Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

16 січня 2020 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Руськоіванівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, уточнивши свої позовні вимоги 17.01.2020 року остаточно просить суд встановити факт сумісного проживання та визнання за нею право власності на спадкове майно. Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її рідний дядько спадкодавець - [PERSON] .. Після смерті дядька відкрилася спадщина у вигляді: - Земельної ділянки площею 3,72 га, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер 5120886000:01:001:0048, яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 092628. Крім неї спадкоємцем І черги після смерті дядька є його дружина [PERSON] , яка в свою чергу не має бажання приймати спадщину у вигляді вищевказаної ділянки. За ствердженням позивача, вона фактично прийняла спадщину після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] , адже до дня смерті спадкодавця, починаючи з 2011 року мешкала разом з ним за однією адресою: [ADDRESS] , надавала йому матеріальну та фізичну допомогу, провела його поховання, в той час як відповідач не мала матеріальної змоги утримувати свого чоловіка, та він вимушений був мешкати разом з нею. Маючи намір оформити свої спадкові права вона звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу, проте нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу та пропуском строку для отримання свідоцтва про право на спадщину. На підставі вищевказаних обставин вона і звернулась до суду з даним позовом. 21 січня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до підготовчого її розгляду. 20 лютого 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням розглядати справи без її участі, з позовом згодна, не заперечує проти визнання права власності на земельну ділянку, заявлену у позові за позивачем. Представник відповідача Руськоіванівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно [INFO] помер спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . /л.с. 22/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, у вигляді земельної ділянки площею 3,72 га, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер 5120886000:01:001:0048, яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 092628, наявного в матеріалах справи. Позивач є рідною племінницею померлого спадкодавця, що підтверджується її копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про укладення шлюбу та зміну прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON] , копією свідоцтва про народження її батька та дядька. У відповідності до довідки № 251, виданої 15.01.2020 року Руськоіванівською сільською радою, [PERSON] дійсно з 2011 року мешкала разом із своїм дядьком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , вела з ним разом господарство, надавала йому фізичну і матеріальну допомогу, провела його поховання. Між тим, в ході судового розгляду стало відомо, що [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , з 29.11.1995 року по день смерті [INFO] , виписаний 12.05.2018 року, про що свідчать довідка КП «ЖКС «Хмельницький» від 12.02.2019 року та Довідка № К1-50337 від 01.04.2019 року про реєстрацію місця проживання /перебування фізичної особи на території м. Одеси. Таким чином, ствердження позивача про її спільне проживання з спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , з 2011 року ґрунтуються на єдиному доказі, що спростований відповідними довідками. Маючи намір прийняти спадщину після смерті дядька, позивач звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Базан Т.П.. щодо оформлення спадщини та заведення спадкової справи, однак листом за № 14/01-16 від 15.01.2020 року повідомлено, що [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини, рекомендовано звернутись до суду за захистом її законних прав та інтересів. Задля повного та всебічного розгляду справи, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.05.2020 року було витребувано з Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса, що знаходиться за адресою: площа Дерев`янка Бориса, 1 в м. Одеса, належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] Отже, у відповідь на ухвалу суду від нотаріальної контори 12.01.2021 року надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 169/2019 до майна померлого [PERSON] . Так, судом вбачається, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] була заведена за заявою його спадкоємців - дружини [PERSON] . Поряд з цим, та на підставі вищенаведених заяв спадкоємця до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса, [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1007 га, кадастровий номер 5121081400:02:001:0434, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, госпбудівель і споруд, а також Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,7209 га, кадастровий номер 5120886000:01:001:0704, яка розташована за адресою: Одеська область, Білгород-дністровський район, Руськоіванівська сільська рада, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Коментована стаття вищенаведеної норми чинного законодавства надає роз`яснення, що у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення). Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Таким чином, відповідач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом І черги до всього майна померлого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Вирішуючи дану справу, судом також враховуються положення ч.1 ст. 1273 ЦК України, за умовами якої спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.1,2 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням Вказана норма роз`яснюється у науково-практичному коментарі, наступним: спадкоємець не може приймати спадщину з умовою, тобто спадкоємець приймає спадщину в повному обсязі без будь-яких умов або застережень. Він не може вибирати, яке майно він хоче приймати, а зобов`язаний прийняти усе майно, яким би воно не було, з чого б воно не складалося, якими б боргами не було обтяжено. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що відповідачем [PERSON] прийнято спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок чого отримані відповідні Свідоцтва про право на спадщину за законом, тому відмовитись від частини спадщини у вигляді спірної земельної ділянки, про яку заявлено у позові, вона не має право. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що судом встановлено іншого спадкоємця, окрім позивача, дружину спадкодавця, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та оформила свої спадкові права, з урахуванням імперативності вимог закону про прийняття усієї спадщини, а не її частини, або права відмови від прийняття спадщини, яким відповідач у визначений строк не скористалась, тому суд приходить до висновку, що докази, наявні в матеріалах спадкової справи померлого [PERSON] про прийняття спадщини [PERSON] нівелює можливість прийняття частини спадщини спадкоємцями наступних черг, за умови не прийняття остатньою всього спадкового майна чоловіка, а тому у задоволенні [PERSON] до [PERSON] , Руськоіванівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області в частині визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed