Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

16.11. 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.04.2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в [PERSON], Рудкьобінг, Данія, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 10.04.2015 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2018 року, у звязку з втратою почуття любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Просила шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Ухвалою суду від 05.12.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Позивач у підготовчому судовому засіданні просила призначити справу до судового розгляду. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надав. 16.01.2019 року ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач у\~судове засідання\~не зявилася,\~суду надала\~письмову заяву\~про розгляд\~справи за\~її відсутності,\~відповідно до\~якої на\~розірванні шлюбу\~наполягає,\~просить позов\~задовольнити просить позов задовольнити, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого в Комуні [PERSON], Фреденсвей 1, книга реєстрації актів про укладення шлюбу № 3602, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2015 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2018 року у звязку з втратою почуття любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. З вказаних підстав суд вважає, що сімя розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є втрата почуття любові та поваги, протилежні поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст.115СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі жінки та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved