Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

15.11.2016 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], [PERSON] примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання права власності та скасування арештів, в обґрунтування якого зазначила, що 25 серпня 2011 р. між нею та [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно до п.1.1, п.2.1 якого, вона в порядку і на умовах, визначених цим Договором, надала [PERSON] безвідсоткову позику у сумі 250000 грн., а останній зобовязувався повернути позику строком до 25.08.2014 р. Даний факт також підтверджується борговою розпискою. [PERSON] частково виконав свої зобовязання з повернення грошових коштів. Протягом 2011 2014 р.р. відповідачем була повернута грошова сума на загальну суму 55000 грн. Вона запропонувала відповідачу замість повернення грошових коштів, обумовлених Договором позики, укласти нотаріально посвідчений договір по передачі їй згідно п.3.7 Договору позики нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, що розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, селищна рада Таїровська, будівлі ринку по вул.Вільямса кут Ільфа і Петрова, земельна ділянка 89-Г, за кадастровим номером 5123755800:01:002:0388, однак відповідач відмовився, пояснивши це тим, що на земельну ділянку накладені арешти, а саме: державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 37541273 від 02.12.2013 р., номер запису про обтяження 3708200, а також державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Овідіопольського РУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 30463750 від 18.01.2012 р., номер запису про обтяження 1214661. До сьогоднішнього дня відповідачем повністю боргове зобовязання перед нею не виконано. У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за Договором позики та наявністю арешту на земельної ділянці, вона змушена звернутися до суду з цим позовом для захисту своїх законних прав та інтересів. Вона вважає, що накладені арешти повинні бути скасований, по-перше у звязку з тим, що вони були накладені вже після укладення між сторонами Договору позики, відповідно до якого, вона має право задовольнити свої вимоги за рахунок Земельної ділянки. По-друге, як їй стало відомо, виконавчі провадження на підставі яких були накладені арешти, закрити, а виконавчі листи повернути стягувачам. Про це свідчить Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №37541273 від 26.12.2013 р., винесена державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, а також Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №30463750 від 17.12.2012 р., винесена державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції. Під час прийняття постанов про повернення виконавчого документа арешти, накладені на майно боржника, які зареєстровані в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за номерами записів про обтяження 3708200, 12146661, зняті не були, чим були порушені її майнові права. З огляду на викладене, з посиланням на ст.ст.328, 509, 526, 545, 611, 629, 1046, 1047 ЦК України вона просить суд: визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0026 га, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, селищна рада Таїровська, будівлі ринку по вул. Вільямса кут Ільфа і Петрова, земельна ділянка 89-Г, цільове призначення: для розміщення та експлуатації торгівельного павільйону «Автозапчастини», кадастровий номер 5123755800:01:002:0388; скасувати арешт з земельної ділянки площею 0,0026 га, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, селищна рада Таїровська, будівлі ринку по вул.Вільямса кут Ільфа і Петрова, земельна ділянка 89-Г, цільове призначення: для розміщення та експлуатації торгівельного павільйону «Автозапчастини», кадастровий номер 5123755800:01:002:0388, накладений згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №37541273 від 02.12.2013 р. [PERSON] примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, номер запису про обтяження 3708200; скасувати арешт з земельної ділянки площею 0,0026 га, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, селищна рада Таїровська, будівлі ринку по вул.Вільямса кут Ільфа і Петрова, земельна ділянка 89-Г, цільове призначення: для розміщення та експлуатації торгівельного павільйону «Автозапчастини», кадастровий номер 5123755800:01:002:0388, накладений згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №30463750 від 18.01.2012 р. [PERSON] державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, номер запису про обтяження 12146661. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою, відповідно до якої позов визнав в повному обсязі, просить суд розглядати справу у його відсутність. Представники відповідачів [PERSON] примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області та Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Ознайомившись з позовом, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вибачається з матеріалів справи та підтверджується письмовими доказами по справі, 25 серпня 2011 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно до п.1.1, п.2.1 якого, позикодавець [PERSON] в порядку і на умовах, визначених цим Договором, надала позичальнику [PERSON] безвідсоткову позику у сумі 250000 грн., а останній зобовязувався повернути позику строком до 25.08.2014 р. Факт надання грошових коштів підтверджується розпискою від 25.08.2011 року. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди, п.п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України. Як передбачено ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян, повинні вчиняться у письмовій формі. Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. На час розгляду справи відповідачем повністю боргове зобовязання перед позивачем не виконано, проти чого і не заперечує відповідач, в порушення ст.530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), також в порушення ч.1 ст.625 ЦК України, якою встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Пунктом 3.7. вищезазначеного договору позики від 25.08.2011 року передбачено, що у разі невиконання позичальником умов цього договору та неповернення позикодавцю позики, позикодавець має право задовольнити свої вимоги у судовому порядку за рахунок нерухомого майна, яке належить позичальнику на праві приватної власності, шляхом визнання за собою права власності на нерухоме майно. У пункті 3.8. даного договору, зазначається, що під нерухомим майном сторони розуміють земельну ділянку площею 0,0026 га, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, селищна рада Таїровська, будівлі ринку по вул. Вільямса кут Ільфа і Петрова, земельна ділянка 89-Г, яка належить [PERSON] на праві власності, зареєстрованому 29.05.2007 року на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстровий № 1770, кадастровий номер 5123755800:01:002:0388. Право власності відповідача на земельну ділянку підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 667206. Відповідно до ч.1 ст.326 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п.5 Постанови № 5 Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р., вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позову та наявності на то правових підстав, позовна вимога про визнання права власності за позивачем на земельну ділянку підлягає задоволенню. Крім того, як вибачається з матеріалів справи та підтверджується письмовими доказами по справі, на земельну ділянку площею 0,0026 га, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, селищна рада Таїровська, будівлі ринку по вул.Вільямса кут Ільфа і Петрова, земельна ділянка 89-Г, цільове призначення: для розміщення та експлуатації торгівельного павільйону «Автозапчастини», кадастровий номер 5123755800:01:002:0388, були накладені арешти згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №37541273 від 02.12.2013 р. [PERSON] примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, номер запису про обтяження 3708200 та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №30463750 від 18.01.2012 р. [PERSON] державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, номер запису про обтяження 12146661, що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно. Виконавчі провадження на підставі яких були накладені арешти, закрити, а виконавчі листи повернути стягувачам, про що свідчить постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №37541273 від 26.12.2013 р., винесена державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, а також постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №30463750 від 17.12.2012 р., винесена державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. В порушення цієї норми [PERSON] примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області та Овідіопольським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, під час прийняття постанов про повернення виконавчого документа арешти, накладені на майно боржника [PERSON], які зареєстровані в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за номерами записів про обтяження 3708200, 12146661, зняті не були. З огляду на викладене, з урахуванням відсутності правових підстав для продовження існування арештів на спірну ділянку, суд вважає, що зазначені арешти підлягають скасуванню.

Outcome: approved