Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

16.03.2020 [PERSON] звернулася в Дарницький районний суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей: сина [PERSON] , 2010 р.н. та дочки [PERSON] , 2013 р.н. в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн. 00 коп. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей з індексацією стягуваних сум відповідно до закону. На обґрунтування позову послалась на те, що 17.04.2010 сторони зареєстрували шлюб, від якого вони мають сина [PERSON] , 2010 р.н. та дочку Кароліну 2013 р.н. Фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, ведення між ними спільного господарства також припинено, спільні діти проживають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утриманні дітей, вона має недостатні грошові надходження, що не дозволяє належно забезпечувати всім необхідним дітей, вона витрачає значні кошти на утриманні квартири, де проживає разом з дітьми, а тому коштів на забезпечення всіх потреб дітей не вистачає. Відповідач працездатний, на користь інших осіб аліментів не сплачує, не має ніяких обмежень за стоном здоров`я, а також грошових зобов`язань. Як їй відомо, відповідач працює неофіційно в ФОП [PERSON] , та отримує дохід приблизно 20 000 грн. в місяць, має транспортний засіб Seat Ibiza Sport. 30.03.2020 ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами та в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12.05.2020 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив позов задовольнити часткового визначивши аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, посилаючи на те, що станом на сьогоднішній день він ніде не працює, постійного джерела доходу не має, на життя заробляє періодичними підробітками, які не мають систематичного характеру, автомобіль Seat Ibiza Sport був ним проданий ще у 2013 році, на теперішній час на праві власності йому не належить жодний транспортний засіб, він постійно приймає фінансову участь в утриманні дітей (купував їм речі, подарунки, надав кошти на утримання дітей). Він не відмовляється і у подальшому брати учать в утриманні дітей, проте просить врахувати його майновий стан. 21.05.2020 [PERSON] направила на адресу суду заяву про залучення до справи доказів, щодо утримання дітей у вигляді чеків та рішення суду про розірвання шлюбу. 28.05.2020 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому вона повідомила суд, про те, що відповідач працює неофіційно у кума ФОП [PERSON] складальником меблів, отримує зарплату 20 000 грн., працює в м. Києві та живе в орендованій квартирі в м. Києві, користується автомобілем марки БМВ з литовськими номерами, тобто він має достатній дохід і може сплачувати аліменти на утримання дітей по 3 000 грн. на кожну дитину; стан його здоров`я дозволяє йому утримувати дітей, проте добровільно він матеріальної допомоги не надав і не надає, угоди між ними про добровільну сплату аліментів також не досягнуто. 03.06.2020 відповідач [PERSON] направив на адресу суду заперечення на відповідь на відзив, в яких він суду пояснив, що інформація позивача про його працевлаштування, заробіток та належність автомобіля не підтверджена жодними доказом та не відповідає дійсності. Крім того, він не орендує квартиру в м. Києві, оскільки не має на це фінансової можливості, а у випадках необхідності перебування в м. Києві залишається ночувати у своїй дівчини, яка проживає в м. Києві. Він постійно приймав участь в фінансовому утриманні дітей. Він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі по 3 000 грн. на кожну дитину. Позивач просила суд задовольнити позов в повному обсязі, пояснила, що на дітей в місяць витрачає 14 000 грн., з відповідачем проживає окремо протягом 5 років, на початку 2020 відповідач на її вимогу надав кошти на утримання дітей 2 000, 1500 грн., нестабільно та нерегулярно. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволені позовних вимог, вказавши, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначений позивачем розмір. Відповідач вказав на те, що має можливість сплачувати лише 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, оскільки офіційно не працює та має дохід від складання меблів від 7000 до 10 000 грн. Заслухавши учасників, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 17.04. 2010 сторони зареєстрували шлюб, який заочним рішенням суду від 07.04.2020, яке набрало законної сили 08.05.2020 розірвано (а.с. 4,35). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,6). Малолітній діти проживають разом з позивачем. Сторони не досягли згоди щодо матеріального утримання дітей, тому на разі діти знаходяться на утриманні у матері, яка купує продукти, речі дітям та оплачує гуртки дітей (а.с. 32-34). Відповідач [PERSON] працює неофіційно складаючи меблі отримує нестабільний дохід близько 10 000 грн. в місяць та періодично за вимогою позивача надає матеріальну допомогу дітям. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Позивачем не надано суду доказів, що обраний нею розмір аліментів є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дітей, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. З огляду на вказане, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітніх дітей, враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров`я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 грн. 00 коп. на кожну дитину. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дітей є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial