Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

15.03.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 26.10.1995 року відповідач, яка є позивачці колишньою невісткою, була зареєстрована у житловому будинку, розташованому за вище вказаною адресою. Разом з тим, з листопада 2016 року відповідач [PERSON] у зазначеному будинку не проживає, особистих речей відповідачки у будинку не має, оплату за комунальні послуги не здійснює. Договір, що дозволяє відповідачці користуватись житловий приміщенням не укладався. Реєстрація відповідачки порушує права позивача як власника житлового будинку розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в зв`язку з чим [PERSON] просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала повністю. На наступне судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області за довіреністю Ставніченко А.П. в судове засідання не з`явилась, наддала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідачку знають, разом з нею працювали. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В 2016 році [PERSON] звільнилась з місця роботи та виїхала з смт. Токарівка та з того часу у будинку за місцем реєстрації не проживала. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю з наступних причин. Згідно договору дарування від 20.06.1996 року, посвідченого державним нотаріусом першої Вознесенської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 387, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар цілий житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно реєстраційного посвідчення 24.06.1996 року за № 125 Веселинівською філією ММБТІ зареєстровано право власності [PERSON] на вище вказаний житловий будинок. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 23.08.2003 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Досліджені документи свідчать про те, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно будинкової книги для прописки громадян, у належному позивачці житловому будинку з 26.10.1995 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 13.03.2019 року за вих. № 555, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але з листопада місяця 2016 року за зазначеною адресою не проживає. Згідно акта обстеження житлового будинку від 15.03.2019 року [PERSON] у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , з листопада 2016 року не проживає, особисті речі [PERSON] у зазначеному будинку відсутні. Згідно досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що з листопада 2016 року і до теперішнього часу відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. Вказані факти також підтверджуються поштовими конвертами відправленими за місцем реєстрації відповідача з повісткою про час та місце розгляду справи та матеріалами справи. Зазначені поштові конверти повернулись на адресу суду з відміткою про те, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Крім того, факт не проживання відповідачки за місцем реєстрації з листопада 2016 року також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні у матеріалах справи відсутні. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно зі 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, без поважних на те причин. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] більше одного року добровільно не проживає в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , без поважних на те причин та у неї відсутні договірні відносини щодо користування житлом з власником будинку, суд вважає за необхідне визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладено,

Outcome: approved