Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

16 листопада 2017 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності правовстановлюючих документів її померлому чоловіку [PERSON], який помер [INFO], зокрема свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 05 березня 1990 року та державного акту на право приватної власності на землю від 10 грудня 1997 року серії [NUMBER]. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2017 року заінтересовану особу - державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області Шевченко К.М замінено на Мішково-Погорілівську сільську раду Вітовського району Миколаївської області. В обґрунтування заяви заявник вказувала, що її померлому чоловікові [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 05 березня 1990 року належав житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд згідно державного акту на право приватної власності на землю від 10 грудня 1997 року. Однак, в зазначених правовстановлюючих документах в написанні прізвища її чоловіка допущена помилка, в зв'язку з чим вона не може реалізувати свої спадкові права та вимушена звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд заяви про встановлення факту за її відсутності, заяву підтримала, просила її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника. Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази по справі суд встановив наступне. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO] виданого виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.7). Заявник [PERSON], згідно свідоцтва про одруження від 01 грудня 1962 року серії [NUMBER], перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.8). Зі змісту спадкової справи від 14 лютого 2011 року №31/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що заявник [PERSON] є спадкоємицею останнього за законом першої черги, яка прийняла спадщину. Інший спадкоємець за законом першої черги [PERSON] заявою від 23 лютого 2011 року повідомив про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька [PERSON] (а.с.37). Крім цього, спадкоємець першої черги за законом [PERSON], яка закликана до спадкування, згідно листа державного нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Шевченко К.М. від 14 лютого 2011 року №225/02-14, з заявою про прийняття спадщини не звернулась, отже вважається такою, що спадщину після смерті [PERSON] не прийняла (а.с.36, зворотна сторона). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 вересня 2017 року державний нотаріус Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області Шевченко К.М. відмовила заявнику [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], оскільки в правовстановлюючих документах на спадкове майно прізвище спадкодавця не збігається з прізвищем власника спадкового майна (а.с.6). 05 березня 1990 року виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області на підставі рішення від 19 грудня 1989 року №271 на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] (а.с.12). Власність на зазначений житловий будинок, згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи зареєстрована за [PERSON] (а.с.47). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 вересня 1987 року, зареєстрованого в реєстрі за №747 [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO], в частині незакінченого будівництвом житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] (а.с.14). 10 грудня 1997 року Мішково-Погорілівською сільською радою Жовтневоо району Миколаївської області на ім'я [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.35). Зі змісту вказаного державного акту на право приватної власності на землю вбачається, що особа, якій його видано проживає на момент такої видачі в [ADDRESS]. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки та їх опису, що містяться в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], земельна ділянка, право на яку посвідчено вказаним державним актом, розташована в [ADDRESS]. [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] з 25 травня 1993 року та знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю [INFO] (а.с.31, зворотна сторона). Враховуючи досліджені в ході судового розгляду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 05 березня 1990 року та державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], органом, що видав такі документи, була допущена описка в написанні прізвища власника, а померлий [PERSON] є однією й тією ж особою, яка вказана в зазначеному свідоцтві та державному акті. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі викладеного, заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки встановлення цього факту необхідне для реалізації спадкових прав.

Outcome: approved