Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

16 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 гривень до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 23 липня 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2015 року. Відповідач є батьком їх спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] з народження знаходиться на диспансерному обліку в амбулаторії ЗПСМ селища Пісочин Харківського району Харківської області КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги селища Пісочин Харківського району Харківської області» з діагнозом: вальгузна деформація стоп; до медичного закладу сина супроводжує тільки позивач. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, про сина не дбає, регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого субєкта господарювання не отримує, тому позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень. Позивач має скрутне матеріальне становище, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу при народженні дитини з 01 лютого 2013 року до 08 травня 2016 року, а тому коштів на її утримання та утримання дитини не достає, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні, проти задоволення вимог позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини не заперечував, але у меншому розмірі ніж заявлено позивачем. Також пояснив, що він офіційно працевлаштований та з 19 вересня 2011 року працює у ТОВ «ДЦ [PERSON]» на посаді продавця-консультанта, на підтвердження надав суду довідку про заробітну плату за період з листопада 2014 року до квітня 2015 року включно. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який розірвано, відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2015 року. Відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 318133, видане 13 травня 2013 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, запис № 77 від 13 травня 2013 року. Відповідно до акту депутата Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 11 березня 2015 року, малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає зі своєю матірю [PERSON], [INFO] за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Паркова, 70. За довідкою про заробітну плату № 46 від 22 травня 2015 року, що видана Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЦ [PERSON]», [PERSON] з 19 вересня 2011 року працює у ТОВ «ДЦ [PERSON]» на посаді продавця-консультанта і йому нарахована заробітна плата за період з листопада 2014 року до квітня 2015 року включно у загальному розмірі 10094,21 гривень (листопад 2014 року у розмірі 1552,19 гривень; грудень 2014 року у розмірі 1586,29 гривень; січень 2015 року у розмірі 1686,33 гривень; лютий 2015 року у розмірі 1650,00 гривень; березень 2015 року у розмірі 1650,00 гривень; квітень 2015 року у розмірі 1969,40 гривень); Відповідно до інформації № 363 від 31 березня 2015 року, наданої Управлінням соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації та отримує допомогу при народженні дитини [PERSON], 08 травня 2013 року з 01 лютого 2013 року до 08 травня 2016 року. Відповідно до листа Комунального закладу охорони здоровя «Центр первинної медико-санітарної допомоги селища Пісочин Харківського району Харківської області» № 91 від 01 квітня 2015 року, [PERSON] [INFO], який проживає за адресою: [INFO], селище Пісочин, вулиця Паркова, 70, знаходиться на диспансерному обліку в амбулаторії ЗПСМ селища Пісочин Харківського району Харківської області КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги селища Пісочин Харківського району Харківської області» з народження з діагнозом: вальгузна деформація стоп. Функціональне овальне вікно. Супроводжує дитину до медичного закладу мати дитини [PERSON]. Також в якості доказів суду надано: акт депутата Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 29 січня 2015 року, відповідно до якого малолітня дитина [PERSON], [INFO], за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Новопроектна, 16-а не проживала і не зареєстрована; дитина проживає за адресою: [INFO], селище Пісочин, вулиця Паркова, 70; копія паспорту громадянина України та картки платника податків на імя позивача; картка фізичної особи платника податків на імя відповідача. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, при цьому розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], зобовязаний утримувати дитину, але свої обов'язки щодо утримання сина не виконує, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. При цьому суд виходить з того, що відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, що підтвердив у судовому засіданні. При визначенні розміру аліментів суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що їй необхідні грошові кошти на лікування та реабілітацію дитини, оскільки предметом цього позову є грошові кошти на утримання дитини, і позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, в тому числі у звязку із хворобою дитини (ст. 185 Сімейного Кодексу України). Крім того, відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, при цьому право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Таке право, відповідно до ч. 1 ст. 76 Сімейного Кодексу України не припиняється при розірванні шлюбу, якщо таке право виникло у особи за час шлюбу. Статтями 77; 79; 80 Сімейного Кодексу України визначено, що способом надання утримання одному з подружжя другим у грошовій формі є аліменти, які присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви одному з подружжя, з другого з подружжя, у частці від заробітку (доходу) і (або) у твердій грошовій сумі та сплачуються щомісячно. Відповідно до статті 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і таке право має дружина і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, тому суд визнає доказаним, що позивач не працює та здійснює догляд за спільним з відповідачем сином, якому ще не виповнилось три роки. Враховуючи, що позивач не працює, а здійснює догляд за спільною з відповідачем дитиною, якій ще не виповнилось три роки, тому відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох і після розірвання шлюбу. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, тому вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу колишній дружині, але у розмірі меншому ніж просить позивач. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання підлягають частковому задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином [PERSON], який народився 08 травня 2013 року трирічного віку. В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити. Таким чином суд частково задовольняє вимоги позивача та на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: partial