overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

17.07.2018 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 19.07.2013 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з грудня 2016 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не зявилась, повідомлена про розгляд справи належним чином (довідка про доставку SMS повідомлення), надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи належним чином (довідка про доставку SMS повідомлення), надав заяву, згідно якої позов визнав, що відповідно до ст.200 ЦПК України дозволяє розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 19.07.2013 рокуперебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1037. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з грудня 2016 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

17.07.2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2011 року. Мають двох спільних неповнолітніх дітей -сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи в судове засідання не з'явилася, але направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов нею підтримується, а справу вона просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлявся про день та час судового розгляду справи за місцем реєстрації. Також відповідач інформувалася про наявність в провадженні Миргородського міськрайонного суду цивільної справи за позовом [PERSON] до нього шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Мають двох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 6-7). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надала, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

17.07.2018 року [PERSON] звернулася з позовною заявою\~ до [PERSON], якою просила розірвати зареєстрований шлюб із відповідачем. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2007 року. Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Ухвалою суду від 20.08.2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Від позивача\~ надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши надані докази, з'ясувавши фактичні обставини, при вирішенні справи суд виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2007 року. Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю подружжя залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

17.07.2018 року до Солом'янського районного суду м. Києва надійшла позовна заява. 20.07.2018 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, втрачено почуття любові, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. На даний час вони спільного господарства не ведуть, сім'я носить формальний характер, подружні стосунки не підтримують. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав заяву у якій не заперечував проти розірвання шлюбу, не просив надавати строк на примирення. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Беручи до уваги заяви сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 02.08.2014 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку. Також, встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що існування даного шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

17.07.2018 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 24 травня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 22. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що протягом десяти років вони не проживають разом однією сімєю, не підтримують шлюбних відносин. За такий тривалий період вони стали зовсім чужими людьми, мають різні погляди на життя, різні цілі та плани на майбутнє. Окрім того, вони не ведуть спільного господарства та проживають в різних населених пунктах. В судове засідання позивач [PERSON], не зявилась, направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та її представника, шлюб просить розірвати, а також просить судові витрати з відповідача не стягувати та залишити їй прізвище «Дзюбенко». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Спору про місце проживання сина [PERSON], [INFO], біля матері і поділу майна немає. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

17.07.2018 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: спільне життя не склалося через втрату взаємоповаги та почуття взаємної любові; шлюб носить формальний характер, фактично шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2017 року; проживають окремо; подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 18), однак за отриманням судової повістки на пошту і в судове засідання не з'явився (а.с. 35, 36), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача в розгляді справи. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 04 серпня 2007 року у Андріївській селищній раді Балаклійського району Харківської області за актовим записом № 28 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач відзиву на позовну заяву надав, до суду не з'явився, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

17.07.2018 року лікар-психіатр 5-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева Ковінько Тетяна Олексіївна звернулась до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила визнати доцільною примусову госпіталізацію [PERSON] при цьому зазначила, що вона була оглянута комісією лікарів та відповідно до висновку зазначеної комісії у хворої був установлений діагноз «шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Епізодичний тип перебігу хвороби зі стабільним вираженим дефектом особистості по змішаному типу (апато-абулічний, параноїзний)». В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відео конференції лікар Ковінько Т.О. заяву підтримала та просила її задовольнити. [PERSON] з заявою згодна. Прокурор Деряга О.Ю. в судовому засіданні просила задовольнити заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників процесу, установив наступне. 17.7.2018 року о 09 год. 55 хв. [PERSON], [INFO] госпіталізовано до ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів огляду особи від 17.07.2018 року [PERSON] встановлено діагноз - «шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, стан загострення. Встановлені факти свідчать про те, що хвора ухиляється від лікування та має потребу в примусовому лікуванні. Відповідно до ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе застосувати у відношенні хворої [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

