Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

15 січня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі ј частки з усіх видів заробітку або у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~800 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення дитиною навчання у закладі вищої освіти, але не більше як до досягнення нею 23 років. 22 липня 2020 року через канцелярію суду позивач надала заяву якою уточнила позовні вимоги, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі ј частки з усіх видів заробітку починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення дитиною навчання у закладі вищої освіти, але не більше як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від шлюбу має дочку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Дочка є повнолітньою та продовжує навчання в Навчально-науковому інституті міжнародних відносин Східноукраїнського національного університету ім. В. Даля, на денному відділенні бюджетної форми навчання. У зв`язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає дочці матеріальної допомоги, однак має змогу допомагати. Відповідач офіційного місця роботи не має, але має стале джерело доходу працює електрогазозварювальником на будівництвах в Україні та за кордоном, отримує заробітну плату близько 10\~000 грн.. Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 27 березня 2020 року справу прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Вказану ухвалу направлено всім учасникам судового провадження. У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 14 травня 2020 року через канцелярію Лисичанського міського суду Луганської області позивач та третя особа надали заяви в яких просили розгляд справи проводити без їх участі. Позивач підтримала позов та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідач викликався в судове засідання шляхом надіслання повісток, однак останні повернулись до суду із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 21 -22) та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 28-29, 40-41), також відповідач викликався шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада» про виклик до суду у даній справі (а.с. 38), відзив на позовну заяву з доказами до нього та(або) заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подав. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, ухвалив провести заочний розгляд справи, згідно ст. 223\~та ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] у м. Лисичанську, Луганської області у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 04 січня 2002 року її батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 13). Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 04 жовтня 2002 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано про, що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 31 травня 2005 року зроблено запис № 240 (а.с. 14). На даний час [PERSON] являється повнолітньою та відповідно до довідки від 20 липня 2020 року № 1755, виданої директором Східноукраїнського національного університету ім. В. Даля [PERSON] є здобувачем вищої освіти Навчально-наукового інституту міжнародних відносин Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля і навчається на другому курсі освітнього ступеня «бакалавр» за денною формою навчання. Довідка чинна з 01 липня 2020 року по 31 січня 2021 року (а.с. 43). Положеннями ч. 1, 3 ст.\~199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.\~182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст. 199, 200\~СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочок, синів, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У пункті 20 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~що до\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що дочка сторін - третя особа у справі на стороні позивача [PERSON] , навчається на денному відділенні та не має можливості працювати у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови, визначаючи розмір аліментів, судом враховується наявність у повнолітньої дочки сторін потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання, форма навчання - денна, враховує, що обов`язок матеріально утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків, враховуючи при цьому вимоги розумності та справедливості, відсутність заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на строк навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно до закінчення навчання, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, зможе в повній мірі забезпечити належні умови утримання та проживання дочки, не порушуючи при цьому права відповідача. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved