Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

15.05.2019 року позивач ПАТ «Ідея Банк» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на невиконання позивачем умов договору. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2019 року позовну заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк» (м. Львів, вул. Валова, 11) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про звернення стягнення на предмет застави передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. від 01.07.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.11.2019 року справу призначено до судового розгляду. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 року, ухваленого по цивільній справі №521/8180/19 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (м. Львів, вул. Валова, 11) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про звернення стягнення на предмет застави, вилучено у [PERSON] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] , транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль HYUNDAI Sonata, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , актуальний номерний знак № [NUMBER] та передати Акціонерному товариству «Ідея Банк» (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 19390819), адреса реєстрації: м. Львів, вул. Валова, буд. 11, на період до його реалізації. В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ідентифікаційний код в ЄДРГІОУ 19390819) за кредитним договором №910.14732, укладеним між AT «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в сумі 470408,90грн., яка складається з: основного боргу - 19707,58 грн., простроченого боргу - 205747,82 грн., прострочених процентів - 223354,04 грн., строкові проценти - 15904,56 грн., інших штрафних санкцій - 5694,90 грн., звернуто стягнення на предмет застави, який належить [PERSON] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] , а саме автомобіль HYUNDAI Sonata, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , актуальний номерний знак № [NUMBER] . шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів. Стягнуто з [PERSON] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 7056 (сім тисяч п`ятдесят шість) грн. 13 коп. 01.06.2020 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 року по цивільній справі №521/8180/19 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (м. Львів, вул. Валова, 11) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що жодного поштового повідомлення, судових повісток суду їй за адресою реєстрації та проживання не надходило. Крім того, суд при вирішенні справи не з`ясував всіх необхідних обставин справи. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2020 року Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 року скасовано, призначено справу до розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак одночасно з подачею позову звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу реєстрації, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819, далі по тексту - АТ «Ідея Банк», Банк, Позивач або Заставодержатель) утворилось внаслідок зміни найменування та типу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк». В свою чергу, ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви Публічного акціонерного товариства ПАТ «Плюс Банк», до того ВАТ «Плюс Банк»), В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикрпатлісбанк». 26.04.2012 року між Банком та [PERSON] (далі - позичальник) укладено кредитний договір № 910.14732 (далі - кредитний договір), згідно якого остання отримала кредит в розмірі 227795,8 грн., у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу HYUNDAI Sonata, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак/ресстраційний № [NUMBER] . Строк користування кредитними коштами за кредитним договором - до 26.04.2019 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вище зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат пов`язаних із купівлею авто, що підтверджується видатковими касовими/меморіальними ордерами (копії додаються). Додатком №1 до Кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого позичальник мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п.1 кредитного договору було надано позичальнику в користування зі сплатою відсоткової (процентної) ставки у розмірі 16,99 % та сплатою всіх інших обов`язкових платежів по договору. Доказом того що, сторони дійшли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, є те, що Позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов`язки за цим договором і погодився з ними, підтвердив свою здатність виконувати умови цього договору, та те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі; позичальник вважає їх справедливими по відношенню до себе. Станом на дату подання позовної заяви позичальник не виконує зобов`язання за кредитним договором у встановлені строки, у зв`язку з чим у позивача утворилась заборгованість у розмірі 470408,90 грн., яка складається з: основного боргу - 19707,58 грн., простроченого боргу - 205747,82 грн., прострочених процентів - 223354,04 грн., строкові проценти - 15904,56 грн., інших штрафних санкцій - 5694,90 грн. Окрім того, у забезпечення виконання кредитних зобов`язань між позичальником та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу HYUNDAI Sonata, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак/реєстраційний № [NUMBER] , який належав [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відтак, на підставі договору застави, укладеного з позичальником, обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується доданим до позовної заяви витягом. Також, за умовами вказаного договору застави, відчуження Предмету застави здійснюється Заставодавцем тільки за письмовою згодою Заставодержателя. Проте всупереч зазначеному, та без письмової згоди позивача, [PERSON] було відчужено Предмет застави, актуальним власником якого є [PERSON] , із актуальним номерним знаком [NUMBER] . При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо виконання зобов`язань та правові наслідки та відповідальність за порушення зобов`язань. