Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

16.01.2010 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Печерським районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Києва. Подружжя має сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Батьками дитини записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] Як вказувала позивач, шлюбні стосунки між сторонами припинено з червня 2012 року, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Шлюб між сторонами розірвано 02.03.2017 заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по справі №214/480/17, яке набрало законної сили 21.03.2017 (а.с. 18). Батьком дитини [PERSON] записаний [PERSON] відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України, так як дитина народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, тому походить від подружжя. Відповідно до ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. З системного аналізу вказаних норм слідує, що мати дитини має право оспорити батьківство свого чоловіка шляхом пред'явлення позову про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини лише за наявності декількох умов. А саме: у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство щодо вказаної дитини та подачею такого позову протягом 1 року з дня реєстрації народження дитини. Презумпція шлюбного батьківства надає певні «юридичні пільги» як матері, так і батькові дитини: дружина не зобов'язана доводити батьківство чоловіка, чоловік має права вимагати реєстрації себе батьком дитини. Тобто, чоловік не має можливості запобігти реєстрації себе батьком дитини, а дружина не має юридичних важелів для того, щоб уникнути запису її чоловіка батьком дитини. Надавши матері дитини право на оспорення батьківства свого чоловіка у Сімейному кодексі постановлена умова її звернення до суду, якою є подання іншою особою заяви про своє батьківство. Якщо такої письмової заяви не має, позовна вимога матері дитини про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини не може бути задоволена. Тобто ст. 138 СК України не допускає перетворення соціального статусу дитини, народженої батьками, які перебувають у шлюбу, у соціальний статус дитини, народженої батьками, які не перебувають у шлюбу, із записом прізвища батька за прізвищем матері. Як і в інших статтях, норми ст. 138 СК України, забезпечують стабільність умов життя дитини, оберігаючи її від душевних потрясінь. Оспорюючи батьківство свого чоловіка (колишнього чоловіка), мати дитини повинна подати докази, які б спростовували презумпцію його батьківства. Суд міг би відступити від обов'язкової наявності заяви іншого чоловіка про його батьківство щодо [PERSON], у випадку надання позивачем [PERSON] беззаперечних доказів батьківства іншого чоловіка щодо її сина, наприклад висновку генетичної експертизи. Однак позивач жодних доказів батьківства іншої особи щодо сина [PERSON] суду не надала. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач не надала беззаперечних доказів батьківства іншого чоловіка щодо її сина; іншим чоловіком не подано заяви про своє батьківство щодо [PERSON], суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне, у зв'язку з відмовою в позові, покласти витрати на опалу судового збору на позивача (а.с.1).

Outcome: dismissed