17.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 7/2 в будинку № 5 по вулиці Волковича в місті Чернігові з підстав, встановлених статтями 71, 72 Житлового кодексу Української РСР. \~ \~ \~ \~Позивач мотивує свої вимоги тим, що в 2003 році відповідач добровільно покинув квартиру і з цього часу в ній не проживає та не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить його в скрутне матеріальне становище. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; будучи допитаним судом в якості свідка підтвердив, що в серпні 2003 року відповідач добровільно покинув квартиру і з цього часу не проживає в ній без поважних причин. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. 13.09.2018 року судом, за згодою позивача, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та допитавши свідка суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Позивач є наймачем квартири № 7/2 в будинку № 5 по вулиці Волковича в місті Чернігові (далі Квартира); за вказаною адресою зареєстровано й місце проживання відповідача (а.с. 4, 6). \~ \~ \~ \~Актом від 10.07.2018 року (а.с. 5) та показаннями свідка, які повністю узгоджуються між собою, підтверджується факт непроживання відповідача в Квартирі з серпня 2003 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 71 Житлового кодексу Української РСР (далі Кодекс) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~ \~ \~ \~Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 Кодексу). \~ \~ \~ \~У звязку з доведеністю факту непроживання відповідача в Квартирі без поважних причин понад шість місяців, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування Квартирою з підстав, встановлених статтями 71, 72 Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

17.07.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 12 березня 2004 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №50. Від шлюбу є діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 25.07.2018 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу, та призначено судове засідання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить шлюб розірвати, оскільки сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розбіжність поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач зловживає алкогольними напоями, влаштовує сварки, скандали у присутності дітей. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки вважав, що сімю можливо зберегти, та просив надати строк на примирення. 23.08.2018 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси провадження по справі було зупинено, сторонам надано строк на примирення один місяць. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 12 березня 2004 року, шлюб зареєстрований Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №50. Під час перебування у шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. \~\~\~\~Згідно зі\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Позивачка [PERSON], після спливу строку на примирення, категорично наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] не заперечував проти розірвання шлюбу. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~17.07.2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що з відповідачем вони мають спільну дочку [PERSON], [INFO] На даний час між ними з відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання їх дочки. Згідно з розрахунків Позивачки, з урахуванням наявних на даний час рівня цін на продукти харчування, в тому числі і дитячих, необхідності придбання для дитини одягу, взуття, ліків, тощо, Позивачка вважає, що їй для мінімального забезпечення дитини необхідно не менше 2000 гривень в місяць з доходу Відповідача. 10.09.2018 року у справі було відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. У судове засідання, призначене на 04.10.2018 року позивачка не з*явилась. Про день і час слухання справи повідомлена вчасно, належним чином. Позивач подала до канцелярії суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі Відповідач позовні вимоги визнав, подавши до суду заяву про те, що такі позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без його участі. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши надані суду письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БК № 319921. \~ \~ \~ \~У шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-БК № 512030 від 15.09.2016 року, копія якого, додана до матеріалів справи. Дитина перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою виконкому Горностайпільської сільської ради Іванківського району Київської області № 658 від 11.07.2018 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 180 СК України „батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~181\~СК України,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька і\~(або)\~у твердій\~грошовій сумі». \~ \~ \~ \~Відповідач позовні вимоги визнав. Таке визнання не порушує нічиїх прав та інтересів, тому суд приймає рішення про стягнення аліментів в узгодженому сторонами розмірі. \~ \~ \~ \~З відповідача, який визнав позовні вимоги фактично до початку розгляду справи по суті, на користь держави слід стягнути судовий збір. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, ст. ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

17.07.2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON], який вказує, що позивач є власником квартири [ADDRESS], звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], який є сином позивача, про визнання його таким, що втратив право користування цією квартирою через непроживання у ній більше одного року (з 2003 року) без поважних причин. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначав, що позивач згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано 05.08.2015 року реєстраційною службою Вознесенського міськрайонного управління юстиції є власником спірної квартири, відповідач є зареєстрованим у ній з 04.04.1996 року, але не проживає з 2003 року. Посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України, представник позивача просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, судова повістка направлена за місцем реєстрації проживання повернулась з відміткою про невручення через закінчення терміну зберігання. Вислухавши пояснення представника позивача, позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано 05.08.2015 року реєстраційною службою Вознесенського міськрайонного управління юстиції позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за позивачем згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05.08.2015 року, номер запису 10683166. Відповідач [PERSON] у відповідності до даних будинкової книги на квартиру зареєстрований з 04.04.1996 року за адресою: [ADDRESS] на підставі паспорту серії [NUMBER] виданого Вознесенським МРВ УМВС України в Миколаївській області 14.06.2003 року. Згідно статті 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказами непроживання відповідача за місцем реєстрації без поважних причин є акт обслуговуючого житлового кооперативу Первомайський від 14.06.2018 року виданий комісією про непроживання [PERSON] з 2003 року за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved