overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

15.07.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, встановлених статтями 71, 72 Житлового кодексу Української РСР. Позов мотивує тим, що відповідач у січні 2015 року добровільно покинув квартиру і з того часу постійно не проживає в ній, при цьому не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить її сім`ю в скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні. Будучи допитаною судом в якості свідка показала, що в січні 2015 року відповідач добровільно покинув спірну квартиру; з того часу він не проживає в квартирі без поважних причин та не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. 01.08.2019 судом, за згодою позивача, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач зареєстрована і постійно проживає в квартирі [ADDRESS] (далі - Квартира), яка належить до державного і громадського житлового фонду; за вказаною адресою зареєстровано й місце проживання відповідача (а.с. 2-6, 8). Приєднаним до справи актом від 06.03.2019 (а.с. 7) та показаннями допитаного судом свідка, які повністю узгоджуються між собою, підтверджується факт непроживання відповідача в Квартирі з січня 2015 року та його ухилення від оплати жилого-комунальних послуг, що свідчить про втрату відповідачем інтересу до вказаного житла. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу Української РСР (далі - Кодекс) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 Кодексу). У зв`язку з доведенням позивачем факту непроживання відповідача в Квартирі без поважних причин понад шість місяців, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування Квартирою з підстав, встановлених статтями 71, 72 Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

15.07.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9500 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що вироком Тернівського райнного суду міста Кривиго Рогу Дніпропетровської області відповідача [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Позивачу [PERSON] , який є потерпілим у зазначеному кримінальному провадженню, незаконними діями відповідача [PERSON] була завдана матеріальна шкода в розмірі 9500 грн. Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду, оскільки після викрадення відповідачем належного позивачу телефону, останній довго не міг нікому зателефонувати, тому, що всі телефонні номера були записані на викраденій сім-картці та купити інший телефон позивач не мав можливості через брак коштів. Спричинену моральну шкоду оцінює в 2000 грн. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 9500 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а всього 11500 грн. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Тернівського райнного суду міста Кривиго Рогу Дніпропетровської області відповідача [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.с.5-6). Позивачу [PERSON] , який є потерпілим у зазначеному кримінальному провадженню, незаконними діями відповідача [PERSON] була завдана матеріальна шкода в розмірі 9500 грн. (а.с.5-6). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1167 ЦЦ України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, оскільки злочинними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду, завдані збитки відшкодовані не були, суд вважає необхідним позовну заяву задовольнити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача а також звільнення його від сплати судового збору, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави 1681,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

15.07.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин. Ухвалою від 19.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено судовий розгляд справи на 25.09.2019 року та надано строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви до суду про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, просили задовольнити. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Суддею встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 грудня 2007 року, який був зареєстрований в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської обл., актовий запис № 2502. Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] [INFO] Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають. Спір про майно між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи те, що фактично сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, примирення між подружжям не можливе, суддя вважає необхідним шлюб розірвати,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

15.07.2019 позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 29 жовтня 2011 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у них є син [PERSON] , [INFO] .. З початку 2018 року відносини між ними погіршились через різні погляди на шлюб та сім`ю. Протягом тривалого часу вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Тому просить розірвати шлюб та судові витрати покласти на нього. 12.09.2019 по справі було відкрито провадження. Сторони подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач вказав, що позов підтримує. Відповідачка позов визнала. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №333, місце реєстрації шлюбу - служба ЗАГС Адміністрації міського поселення Лянтор Сургутського району Ханти-Мансійського автономного округу - Югри. Від спільного подружнього життя у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження. За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання позивача продовжувати шлюб, визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. За заявою позивача судовий збір з відповідачки не стягувати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

15.07.2019 позивач звернувся до суду з позовом та просить усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном - квартирою [ADDRESS] , шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

15.07.2019 позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що з 18.06.2009 вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, на грунті особистих непорозумінь між ними постійно виникали різного роду непорозуміння, конфлікти, що призвело до того, що втратили взаємні почуття один до одного, спільно не проживають, не підтримують шлюбних стосунків, і вона вважає, що подальше збереження сім`ї стало неможливим, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Представник позивача [PERSON] при розгляд справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, будучи своєчасно і належно повідомленим про час і місце розгляду справи через офіційний веб-портал судової влади України в мережі Інтернет на веб-сайті: http://mg.zk.court.gov.ua. Відзив на позов не подав. Суд ухвалив, за згодою позивача, винести заочне рішення в справі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно з ст. 104 ч.2 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 18.06.2009 року, на даний час сторони як одна сім`я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечення суду не надав. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON] .. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача та на користь позивачки, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

15.07.2019 р. [PERSON] звернувся до суду з цією заяву, вказуючи, що для реалізації його права на спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] , необхідно встановити юридичний факт, що 68/500 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, який розташований в [ADDRESS] , що належали померлому [INFO] [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.1993р., посвідченого державним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2675, є житловою квартирою [ADDRESS] . Представник заявника адвокат Мельник А.М. в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути у його відсутність та у відсутність заявника, вимоги задовільнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, письмово заявлені вимоги визнали повністю, просили справу розглянути у їх відсутність. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заяву задовільнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 68/500 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, який розташований в [ADDRESS] , що належали померлому [INFO] [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.1993 року, посвідченого державним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2675, є житловою квартирою [ADDRESS] , загальною площею 43,20кв.м., з допоміжними господарськими будівлями та спорудами: 1/8 частина сарая «Е», погріб «Е/під». Зазначені правовідносини регламентуються: - ч.2 ст.315 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановленні інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки встановлення факту, що частина будинку з відповідною часткою господарських будівель є житловою квартирою, має для заявника юридичне значення, так як дозволяє реалізувати право на спадщину, а діюче законодавство не передбачає іншого порядку встановлення цих обставин, то даний факт необхідно встановити рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

15.07.2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 42 657 грн. 22 коп. станом на 01.07.2019. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою суду від 17.07.2019 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.08.07.2019 року на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач знаходиться у трудових відносинах з відповідачем, працює на посаді економіста. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка складає 42 657 грн. 22 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 31.07.2019 № 414/349. Таким чином, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

15.07.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою в якій просить постановити рішення, яким змінити розмір аліментів з 700 гривень та стягувати з [PERSON] на її користь щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд розглянув справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 16.08.2013 року (а.с. 5). Рішенням Демидівського районного суду Львівської області від 30.11.2017 року змінено розмір аліментів; вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). \~ \~ \~ \~З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві вбачається, що їй відомо, що мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому вона, як одержувач аліментів, змушена звернутися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів для повноцінного та гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

15.07.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 16.07.2019 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Крім неї в квартирі зареєстрований її син [PERSON] , який з 2010 року фактично не проживає за вказаною адресою. Знятися з реєстрації відповідач не бажає, чим чинить перешкоди у користуванні власністю, вона позбавлена отримувати субсидію. Просить суд позов задовольнити, так як [PERSON] відсутній за місцем його реєстрації понад рік, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідача. Заслухавши позивача, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , виданого 27.11.2012 року, [PERSON] , є власником 4/25 домоволодіння [ADDRESS] . В спірній квартирі зареєстрований але не проживає відповідач [PERSON] Відповідач є сином позивача [PERSON] . З 2010 року в спірному домоволодінні не проживає, так як переїхав на інше постійне місце проживання. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується актами перевірки паспортного режиму від 09.01.2019 року, 10.07.2019 року та показами свідків [PERSON] , [PERSON] , даними ними в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 цього кодексу передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ зняття з реєстрації місця проживання особи можливе на підставі заяви самої особи,або на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Судові витрати позивач згідна нести самостійно.

Outcome: approved