Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

17.08.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 20 листопада 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають з позивачкою. Життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені більше шести років вони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведеться. Підставою для розірвання шлюбу є втрата між позивачкою та відповідачем почуття взаємної поваги та любові, відсутність нормального морального клімату в родині. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що подальше збереження сімї з відповідачем не можливе, тому шлюб між ними повинен бути розірваний. Позивач створила нову сімю, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 20.11.1999 року, про що 20.11.1999 року зроблено відповідний актовий запис № 110, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження (а.с. 11). 22.02.2003 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 213872 від 26.03.2003 року (а.с. 10). 30.07.2000 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 192959 від 14.08.2000 року (а.с. 9). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112\~СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved