Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

16 серпня 2018 року, позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення права користування житловим приміщенням до відповідачів [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що вона являється власницею квартири [ADDRESS] у відповідності до договору купівлі-продажу квартири від 08.06.2018 року. Однак, в належній їй на праві власності квартири залишилися зареєстровані члени сім'ї попереднього власника відповідачі [PERSON] та [PERSON] Оскільки відповідачі продовжують бути зареєстрованими в її квартирі без належних на те підстав, не будучи членами її сім'ї та не проживаючи в ній, створюють перешкоди їй як власнику квартири у користуванні та розпорядженні своїм майном, тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак до початку розгляду судом справи від її представника - адвоката [PERSON] надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду даної справи в суді в передбаченому законом порядку, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що позивачка являється власницею квартири [ADDRESS] у відповідності до договору купівлі-продажу квартири від 08.06.2018 року (а.с.8). Право власності на цю квартиру зареєстроване за позивачкою, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.06.2018 року (а.с.10). Як вбачається з договору купівлі-продажу від 08.06.2018 року укладений між позивачкою [PERSON] та [PERSON], яка діє від імені [PERSON], а саме: пункту 6 вказаного договору, продавець зобов'язався знятися з реєстрації особисто та зняти інших зареєстрованих осіб в строк до 12 червня 2018 року (а.с.8-9). Однак, до цього часу вищевказаного обов'язку виконано не було, відповідачі [PERSON] та [PERSON] по сьогоднішній день зареєстровані в квартирі належній на праві власності позивачці [PERSON], що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих за №49 від 19.07.2018 року, виданою ОСББ «Приозерне» (а.с. 11). Як вбачається з акту від 05.07.2018 року, що складений сусідами позивачки - [PERSON], [PERSON] та головою ОСББ «Приозерне» [PERSON], на протязі багатьох років відповідачі не проживають у квартирі за адресою [ADDRESS], а також за зазначеною адресою не з'являються (а.с.12). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідачі є особами, які втратили право на користування спірним житлом. За наведених обставин, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке належить на праві власності позивачці.

Outcome: approved