Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

17.10.2017 р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON], у якій її представник просив суд визнати за позивачем право власності на 2/3 частини квартири під [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав зазначені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проживає у м. Сідней (Австралія), представництво її інтересів здійснюється [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 18.04.2016 р., оригінали якої разом з перекладом на українську мову, оглянуто у судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, права представника в частині визнання позову вказаною довіреністю не обмежені. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.05.2013 р., що набрало законної сили, позов [PERSON] було задоволено частково та визнано за позивачем право власності на 1/3 частину спірної квартири, в задоволенні інших позовних вимог було відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судами встановлено, що [PERSON] набув право власності на спірну квартиру [ADDRESS] 06.01.1984 року, сплативши пайовий внесок в ЖБК «Вимпел» та отримав відповідне свідоцтво про право власності на квартиру 05.12.2001 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 22.10.2003 року Першим відділом РАГС Приморського РУЮ м. Одеси, актовий запис №9412. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON], донька - [PERSON] та матір - [PERSON] Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулись до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] подала до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори нотаріально посвідчену заяву, якою відмовилася від належної їй частки спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], на користь доньки померлого - [PERSON] Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, який був чинним на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 553 ЦК Української РСР (ред. 1963 р.) визначено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадщини на користь [PERSON], частка спірного спадкового майна, яку має право спадкувати [PERSON] складає 2/3 частини, а [PERSON] має право прийняти 1/3 частину спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.11.2017 р. [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин ненадання нею оригіналу документу, що підтверджує право власності [PERSON] на кв. [ADDRESS]. [PERSON] відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (ред. 1963 р.) є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON], у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. Таким чином вказана частка у спадщині належить їй з моменту відкриття спадщини. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі зазначеного, суд визнає за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири під [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO].

Outcome: approved