Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

16 вересня 2019 року Комунальне підприємство «Теплоенергетик» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , просило стягнути з відповідача на свою користь борг за послуги теплопостачання у сумі 17599,77 грн., 3% річних, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України в сумі 1114,65 грн., індекс інфляції, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України в сумі 3551,74 грн., розрахунок пені відповідно до вимог ст. 549 ЦК України в сумі 642,39 грн., а також 1921 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що КП «Теплоенергетик» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послуги з централізованого теплопостачання [PERSON] проживає у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з КП «ЖЕО№ 1 МРМК» № 3793 від 10.06.2019 р., а відтак є споживачем теплової енергії, що надається до вказаного житла постачальником - Комунальним підприємством «Теплоенергетик». КП «Теплоенергетик» в опалювальні сезони надавав в житловий будинок за адресою [ADDRESS] теплову енергію, обов`язок проведення розрахунків за яку покладено на відповідача. Шляхом подачі теплової енергії за вказаною адресою сторони вступили в фактичні договірні правовідносини. Однак, в порушення ст. 526 ЦК України, відповідно якої зобов`язання повинні виконуватися належним чином, в продовж тривалого часу відповідач за надані послуги не розраховується. За період жовтня 2014 року по квітень 2019 року включно відповідачу надавалася послуга з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку сплачено було лише частково. Тому, станом на 1 вересня 2019 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги централізованого теплопостачання в сумі 17 599,77 грн. Згідно статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно, у т.ч., і за послуги теплопостачання. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, крім іншого є: договори та інші правочини. Цивільні права особа здійснює та виконую є у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст.ст. 13, 14 ЦК України). Згідно п.2 ч.2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (Надалі - ЗУ № 2189-VIII) Виконавець зобов`язаний: підготувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відносини повинні здійснюватися виключно на договірних засадах, в ст. 7 ч. 2 п. 1 ЗУ № 2189-VIII зазначено що, споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно ч. 1 ст.9 даного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Проте відповідач не звертався до КП «Теплоенергетик» з метою укласти письмовий договір. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зі свого боку позивач договірні зобов`язання виконує в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства України. В свою чергу відповідач свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, чим порушує вимоги статті 526 ЦК України. Станом на 01 вересня 2019 року борг відповідача перед підприємством становить 17 599 грн. 77 коп. за вказаний вище період з урахуванням вхідного сальдо. Крім цього вважає, що з відповідача підлягає стягненню 3% річних, відповідно до вимог статті 625 ЦК України в сумі 1114,65 грн., індекс інфляції, відповідно до вимог статті 625 ЦК України в сумі 3551,74 грн. та пеня відповідно до вимог статті 549 ЦК України в сумі 642,39 грн. Таким чином, загальна сума боргу становить - 22 908 грн. 55 коп. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання / а.с. 18-19/. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надав заяву про слухання справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Проте, поштова кореспонденція, надіслана на адресу реєстрації його місця проживання повернута на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання», що у відповідності до ч. 1 ст. 131 ЦПК України є належним повідомленням. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» централізоване опалення віднесено до комунальних послуг. Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача є, зокрема, своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Статтею 19 цього Закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ст.19 Закону України «Про теплопостачання»). Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з КП «ЖЕО № 1 МРМК» № 3793 від 10.06.2019 року. КП «Теплоенергетик» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з централізованого теплопостачання. Відповідач [PERSON] користувався послугами, які надає КП «Теплоенергетик». За послуги з централізованого теплопостачання відповідач не сплачував, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості споживача теплової енергії КП «Теплоенергетик» в період з жовтня 2014 року по квітень 2019 року включно заборгованість відповідача перед підприємством становить 17 599 грн. 77 коп. /а.с.7/. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, чим порушує вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності ж до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.162 ЖК України власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно, в тому числі і за послуги з теплопостачання. Визначаючи розмір заборгованості суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості приходить до висновку про його обґрунтованість. Таким чином, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь підприємства - 17 599 грн. 77 коп. боргу за послуги із теплопостачання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова ВСУ у справі № 6-68цс12 від 20.06.2012 р.). Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, задоволенню підлягають і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 1114,65 грн. та інфляційних втрат в сумі 3551,74 грн. /а.с. 6,8/, оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 642 грн. 39 коп., яка виникла внаслідок прострочення виконання зобов`язань, посилаючись на норми ст. 549 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. У зв`язку з несплатою відповідачем коштів за отриману послугу з централізованого теплопостачання, виникла заборгованість, яка станом на 01 вересня 2019 року становить 22 908,55грн., та яка складається з основного боргу за послуги теплопостачання в розмірі 17 599,77грн., в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 3% відсотків річних в розмірі 1114,65 грн. грн., індекс інфляції в розмірі 3551,74 грн., та нарахованої на підставі ст.549 ЦК України пені в розмірі 642,39 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості споживача теплової енергії, розрахунком нарахування 3% річних та індексу інфляції, та розрахунком нарахування пені, наданими позивачем, які приймаються судом до уваги. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем позовних вимог та їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved