Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

16.10.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 07.06.2014 року. Від шлюбу мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Далі в позові зазначила, що з відповідачем придбали власний будинок садибного типу по вул. Набережна, 52. Сімейне життя з відповідачем не складається, вони не знаходять порозуміння у взаємовідносинах та вже декілька місяців не проживають разом, вона проживає в будинку матері. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинили, сторони не ведуть спільний бюджет та спільне господарство. Дитина проживає разом з нею, відповідач участі в утриманні дитини не приймає, проживає в будинку своєї бабусі. Грошей на утримання дитини не дає, продуктами харчування та одягом не допомагає. Як слідує далі з тексту позовної заяви, відповідач не інвалід, хронічних хвороб не має, інших дітей на утриманні не має, офіційно не працює, отримує стабільний дохід у вигляді орендної плати з паїв. Добровільно сплачувати кошти на утримання дитини відповідач відмовляється. Вона доглядає дитину, яка ще зовсім маленька та має вроджені вади здоровя: двостороннє розділення твердого і мякого піднебіння, гідроцефальний синдром, гіпертонус ІІ ступеня, дісплазія тазокульшового суглоба. Дитина потребує спеціального лікування. Влаштуватись на роботу вона поки що не може, отримує державну допомогу, земельної ділянки, інших джерел доходу не має. Прохає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, прохала їх задовольнити. Пояснила, що з 07.06.2014 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON]. 26 лютого 2015 року народилася їх спільна з відповідачем дитина дочка [PERSON]. Після пологів було встановлено, що дитина має вроджені вади здоровя та потребує відповідного лікування. Відповідач від народження дитини разом з ними не проживає, на теперішній час, вона з дочкою мешкають в будинку її дядька в с. Любимівка Гуляйпільського району Запорізької області. Відповідач проживає окремо в будинку своєї бабусі, де веде господарство та обробляє город. Спільне життя з відповідачем не складалося і позивач зі своєї волі пішла від нього, ще коли була вагітною. Після того як позивач з новонародженою дитиною повернулася з лікарні додому, то відповідач поцікавився станом здоровя дитини лише декілька разів, але коли дізнався, що вона не зовсім фізично здорова відмовляється від допомоги на неї. Загалом він пропонував близько 10 разів допомогу, але кожного разу не передаючи грошові кошти чи інші блага реально, вимагав у позивача складання розписок про отримання майна, її це обурювало і вона відмовлялася від його пропозицій. Деяку допомогу надавали батьки відповідача, але від їхнього імені. Дитина постійно знаходиться на лікуванні, що потребує значних коштів, позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує близько 860 грн. допомоги при народженні дитини та близько 1200 грн. допомоги на дитину-інваліда дитинства. Відповідач має велике домашнє господарство, город, є працездатною особою, інших дітей на його утриманні немає. Тому, позивач вважає, що він може та повинен надавати допомогу на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю. Пояснив, що він дійсно з червня 2014 року перебуває у шлюбі з позивачем. Від шлюбу вони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Після пологів, його дружина не повернулася до нього, а пішла жити до її матері. На теперішній час, вони проживають окремо, позивач майже не надає йому можливості бачити дитину. Як він зясував дитина має незадовільний стан здоровя, про що його вчасно не повідомили. Він не знає, що потрібно дітям такого віку для забезпечення їх потреб, бо це його перша дитина. Позивач не доводить до його відома, що саме потрібно дитині, і у нього є сумніви щодо скерування грошових коштів, які б він передавав. Загалом, він намагався передати позивачеві грошові кошти, але хотів би, щоб вона складала на його імя відповідні розписки про їх отримання. Один раз він придбавав кашу «Малюка» та підгузки для дитини, передавав мясо та одяг, який хоч і був у використанні, але його можна було б перешити на дитину. Яким ще чином допомагати дитині він не знає. Щодо стану здоровя дитини, то він не заперечує, що вона потребує лікування і він міг би надати позивачу допомогу на це, але після того як саме ним буде обраний відповідний лікувальний заклад. Також, відповідач зауважив, що у його власності немає ніяких земельних ділянок (паїв), а дохід він має лише зі свого підсобного господарства. Стан його здоровя є задовільним, інші непрацездатні особи на його утриманні не перебувають. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Шлюб між Дудченко (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07 червня 2014 року виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 02, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 158775, виданим повторно виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 13 серпня 2015 року (а. с. 4). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 280062, виданим виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 03 квітня 2015 року ( а.с. 4 на звороті). Малолітня дитина [PERSON], [INFO], та позивач [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], але фактично проживають за адресою: [INFO]. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично проживає за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї № 206, виданою 21.09.2015 року виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області(а. с. 5). Також, згідно довідки № 206, виданою 21.09.2015 року виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області громадяни [PERSON] та [PERSON] на території сільської ради земельних ділянок (паїв) не мають ( а.с.5). Спільна дитина сторін - дочка [PERSON], [INFO], має вроджені вади здоровя: двостороннє розділення твердого і мякого піднебіння, гідроцефальний синдром, гіпертонус ІІ ступеня, дісплазія тазокульшового суглоба, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 07.04.2015 року (а.с. 8) та згідно медичного висновку № 37/3 про дитину інваліда віком до 18 років від 02.06.2015 року (а.с. 16). Відповідно до довідки управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області № 02-14/6075 від 03.11.2015 року, позивачу призначено допомогу згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» з 19.06.2015 року по 15.08.2017 року на дитину-інваліда [PERSON], 26.02.2015 року (а.с. 17). Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з такого. Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я дитини та платника аліментів, те що відповідач є молодою працездатною особою, має задовільний стан здоровя, не працює, але має підсобне господарство, з якого отримує дохід, інших аліментних зобовязань немає, на його утриманні не перебувають інші непрацездатні особи, що слідує з пояснень відповідача в судовому засіданні, а також те, що мати дитини також повинна надавати допомогу дитині. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не зміг довести перед судом того, що він надає достатню матеріальну допомогу на утримання його малолітньої дочки, а також те, що він не має змоги її надавати. Разом з тим, згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд роз'яснює сторонам, що позивач та\~відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.\~\~ Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивачка звернулася до суду із позовною заявою 16.10.2015 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання малолітньої дитини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved