Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

16.01.2019 відкрито провадження в даній справі. Позивачі свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] та недієздатна [PERSON] являються співвласниками домоволодіння по [ADDRESS], в якому крім них також зареєстровані відповідачі. Однак, донька [PERSON] - [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше десяти років, донька [PERSON] - [PERSON] не проживає в зазначеному домоволодінні з жовтня 2014 року, колишня дружина [PERSON] - [PERSON] не проживає у вказаному домоволодінні з початку січня 2018 року. Відповідачі за комунальні послуги не сплачують, участі в утриманні житла не беруть, особистих речей в квартирі не мають. 21 та 26 червня 2018 [PERSON] та [PERSON] без дозволу співвласників житлового будинку та без їх відома вивезли з житлового будинку газову плиту, диван, ліжко, спальний гарнітур, портьєри, в зв'язку з чим [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася з заявою в поліцію. Оскільки реєстрація відповідачів перешкоджає у реалізації права на володіння та користування будинком, а саме вони не мають змогу отримати субсидую на оплату комунальних послуг та сплачують за надані послуги в повному обсязі, просять усунути перешкоди в користуванні власністю, визнавши [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вона зареєстрована в будинку по [ADDRESS], а також за вказаною адресою зареєстровані її колишній чоловік - [PERSON], сестра колишнього чоловіка - [PERSON], а також її доньки - [PERSON] та [PERSON] В даному будинку вона проживала близько 38 років, постійно облаштовувала цей двір, вкладала багато сил в ремонт будинку, обробляла город, допомагала доглядати за недієздатною [PERSON] З 2003 року по 2012 рік [PERSON] самоусунувся від виховання їх дітей і виїхав в с. Буро-Рубанівка до своїх батьків. В ці роки їй було дуже важко самій ростити дітей та доглядати за двором. Згодом її колишній чоловік разом зі своєю сестрою [PERSON] влаштували сварки з нею, за порадами своєї сестри [PERSON] подав на розлучення. Практично її колишній чоловік в даному домоволодінні не давав спокою їй та їхнім донькам. Зазначає, що іншого місця проживання у неї немає. Вона не погоджується з тим, що вона втратила право користування зазначеним помешканням, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вона зареєстрована в будинку по [ADDRESS], а також за вказаною адресою зареєстровані її батько - [PERSON], сестра батька - [PERSON], її мати - [PERSON] та сестра [PERSON] В даному будинку вона народилася, зростала і проживала весь час. Іншого помешкання вона не має, а тому не може знятися з реєстрації лише тому, що цього бажає її батько. Згодом її батько разом зі своєю сестрою [PERSON] влаштували сварки з її матір'ю. Також їй відомо, що батько сварився і з її сестрою [PERSON] В зв'язку з цим вона була вимушена влаштувати своє особисте життя, а не слухати постійні сварки. При всіх її відвідуваннях двору батько постійно влаштовував сварки з нею, з її сестрою та матір'ю. Практично в даному дворі батько не давав їм спокою. Вона не погоджується з тим, що вона втратила право користування зазначеним помешканням, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вона зареєстрована в будинку по [ADDRESS], а також за вказаною адресою зареєстровані її батько - [PERSON], сестра батька - [PERSON], її мати - [PERSON] та сестра [PERSON] В даному будинку вона народилася, зростала і проживала весь час. Іншого помешкання вона не має, а тому не може знятися з реєстрації лише тому, що цього бажає її батько. В даному будинку знаходяться її особисті речі, якими вона користується, вона облаштувала побут в цьому будинку. Згодом її батько разом зі своєю сестрою [PERSON] влаштували судові спори, щоб вона більше не була опікуном над тіткою, але суд залишив її опікуном. Вони не заспокоїлися на цьому і продовжували влаштовувати сварки. [PERSON] створив нестерпні умови для її проживання, а також проживання її сестри та матері. В зв'язку з цим вона була вимушена влаштувати своє особисте життя, а не слухати постійні сварки. Тому вона тимчасово виїжджала з цього будинку, але постійно туди навідувалася, де обробляла город, доглядала за двором. При всіх її відвідуваннях її батько постійно влаштовував сварки з нею, з її сестрою та матір'ю. Практично в даному дворі батько не давав їм спокою. Вона не погоджується з тим, що вона втратила право користування зазначеним помешканням, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили з визначених у відзивах на позовну заяву підстав та просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по [ADDRESS] з 2002 року. Знає, що в будинку [NUMBER] проживала сім'я [PERSON], однак тривалий час там не бачила [PERSON] та [PERSON] Років зо три тому їй стало відомо, що [PERSON] виїхала з будинку. Від людей чула, що [PERSON] забирала речі з будинку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає по [ADDRESS], по сусідству. Крім того, позивач [PERSON] та [PERSON] є його кумами. Він знає, що між ними виник конфлікт та може підтвердити, що [PERSON] не проживає в будинку з січня 2019 року. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що [PERSON] та недієздатна [PERSON], опікуном якої відповідно до ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.05.2018 №583/681/18 є [PERSON], являються співвласниками будинку та надвірних будов, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 01.04.1983, зареєстрованим в реєстрі за №1649. З інформацій відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради Сумської області від 14.01.2019 №15-11/546, №15-11/548 та №15-11/549 вбачається, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується будинковою книгою. Згідно довідки квартального комітету «Дружба» від 26.11.2018 №472 [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS], та має наступний склад сім'ї: сестра [PERSON], колишня дружина [PERSON], яка зареєстрована за вказаною адресою, але з січня 2018 року не проживає, донька [PERSON], яка зареєстрована, але не проживає більше 10 років, донька [PERSON], яка зареєстрована, але не проживає з жовтня 2014 року. Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 4 ст. 3 СК України передбачено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 ст. 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Підстави втрати членом сім'ї власника житла права користування цим житлом передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов: відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] тривалий час не проживають в будинку позивачів, оскільки переїхали в інше місце для влаштування власного життя, про що ними зазначено у відзиві на позовну заяву. Твердження, що такий їх крок був вимушений внаслідок навмисного створення позивачем нестерпних умов для спільного проживання суд не може прийняти до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Разом з тим, дослідженими доказами не підтверджується факт не проживання у будинку відповідача [PERSON] понад один рік, оскільки позивачі визнали, що [PERSON] забирала речі з будинку в червні 2018 року, свідок [PERSON] підтвердив факт непроживання [PERSON] з січня 2019 року, свідок [PERSON] повідомила, що про факт непроживання [PERSON] їй відомо від інших людей. І хоча відповідачем не надані докази в підтвердження створення позивачами нестерпних умов проживання, що стали підставою для зміни місця проживання, однак суду не надано належних та допустимих доказів, в підтвердження факту її не проживання в будинку більше року. З огляду на викладене, наявні підстави для часткового задоволення вимог позивачів та визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком. Враховуючи наявність підстав для частково задоволення позову, з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, пропорційно задоволеній частині вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Так, положеннями ч.ч. 1, 2, 6, 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач [PERSON], яка діє в інтересах недієздатної [PERSON], котра являється особою з інвалідністю ІІ групи, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за три вимоги немайнового характеру, що на час подання позову складав 2114,40 грн. При подачі позовної заяви до суду позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. Ухвалою суду від 16.01.2019 №583/5441/18 позивачу [PERSON] було відстрочено сплату судового збору (1409,60 грн) до ухвалення судового рішення у справі. Таким чином, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню по 1409,60 грн в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial