Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

15.04.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику, вказавши, що він з 03.07.1987 по 15.12.2017 року працював на різних посадах у ПАТ «Азот». 15.12.2017 року позивач був звільнений з ПАТ «Азот» на підставі наказу № 849-вк від 11.12.2017 року за власним бажанням. На день звільнення відповідачем не було проведено з ним розрахунок, а саме не виплачено в повному обсязі заробітну плату. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.11.2018 року з ПАТ «Азот» на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 7752,87 гривень, яка з врахуванням індексу інфляції становила 8114,34 грн., компенсацію за затримку при звільненні за період з 18.12.2017 по 10.10.2018 в сумі 149680,02 грн., а всього 157794,63 грн. з відрахуванням всіх обов`язкових платежів, передбачених законом, а також 3000 грн. моральної шкоди, витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. та судовий збір в сумі 1409,60 грн. Позивач вказував, що лише після звернення до державної виконавчої служби, а саме 20.03.2019 року ПАТ «Азот» було виплачено йому стягнуті рішенням суду кошти. На думку позивача відповідач має сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 11.10.2018 року по 19.03.2019 рік в сумі 80370,06 гривень. Крім того просив стягнути з ПАТ «Азот» на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень. А тому просив стягнути з ПАТ «Азот» на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 11.10.2018 року по 19.03.2019 рік в сумі 80370,06 гривень та понесені витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень. Ухвалою суду від 19.04.2019 року позов [PERSON] залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків. Ухвалою від 03.05.2019 року позов [PERSON] до ПАТ «Азот» прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ліннік М.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив обставини викладені в позовній заяві та поясненнях на відзив, просив позов задоволити повністю - стягнути з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 11.10.2018 по 19.03.2019 в сумі 80370,06 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. В поясненнях на відзив представник позивача - адвокат Ліннік М.С. вказував, що відповідач в своєму відзиві на позов фактично не заперечує щодо суми стягнення та вказаних в даному позові підстав для такого стягнення. Позивач не має заперечень щодо стягнення суми середнього заробітку з відрахуванням обов`язкових платежів передбачених законом. Представник відповідача - адвокат Чижов К.Л. позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов та просив відмовити [PERSON] у задоволенні його вимог повністю. У відзиві від 28.05.2019 року ПАТ «Азот» позов [PERSON] не визнало повністю. При цьому посилалося на те, що 20.03.2019 року ПАТ «Азот» було повністю виконано рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.11.2018 року у справі №711/7896/18. Також вказували, що невиплата належних позивачу сум при звільненні сталась не з вини ПАТ «Азот», а через відсутність об`єктивної можливості здійснити таку виплату. У разі задоволення позовних вимог [PERSON] , сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню на суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які ПАТ «Азот» повинен буде сплатити до бюджету. ПАТ «Азот» заперечувало проти стягнення на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн., оскільки визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним, необґрунтований належними документами, які дають можливість встановити за які саме юридичні послуги розрахувався з адвокатом позивач, та що вказані послуги надавались саме за надання правової допомоги в даній справі № 711/3254/19. З урахуванням викладеного ПАТ «Азот» просило повністю відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.11.2018 року (а.с. 910-12) у цивільній справі №711/7896/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, встановлено, що: - При звільненні позивача з ним не було проведено остаточного розрахунку з виплати заробітної плати у зв`язку з чим утворилась заборгованість з виплати заробітної плати. Згідно довідки ПАТ «Азот» №525 від 21 вересня 2018 року, заборгованість складає 7752,87грн; - відповідач в порушення ст.116 КЗпП не здійснив виплати належної позивачу заробітної плати в день його звільнення у зв`язку з чим до теперішнього часу має заборгованість перед позивачем в розмірі 7752 грн. 87 коп., яка підлягає стягненню.; - середньоденна заробітна плата позивача складає 737,34грн.; Рішенням суду від 09.11.2018 року стягнуто із ПАТ «Азот» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 7752 грн. 87 коп., яка з врахуванням індексу інфляції становить 8114,34грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 18.12.2017р. по 10.10.2018р. в сумі 149680 грн. 02 коп., а всього 157794грн. 63 коп. з відрахуванням всіх обов`язкових платежів, передбачених законом. Рішення суду від 09.11.2018 року набрало законної сили. На підставі рішення суду від 09.11.2018 у справі №711/7896/18 Придніпровським районним судом м. Черкаси 17.12.2018 року було видано [PERSON] виконавчий лист. 28.12.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Вельган О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №57974378) за виконавчим листом у справі №711/7896/18 виданим 17.12.2018 року. Відповідно платіжного доручення №310 від 20.03.2019 року ПАТ «Азот» було перераховано на користь [PERSON] в межах ВП №57974378 борг в сумі 157794,63 грн. (а.с. 21). Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. В ст. 116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. ПАТ «Азот» не заперечувало, що заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] була виплачена 20.03.2019 року. Наявність провини ПАТ «Азот» у несвоєчасній виплаті заробітної плати [PERSON] встановлена рішенням суду від 09.11.2018 у справі №711/7896/18. Оскільки ПАТ «Азот» не надано доказів відсутності у відповідача коштів, що перевищують обсяг фінансового ресурсу, який був арештований, а також наявність/відсутність інших банківських рахунків, тому доводи відповідача про неможливість здійснення повного розрахунку із [PERSON] в день його звільнення суд не приймає. За таких обставин стягненню з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.10.2018 року по 19.03.2019 року (в межах заявлених позовних вимог). Відповідно до положень статей 12 і 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. У позові [PERSON] наведено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.10.2018 року по 19.03.2019 року. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.10.2018 року по 19.03.2019 року суд виходить з наступного. Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.11.2018 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 737,34 гривні. За період з 11.10.2018 року по 19.03.2019 року пройшло 109 робочих днів, а саме жовтень 2018 року - 14 робочих днів; листопад 2018 року - 22 робочих днів; грудень 2018 року - 20 робочих днів; січень 2019 року - 21 робочий день; лютий 2019 року - 20 робочих днів; березень 2019 року - 12 робочих днів. При визначенні кількості робочих днів суд виходить із п`ятиденного робочого тижня [PERSON] та даних викладених у Роз`ясненні Мінсоцполітики України з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 та 2019 роки. Отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.10.2018 року по 19.03.2019 року становить 80370,06 гривень (із розрахунку 737,34 грн. х 109 дні). Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 737,34 грн. визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обов`язкових платежів, то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.10.2018 року по 19.03.2019 в сумі 80370,06 гривень (в межах заявлених позовних вимог) на користь [PERSON] необхідно стягнути із відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів передбачених законодавством України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 768,40 гривень, що підтверджується квитанцією №26546122-1 від 26.04.2019 року (а.с. 27). Вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі задоволені в повному обсязі, а тому до стягнення з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] підлягає 768,40 гривень понесених ним судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача [PERSON] звернувся до суду з даними позовом 15.04.2019 року, в той же час на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу позивачем та його представником надано договір про надання юридичних послуг від 30.04.2019 року (а.с. 22), розрахунок про договору про надання юридичних послуг від 30.04.2019 (а.с. 46) та квитанцію б/н від 25.03.2019 року про сплату 5000 гривень за надання юридичних послуг (а.с. 21). Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір правової допомоги не є співмірним з розміром заявлених вимог та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також вказані витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому вимоги [PERSON] про стягнення з ПАТ «Азот» понесених ним витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. не підлягають задоволенню. На підставі ст. 47, 115-117 КЗпП України,

Outcome: partial