Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

17.08.2017 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] міської ради та просив визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири №2, що знаходиться в будинку №70, корпус №3 по вулиці Пятницька у м. Чернігові, після померлого батька [PERSON]. Представник позивача подала заяву у якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, справу просила розглянути без її участі. Представник відповідача [PERSON] міської ради подав заяву про розгляд справи без його участі та поклався на думку суду. Приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини першої\~статті 11 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У судовому засіданні встановлено, що 08 жовтня 2017 року помер батько позивача [PERSON]. За життя останній склав заповіт в якому зазначив, що на випадок своєї смерті належна йому квартира на праві приватної власності №2, що знаходиться в місті Чернігові по вулиці Пятницькій, будинок №70, корпус 3, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в селищі міського типу Добрянка по вулиці Леніна №129 Ріпкинського району Чернігівської області та все інше його майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, - заповідає сину [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], 21 грудня 2006 року, зареєстровано в реєстрі за № 3- 3527. Вищевказана квартира в м. Чернігові по вул. Пятницькій належала батькам позивача. Мати заявника [PERSON] померла 05 вересня 2001 року. Квартира в м. Чернігові по вул. Пятницькій буд. 70, корп. З, кв. 2 належала батькам позивача на підставі свідоцтва про право власності на житло 02.11.2004 року, форма власності приватна, по 1/2 частці кожному. Після смерті батьків позивач звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом надавши всі документи, які підтверджували право власності на квартиру в м. Чернігові по вулиці Пятницька, буд. 70, корп. З, кв. 2, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в селищі міського типу Добрянка по вулиці Леніна №129 Ріпкинського району Чернігівської області. Нотаріус видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом 11 серпня 2017 року, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями №129 що знаходяться в селищі міського типу Добрянка по вулиці Леніна №129 Ріпкинського району Чернігівської області та свідоцтво про право на спадщину за заповітом 11 серпня 2017, яке складається з 1/2 частини квартири №2, що знаходиться в будинку №70, корпус №3 по вулиці Пятницька у м. Чернігові, яка належала спадкодавцю на підставі Дубліката свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів 02.11.2004 року, зареєстрованого [PERSON] міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за №7-5068. Після смерті матері позивача [PERSON], яка померла 05 вересня 2001 року, батько позивача звернувся до Першої чернігівської державної нотаріальної контори, державного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Перша чернігівська державна нотаріальна контора, в особі державного нотаріуса [PERSON] видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої дружини [PERSON], спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 1/2 частини квартири №2, що знаходиться в будинку №70, корпус №3 по вулиці Пятницька у м. Чернігові, яка належала спадкодавцю на підставі Дубліката свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів 02.11.2004 року га зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 10 грудня 2004 року за №8946740, що підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим [PERSON] МБТІ10 грудня 2004 року за № 5783914. Оскільки, померлий батько позивача свідоцтво про право на спадщину за законом отримав, але право власності зареєструвати не встиг, позивач не може також оформити право власності на 1/2 частину квартири №2, що знаходиться в будинку №70, корпус №3 по вулиці Пятницька у м. Чернігові. Позивач був вимушений звернутись до суду про визнання права власності на 1/2 частину квартири №2, що знаходиться в будинку №70, корпус №3 по вулиці Пятницька у ч Чернігові, оскільки [PERSON] спадщину прийняв після смерті матері позивача, але не встиг зареєструвати право власності. Інших спадкоємців окрім мене немає, спору щодо майна також ні з ким не виникає. Згідно звіту про оцінку майна двокімнатної житлової квартири, розташованої за адресою м. Чернігів, вул. Пятницька, буд. 70, корп. З, кв. 2, квартира коштує 82 212, 00 грн., 1/2 частини квартири коштує 41 106, 00 грн. Згідно зі ст. ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені У статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду m правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved