Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

15.10.2020 року [PERSON] звернулася до суду із наданим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0276 га кадастровий номер 4810400000:10:048:0011 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії МК № 866 від 02.12.1993 року. В обгрунтування позовних вимог вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Токарчуком С.А., від 09.11.2004 року, зареєстрованого за номером 6758, належить житловий будинок [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці, яка відповідно до державного акту на право власності на землю серії МК № 866 від 02.12.1993 року належала на праві власності попередній власниці будинку [PERSON] . Вважає, що з переходом права власності на житловий будинок до неї має переходити і право власності на земельну ділянку, але у зв`язку із відсутністю відомостей про [PERSON] вирішити це питання можливо лише в судовому порядку. Ухвалою суду від 03.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Первомайську міську раду Миколаївської області. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Позивачка надала заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Їй за останнім місцем проживання направлені копії позовної заяви, додатків до неї, запропоновано подати відзив на позовну заяву та докази, однак у визначений судом строк наданим правом вона не скористалася, відзиву та доказів не надала. Про судовий розгляд відповідачка також в порядку ст. 128 ЦПК України повідомлена через оголошення на веб-порталі Судової влади України. Пояснень третьої особи суду не надано. Представник міської ради надав заяву про те, що не заперечує проти позовних вимог. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії ВВО №462232, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Токарчуком С.А., від 09.11.2004 року, зареєстрованого за номером 6758, належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаного договору. Право власності позивачки на вищезазначений житловий будинок підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Земельна ділянка площею 0,0276 га кадастровий номер 4810400000:10:048:0011 по [ADDRESS] , була передана для обслуговування житлового будинку [PERSON] на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради №286 від 16.11.1993 року, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії МК №866 від 02.12.1993 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.07.2020 року. Право власності на спірну земельну ділянку до теперішньої власниці житлового будинку позивачки у справі, не перейшло. За змістом ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, а у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба. Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України та ч.1 ст. 377 ЦК України у разі відчуження будівель і споруд, які розташовані на земельній ділянці, яка належить на праві власності відчужувачу, до набувача переходить право власності і на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Тож з підстав, зазначених у позові, судом може бути визнано право власності на присадибну земельну ділянку, яка розташована під будинком, належної позивачці. Таким чином,\~суд вважає\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~законними,\~обґрунтованими та\~такими,\~що підлягають\~задоволенню в\~силу ст.\~ст.\~377,\~381\~ЦК України,\~\~ч.1\~ст.\~377\~ЗК України.\~Слід визнати\~за нею\~право власності\~на земельну\~ділянку для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~та споруд\~по [ADDRESS] .

Outcome: approved