Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

17.08.2020 до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користування та розпорядженні будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом та виселення. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що їй належить частина будинку [ADDRESS] , яку позивач отримала в дарунок від [PERSON] . В цій частині будинку проживає [PERSON] , яка туди вселилась з дозволу власника [PERSON] , коли остання проживала разом із батьком позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач [PERSON] , проживаючи в належній позивачеві частині будинку, не займається його утриманням, не сплачує комунальні послуги. Відповідач вселилась у вказаний вище будинок в якості члена сім`ї [PERSON] з дозволу власника [PERSON] і набула права користування чужим майном, що є сервітутом. Оскільки [PERSON] на даний час не є членом сім`ї позивача, але проживає в частині будинку, яка належить позивачеві на праві власності, [PERSON] звернулася до суду та просить усунути перешкоди в користуванні належним їй майном. В підготовчому судовому засіданні позивач та її представник підтримала позов з викладених у ньому підстав. Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі. За таких обставин, розгляд справи відбувається у підготовчому судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за Договором дарування від 13 грудня 2017 року [PERSON] отримала в дарунок від [PERSON] частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходить в [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га., кадастровий номер 6810600000:02:003:0087. Вказана земельна ділянка за договором дарування від 13.12.2017 подарована позивачеві [PERSON] (а.с. 5,8) Право власності [PERSON] на частину будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 13.12.2017 підтверджується інформаційним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7). [PERSON] , батько позивача, помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного теритиоріального управління юстиції (а.с. 4). Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне. Гарантування кожному права на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з п.п.1,2,5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язаному з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна Відповідно до ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі припинення обставин, яка була підставою встановлення сервітуту. Згідно ч. 2, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач вселилась у спірну частину будинку як член сім`ї батька позивача, а тому фактично набула права користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. На момент розгляду справи відповідач не є членом сім`ї позивача, а тому не має законних підстав для проживання в частині будинку [ADDRESS] . Враховуючи наведене вище, а також беручи до уваги визнання позову відповідачем, є підстави для задоволення позову щодо виселення відповідача, яка не є членом сім`ї позивача та усунення перешкод в користуванні будинком, оскільки визначений позивачем спосіб захисту є правомірним та має за мету відновити порушенні права позивача.

Outcome: approved