Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

17.10.2014 року ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути солідарно з відповідачів на користь банку грошові кошти в сумі 311231 гривень 14 копійок. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що 10.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ« Райффайзен Банк Аваль» з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, укладений кредитний договір № 014/07-2/501 про надання кредитних коштів у сумі 874200 гривень зі строком повернення кредиту згідно графіка, але не пізніше 09.08.2017 року, та зі сплатою 17 % річних. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а тому станом на 09.10.2014 року тіло заборгованість за тілом кредиту складає 15693 гривні 44 копійки, за процентами 4511 гривень 20 копійок, за пенею - 4663 гривні 99 копійок, у тому числі 3457 гривень 83 копійки - за порушення строків сплати кредиту та 1206 гривень 16 копійок - за порушення строків спати процентів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та прохав його задовольнити. Уточнив позовні вимоги, оскільки прострочена заборгованість погашена, то прохала стягнути достроково заборгованість в сумі 245613 гривень 31 копійку. Відповідач та представник відповідачів заперечували проти позову, посилаючись на те, що на момент розгляду справи вони увійшли в графік погашення заборгованості та на даний час не мають заборгованості. [PERSON] має тяжке онкозахворювання, на лікування якого були витрачені значні кошти. Проте, у відповідачів є можливість до встановленого у договорі строку повернути кредитні кошти банку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.2007 року між ВАТ «РайффайзенБанк Аваль», правонаступником якого є ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, укладений кредитний договір № 014/07-2/201 про надання кредитних коштів у сумі 874200 гривень зі строком повернення кредиту згідно графіка, але не пізніше 09.08.2017 року, та зі сплатою 17 річних (а.с. 5). Відповідно до п.п. 1.5.1. та 2.3.1. кредитного договору встановлений обов'язок позичальника погашати кредит щомісяця у розміри та у строки, визначені графіком. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором виконувала невчасно, у зв`язку із чим станом на 09.10.2014 року заборгованість за тілом кредиту складає 15693 гривні 44 копійки, за процентами 4511 гривень 20 копійок, за пенею - 4663 гривні 99 копійок, у тому числі 3457 гривень 83 копійки - за порушення строків сплати кредиту та 1206 гривень 16 копійок - за порушення строків спати процентів (а.с. 25-26). У судовому засіданні представником позивача суду надано довідку із зазначенням інформації про те, що станом на 19.03.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 014/07-2/501 від 10.08.2007 року складає 245613 гривень 31 копійка; розмір пені - 4663 гривні 99 копійок, яку і прохав стягнути солідарно з відповідачів на користь банку. Відповідно до норм ст. 1048 та ст.. 1056-1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісячно до дня звернення позики. Пунктами 1.4.1, 1.5.1.1, 2.3.1 кредитного договору передбачений обов'язок позичальника помісячно сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до норми ст. 546 ЦК України передбачено можливість забезпечення виконання зобов'язання - неустойкою. За порушення строків погашення кредиту, процентів за користування кредитом, як передбачено п. 2.3.2, 4.1.1 кредитного договору, позичальник сплачує кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Пунктом 1.9 кредитного договору передбачено право банку вимагати у [PERSON] дострокового погашення заборгованості за кредитом, включаючи нараховані проценти за користування кредитом та штрафні санкції у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати процентів, погіршення фінансового стану тощо. У відповідності до ст.ст. 546. 548 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися порукою. Відповідно до ч. 1.2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником забезпеченого порукою зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Для забезпечення зобов'язань за кредитним договором. 10 серпня 2007 року між банком та [PERSON] укладений договір поруки №014/07-2/501 відповідно до якого поручитель [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору, у повному обсязі цих зобов язань (а.с. 23). Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України, при солідарному обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, гак і від будь-кого з них окремо. 05 вересня 2014 року на адресу [PERSON] та поручителя [PERSON] банком направлено лист за вих. № 140-11-3-00 з вимогою погашення заборгованості (а.с. 30). З матеріалів справи також вбачається, що відповідачі прострочували виконання умов кредитного договору з об`єктивних причин, а саме хвороби [PERSON] та їх перебування за межами території України (а.с. 53, 59-65). На час розгляду справи відповідачами погашена прострочена заборгованість та вони увійшли у графік платежів та здійснюють платежі своєчасно, що підтверджується довідкою від 19.03.2015 року за вих. № 140-11-3-00-844 за підписом головного експерта зі стягнення АТ «Райффайзен Банк Аваль», за якою заборгованість [PERSON] перед банком за кредитом складає 245613 гривень 31 копійка, проценти - 0 гривень, розмір пені станом на 09.10.2014 року складає 4663 гривін 99 копікок. Попри це позивач наполягає на достроковому стягненні всієї заборгованості. З огляду на вище викладене, а саме на те, що станом на 19.03.2015 року не виплачена банкові сума тіла кредиту становить 245613 гривень 31 копійка, а заборгованість зі сплати відсотків відсутня та відповідачі фактично сплачують заборгованість за графіком позов банку не підлягає задоволенню. У відповідачів дійсно фактично існувала заборгованість, але вона була порівняно невелика по відношенню до кредитного зобов'язання, вказана заборгованість виникла з об'єктивних причин, якими є непередбачувані витрати на лікування онкохворої відповідачки шо підтверджується наданими документами. Враховуючи те, що відповідачі є добросовісними платниками за кредитним договором, не мають заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом та фактично погашають заборгованість за тілом кредиту, тобто, не є злісними неплатниками за кредитним зобов`язанням, дострокове стягнення кредиту поставить їх в складне матеріальне становище і може позбавити можливості здійснювати подальше лікування [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову щодо дострокового стягнення з відповідачів грошових коштів за кредитним договором.

Outcome: dismissed