Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

17.06.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 03.11.2012 року між ним та [PERSON] були укладені договори позики на виконання яких він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 50 000, 00 грн. та 4 000, 00 євро., що підтверджено розписками. Строк повернення позик було визначено до 30.12.2012 року. Однак свої зобов»язання щодо повернення боргу [PERSON] 30.12.2012 року не виконала. У зв»язку з пропущенням строку виконання зобов»язання просив стягнути з [PERSON] у примусовому порядку 50 000, 00 грн. боргу по основному зобов»язанню; 5 800, 00 грн. втрат від інфляції; 2 190, 41 грн. - 3 % річних; 4 000, 00 євро боргу по основному зобов»язанню, що за офіційним курсом НБУ становить 63 467, 20 грн.; 2 780, 38 грн. - 3 % річних. Крім того, на відшкодування моральної шкоди просив стягнути 60 000, 00 грн., оскільки в результаті умисних дій відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виявляється у моральних стражданнях у вигляді психоемоційних переживань, відчаї, негативних емоціях та неспокою за подальшу долю свого майна. У зв»язку з невиконанням зобов»язань за договорами позики [PERSON], він змушений був звертатися до спеціалістів у галузі права, витрачати час на юридичні консультації, звернення до суду та нести майнові витрати. У судове засідання позивач не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про час, день та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. З будь-якими клопотання до суду не зверталася. З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений до [PERSON] позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики, що підтверджується розписками (а.с. 8, 9). Відповідно до змісту зазначених вище розписок, [PERSON] 03.11.2012 року позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 50 000, 00 грн. та 4 000, 00 євро, які зобов»язалася повернути позикодавцеві до 30.12.2012 року. Крім того у розписці, що підверджує отримання 4 000, 00 євро, [PERSON] вказано, що остання зобов»язується повернути грошові кошти по курсу Національного банку України на день повернення займу. Відповідно до вимог статтей 1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Звертаючись в суд з позовом, позивач зазначив, що у визначені договорами позик строки, відповідач не виконала свої зобов»язання щодо повернення позики. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до правил ст. 533 ЦК України, грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено судом, між сторонами було укладено два договори позики. Відповідно до змісту розписок, які підтверджують укладення договорів позики, предметом договорів були грошові кошти у національній валюті та іноземній - євро. Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує про невиконання договорів позики, укладених 03.11.2012 року. Наразі, зазначені позивачем вимоги про повернення грошових коштів, отриманих за договорами позик є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З підстав невиконання позивачем зобов»язань за зазначеними вище договорами, позивач має право на отримання штрафних санкцій, яке передбачені ст. 625 ЦК України. За договором позики щодо отримання у позику грошових коштів у розмірі 50 000, 00 грн., позивач має право на втрати від інфляції у визначеному ним розмірі - 5 800, 00 грн., а також на 3 % річних у розмірі 2 190, 41 грн., розрахунок яких позивачем проведено правильно. За договором позики щодо отриманих грошових коштів у розмірі 4 000, 00 євро, позивач має право на отримання 3 % річних. З огляду на правила ст. 533 ЦК України, зазначена позика підлягає стягненню у гривні відповідно до офіційного курсу євро на день платежу. За даними довідки про офіційний курс гривні щодо іноземних валют з 14 год. 00 хв. 17.01.2015 року офіційний курс гривні до євро становить 18, 40. Відтак стягненню з відповідача за договором позики, предметом якого є іноземна валюта - євро підлягає (4 000, 00 х 18. 40 = 73 600) 73 600 грн. Відповідно розмір 3 % річних складає: (73 600 грн. х 3 % : 100 % : 365 днів х 533 дні (кількість пропущених днів платежу з 31.12.2012 року по 17.06.2014 року) = 3 224, 28 грн.) 3 224, 28 грн. Щодо позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди, то такі вимоги не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не надано суду доказів на її підтвердження. З огляду на висновки суду про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, відповідно за правилами ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню останньому відповідачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 300, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial