Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

17.01.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 14 грудня 2004 року секретарем Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області було посвідчено заповіт [PERSON], яка заповіла земельну ділянку, що належала їй згідно державного акту на право приватної власності на землю И-ДП № 074346, площею 9,660 га, розташовану на території Української сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивачці [PERSON] і її сестрі [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 34. [INFO] року в с. Новохорошівське Петропавлівського району Дніпропетровської області [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Позивачка [PERSON] 27.04.2010 року уклала шлюб з [PERSON] і після шлюбу отримала призвіще [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Сестра позивачки [PERSON] 10.05.2007 року уклала шлюб з [PERSON] і після шлюбу отримала призвіще [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. (копія додається). В липні 2012 року виникла необхідність продовжити договір оренди земельного паю бабусі та виготовити новий договір оренди і позивачку з сестрою повідомили, що укласти договір оренди неможливо, тому що не оформлено право власності на земельну ділянку. Позивачка з сестрою звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину, але постановою від 30.07.2012 року, за індексом 1040/02-31, їм було відмовлено у видачі свідоцтва, тому що вони не надали державного акта на ім'я померлої. Позивачка стверджує, що пошуки оригінала Державного акта сері ІІ-ДП № 074346, виданого на ім'я [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку площею 9,660 га, розташовану на території Української сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва результатів не дали і позивачка з сестрою вимушені були звернутись до газети «Степова зоря» з оголошенням про визнання зазначеного державного акту на спадкову земельну ділянку недійсним. Відповідно до витягу відділу Держкомзему № 7/09-1756 від 16.07.2012 року вартість земельної ділянки складає 203 499.33 (двісті три тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 33 коп. Сестра позивачки [PERSON] не бажає приймати спадщину, яка залишилась після смерті бабусі - [PERSON] за заповітом, що підтверджується її заявою, посвідченою секретарем Української сільської ради 19.11.2012 року. Позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину та підтвердити свої майнові права спадкоємця через відсутність правовстановлюючого документа, в зв'язку з чим вона вимушена звертатись до суду з позовом про встановлення факту належності спадкодавцю [PERSON] земельної ділянки та визнання за нею як спадкоємцем за заповітом права власності на спадкове майно. Посилаючись на норми ст. ст. 1216, 1223, 1275 ЦК України, п.2, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст 3,15, 118,119, 256 ЦПК України, позивачка просить: -встановити факт належності [PERSON] на праві приватної власності земельної ділянки розміром 9.660 гектарів на території Української сільської ради, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії П-ДП № 074346, виданим Українською сільською радою 28.12.2001 року; -визнати її, [PERSON], спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] року [PERSON] та визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку вартістю 203 499.33 (двісті три тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 33 коп. розміром 9,660 гектарів на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 074346, виданим Українською сільською радою 28.12.2001 року. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач Українська сільська рада подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника, позовні вимоги визнала. Третя особа Управління Державного земельного агентства у Петропавлівському районі в судове засідання свого представника не направила. В судове засідання сторони і третя особа не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши надані позивачкою докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю И-ДП № 074346, виданого10.04.2001 року на підставі рішення 15 сесії ХХІІІ скликання Української сільської ради народних депутатів № 85 від 09.02.2001 року, була власником земельної ділянки площею 9,660 га, розташованої на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією акту (а.с.11). Відповідно до витягу відділу Держкомзему № 7/09-1756 від 16.07.2012 року вартість земельної ділянки складає 203 499.33 (двісті три тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 33 коп., що підтверджується копією витягу (а.с.16). Згідно з ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права інших осіб. Оскільки померла [INFO] року [PERSON] належним чином набула право власності на земельну ділянку (пай), площею 9,660 га, розташовану на території Української сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю И-ДП № 074346, виданого10.04.2001 року на підставі рішення 15 сесії ХХІІІ скликання Української сільської ради народних депутатів № 85 від 09.02.2001 року (а.с.11), копією дублікату її заповіту, в якому міститься посилання на вказаний державний акт, та копією витягу відділу Держкомзему № 7/09-1756 від 16.07.2012 року, в якому також міститься посилання на вказаний державний акт (а.с.16), суд встановлює факт належності [PERSON] на праві приватної власності земельної ділянки розміром 9,660 гектарів на території Української сільської ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 074346, виданим Українською сільською радою 28.12.2001 року. 14.12.2004 року секретарем Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області було посвідчено заповіт, яким [PERSON] заповіла позивачці [PERSON] і її сестрі [PERSON] вказану земельну ділянку. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 34. Ці обставини підтверджуються копією дублікату заповіту (а.с.7). Сестра позивачки [PERSON] 10.05.2007 року уклала шлюб з [PERSON] і після шлюбу отримала призвіще [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.14). Позивачка [PERSON] 27.04.2010 року уклала шлюб з [PERSON] і після шлюбу отримала призвіще [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконкомом Української сільської ради народних депутатів 27.04.2010 року (а.с.6). [INFO] року в с. Новохорошівське Петропавлівського району Дніпропетровської області [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Української сільської ради народних депутатів [INFO] року (а.с.9). Відповідно до ч.І ст.1216 ЦК України - Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1223 ЦК - Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.І ст. 1275 ЦК - Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом,частка у спадщині, яку він мав прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом. У відповідності до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка своєчасно 02.04.2012 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа № 52627160 у Спадковому реєстрі, № 302-2012 у нотаріуса, що підтверджується копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 30070960 (а.с.24). Позивачка з сестрою звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину, але постановою від 30.07.2012 року, за індексом 1040/02-31, їм було відмовлено у видачі свідоцтва, тому що вони не надали державного акта на ім'я померлої. Оригінал Державного акта серії П-ДП № 074346, виданого на ім'я [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку площею 9,660 га, розташовану на території Української сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у позивачки і її сестри відсутній, тому газета «Степова зоря» на їхнє замовлення надрукувала оголошення про визнання зазначеного державного акту на спадкову земельну ділянку недійсним, що підтверджується копією газетної сторінки. Сестра позивачки [PERSON] вже не бажає приймати спадщину, яка залишилась після смерті бабусі - [PERSON] за заповітом, що підтверджується її заявою, посвідченою секретарем Української сільської ради 19.11.2012 року (а.с.15). Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, підтвердити свої майнові права спадкоємця на земельну ділянку, укласти договір оренди землі через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, в зв'язку з чим вона вимушена звертатись до суду з позовом про встановлення факту належності спадкодавцю [PERSON] земельної ділянки та визнання за нею як спадкоємцем за заповітом права власності на спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216, 1218,1225, 1268 кодексу України,

Outcome: approved