Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

15 травня 2017 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 07 жовтня 2008 року помер [PERSON], про що 09 жовтня 2008 року складено відповідний актовий запис за №23, який постійно проживав в [INFO]. Померлим 05 лютого 1997 року було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за №10 секретарем Ліснослобідської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не склалося, і взагалі все те, на що за законом матиме право заповів йому. Будинковолодіння № 73 по вул. Верхова в с. Лісна Слобідка, Коломийського району, належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був - [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по вул. Верхова, буд. 73 в с. Лісна Слобідка, Коломийського району, проживали: [PERSON] - голова сімї; [PERSON] - дружина; [PERSON] син, а тому кожному із них належить по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. 13 жовтня 1996 року померла мати [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 22. В управління спадковим майном в порядку ст. 1268 ЦК України вступили [PERSON] та він, однак свідоцтва про право на спадщину не отримали. Після смерті [PERSON], [PERSON] та він продовжували проживати у зазначеному домоволодінні, користуватися ним та присадибною земельною ділянкою. З метою оформлення спадщини, він звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки він фактично прийняв спадщину, то просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: с. Лісна Слобідка, вул. Верхова, буд. 73, Коломийського району, Івано-Франківської області. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача теж подав до суду заяву, згідно якої позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння № 73 по вул. Верхова в с. Лісна Слобідка, Коломийського району належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був - [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по вул. Верхова, буд. 73 в с. Лісна Слобідка, Коломийського району проживали: [PERSON] - голова сімї; [PERSON] - дружина; [PERSON] син, що підтверджується довідкою Ліснослобідської сільської ради від 12.12.2016 р. № 148/04-10/05. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві їх проживало троє і вони не втратили права на частку в дворі, то кожному із них належить по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. 13 жовтня 1996 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 22.Після її смерті в управління спадковим майном вступили [PERSON] та [PERSON], оскільки вони продовжували проживати у зазначеному домоволодінні, користуватися ним та присадибною земельною ділянкою, однак свідоцтва про право на спадщину не отримали. Фактично їм стало належати по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 73 по вул. Верхова в с. Лісна Слобідка, Коломийського району. 07 жовтня 2008 року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 23. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Верхова № 73, с. Лісна Слобідка, Коломийський район, Івано-Франківська область. Померлим 05 лютого 1997 року було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за №10 секретарем Ліснослобідської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не склалося, і взагалі все те, на що за законом матиме право заповів сину [PERSON]. Заповіт від імені померлого [PERSON] не змінювався і не скасовувався. Відповідно до ст. 1268 ЦК України в управління спадковим майном вступив [PERSON], оскільки на момент смерті батька проживав з ним за однією адресою. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті такого спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив його державної реєстрації. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач фактично прийняв спадщину, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має, а представник відповідачка не заперечує проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: с. Лісна Слобідка, вул. Верхова, 73, Коломийського району, Івано-Франківська область. Наведене стверджується: копіями свідоцтв про смерть /а.с.6-7/, копією свідоцтва про народження /а.с.8/, копією свідоцтва про зміну імені /а.с.9/, копією заповіту /а.с.10/, копією технічного паспорта /а.с.11-14/, копіями довідок Ліснослобідської сільської ради /а.с.15-16/, копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с.17/, копією висновку про ринкову вартість житлового будинку /а.с.18/. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.,ст. 16, 328, 392, 1222-1223, 1233, 1268 ЦК України та

Outcome: approved