Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

15.06.2021 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , визначених судовим наказом Баришівського районного суду Київської області від 09.09.2020 по цивільній справі № 355/980/20 провадження №2-н/355/28/20, та в свою чергу просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви. Подану заяву обґрунтовує тим, що на момент звернення до суду позивач фактично сам утримує дітей, які проживають разом з ним з вересня 2020 року, а відповідач зі своєї сторони не надає кошти на утримання дітей, зокрема, які сплачуються позивачем відповідно до судового наказу. Ухвалою суду від 06.07.2021 провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 08.09.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши 12.08.2021, 08.09.2021, 01.12.2021 через канцелярію суду заяви про розгляд справи за його відсутності, а також просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Також судом відповідач викликалася шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в якості відповідача на сайті судової влади Баришівського районного суду Київської області. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Враховуючи викладене та вимоги ст. ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, у відсутності учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.01.2008, батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.2009, батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 11). 09.09.2020 Баришівським районним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з 18.08.2020 ( а.с. 7). Відповідно до довідки №744 від 26.05.2021. виданої виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Київської області, позивач проживає по [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: сини - [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2008 р.н., які перебувають на утриманні батька (а.с.9). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов та фактичного проживання громадян від 25.05.2021., гр. [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , депутатом Баришівської селищної ради, було виявлено, що за вказаною адресою не зареєстровані, але проживають позивач [PERSON] , 1985 р.н. та сини [PERSON] 2008 р.н., [PERSON] 2008 р.н., які зареєстровані по [ADDRESS] (а.с.12). У відповідності до характеристики наданої секретарем виконавчого комітету Баришівської селищної ради за № 20 від 26.05.2021 зазначено, що [PERSON] [INFO] є власником будинку по [ADDRESS] , однак фактично проживає по [ADDRESS] . Позивач є батьком дітей [PERSON] 2008 р.н., [PERSON] 2008 р.н., які з вересня 2020 за власним бажанням проживають разом з позивачем, який повністю їх утримує та забезпечує комфортні та належні умови проживання (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини (ч.1 ст.182 СК України). Водночас, ч.ч. 1-2 ст. 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що з вересня 2020 року діти не проживають з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дітей, а проживають зі своїм батьком. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком - позивачем по справі та повністю знаходяться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання дітей, які стягуються на підставі судового наказу Баришівського районного суду Київської області від 09.09.2020 по справі № 355/980/20 провадження № 2-н/355/28/20. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Водночас суд звертає увагу, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а тому слід припинити стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до частин 5 ст. 183 СК України той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, а також того, що відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів про неможливість стягнення з неї аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що фактично відбулася зміна стягнення вже наявних аліментарних зобов`язань, а тому посилаючись на вищевказаний п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» необхідно здійснювати стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей з дня набрання рішенням законної сили. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial