Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

16 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю 2 місяці з дня з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03.12.2019 року йому стало відомо що виходячи зі змісту Заповіту від 13 грудня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Фоменко С.П., [PERSON] , померла [INFO] , заповіла йому усе майно, в тому числі належні їй 69/100 частки домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . З огляду на те, що він не являється близьким родичем померлої та фактично разом з нею не проживав, вважає себе не належним спадкоємцем та має намір відмовитися від прийняття спадщини. Роз`яснення приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В., про неможливість прийняти від нього заяву про відмову від прийняття спадщини в зв`язку з пропуском шести місячного строку, послугувало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.03.2020 року [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи. 07.04.2020 року [PERSON] надав до суду пояснення, якими не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог з огляду на те, що [PERSON] фактично з померлою не проживав та йому дійсно було не відомо про наявність заповіту складеного на його користь. За такого, [PERSON] з поважних причин попустив строк для звернення з заявою про відмову від прийняття спадщини, що є підставою для встановлення додаткового строку. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2020 року закрито підготовче провадження по справі. Позивач в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі наполягав на їх задоволенні. [PERSON] в призначене судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував. Відповідач в призначене судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що Заповітом від 13 грудня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої миколаївської нотаріальної контори Фоменко С.П., [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, в тому числі належну їй на праві власності 69/100 частки домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . Зі змісту витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 13.12.2005 року, за №2683829 вбачається, що 13.12.2005 року даний заповіт було зареєстрованого в спадковому реєстрі за №38163507. [INFO] померла [PERSON] , про що Інгульським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області було здійснено відповідний актовий запис №229 (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Згідно Довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської радий від 19 серпня 2019 року, за вих. №19.03.03-12/6141/19 [PERSON] , [INFO] , станом на 05.03.2019 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом з померлою [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, хоча спадкова справа №27/2019 від 04.09.2019 року заведена після смерті [PERSON] , не містить заяви про прийняття спадщини [PERSON] , однак він вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Заявою [PERSON] від 05.12.2019 року просив надати йому письмове роз`яснення про його подальші дії для продовження строку для відмови від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У відповідь на дану заяву, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицька Г.В. надала правове роз`яснення від 05.12.2019 року, за вих. №543/02-14, згідно якого позивачу роз`яснено його право у строк до 05.09.2019 року відмовитися від прийняття спадщини. З огляду на те, що звернення з заявою про відмову від прийняття спадщини ним не було подано у встановлений законом строку, [PERSON] вважається таким, що прийняв Ѕ часки від всього спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.1, ч. 3 ст.1268 ЦК України). Як вбачається зі ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Визначення додаткового строку для подання заяви про відмову від спадщини чинним законодавством України не передбачено. Вищенаведене узгоджується з роз`ясненням висловленим у листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed