Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

15 жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 17.09.2008 року в сумі 13191,55 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що на умовах вказаного договору 17 вересня 2008 року надав відповідачеві кредит в розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписав заяву, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та Банком договір. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п. 5.5. Правил користування платіжною карткою. Згідно п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, чим не виконав зобов'язання за Договором. Відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків платежів більш як на 120 днів Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У порушення ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615,629 ЦК України та умов Договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 31.08.2014 р. в загальній сумі 38358,51 гривень, яка складається з наступного: 9970,1 грн. - заборгованість за кредитом; 19853,71 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 8534,7 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 26271,32 гривень, яка була задоволена заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 31.08.2011 року і стягнута з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», різниця становить 12087,19 гривень, а також штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 604,36 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач надав суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення відповідач обґрунтував тим, що грошові кошти були зняті ним одразу після отримання картки. Розрахунок заборгованості свідчить про те, що починаючи з дати зняття всієї суми він не виконував зобов'язання по поверненню отриманих коштів. Відповідно до п.9.12 Умов та правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Така умова передбачає разове лонгування договору після спливу 12 місяців з моменту його підписання. Ним ніколи не погоджувались умови про довічну дію договору або про його пролонгацію на кожний наступний рік. Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. При цьому кінцевий термін дії кредитної картки чітко визначений - вересень 2010 рік. Після закінчення строку дії картки інша йому не видавалась. З посиланням на ст.ст. 252-255, 256, 261, 267 ЦПК України вважає, що позивач пропустив строк давності звернення до суду з позовом про стягнення визначеної заборгованості. Договір припинив свою дію на підставі умов заяви від 17.09.2008 року, п. 9.12 Умов та правил і п.3.1.1 Правил користування платіжною карткою. За таких умов після припинення дії договору сторонами не оговорювалися умови про відсотки та фінансові санкції, а отже є неправомірним нарахуванням будь-яких відсотків, штрафів, пені. Крім того, у прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено про стягнення з відповідача суми у розмірі 13191,55 гривень, але позивачем не зазначено, з яких сум складається визначена ним заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав, причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.09.2008 року [PERSON] подав до відділення закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК, заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (у виді заповненого формуляра за № 1205011200069967008), у якій просив надати йому послуги у виді кредитної картки «Універсальна» з бажаним лімітом 10000 гривень. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді. Як видно із свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, внаслідок зміни найменування юридичної особи, Закрите акціонерне товариство «ПриватБанк», перереєстроване 17.07.2009 року в Публічне акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК». Відповідно до укладеного кредитного договору від 17.09.2008 року банк надав відповідачу кредит в розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (термін дії картки - до вересня 2010 року). Базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору - 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Як зазначено в п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. За правилами п.5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (використання простроченого Кредиту та Овердрафту) власник карти сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами, які викладені на банківському сайті. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором, більш ніж на 120 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на пртязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання своїх зобов`язань позивачем щодо укладення кредитного договору від 17.09.2008 року та видачу кредитної картки підтверджується дослідженими доказамиі не заперечується відповідачем. Натомість відповідачем [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення суми кредиту по укладеному договору не виконано. Це свідчить про те, що відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором перед банком належним чином не виконав, систематично порушував виконання умов кредитного договору. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 31 серпня 2011 року заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, та яке набрало законної сили 20.11.2011 року, з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 26721,32 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі - 9970,10 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 9983,31 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 4590,70 гривень, а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг -500 гривень (фіксована частина); -1227,21 гривень ( відсоткова складова). З довідки № 3690/3-14 від 10.12.2014 року, наданої Відділом державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції Київської області, вбачається, що станом на 10.12.2014 року стягнень на виконання вказаного рішення суду здійснено не було, згідно перевірки бази ЄДРВП виконавче провадження № 42264859 повернуто 26.09.2014 року стягувачу згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто рішення суду про стягнення заборгованості не виконано з тих підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідач заборгованість за кредитом не повернув, продовжує користуватися кредитними коштами, то виходячи із змісту п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. З наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.09.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, видно, що станом на 31.08.2014 року зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконувались, наслідком чого є заборгованість на загальну суму 38358,51 гривень, яка складається з наступного: 9970,1 грн. - заборгованість за кредитом; 19853,71 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8534,7 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом. Враховуючи, що заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 31 серпня 2011 року було стягнуто з відповідача заборгованість в сумі 26721,32 гривень, що вникла станом на 31.05.2011 року, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі - 9970,10 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 9983,31 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 4590,70 гривень, а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг -500 гривень (фіксована частина); -1227,21 гривень (процентна складова), то позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12087,19 гривень, тобто заборгованість за кредитом, яка виникла після винесення рішення суду, та штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина), 604,36 гривень - штраф (відсоткова складова). Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилом ч. 1 ст. 264 цього Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Частиною 2 цієї статті передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Як зазначено у ч.3 вказаної статті, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи визначений змістом кредитного договору кінцевий строк виконання зобов'язань - вересень 2010 року, початок перебігу строку позовної давності почався з 1 жовтня 2010 року і був перерваний відправленням позову до суду 11 липня 2011 року(справа 2-371/11), за яким була стягнута сума основної заборгованості за кредитом, заборгованість за відсотками за користування кредитом, заборгованість з комісії, штрафи. Вимоги позивача у даній справі пов'язані із стягненням заборгованості за відсотками за користування кредитом, заборгованості з комісії, штрафів, яка утворилась в зв'язку з невиконанням зобов'язання відповідачем після винесення рішення судом. Враховуючи, що заборгованість за відсотками за користування кредитом та заборгованість з комісії є періодичними платежами, що підтверджено відповідним розрахунком заборгованості, наданим суду позивачем, і відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом та заборгованість з комісії в межах строку позовної давності. Оскільки між сторонами кредитного договору не збільшено строк позовної давності, то застосуванню підлягає ст. 257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Позовна заява до суду здана на пошту 11.10.2014 р., що підтверджено відбитком поштового штемпеля на конверті, у якому вона надійшла до суду. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за кредитним договором за період з 11 жовтня 2011 року по 31 серпня 2014 року, тобто за три роки до звернення до суду, яка складається з заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 8773,69 гривень та заборгованості з комісії в сумі 3024,43 гривень, всього на загальну суму 11798,12 гривень. Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом за вказаний період розраховувався наступним чином: 1) 19853,71 гривень (загальна сума заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 31.10.2008 року по 31.08.2014 року) - 11237,88 гривень (заборгованість за відсотками за користування кредитом з 31.10.2008 року по 30.10.2011 року) = 8615,83 гривень ( сума заборгованості за відсотками за користування кредитом з 31.10.2011 року по 31.08.2014 року); 2) сума заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 11.10. 2011 року по 30.10.2011 року становить 157,86 гривень( 199,4 гривень (нараховані відсотки на прострочену заборгованість за кредитом за період з 06.10.2011 року по 30.10.2011 року) :24 (кількість календарних днів, за які нараховані відсотки на прострочену заборгованість) х 19 календарних днів за період з 11.10.2014 року по 30.10.2011 року); 3) сума заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 11 жовтня 2011 року по 31 серпня 2014 року становить: 8615,83 гривень + 157,86 гривень=8773,69 гривень. Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір заборгованості з комісії за користування кредитом за вказаний період розраховувався наступним чином: 1) 8534,7 гривень (загальна сума заборгованості з комісії за період з 06.11.2008 року по 31.08.2014 року) - 5589,2 гривень (заборгованість з комісії з 06.11.2008 року по 30.10.2011 року) = 2945, 5 гривень ( сума заборгованості з комісії з 31.10.2011 року по 31.08.2014 року); 2) сума заборгованості з комісії за період з 11.10. 2011 року по 30.10.2011 року становить 78,93 гривень( 99,7 гривень (нарахована комісія за період з 06.10.2011 року по 30.10.2011 року) :24 (кількість календарних днів, за які нарахована комісія) х 19 календарних днів за період з 11.10.2014 року по 30.10.2011 року); 3) сума заборгованості з комісії за період з 11 жовтня 2011 року по 31 серпня 2014 року становить: 2945,5 гривень + 78,93 гривень = 3024,43 гривень. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 гривень-штраф (фіксована частина) та 604,36 гривень - штраф (відсоткова складова) не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як зазначено у п.6.8. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором, більш ніж на 120 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову. Штраф відповідно до п.6.8 Умов та правил надання банківських послуг був стягнутий заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 31.08.2011 року в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1227,21 гривень ( відсоткова складова). Враховуючи, що з відповідача вже були стягнуті штрафи відповідно до п.6.8 Умов та правил надання банківських послуг за рішенням суду, то підстав повторно стягувати вказані штрафи суд не вбачає, оскільки вказаними Умовами та правилами надання банківських послуг повторне стягнення таких штрафів не передбачено. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором б/н від 17.09.2008 року в сумі 11798,12 гривень за період з 11 жовтня 2011 року по 31 серпня 2014 року, яка складається з заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 8773,69 гривень та заборгованості з комісії в сумі 3024,43 гривень. Доводи відповідача, зазначені в запереченнях, про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстави пропуску позивачем строку давності звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, суд до уваги не приймає з наступних підстав. Вимоги позивача пов'язані із стягненням заборгованості в сумі 12087,19 гривень, що виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов'язання за кредитним договором після стягнення з відповідача на користь позивача заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 31.08.2011 року заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками за користування кредитом, заборгованості з комісії за користування кредитом, штрафів . З доданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача у даній справі складається із заборгованості за відсотками за користування кредитом та заборгованості з комісії, сплата яких передбачена п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, а розмір їх визначено у Тарифах, розміщених на офіційному сайті Банку та ст.536 ЦК України. Оскільки вищезазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена сплата відсотків і комісії за користування кредитом, то зважаючи на те, що відповідач не повернув заборгованість за кредитом і продовжує ним користуватися, то він зобов'язаний сплатити заборгованість за користування відсотками за користування кредитом та за комісією в межах трирічного строку позовної давності. За правилами ч.1 ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, позов підлягає задоволенню частково на суму 11798,12 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до суми задоволених вимог, розмір яких становить 217,78 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial