Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

15.05.2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої вказала, що 17.02.2016 року на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 92-1, її чоловік - [PERSON] , був взятий на квартирний облік при виконавчому комітеті Луцької міської ради для отримання державного житла на позачергову чергу з 26.01.2016 року за № 201. Водночас, у зв`язку із смертю [PERSON] , рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.07.2018 року № 432-1 квартирну чергу на отримання державного житла переоформлено на ім`я [PERSON] . При цьому, вона була поставлена на квартирний облік при виконавчому комітеті Луцької міської ради для отримання державного житла на позачергову чергу з 26.01.2016 року за № 194. Однак, 18.09.2019 року виконавчий комітет Луцької міської ради прийняв рішення № 565-1, яким зняв її з квартирного обліку для отримання державного житла у зв`язку із забезпеченістю житлом по нормі. Про дане рішення їй стало відомо з повідомлення надісланого на її адресу від виконавчого комітету Луцької міської ради. Водночас, на даний час вона не має свого власного житла, а лише орендує частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] , строк дії якої (оренди) закінчується 05.06.2020 року. Оренда частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] , є вимушеним кроком з її сторони, оскільки кошти на самостійне придбання житла у позивача відсутні. При цьому, користування частиною житлового будинку на підставі договору найму житлового приміщення, належної на праві власності іншій особі, не є поліпшенням її житлових умов, внаслідок яких минула потреба в наданні їй житла. Враховуючи викладене, просить суд визнати незаконним та скасувати п. п.8.2 п. 8 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 565-1 від 18.09.2019 року в частині зняття її - [PERSON] з квартирного обліку для отримання державного житла, а також зобов`язати виконавчий комітет Луцької міської ради поновити її на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Луцької міської ради та включити до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання державного житла. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що його довірителька є внутрішньо переміщеною особою зі Сходу України. 18.09.2019 року [PERSON] було знято із квартирного обліку через, ніби то, поліпшення її житлових умов. Позивач дійсно проживала зі своїм сином у належному останньому житлі, право власності на яке ним було набуто 02.10.2015 року, проте станом на день прийняття поліпшення житлових умов її проживання фактично не відбулося. Позов просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що позивачку було знято з квартирного обліку, в зв`язку з її проживанням в квартирі сина у [ADDRESS] . Крім того, у вказаному житлі станом на березень 2019 року позивач була зареєстрована одноосібно. Тобто, фактично відбулося поліпшення умов проживання [PERSON] . Доказом такого поліпшення слугував відповідний акт обстеження умов проживання, а також довідка про склад сім`ї. Разом з тим, у червні 2019 року [PERSON] була знятою із реєстраційного обліку місця проживання. В задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 17.02.2016 року на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 92-1, чоловік позивача, [PERSON] , був взятий на квартирний облік при виконавчому комітеті Луцької міської ради для отримання державного житла на позачергову чергу з 26.01.2016 року за № 201. Зазначене підтверджується відповідною довідкою Відділу реєстру житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради № З-37/19.7.21 від 17.02.2016 року (а.с. 7). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, [INFO] [PERSON] помер (а.с. 8). Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.07.2018 року № 432-1, квартирну чергу на отримання державного житла, у зв`язку із смертю [PERSON] , переоформлено на ім`я його дружини [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] було поставлено на квартирний облік при виконавчому комітеті Луцької міської ради для отримання державного житла на позачергову чергу з 26.01.2016 року за № 194. Підтвердженням цьому є відповідь виконавчого комітету Луцької міської ради № 6.1-7/670/2019 від 03.07.2019 року (а.с. 10). Разом з тим, 18.09.2019 року виконавчим комітетом Луцької міської ради було прийнято рішення № 565-1, яким позивачку було знято з квартирного обліку для отримання державного житла у зв`язку із забезпеченістю житлом по нормі (а.с. 17). Судом також встановлено, що про вищевказане рішення органу місцевого самоврядування позивачу стало відомо з повідомлення надісланого на її адресу від виконавчого комітету Луцької міської ради (а.с. 12). У своєму позові, [PERSON] зазначає, що оскаржуване рішення, вона вважає протиправним, необґрунтованим та таким, що порушує її права та інтереси з огляду на наступне. У ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 3 ст. 34 ЖК Української РСР, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 43 ЖК Української РСР, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). За ч. 2 ст. 46 ЖК Української РСР, громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЖК Української РСР, громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЖК Української РСР, у разі смерті громадянина, який перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, за членами його сім`ї зберігається право подальшого перебування на обліку. Таке ж право зберігається за членами сім`ї громадянина, який перебував на обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів і був знятий з обліку з підстав, зазначених у пунктах 2 і 4 цієї статті. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 40 ЖК Української РСР, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. У п. п. 1 п. 26 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP », затверджених Постановою Ради міністрів Української PCP від 11 грудня 1984 року № 470 визначено, що громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Таким чином, основною підставою для зняття з квартирного обліку громадянина є поліпшення його житлових умов, у результаті якого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення. Як вбачається із договору оренди від 05.06.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , позивач орендує частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Строк дії договору оренди житлового будинку закінчується 05.06.2020 року (а.с. 13). В своєму позові, [PERSON] також вказує, що оренда частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ., є вимушеним кроком, оскільки свого житла вона не має, а кошти на самостійне його придбання у неї відсутні. Отже, з аналізу норм законодавства та обставин, що склалися, слід зробити висновок, що користування позивачем частиною житлового будинку на підставі договору найму житлового приміщення, належної на праві власності іншій особі, не є поліпшенням житлових умов позивача, внаслідок яких минула потреба в наданні їй житла. Дану обставину неможливо тлумачити як таку, що згідно із вищенаведеними нормами дає підставу для зняття особи з обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У підготовчому засіданні представник відповідача повідомила суд, що вона немає наміру подавати до суду відзив на позовну заяву. При цьому, всупереч вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України, стороною відповідача не було надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що у [PERSON] з моменту постановлення на облік для отримання державного житла та на момент винесення оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування відбулось поліпшення її житлових умов, у результаті якого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення. Таким чином, стороною відповідача не було надано належних та допустимих доказів того, що п.п. 8.2 п. 8 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 565-1 від 18.09.2019 року в частині зняття [PERSON] з квартирного обліку для отримання державного житла був винесений законно, а відтак вказане рішення органу місцевого самоврядування в даній частині підлягає скасуванню. В свою чергу, позовна вимога про зобов`язання виконавчого комітет Луцької міської ради поновити [PERSON] на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Луцької міської ради та включити до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання державного житло є похідною від вищевказаної позовної вимоги, а тому також підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради, зобов`язання поновити на квартирному обліку підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з даною позовною заявою було сплачено 1681,60 грн. (а.с. 1). З вищевикладеного слідує, що судовий збір в розмірі 1681,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. ст. 34, 40, 46 ЖК України,

Outcome: approved