Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

17.10.2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він в період з 13.12.2007 року по 27.02.2009 рік проходив військову службу в Збройних Силах України. Зазначає, що у 2009 році під час проходження військової служби переніс черепно-мозкову травму, наслідками якої стали посттравматична енцефалопатія, лікворо-гіпертензійний синдром, епісиндром з епіприступами. Виражений розлад особистості внаслідок органічного ураження головного змішаного ґенезу. Міопія слабкого ступеню обох очей. Хронічний гастрит, фаза нестійкої ремісії. Хронічний кістозно-злипний церебральний арахноїдит змішаного ґенезу з розсіяною органічною симптоматикою, лікворною гіпертензією, вегетативно-судинною нестійкістю та стійким епілептиформним синдромом з частими великими судомними припадками без психічних розладів. Посилається, що наслідками перенесеної ЧМТ під час проходження військової служби стало захворювання, а саме стійкий епілептиформний синдромом з частими великими судомними припадками без психічних розладів. Внаслідок такого захворювання у [PERSON] знизилася пам'ять, щоденно втрачає свідомість, часто турбують приступи епілепсії, що супроводжується тонічними судомами, посинівшим коліром тіла, хриплим дихання, піною з роту з домішок крові. Позивач зазначає, що у зв'язку із погіршенням стану здоров'я він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, через що постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт та знаходиться у пригніченому стані. Вважає, що статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» на відповідача, як центральний орган виконавчої влади і військового управління, покладається обов'язок відшкодувати йому моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби. Виходячи з цього, з посиланням на норми ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст.ст. 23, 1167 ЦК України, просить задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що підставою для відповідальності за завдану моральну шкоду є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина. Вважає, що вини МО України в завданні позивачу моральної шкоди немає, а тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. З цього випливає, що особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати. Судом встановлено, що позивач з 13.12.2007 року по 27.02.2009 року проходив військову службу в Збройних Силах України (а.с.7-8). Відповідно до Довідки Міністерства оборони України від 08.06.2012 року вбачається, що [PERSON] має захворювання, а саме: хронічний кістозно-злипний церебральний арахноїдит змішаного ґенезу з розсіяною органічною симптоматикою, лікворною гіпертензією, вегетативно-судинною нестійкістю та стійким епілептиформним синдромом з частими великими судомними припадками (а.с.18). Згідно з Довідкою МСЕК № 140983 від 20.08.2012 року [PERSON] була встановлена IIІ група інвалідності, внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням військової служби (а.с.9). Судом встановлено та підтверджено наданими позивачем доказами, що причиною встановлення інвалідності стали захворювання, які пов'язані з виконанням ним обов'язків військової служби. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача на ст. 1167 ЦК України, так як вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на відносинах, пов'язаних з проходженням військової служби, а ст. 1167 ЦК України регулює позадоговірні (деліктні) відносини і на дані правовідносини не поширюється, оскільки діє спеціальний закон, а саме: Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Суд також не приймає до уваги заперечення представника відповідача надані в судовому засіданні, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління у підпорядкуванні якого перебувають Збройні сили України. З цього випливає, що на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління, покладається обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану йому моральну шкоду. В пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як встановлено в суді та не заперечувалося відповідачем по справі, позивачу встановлена 3-тя група інвалідності, у зв»язку із захворюванням пов»язаного із проходженням військової служби. Матеріалами справи підтверджено, що під час проходження військової служби у 2009 році позивач отримав черепно-мозкову травму, наслідком якої стали посттравматична енцефалопатія, лікворо-гіпертензійний синдром, епісиндром з епіприступами, тощо ( а.с. 11-17). Суд вважає, що внаслідок отриманої травми та подальшого розвитку хвороби, позивач зазнав моральних страждань, що полягає у суттєвому порушенні його звичайного способу життя, вимушених змін у життєвих, виробничих та побутових стосунках, додаткових зусиль, які позивач вимушений б понести для відновлення свого стану здоров»я. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в відшкодування моральної шкоди на користь позивача 10 000,00 грн. З огляду на викладене вище, позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial