Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

17.07.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Скотарської сільської ради, треті особи: реєстраційна служба Воловецького районного управління юстиції, Воловецька державна нотаріальна контора, Воловецьке ДВПТІ, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Свою заяву мотивував тим, що його батько [PERSON] у 1980 році побудував житловий будинок [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] належним чином не оформив право власності на даний житловий будинок та не отримав свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Через цю обставину позивач не може оформити спадщину, тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS]. До початку розгляду даної справи по суті [PERSON] звернувся в суд із позовом в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Скотарської сільської ради про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. Ухвалою суду від 29.08.2014 року дані позови об'єднано в одне провадження. Позивач [PERSON] та його представника - [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача - сільський голова Скотарської сільської ради [PERSON] заперечив щодо задоволення даного позову та пояснив, що у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] постійно проживають та зареєстровані інші особи , а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON], фактично з 1987 року. Позивач по зустрічному позову [PERSON] та його представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали, просили суд визнати право спільної сумісної власності за набувальною давністю на нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS], а саме: садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 246,24 кв.м. в т.ч. 106,17 кв.м. житлової площі та прилеглу будівлю - вбиральну площею 1,20 кв.м. за [PERSON], [PERSON], [PERSON], враховуючи, що вони постійно проживають в цьому будинку. Представник третьої особи - начальник ДВПТІ по Воловецькому району Мельник М.І. в суді щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечив, у зустрічному позові просив суд відмовити, враховуючи, що особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживають у житловому будинку [ADDRESS] не дбають про майно, не здійснюють ремонт будинку. Представники третіх осіб - начальник реєстраційної служби Курах М.М. та державний нотаріус Воловецької державної нотаріальної контори в судове засідання повторно не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Допитана в якості свідка сестра батька позивача [PERSON] - [PERSON] заявила, що власником будинку [ADDRESS] має бути позивач [PERSON], так як даний будинок побудував його батько. В будівництві будинку приймала участь і вона особисто та інші родичі. ЇЇ брат та батько позивача [PERSON] дав згоду проживати в цьому будинку сім'ї брата [PERSON], поскільки в них не було свого будинку, але його діти, які проживають в цьому будинку на даний час безвідповідально відносяться до збудованого не ними будинку, зовсім не проводять ніяких ремонтних робіт. Аналогічні покази дала свідок [PERSON] Заслухавши та обміркувавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в позові [PERSON] необхідно відмовити, а позовні вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Скотарської сільської ради про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] побудований [PERSON], підтвердженям чого є будівельний паспорт виготовлений на підставі рішення Воловецької районної ради №55 від 07.03.1980 року, однак зареєстрований належним чином не був. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.01.2014 року [PERSON] помер не залишивши на випадок смерті заповіту. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] та відповідно до вимог ст. 1961 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги, однак оформити спадщину на себе не має можливості, так як спадковий будинок не був зареєстрований у встановленому законом порядку та не має відповідних правовстановлюючих документів. Як встановлено в судовому засіданні брат [PERSON] - [PERSON] разом із дружиною [PERSON] з квітня 1987 року постійно проживали в житловому будинку [ADDRESS], а в наступному з дітьми [PERSON] та [PERSON], які є позивачами по зустрічному позову. Дана обставина підтверджується також довідкою Скотарської сільської ради та витягом з книги погосподарського обліку Скотарської сільської ради, отже позивачі по зустрічному позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] на правах власників, добросовісно та безперервно володіють та відкрито користуються житловим будинком, доглядають за ним та утримують про що свідчать квитанції про оплату за електроенергію та сплату за землю ( а.с.92-119). Ст.344 ч.1 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Як встановлено у судовому засіданні позивачі по зустрічному позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] добросовісно володіють майном, а саме житловим будинком [ADDRESS], більше 10 років. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно із ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває права власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2004 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01 січня 2011 року. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безперервного володіння чужим майном. Для набуття права власності на таке майно володілець має звернутися у суд із заявою про визнання за ним права власності, що виникло внаслідок спливу набувальної давності. В разі винесення судового рішення, яким така заява задоволена, та набранням таким рішенням законної сили і є підставою для виникнення права власності на таке майно. Слід зазначити, що право власності на нерухоме майно виникає саме з моменту державної реєстрації. Так, згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності (ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до переконання, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачами по зустрічному позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] права власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS]. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved