Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-17 00:00:00

16 січня 2016 року позивачі звернулись до Вінницького районного суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на житловий будинок. Позов мотивовано тим, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають в будинку за адресою с. Жабелівка, вул. О.Кошового, 35, Вінницького району Вінницької області. Дане домоволодіння станом на 1991 рік відносилось до категорії колгоспних дворів. Членами колгоспного двору значилися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також членом колгоспного двору також був [PERSON], який в 1986 році вибув з колгоспного двору, свою частку з майна колгоспного двору на протязі трирічного строку не витребував, не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору та не проживає в спірному будинку і по даний час. 22.04.2008 року померла [PERSON] (мати позивачки [PERSON] та бабуся позивачки [PERSON]О.), після її смерті відкрилась спадщина в тому числі на 1/4 частку вищезазначеного житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. За свого життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла усе своє майно позивачці [PERSON], яка спадщину прийняла, так як у встановлений законом шестимісячний строк подала до державної нотаріальної контори Вінницького району заяву про прийняття спадщини. Однак оформити спадщину в державній нотаріальній конторі, а саме ? спадкову частку житлового будинку позивач [PERSON] не може, так як на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи З огляду на вищезазначені обставин позивачі звернулись з даним позовом до суду, яким просять визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с. Жабелівка по вул. О.Кошового,35, Вінницького району Вінницької області, з яких 1/4 частка як члена колгоспного двору та 1/4 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON], [PERSON] право власності по 1/4 частці, як членів колгоспного двору житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с. Жабелівка по вул. О.Кошового,35, Вінницького району Вінницької області. 24.02.2016 року позивачем [PERSON] була подана заява про збільшення позовних вимог, відповідно до яких нею виявлено, що в свідоцтві про народження її матері [PERSON], в графі мати зазначено - [PERSON], а згідно свідоцтва про смерть її баби [PERSON], прізвище імя по батькові баби записано як - [PERSON], тому вона додатково просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 22.04.2008 року являється рідною бабою [PERSON]. У судове засідання позивачі не зявились, але через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про проведення розгляду справи без представника сільської ради, не заперечує з приводу задоволення позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі в їх сукупності , суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], померла 22.04.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13), яка до дня смерті проживала в [INFO]. За свого життя [PERSON] вчинила заповіт, яким все своє майно, на яке вона мала право на день смерті заповідала своїй онуці [PERSON], заповіт посвідчений 12.02.2007 р. секретарем Сокиринецької сільської ради Вінницького району, р.№5 (а.с.25). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина частку в майні колгоспного двору будинковолодіння в. с. Жабелівка по вул. О. Кошового, 35, Вінницького району Вінницької області. Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, так як встановлений законом шестимісячний строк подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.52), однак отримати свідоцтво про право на спадщину, а саме на частину спадкового будинку не може, так як на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до копій погосподарських книг Жабелівської сільської ради Вінницького району Вінницької області домоволодіння № 35 по вул. О. Кошового, в с. Жабелівка, Вінницького району, станом на 15.04.1991 року відносилось до категорії колгоспних дворів. Членами колгоспного двору згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки значилися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.33-44). Таким чином, усі члени колгоспного двору, в с. Жабелівка по вул. О. Кошового, 35, Вінницького району набули право власності в рівних частках, тобто кожному з них належить по ? частці даного будинку. Оскільки, позивачка [PERSON] успадковує за заповітом ? частки даного будинку після смерті своєї баби [PERSON], то її частка в спірному будинку становить ?. Той факт, що [PERSON] являється рідною бабою [PERSON] підтверджується довідкою №34 від 02.02.2016 року , виданою Жабелівською сільською радою Вінницького району Вінницької області, копіями погосподарських книг та домовою книгою на спірний будинок. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ч.1 ст.325 ЦК України, субєктами приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч.1 ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, так як даний факт має юридичне значення, від нього залежить виникнення спадкових прав заявника при спадкуванні майна після смерті спадкодавця. З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки будинковолодіння по вул. О.Кошового,35, в с.Жабелівка Вінницького району, відноситься до категорії колгоспного двору, відсутні правовстановлюючі документи на дане будинковолодіння, що спірний будинок належить позивачам і в тому числі спадкодавці [PERSON] на праві сумісної власності, в позасудовому порядку оформити свої права на спірний житловий будинок позивачі не мають можливість , встановлення факту родинних відносин для [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] має юридичне значення, спадкоємець [PERSON] спадщину після смерті баби прийняла, так як подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб та перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає. Судові витрати залишити за позивачами, оскільки клопотання про їх розподіл не надходили.

Outcome: approved