Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

17.03.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 03.02.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції у м. Одеса, актовий запис № 34. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити. При цьому позивач пояснив, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені близько пів року, майнових претензій між сторонами немає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, та просить шлюб розірвати, оскільки примирення подружжя неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 03.02.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 34, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 10/. [INFO] народився [PERSON], актовий запис № 5, що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Кузьминогребельською сільською радою Христинівського району Черкаської області. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 7/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються понад пів року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання сина, його утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнала позовні вимоги та просить позов задовольнити, а також враховуючи, що подружжя наполягає на розірвані шлюбу, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved