Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

16.04.2019 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами якими просять визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], по 1 /2 частці за кожним, свої вимоги мотивують тим, що вищевказане майно належить [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , чоловік [PERSON] . Позивачі прийняли спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] Спадкоємцями за законом першої черги являються діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , які прийняли шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору забудови від 31.08.1984 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Богдан О.М. в реєстрі №2/2591. Згідно технічного паспорта об`єкт нерухомості розташований за адресою: [ADDRESS] , вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1983 році є завершений будівництвом та відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію об`єкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного правління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54807656 від 21.01.2019 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 7); дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с 6) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 8); чоловік [PERSON] . Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що позивачі прийняли спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем за однією адресою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного правління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54807796 від 21.01.2019 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 7); дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с 6) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 8). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. В судовому засіданні встановлено, що позивачі прийняли спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем за однією адресою. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. №294/02-14 від 03.04.2019 року, позивачам було відмовлено, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved