Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

15 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком її доньки [PERSON], [INFO]. [PERSON] матеріально доньку не забезпечує, остання перебуває на її утриманні. Посилаючись на викладене, а також на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на місяць на утримання неповнолітньої доньки, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також [PERSON] просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати за надання правової допомоги адвокатом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання теж не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі перебували у шлюбі з 14 листопада 1998 року по 13 липня 2008 року. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 липня 2008 року шлюб між сторонами був розірваний, дане рішення набрало законної сили 13 липня 2008 року (а.с. 6). Від спільного життя [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). З довідки виконкому Білопільської міської ради Сумської області від 05 червня 2015 року вбачається, що неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с. 4). Відповідач [PERSON] з червня 2015 року працює продавцем-консультантом у ФОП [PERSON] та отримує заробітну плату в розмірі 1218 грн. (а.с. 30). Відповідач [PERSON] матеріально доньку не забезпечує, надав суду заяву про визнання позову. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO], на користь позивачки, а тому позовні вимоги останньої суд задовольняє в повному обсязі і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Крім того, в матеріалах справи міститься квитанція № 144 від 25 травня 2015 року про оплату позивачкою [PERSON] послуг адвоката за складання позовної заяви в сумі 350 грн. (а.с.7). Статтею1 Закону України Про граничний розмір витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах від 20 грудня 2011 року передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Тому у відповідності до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України та Закону України Про граничний розмір витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 350 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved