Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

16.06.2020 року позивач ПАТ «Страхова група «ТАС» через адвоката Сечка С.В. звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.03.2014 року приблизно о 14 год. 30 хв. в м. Гуляйполе по вул. 9 Січня сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів: 1) «ВАЗ 2101», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (Відповідач); 2) «Hyundai І 30» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить [PERSON] (Потерпіла). Відповідно до Вироку Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 17.03.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. Як слідує далі з позову, на момент ДТП між позивачем та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ від 24.04.2013 року № АЕ/0958852, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «ВАЗ 2101», державний номер [NUMBER] . Ліміт цивільно-правової відповідальності за шкоду завдану майну за Полісом становить 50 тис. грн.. Далі позивач зазначив, що на підставі повідомлення про настання страхової події від 11.03.2014 року, заяви про виплату страхового відшкодування від 05.03.2015 року, звіту №220 від 29.04.2014 року, складеного страхового акту №5686В/08/2015 від 24.03.2015 року, ПрАТ «СГ «ТАС» в межах ліміту Полісу, здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 41 300 (сорок одна тисяча триста) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування. Згідно вироку Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 17.03.2015 року, ступінь вини учасників ДТП становить: [PERSON] - 90 %, [PERSON] -10 %, у зв`язку з чим, виплату страхового відшкодування було проведено у розмірі 90 %. Таким чином, розрахунок суми страхового відшкодування: (47 000,00 грн. х 90 %) - 1000 грн. 00 коп.(франшиза) = 41 300 грн. 00 коп.. Як зазначено в позові, в порядку досудового врегулювання спору відповідачу було направлено лист-претензію №1181 /ТАС від 24.07.2015 року. Відповідачем було визнано борг та сплачено суму у розмірі 8 500 грн. 00 коп., останній платіж здійснено 05.10.2019 року. Залишок боргу у розмірі 32 800 (тридцять дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. ним сплачено не було. Таким чином, оскільки відповідачем було визнано свою вину та частково сплачено борг, відповідно до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Прохають стягнути з відповідача на їх користь суму страхового відшкодування в розмірі 32 800 (тридцять дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. та сплачений судовий збір в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. Представник позивача адвокат Сечко С.В. в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 43-45). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, 10.08.2020 року подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечував (а.с. 38). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін, при проведенні підготовчого судового засідання. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за таких підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 08.03.2014 року о 14 год. 30 хв. в м. Гуляйполе по вул. 9 Січня сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «ВАЗ 2101», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Hyundai І 30» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить [PERSON] .. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої отримав механічні пошкодження (а.с. 3). Відповідно до копії вироку Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 17.03.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. При оцінці обставин по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ступінь вини учасників ДТП складає 90 % - водія [PERSON] та 10 % - водія [PERSON] .. Також було встановлено, що під час ДТП водій [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4-10). Між позивачем та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ від 24.04.2013 року № АЕ/0958852, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «ВАЗ 2101», державний номер [NUMBER] . Ліміт цивільно-правової відповідальності за шкоду завдану майну за Полісом становить 50 тис. грн. (а.с. 11, 12). На підставі повідомлення про настання страхової події від 11.03.2014 року (а.с 13-14), заяви про виплату страхового відшкодування від 05.03.2015 року (а.с. 15), звіту №220 від 29.04.2014 року (а.с. 16), складеного страхового акту №5686В/08/2015 від 24.03.2015 року (а.с. 17), ПрАТ «СГ «ТАС» в межах ліміту Полісу, здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 41 300 (сорок одна тисяча триста) грн. 00 коп. представнику потерпілого Горпиничу А.П., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування (а.с.24). В порядку досудового врегулювання спору відповідачу було направлено лист-претензію №1181 /ТАС від 24.07.2015 року (а.с. 23). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було визнано борг та сплачено суму у розмірі 8 500 грн. 00 коп., останній платіж здійснено 05.10.2019 року. Залишок боргу у розмірі 32 800 (тридцять дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. ним сплачено не було. Таким чином, оскільки відповідачем було визнано свою вину та частково сплачено борг, відповідно до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як позивач, так і відповідач, зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали в своїх письмових заявах, тому у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Вирішуючи справу суд керується наступним. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 27 цього Закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Також, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями п. 36.1 ст. 36 зазначеного Закону передбачено, що страховик,

Outcome: approved