Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

16 квітня 2019 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . У цій же квартирі зареєстровано відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які у вказаній квартирі не мешкають. Реєстрація відповідачів порушує права позивача як власника квартири, в зв`язку з чим вона просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 6 травня 2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в засідання, призначені на 12 червня 2019 р., 15 серпня 2019 р. не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України проводить заочний розгляд справи, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими позивачем документами встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва від 22 серпня 2015 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.9-10) У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано також відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які у спірному будинку не проживають. Згідно акту житлового органу відповідачі у зазначеному будинку з початку 2014 р. не мешкають. (а.с. 17) Відповідно до ч.2 ст. 405 ст. ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі, будучи членами сім`ї власника будинку не мешкають в ньому понад встановленого законодавством строку, суд вважає за необхідно визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved