Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

15.11.2016 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов від [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 17 лютого 2012 року. Від вказаного шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO]. З вересня 2016 року подружжя проживає окремо. Дитина залишилась разом із матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріально допомагає не часто та у недостатньому розмірі, через що в сімї, де проживає [PERSON], склалося скрутне матеріальне становище. Позивач зауважила, що [PERSON] є працездатним та працевлаштованим. На основі викладеного [PERSON] просить суд стягнути з відповідача, на її користь, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання їхньої дитини, з дня предявлення позову й до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с. 21). Відповідач, також надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та підтримав (а.с. 16) Дослідившинадані суду письмові докази, при розгляді справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Судом були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про шлюб, серії І-КИ № 217266 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського РУЮ у Дніпропетровській області 17 лютого 2012 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 11 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], який народився 09 серпня 2012 року про що долучено свідоцтво про народження серії 1-КИ № 398217, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського РУЮ у Дніпропетровській області від 16.08.2012 року, де складено відповідний актовий запис № 135. Батьками дитини записано: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Позивач долучила довідку № 2242 від 15.11.2016 видану виконкомом Петриківської селищної ради, згідно якої [PERSON] зареєстрована в [INFO]. До складу її сімї входить син [PERSON] [INFO]. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. На основі викладеного, враховуючи те, що батько дитини не заперечує проти сплати аліментів, але до цього матеріальну допомогу на утримання сина надавав нерегулярно та у недостатній кількості, від чого в сім'ї позивача склалося тяжке матеріальне становище, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до моменту досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача вказаного розміру аліментів на утримання їхнього сина [PERSON] до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, то суд вважає таку вимогу передчасною та безпідставною, тож вважає вірним відмовити у її задоволенні через наступне. Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, тобто 18 років. У ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із змісту статті 199 СК України випливає, що підставами для утримування батьками своєї повнолітньої дитини є: досягнення дитиною повноліття, продовження навчання повнолітньої дитини та потреба дитини в утриманні, саме через таке навчання, можливість батьків надавати таке утримання. [PERSON] ще не досяг віку повноліття, тобто 18 років, тож застосування ст. 199 СК України є недоцільним та передчасним. На основі викладеного суд вважає за правильне відмовити позивачеві у задоволенні вимоги про стягнення із відповідача вказаного розміру аліментів на утримання їхнього сина [PERSON] саме до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання та застосувати норми ст. 180 СК України і прийняти рішення яким зобовязати відповідача утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, тобто 18 років. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. необхідно покласти на відповідача [PERSON] На підставі вище викладеного та

Outcome: partial