Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

15 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 03 серпня 1996 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від вказаного шлюбу вони мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені. Тому він просить суд розірвати укладений між ним та відповідачем шлюб. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач просив справу розглядати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує Причини неявки відповідача суду невідомі. Про дату та час судових засідань [PERSON] повідомлялась завчасно, належним чином. Причини неявки відповідач не повідомила, заперечень на позов надано не було. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі у зв'язку із наявністю умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00019153775 від 05 грудня 2017 року, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 03 серпня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб під актовим записом №21 (а.с.19-20). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється втрата сімейних віносин. Сторони разом не проживають, спільне господарство ними не ведеться. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи той факт, що він є учасником бойових дій. Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved