Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

16 лютого 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що 09.06.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали Додаткову угоду відповідно до якої з метою отримання сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за договором № б/н від 26.05.2011 року була встановлена заборгованість у розмірі 20586,22 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний Договір разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором та додатковою угодою. Станом на 18.12.2015 року відповідачка має заборгованість 29832,53 грн., яка складається з наступного: 20586,22 грн. заборгованість за кредитом, 909,64 грн. заборгованість за процентами користування кредитом, 5035,56 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 5035,56 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 3301,11 грн. - штраф відповідно до п. 1.6.4 Додаткової угоди. Відповідач [PERSON]. свої зобовязання за кредитним договором не виконала, тому позивач просить суд стягнути з неї заборгованість у сумі 29832,53 грн. а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути позовні вимоги за його відсутністю, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду заяву якою позов визнав частково, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 20586,22 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 909,64 грн., штрафу відповідно до п.1.6.4 Додаткової угоди. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.06.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали Додаткову угоду відповідно до якої з метою отримання сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за договором № б/н від 26.05.2011 року була встановлена заборгованість у розмірі 20586,22 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний Договір разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір. При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до п. 1.6 Додаткової угоди та у відповідності зі ст. ст. 212,651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених цією Додатковою угодою понад 30 дні позичальник сплачує банку штраф. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 18.12..2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором 26531 грн. 42 коп., яка складається з наступного: 20586,22 грн. - заборгованість за кредитом, 909,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5035,56 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, та ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення 5035,56 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 3301,11 грн. штрау відповідно до п. 1.6.4 Додаткової угоди, суд приходить до наступного. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Між тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція , та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України. Згідно Переліку , м. Маріуполь є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція . З матеріалів справи вбачається, що відповідачка зареєстрований та мешкає, за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул. М.-Сибіряка [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором не підлягають задоволенню, а також, слід відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафів.Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вищевикладене, суд не приймає визнання позову відповідачкою в частині стягнення штрафу у сумі 3301,11 грн., оскільки законні підстави на це відсутні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Позивачем надані документи, що стверджують понесені витрати, тому вони підлягають стягненню з відповідача [PERSON]. в повному обсязі, а саме витрати судового збору у розмірі 1378 гр. 00 коп. ,оскільки вони сплачені у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

Outcome: partial