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Згідно з ч.1 ст.590 цього Кодексу звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначено в ст.572 ЦК України, ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» та п.1 Розділу 2 договору про заставу транспортного засобу від 24 вересня 2014 року, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності до ч.1 ст.590 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернення стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до п.2 ч.1 ст.26 вищевказаного Закону, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Так, відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до п. 2 § 2 Договору застави, наступні застави, відчуження, заміна, обтяження предмету застави будь-якими зобов`язаннями (оренда, лізинг, найм, безоплатне користування, спільна діяльність тощо), передача права користування ТЗ третім особам, переміщення ТЗ за межі території України здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Судом встановлено, що ПАТ «Ідея Банк» не давав письмову згоду на відчуження рухомого майна, що перебуває в заставі (автомобіля) ні основному боржнику, ні іншим особам. Відповідно до ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. В постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року (справа №555/661/16-ц) зазначено, що в разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Позивач може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу не було відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Судом встановлено, що на час перереєстрації автомобіля HYUNDAI Sonata, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак/реєстраційний № [NUMBER] за покупцем спірний автомобіль, весь час перебував у заставі Банку та був внесений в Державний реєстр обтяжень рухомого майна з 18.09.2012 року. Таким чином, зміна власника заставного транспортного засобу, відносно якого зареєстроване обтяження, не є перешкодою для задоволення за рахунок цього майна вимог банку у випадку порушення заставодавцем своїх кредитних зобов`язань. У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, роз`яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки/застави покладається на іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки/застави не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.1 § 2 Договору застави передбачено, що у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором Заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету). П. 1 § 3 Договору застави також передбачено, що заставодержатель має право вилучити предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в заставодавця та/або в третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації (особи) зберігача, у разі настання будь якої з обставин, передбачених п. 1 § 5 договору. Відповідно до п.4 ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1080цс15. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Безпідставними також є доводи [PERSON] щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення в суд. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Разом з тим, згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 9 параграфу 10 Кредитного договору № 910.22864 строк позовної давності для стягнення боргу за Договором встановлюється тривалістю в 5 (п`ять) років. У пункті 92 Постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 Верховний Суд навів висновок, згідно якого: «якщо кредитный договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідачьність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо коленого простроченого платежу». Всупереч викладеному, Відповідач, заявляючи про застосування строку позовної давності до вимог Позивача, належним чином не аргументувала, щодо стягнення яких саме прострочених платежів, на її думку, Банком пропущено строки позовної давності. Щодо твердження Відповідача, що АТ «Ідея Банк» вже зверталося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, який є предметом позову у даній справі, слід пояснити наступне. На розгляді Галицького районного суду м. Львова перебувала цивільна справа №461/10613/13-ц за позовом АТ «Ідея Банк» до [PERSON] , ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави. Проте, 18.11.2013 АТ «Ідея Банк» було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просило стягнути з [PERSON] .. ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» в межах суми 25000,00 грн. борг за невиконання умов кредитного договору в розмірі 293367,4 грн. та 2933,67 грн. судового збору. 18.02.2014 рішення Галицького районного суду м. Львова у справі №461/10613/13- ц. позовні вимоги АТ «Ідея Банк» до [PERSON] , ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» задоволено та ухвалено солідарно стягнути з [PERSON] , ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» в межах суми 25000,00 грн. на користь АТ «Ідея Банк» боргу за невиконання умов Кредитного договору №910.14732 від 26 квітня 2012 року в розмірі 293367,4 грн. та 2933,67 грн. сплаченого судового збору. Слід зазначити, що питання про звернення стягнення на предмет застави у справі №461/10613/13-ц Галицьким районним судом м. Львова не вирішувалося. Звертаємо особливу увагу суду, що звертаючись до суду в 2013 році з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. АТ «Ідей Банк», не було відомо, що остання всупереч умовам укладеного договору застави транспортного засобу, а також вимогам чинного законодавства та за наявності відповідних відомостей у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відчужила Предмет застави [PERSON] , про що АТ «Ідея Банк» стало відомо з відповіді Головного сервісного центру від 10.01.2019, яку було отримано позивачем 21.01.2019. З огляду на викладене, АТ «Ідея Банк» лише 21.01.2019 дізналося, що власник заставного транспортного засобу змінився, а відтак строк позовної давності за вимогою про звернення стягнення на Предмет застави до [PERSON] , яка є актуальним власником транспортного засобу, розпочав обчислювати для АТ «Ідея Банк» лише починаючи з 21.01.2019. а отже такий є дотриманий Позивачем, враховуючи, що позов у даній справі був відправлений до суду ще 08.05.2019. тобто менше ніж за чотири місяці з моменту, коли строк позовної давності почав свій відлік. Вищенаведеному кореспондує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16.09.2019 У справі №756/9340/15-ц. де вказано, що: «апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування наслідків спливу позовної давності з огляду на те, що позовна давність починає обраховуватися з часу, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права чи особу порушника. Відповідач набув транспортний засіб, що був предметом застави, 02 липня 2013 року. Реалізація предмету застави була здійснена без згоди заставодержателя. Апеляційний суд, вирішуючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, правильно врахував ту обставину, що позивачу не було відомо про особу, до якої можливо пред`явити позов про звернення стягнення па предмет застави, що унеможливлювало реалізацію права на звернення до суду». Отже, зважаючи на те, що АТ «Ідея Банк» звернулося з позовом до [PERSON] в межах строку позовної давності, вимоги Банку про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №910.14732 від 26.04.2012, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Ідея Банк» необхідно стягнути судовий збір в сумі 7056,13 грн.

Outcome: approved