Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

16 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ІТАЛТЕКС МЕРІНО», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період роботи з 01 березня 2020 року по 20 липня 2020 року в розмірі 25388,42 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку починаючи з 01.03.2020 року у розмірі 86671,00 грн. без утримання суми податку та моральну шкоду в сумі 10000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона була прийнятий на роботу з 01 серпня 2017 року було прийнято на роботу на посаду комірника дільниці складів апаратно-прядильного виробництва в зв`язку з переведенням із ПрАТ «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛТЕКС МЕРІНО». Наказом №146-к від 31.07.2020 року була звільнена з посади комірника дільниці складів апаратно-прядильного виробництва за угодою сторін із зазначенням у наказі провідному бухгалтеру [PERSON] провести остаточний розрахунок. Однак, остаточного розрахунку не було. Станом на день звільнення заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати становила 25388,42 грн. Також зазначає, що внаслідок порушення відповідачем законних прав, а саме не виплата заробітної плати і не отримання повного розрахунку по роботі, позивач зазнала душевних і психічних страждань. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 01 березня 2021 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслав. З урахуванням положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 01 серпня 2017 року\~ [PERSON] прийнято на роботу в зв`язку з переведенням із ПрАТ «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» за згодою між керівниками, на підставі наказу № 30-к від 31 липня 2017 року (а.с. 7) На підставі наказу №146-к від 31 липня 2020 року [PERSON] -комірника дільниці складів апаратно-прядильного виробництва звільнити з роботи за угодою сторін; провідному бухгалтеру [PERSON] провести остаточний розрахунок з [PERSON] (а.с.8) Згідно розрахункового листка за липень 2020 року заборгованість по заробітній платі складає 25388, 42 грн (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач порушив права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, щодо строків розрахунку при звільненні, що передбачено ст.ст. 47, 116 КЗпП України, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виплати заборгованості по заробітній платі в повному обсязі. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 25388,42 грн. Відповідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2020 р. по 15.02.2021 р., в сумі 86671 грн.\~\~ (кількість робочих днів з дня звільнення 01.03.2020 р. по 15.02.2021 226 робочих днів; середньоденна заробітна плата складає 383 грн. 50 коп ((7453,42 грн +6736,03 грн):(19 дн.+18 дн.)); 383.5грн. х 226\~ р. д. = 86671 грн. ). Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги обсяг душевних і психічних страждань позивача, характер немайнових втрат та тяжкість вимушених змін у її житті, а тому приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити\~ і стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 10000грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову, позов задоволений у повному обсязі, тому з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн. Суд визнає необхідним застосувати п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved