Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

16.09.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків з позовом, який неодноразово уточнювався, до [PERSON] , [PERSON] , в якому позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послуги у розмірі 86\~642, 35 грн. та стягнути судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.08.2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова було винесено ухвалу про відмову у видачі судового наказу по справі №639/5258/19 у зв`язку з наявністю спору про право. Таким чином суд прийшов до висновку, що спір може бути вирішений лише у позовному провадженні. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (далі КЕВ м. Харків) - один з підрозділів Збройних Сил, основне завдання якого - організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Згідно з актами прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року, гуртожиток за адресою [ADDRESS] був переданий від Харківського університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба на баланс квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, де і обліковуються на даний час. У вказаному гуртожитку мешкають військовослужбовці та члени їх сімей. КЕВ м. Харків відповідно до своїх завдань та повноважень щомісячно нараховує мешканцям зазначеного будинку плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та плату за комунальні послуги, які були спожиті ними впродовж місяця. Відповідно до довідки з місця проживання про склад родини та реєстрацію від 21.06.2019 року №4288 на теперішній час в квартирах [ADDRESS] , мешкають та зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , сума заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з 01 січня 2009 р. по 01 червня 2019 р. складає 86 642,35 грн. Отже, боржники мають значну заборгованість, оскільки несвоєчасно сплачують за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Не відшкодування з боку боржників на користь КЕВ м. Харків суми заборгованості за спожиті комунальні послуги порушує економічні і оборонні інтереси держави, що виявляється у недоотриманні відповідних коштів до спеціального фонду Державного бюджету України. Враховуючи наведене, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.09.2019 року позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали суду. На виконання ухвали суду від 17.09.2019 року позивачем вказані недоліки були усунуті, надано уточнену позовну заяву та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.10.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. Разом з тим, 30.10.2019 року на адресу від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому останні зазначили, що позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про стягнення з них заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд, та прибудинкових територій та за комунальні послуги в розмірі 86 642,35 грн. відповідачі визнають частково з наступних підстав. Щодо вимог про сплату заборгованості за період з січня 2009 року по серпень 2016 року, позивачем пропущено строк позовної давності, отже - вимоги про сплату заборгованості в сумі 57 721, 97 грн. заявлені за межами строку позовної давності. Крім того, позивач також не здійснив перерахування послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових території та комунальних послуг у період з 05.10.2016 року по 08.04.2017 року, на підставі наданої довідки про безпосередню участь дружини ( [PERSON] ) в антитерористичній операції, забезпечення її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Крім того, позивач безпідставно нараховує та утримує квартирну плату, оскільки будь-яких послуг з утримання, обслуговування будинку та прибудинкової території позивачем не надається, користувачі житлових приміщень у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] самостійно здійснюють прибирання місць загального користування, прибудинкової території та ремонт поверхів, заміну електропроводки, труб водопостачання за власний кошт. З цих підстав відповідачі заперечують проти стягнення з них квартплати за період з вересня 2016 року по травень 2019 року у сумі 1 496,23 грн. Відповідачі також вказують, що неодноразово зверталися до адміністрації гуртожитку, а також до позивача щодо встановлення лічильника електроенергії для приміщення, в якому проживає їх сім`я, і були згодні оплатити вартість лічильника та його встановлення, проте відповідачам у цьому відмовили. Разом з тим рахунки за електроенергію, які виставляються позивачем - явно не співпадають з вартістю електроенергії, реально спожитої сім`єю відповідачів. За таких обставин відповідачі зазначають, що вони погоджуються з нарахуванням оплати за опалення, водопостачання та водовідведення, вивіз сміття і визнають заборгованість за період з вересня 2016 року по травень 2019 року:за опалення - 6843,97\~грн.;за водопостачання - 3880,64\~грн.;за водовідведення - 2104,42\~грн.;за вивіз сміття: 704,53\~грн.Отже, всього відповідачі визнають позов на суму 13 533,56 грн., в іншій частині позов відповідачі не визнають. Крім того, відповідачами [PERSON] , [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності. 12.12.2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання 22.06.2020 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Раніше представники позивача [PERSON] , [PERSON] приймали участь у судових засіданнях, однак у судове засідання 22.06.2020 року представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] також приймали участь у судових засіданнях, однак в останнє судове засідання відповідачі не з`явилися, відповідач [PERSON] надала письмову заяву, в якій просила провести розгляд вищевказаної цивільної справи у її відсутність на підставі наданого відзиву та заяви про застосування строків позовної давності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши заяви по суті справи та письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 29.07.2019 року КЕВ м. Харків було подано до Жовтневого районного суду м. Харкова заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] ,\~ [PERSON] та 14.08.2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова було винесено ухвалу про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з пропуском позовної давності (а.с. 23-24). Отже, 16.09.2019 року позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідачів на свою користь заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальних послуг в порядку позовного провадження. Згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року гуртожиток за адресою: [ADDRESS] (на даний час вул [ADDRESS] ) передано від Харківського університету Повітряних Сил імені Кожедуба на баланс квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (а.с.16).. З довідки з місця проживання про склад родини та реєстрацію від 21.06.2019 року №4288 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , мешкають та зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначені дані відповідають інформаційним довідкам з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, наданим 10.10.2019 року на запит суду про реєстрацію відповідачів [PERSON] , [PERSON] за вищевказаною адресою, а також паспортним даним відповідачів і копіям свідоцтв про народження їх дітей (а.с.6, 10-15, 41-42). Особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 39, 09 кв.м відкрито на ім`я [PERSON] (а.с.17-22) Відповідно до копії довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України від 24.07.2017 року, виданої [PERSON] про те, що вона дійсно в період з 05.10.2016 року по 08.04.2017 року безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в м. Бахмут, Донецької області, с. Успенівка, Донецької області. Ця довідка є підставою для надання статусу учасника бойових дій (а.с.54). Згідно з розрахунком заборгованості по вказаному особовому рахунку за вищезазначеною адресою, в тому числі з урахуванням пільги одного з відповідачів, сума заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і за комунальні послуги (опалення, водопостачання, водовідведення, електроенергія, вивіз сміття), період з 01.2009 року по 05.2019 року складає 86 642,35 грн. (а.с.8-9). При цьому відповідачами не надано суду будь-яких належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження неотримання ними таких послуг, отримання послуг у меншому обсязі, або сплату ними за надані послуги. Позивачем також надано розрахунок заборгованості за період з 06.2019 року по 12.2019 року, однак позовні вимоги в цій частині до позивачів не заявлено (а.с.80), що вбачається зі змісту уточненого позову (а.с.77-79).. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою\~статті 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України). Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до яких обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Статтею. 68 ЖК УРСР передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV, обов`язок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг. Зокрема, такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання, постачання холодної та гарячої води і водовідведення також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630. Згідно з п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. В судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідачі, отримуючи надані їм послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги, несвоєчасно їх оплачували, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за 01.01.2009 року по 01.06.2019 року (включно), яка складає 86 642,35 грн. Факт отримання відповідачами послуг, про які йдеться в позові, відповідачами в більшості не оспорюється. Разом з тим, відповідачами не надано доказів того, що вони зверталися до КЕВ м. Харків із заявами про ненадання або неналежне надання послуг. Отже, відповідачам надавались комунальні послуги, за які КЕВ м. Харків розраховувався з постачальниками, а відповідачі такі послуги отримували. Таким чином, між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Позивач свої зобов`язання перед відповідачами виконав, а відповідачі плату за надані послуги у встановленому порядку в повному обсязі не вносять. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Між тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим відповідно до ч.2-4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. В даному випадку суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, про що зроблено заяву відповідачами, однак, враховуючи, що строк позовної давності перервався при зверненні позивача до суду з заявою про видачу судового наказу, у видачі якого відмовлено у серпні 2019 року, суд вважає за необхідне відраховувати трирічний строк позовної давності з вересня 2016 року, розрахувавши саме з цього часу заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послуги, яка згідно з даними розрахунку (а.с.8-9) за період з 09.2016 року по 05.2019 року включно становить 35\~508, 85 грн. і підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Одночасно суд\~приходить до\~висновку про\~наявність підстав\~для відмови\~в задоволенні\~ позовних\~вимог в\~іншій частині\~ щодо\~стягнення заборгованості\~за надані послуги\~з утримання\~будинків,\~споруд та\~прибудинкових територій\~та за\~комунальні послугиза період з 01.2009 року по 08.2016 року включно - у зв`язку зі спливом позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на викладене, виходячи з наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного\~відділу м.\~Харків підлягають частковому задоволенню. При зверненні з позовом позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1921 грн.(а.с. 37). Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (на 40,98%) пропорційно до суми задоволених позовних вимог на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 787, 22 грн. Однак, беручи до уваги ті обставини, що відповідач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій, частина судових витрат у розмірі 393,61 грн. підлягає компенсації позивачу за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а інша частина судових витрат у розмірі 393,61 грн. - підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного і

Outcome: partial