Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

15.05.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Краснолиманської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області помер його дідусь [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складалося з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS], на земельній ділянці площею 600 кв.м. належав померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 13.11.1962 року. Дружина померлого [PERSON] фактично прийняла спадщину, але юридично свої права на спадщину за життя не оформила та [INFO] померла. Донька померлих - матір позивача [PERSON] відмовилася від спадщини після [PERSON] на користь позивача. Постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої - [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на вище згаданий житловий будинок спадкодавиці [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити та навів доводи аналогічні позовній заяві. Відповідач Краснолиманська міська рада Донецької області належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути без їх участі за наявності документів у справі, проти задоволення позову не заперечують. (а.с. 33) В зв'язку з надходженням до суду заяви відповідача про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON] (а.с. 13) є [PERSON] (а.с. 12), який помер [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області (а.с. 11) та [PERSON] (а.с. 11), яка померла [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області (а.с. 10). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 14) Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складалося з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS], на земельній ділянці площею 600 кв.м. належав померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 13.11.1962 року. (а.с. 6-7) [PERSON] фактично прийняла спадщину після [PERSON], так як постійно проживала з спадкодавцем на момент відкриття спадщини (а.с. 8-9), але за життя юридично свої права на спадщину не оформила. Відповідно до повідомлення Краснолиманської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого [INFO] громадянина [PERSON], не заводилась та із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до Краснолиманської державної нотаріальної контори ніхто не звертався. На підставі заяв про прийняття спадщини за законом, яка зареєстрована Краснолиманської державною нотаріальною конторою 05.11.2013 року від імені [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], та відмову від спадщини від імені [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], заведена спадкова справа № 471/2013 після померлої [INFO] громадянки [PERSON], з іншими заявами про прийняття спадщини або про відмову ніхто не звертався. (а.с. 34) Після смерті [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину. Постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої - [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами спадкодавиці [PERSON] (а.с. 15) Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (із змінами і доповненнями) обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Згідно ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Але відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до норм ч. 5 ст. 12 68 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], але за життя юридично свої права на спадщину не оформила, а саме на житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS], на земельній ділянці площею 600 кв.м. належав померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 13.11.1962 року, тому спадкоємець [PERSON] - позивач по справі на теперішній час позбавлений можливості іншим шляхом крім як в судовому порядку визнати право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], захистити законні прав і інтереси; позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved