Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

17.02.2020 року о 07 годин 05 хвилин в м.Краматорську на перехресті нерівнозначних доріг вул.Паркова та б-р Машинобудівників, відповідач [PERSON] , керував автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю ВАЗ 21154, номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, від чого автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Водій [PERSON] , порушив вимоги п.16.11 ПДР. Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 03.03.2020 року у справі №234/3353/20, що набрала законної сили 16.03.2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , автомобіль ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] належить позивачу [PERSON] . Згідно з п. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб позивача - ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] , а також, обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, є встановленими та не потребують доказування. Доказів на спростування зазначених вище фактів відповідачем суду не надано. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/5152450 від 14.03.2019 року, обов`язкова цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ2107, реєстраційний номер [NUMBER] застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС». Страхова сума за шкоду, завдану майну складає 100 000 грн., франшиза 950 грн. З метою повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та отримання страхового відшкодування, позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» згідно вимог\~ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як вбачається з листа ПрАТ «Страхова група «ТАС» від 31.03.2020 року, направленого позивачу, сума страхового відшкодування склала 15770,84 грн. Факт виплати зазначеної суми страхового відшкодування та її розмір позивачем та відповідачем не оспорюється. 21.02.2020 року відповідач [PERSON] сплатив франшизу у сумі 950 грн. на користь [PERSON] , що підтверджується розпискою та не заперечується представником позивача. Згідно звіту №18/20 про оцінку транспортного засобу ВАЗ 21154 5МТ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , виконано позивачем у ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №607/18 від 02.08.2018 року) вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21154 5МТ, державний реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки (26.02.2020) складає 30520,84 грн. Відповідно до договору №11/2020 від 26.02.2020 року про надання оціночних, інформаційних послуг, за виконання робіт з оцінки майна, позивачем сплачено 1300 грн. Доводи відповідача про завищення вартості відновлювального ремонту автомобіля, який зазначений у вищевказаному звіті, суд вважає необґрунтованими, оскільки доказів на обґрунтування зазначених доводів стороною відповідача не подано. Судом було роз`яснено відповідачу право на подання клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи, однак такого клопотання відповідачем та його представником заявлено не було. На час звернення з позовом, транспортний засіб ВАЗ 21154 [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] \~повністю відремонтовано за рахунок позивача - власника транспортного засобу. При цьому, загальна вартість ремонту склала 30 500 грн. (тридцять тисячі п`ятсот грн), що підтверджується долученими до матеріалів справи документами, а саме: - рахунком-фактурою №СКОР00003 від 30.06.2020 року на суму 30 500 грн.; - актом №СКОР003 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2020 року; - квитанцією до прибуткового касового ордеру №0 від 30.06.2020 року про сплату [PERSON] 30 500 грн. Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного. Статтями 76,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, за завдану позивачу [PERSON] шкоду повинен відповідати відповідач [PERSON] . Даний факт встановлений постановою Краматорського міського суду Донецької області від 03.03.2020 року у справі № 234/3353/20, що набрала законної сили, сторонами не заперечується та, згідно з п. 6\~ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Відповідно до\~ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 року у справі № 489/2170/17. Зокрема, у вищезгаданій постанові Верховний Суд зауважив наступне: відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик\~хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV\~порядку. При цьому, згідно зі\~ ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у\~\~разі недостатності страхової виплати\~(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на наведене, суд вбачає наявність правових підстав для відшкодування відповідачем на користь позивача заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15100 грн., з них: -13800 грн. - відновлювальний ремонт транспортного засобу, який розрахований наступним чином: 30520,84 (вартість ремонтно-відновлюваних робіт) 15770,84 (розмір виплаченого страхового відшкодування) 950 грн. (сплачена відповідачем франшиза) = 13800 грн. -1300 грн. - вартість послуг з проведення експертної оцінки. Окрім цього, протиправними винними діями відповідача позивачу було нанесено моральної шкоди, яка полягає у хвилюваннях, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Право особи на відшкодування моральної шкоди, перш за все, гарантується ст.ст.32,56,62 Конституції України. Відповідно до \~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.п.3, 9\~Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно з ч. 1\~ст.1167 ЦК України, відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Зважаючи на викладене вище, враховуючи характер та обсяг страждань (душевних, психічних тощо) позивача, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №95622 від 09.11.2020 року (а.с.1). Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 336,32 грн.

Outcome: partial