Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

16 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 05 жовтня 2014 року він уклав з відповідачем договір позики, згідно з умовами якого позикодавець [PERSON] зобовязується видати позичальнику [PERSON] «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» позику в сумі 400\~000 грн., а останній зобовязується повернути вказану позику до 05.10.2015 року. На виконання умов договору позивач вніс в касу відповідача кошти у сумі 194\~000 грн., як на час звернення до суду повернуті не були. В подальшому під час розгляду в суді аналогічної справи позивачу стало відомо про те, що при укладенні договору позики від 05.10.2014 року допущено порушення вимог ст.203 ЦК України, а саме: договір з боку відповідача був укладений особою, яка не мала на це відповідних повноважень. Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду й просив стягнути з відповідача на його користь суму безпідставно набутого майна (грошових коштів) в розмірі 194\~000 грн., а також витрати повязані зі сплатою судового збору. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини, що викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» - [PERSON] з позовом не погодився, надав до суду свої заперечення, в яких зазначив, що оскільки між сторонами було укладено договір позики від 05.10.2014 року, а кошти які [PERSON] просить стягнути з [PERSON] «ОРРЗ», отримані останнім як позика відповідно до умов договору, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не можуть бути витребувані відповідно до положень ст.1212 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» в особі Першого заступника голови правління [PERSON], який діє на підставі Статуту, був укладений договір позики в сумі 400\~000 грн. (а.с. 8). На виконання умов вказаного договору [PERSON] 06 жовтня 2014 року вніс до каси відповідача суму коштів у розмірі 194 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.9) та не заперечувалось сторонами. На час розгляду справи у суді вказана сума не повернута позивачу. Крім того, як стало випадково відмово позивачу під час розгляду аналогічної справи за № 184/2055/15-ц, від імені відповідача під час укладення договору позики діяла особа, яка не мала на це відповідних повноважень, чим прямо порушила вимоги ч.2 ст.203 ЦК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обовязків ї здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Частиною 3 ст.92 ЦК України передбачено, що особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Статут [PERSON] «Орджонікідзевського рудоремонтного заводу» встановлює, що Голова Правління Товариства має право без довіреності діяти від імені Товариства, в тому числі представляти інтереси Товариства, вчиняти правочини від імені Товариства та інше. Згідно п.9.98 вказаного Статуту до компетенції Голови Правління Товариства зокрема відноситься: на свій розсуд без погодження укладення наступних правочинів та договорів від імені Товариства, зокрема фінансових договорів, а саме: договорів поруки, застави, гарантії, уступки права вимоги, переведення боргу, позики тощо. Згідно п.9.99 вказано Статуту у разі неможливості виконання Головою Правління Товариства своїх повноважень за рішенням Правління Товариства його повноваження здійснює один із членів Правління Товариства. На час відсутності Голови Правління (перебування його у відрядженні, відпустці, на час непрацездатності) його обовязки виконує особа, уповноважена на це відповідним наказом Голови правління. Інші особи можуть діяти від імені Товариства у порядку представництва, передбаченому Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представником відповідача не надано суду жодних доказів того, що на час укладення договору позики від 05.10.2014 року Перший заступник голови правління [PERSON], який діяв на підставі Статуту [PERSON] «Орджонікідзевський рудоремонтний завод», мав повноваження на укладення вказаного договору від імені відповідача (згідно рішення Правління Товариства або наказу Голови правління), що свідчить про нікчемність даного правочину. Відповідно до вимог ч.2 ст.203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого провочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, судом встановлено, що оскільки договір позики від 05.10.2014 року був укладений без додержання вимог передбачених ч.2 ст. 203 ЦК України, й не міг створити юридичних наслідків для сторін, то у звязку з цим відповідач набув майно (грошові кошти) без достатніх правових підстав для цього та неправомірно ухиляється від їх повернення. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а тому вважає, що позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» про повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів) є обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved