overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

16 січня 2018 року (за поштовим штемпелем) позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 5 травня 2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалося, остання взагалі нічого не робить по господарству, інтересами сімї не цікавиться, з початку липня 2017 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Примирення неможливе, тому просить шлюб між сторонами розірвати, на прохання відповідача залишити їй прізвище «Гребьонкіна», судові витрати покласти на нього. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, відповідач позов визнала повністю. Виходячи з\~ наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 5 травня 2012 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 294, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із батьками. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини понад півроку тому, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу відповідач бажає іменуватися прізвищем «Гребьонкіна». При предявленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~ Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими\~ самими\~ сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. \~ На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у звязку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн, на підставі копії цього рішення та копії квитанції про сплату судового збору. Решту судових витрат покласти на позивача відповідно до його клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

16 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 28.07.2012 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Сторони у підготовче судове засідання не з'явились, надійшли заяви з проханням судове засіданні у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2012 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

16 січня 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], 2002 року народження, та неповнолітню доньку [PERSON], 2011 року народження. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між нею та відповідачем припинено у 2015 році, до чого призвели різні погляди на сімейне та спільне життя, ведення спільного господарства, втрата почуттів взаємної любові, поваги тощо. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала та просила вирішувати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибув, надавши заяву про визнання пред'явленого позову у повному обсязі. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя від 13 вересня 2002 року, актовий запис № 269. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрати з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст. 60 ЗУ «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

16 січня 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. Від шлюбу дітей не мають. Позивачка належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, до суду не зявилася, надала заяву, в якій підтримала позов, просила розглянути справу за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи (а.с.36). Відповідачу [PERSON] судові повістки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак повертались з відміткою: за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст. 130 ЦПК вважається, що він належним чином повідомлений про розгляд справи. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ураховуючи зазначені обставини справи та норми закону, а також те, що позивачка погодилася на заочний розгляд справи, суд розглянув справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановив заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 13 грудня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 110480, виданого Михайлівською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 5). Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним відновити їй дошлюбне прізвище Райчева.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

16 січня 2018 року Скадовським районним судом винесено рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги задоволено. Судом в мотивувальній частині рішення зазначено про необхідність стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судових витрат у сумі 1600, 00 грн, однак в резолютивній частині не вирішено питання про їх стягнення. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в резолютивній частині рішення не було вирішено питання про стягнення судових витрат з [PERSON] у сумі 1600, 00 грн., однак їх стягнення є позовною вимогою ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно ст. 270 ч. 1 п. 1 суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе позовну вимоги про стягнення судових витрат з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 16 січня 2019 позивач, [PERSON], звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом про розірвання шлюбу. Посилався на те, що він 28 вересня 2001 року в Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 124 зареєстрував шлюб з відповідачем. Спільних дітей не мають. Зазначав, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та частих сварок.\~ З листопада 2014 року він проживає з іншою жінкою. Просив, шлюб укладений між ним та відповідачем [PERSON] розірвати. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18.01.2019 відкрито провадження у справі у загальному позовному провадженні. \~ \~ \~ \~25.02.2019 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність до суду не надходило. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, докази по справі суд дійшов до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Установлено, що 28 вересня 2001 року сторони зареєстрували шлюб, який був юридично оформлений у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 124. Сторони спільних дітей не мають. Судом установлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення, просили розірвати шлюб. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ст.. 51 Конституції України та ст.. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Згідно ст.. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, коли шлюб існує тільки формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

16 січня 2019 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], в якому зареєстрована відповідачка [PERSON] Остання за вказаною адресою не проживає з 2012 року, що позбавляє його права повноцінно користуватися та розпоряджатися будинком. Посилаючись на викладені обставини, просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надавала. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 2004 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3027847 від 10 березня 2004 року. За зазначеною вище адресою зареєстрована онука позивача [PERSON], однак з дня реєстрації, а саме з 2012 року за адресою реєстрації фактично не проживає, що підтверджується актом про підтвердження факту не проживання осіб з числа зареєстрованих в житловому приміщенні. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак фактично не проживає за цією адресою з 2012 року, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивача права користуватися належним чином своїм нерухомим майном, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

16 січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 24 грудня 2010 року, актовий запис № 2284, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними припиненні, збереження сім`ї неможливе у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння. Від шлюбу у них є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . З серпня 2018 року він перебуває в стосунках з іншою жінкою. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить прийняти рішення в підготовчому засіданні. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить прийняти рішення у підготовчому засіданні. Враховуючи те, що відповідачка визнає позов повністю, суд, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. У сторін неповнолітн дочка [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили шлюбні відносини, спільного побуту та господарства не ведуть, і в наданий судом строк для примирення не помирилися. Дані обставини підтверджуються даними паспортів сторін, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження, і не оспорюються сторонами. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

16 січня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачем та є дитиною інвалідом з 21.03.2017 року. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні у позивача та є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією відповідного посвідчення серія [NUMBER] . Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не скористався своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надав суду відомостей що до його майнового стану, стану здоров`я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved