overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 18 квітня 2015 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю позивачем по справі [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось внаслідок несумісності характерів, відсутності між сторонами спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. Сторони проживають окремо, не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. Спільне проживання та збереження сім'ї не можливе та суперечить інтересам позивача та інтересам дитини, фактично сім'я розпалась. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище Троцюк. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] відновити на дошлюбне прізвище Троцюк. Судові витрати по справі залишити за позивачем [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому змінила до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 1500 грн., тобто по 375 грн. на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання також не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач визнав батьківство та записаний батьком чотирьох неповнолітніх дітей позивача: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8), доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7), доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9) та доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Діти знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою виконкому Березняківської сільської ради Смілянського району № 1199 від 16 листопада 2016 року (а.с.11) та також не заперечується відповідачем. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 03 липня 2015 року Виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 14. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила в заяві, що з листопада 2015 року вона та відповідач не підтримують сімені відносини, не проживають спільно, в зв'язку з різним поглядами на життя, непорозуміннями, конфліктами, сварками, що призвело до припинення відносин, вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 03 липня 2015 року Виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 14, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони не мають дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з листопада 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття довіри та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем 29 вересня 2010 року зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач не надає матеріальної допомоги, в звязку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не меншому, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 13). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, не заперечуючи проти сплати аліментів на утримання дочки (а.с. 18). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 29 вересня 2010 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 2), яка проживає з позивачкою, що відповідачем не заперечується. Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до його повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем 30 березня 2007 року зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей дочку: [PERSON], [INFO], та сина: [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та на утримання яких відповідач не надає матеріальної допомоги, в звязку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку до їх повноліття. У судове засідання позивачка не з*явилася з поважної причини, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 1). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином у порядку ст.ст. 74,76 ЦПК України (а.с. 23,26). За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 30 березня 2007 року зареєстрували шлюб (а.с. 2), від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.4), та сина [PERSON], [INFO] (а.с.3), які проживають з матір*ю, що підтверджується довідками УСЗН Костянтинівської міської ради про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 9-11). Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань, на утримання дітей матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі 1/3 частки заробітку до їх повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області , за актовим записом № 150, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у зв'язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] за актовим записом №732, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 07 жовтня 2006 року, мотивуючи тим, що між ними стосунки погіршилися, втратили почуття взаємоповаги одне до одного, внаслідок чого з травня місяця 2016 року проживають окремо. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та неодноразово повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання 28.11.2016 р. і 14.12.2016 р. без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2016 року. Від вказаного мають дітей, доньку [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмової заяви позивача видно, що сторони з травня місяця 2016 року проживають окремо. Причиною цього є те, що вони втратили почуття взаємоповаги одне до одного. Позивач категорично заперечує примирення з відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 11 листопада 2014 року у виконкомі Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №47. Від даного шлюбу народилась одна дитина: дочка [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не зявилася, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 11 листопада 2014 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №47 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], 23.05.2015 р.н (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітня дитина після розірвання шлюбу залишається з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

16 листопада 2016 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 07 березня 1992 року у відділі ЗАГС виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: старший син повнолітній, молодший син [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на життя і різні характери. В жовтні 2014 року вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства, шлюб носить формальний характер, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 26 грудня 2016 року о 12.50 год., сторони не з'явились та подали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання 26 грудня 2016 року всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. З жовтня 2014 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

16 листопада 2016 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 04.05.2004р., актовий запис № 639. В судовому засіданні позивачка наполягала на розірванні шлюбу, миритися не бажає, вважає, що через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів їх шлюб з відповідачем остаточно розпався, протягом 3 років разом вони не проживають, подружніх стосунків не підтримують, малолітня дитина проживатиме з нею, спільного майна не мають. Відповідач в судові засідання не зявлявся, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с. 23, 27). З'ясувавши позицію позивачки та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

16 листопада 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що з 1999 року по 2007 рік вона з [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі. За цей час, в них народився син [PERSON]. З 2007 року вони проживають окремо. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В звязку з чим просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи згоду адвоката [PERSON] та наявні у справі докази, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] Суд, заслухавши думку адвоката [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 1999 року по 2007 рік сторони проживали в цивільному шлюбі. 02 травня 2001 року в них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №147635 від 16.10.2011 року, актовий запис №415 Згідно довідки № 2380 від 14.09.2016 року, виданої КП «ЖЕО №2» [PERSON] зареєстрований разом з матірю [PERSON] (а.с.6). Судом також встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн

Outcome: partial