Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

16 березня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві покликається на ту обставину, що Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 11.12.2012 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 20583,36 гри. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідно до н. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. сг, 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.04.2014 року має заборгованість-26930,57 гри.,яка складається з наступного: 20583,36 грн. - заборгованість за кредитом; 4754,74 гри. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1592.47 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Просить стягнути з відповідача [PERSON] в користь банку заборгованість у розмірі 26930,57 гри. за кредитним договором № б/н, яка складається з наступного: 20583,36 грн. - заборгованість за кредитом; 4754,74 гри. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1592,47 гри, - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. В своїх поясненнях послався на обставини, викладені у тексті позовної заяви. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали частково, просять застосувати строк позовної давності до вимог в частині нарахованого боргу відповідно до п.2.1 Генеральної Угоди за січень та лютий 2011 року у сумі по 525 грн. 48 коп. за кожний місяць і в цій частині вимог відмовити. Решту суми боргу визнають та не заперечують проти їх стягнення з відповідача з урахуванням сум, вже виплачених на підставі на даний час скасованого заочного рішення суду у даній справі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 11.12.2012 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 20583,36 гри. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Дана обставина представниками відповідача не заперечується і стверджується копіями заяви відповідача та Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Представниками відповідача в суді не заперечується та обставина, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідно до н. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. сг, 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Ця обставина також не заперечується представниками відповідача. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2014 року має заборгованість-26930,57 гри.,яка складається з наступного: 20583,36 грн. - заборгованість за кредитом; 4754,74 гри. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1592.47 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, шо стверджується розрахунком. Відповідно до п.2.1 Геннеральної угоди, відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно, з 01 по 25 число, вносити платіж у розмірі по 525 грн. 48 коп.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом... Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представники відповідача не заперечили проти задоволення позову в частині боргу та відсотків, штрафних санкцій та судових витрат, з урахуванням стягнутих раніше на підставі вже скасованого заочного рішення суду у даній справі, за винятком двох обов'язкових платежів, які відповідач повинен був сплатити у розмірі по 525 грн. 48 коп. за січень та за лютий 2011 року, покликаючись на пропуск позовної давності за ці два місяці. До суду позивач звернувся з даним позовом 16 березня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням встановлених обставин справи та доводів представників відповідача, суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення заборгованості в сумі 1050 грн. 96 коп., що утворилась за період січень, лютий 2011 року, слід відмовити за пропуском строку давності. Решта вимог підлягає до задоволення, з у рахуванням сплаченого на виконання заочного рішення суду у даній справі від 27 травня 2016 року боргу у розмірі 3 144 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 314 грн. 40 коп., що стверджується наявним уу справі виконавчим листом з відміткою державного виконавця про часткове виконання заочного рішення суду у даній справі. На підставі ст.ст.251, 252, 257, 261, 267, 526, 599, 610-612, 625, 1048 ЦК України,

Outcome: partial