: (16316,64грн. х 37 місяців) х 0,01%=6037,16грн., де 16316,64грн. - загальна сума заборгованості, 37 - кількість місяців заборгованості, 0,01% - відсоток неустойки (пені) (а.с.20). З урахування того, що згідно з положенням СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, то за змістом ст. 196 СК України неустойка (пеня) нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення аліментів. Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), яка настає лише за наявності вини цієї особи. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не намагався сплачувати заборгованість, був притягнутий до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду аліментів, то суд вважає, що заборгованість по аліментам у відповідача [PERSON] виникла саме з його вини і тому неустойка (пеня) в розмірі 6037,16грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved