Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

16.05.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 17 жовтня 2015 помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частки житлового будинку № 49 по вул. Крупській в м. Первомайськ Миколаївської області. Вказана частка житлового будинку належала батькові на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.07.2013 року. Проте, він не встиг зареєструвати право власності на житловий будинок в реєстраційній службі Первомайського МРУЮ Миколаївської області, а на даний час це неможливо зробити, тому що у звязку зі смертю правоздатність [PERSON] припинилася. За життя, а саме 10.08.2012 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до умов якого позивачка є єдиною спадкоємицею всього належного йому на день смерті майна. Інших осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, немає. Матір позивачки [PERSON], померла 03.08.2007 року. У встановлені законодавством строки [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але 18.04.2016 року отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, оскільки рішення суду, на підставі якого батько був власником частки житлового будинку, не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для її вчинення. Згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. У звязку з зазначеними обставинами, нотаріус розяснив, що у разі смерті власника нерухомого майна та відсутності правовстановлюючого документу, питання визначення належності йому (спадкодавцю) цього майна та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. Отже, з підстав, зазначених вище, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, єдиним правовим способом захисту її прав є звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання надала заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява, в якій він вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив розглядати справу у його відсутність. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті її батька [PERSON], який помер 17.10.2015 року та який заповідав їй все своє майно з чого б воно не складалося та де б не знаходилося. До складу спадщини входить: 1/4 частка житлового будинку № 49 по вул. Крупській в м. Первомайськ Миколаївської області. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вказана частка житлового будинку належала батькові на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.07.2013 року. Проте, він не встиг зареєструвати право власності на житловий будинок в реєстраційній службі Первомайського МРУЮ Миколаївської області, а на даний час це неможливо зробити, тому що у звязку зі смертю правоздатність [PERSON] припинилася. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved