Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

15.01.2021 року представник позивача - адвокат Войтюк О.В., який здійснює свої повноваження на підставі ордеру серії АА №1070799 від 04.01.2021 року (а.с.4 на звороті) звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі - 3 891,39 грн. та інфляційні втрати 5 166,59 грн., судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 908,00 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 8 644,00 грн., мотивуючи тим, що 23.11.2018 року Болградський районним судом Одеської області було ухвалено рішення , яким з [PERSON] на користь позивача стягнуто в порядку регресу збитки у розмірі 50 993,33 грн., 704,80 грн., судового збору 9 157,20 грн. витрат на правову (правничу) допомогу. На виконання вищевказаного рішення судом було видано виконавчий лист за яким 30.01.2019 року Болградським РВ ДВС ПМ УМЮ (м.Одеси) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № АСВП: 58221827. З дати винесення судом рішення до 09.01.2021 року, відповідач не сплатив суму боргу, а тому рішення залишається не виконаним. 10.12.2020 року відділом ДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженні № АСВП: 58221827, тому 29.12.2020 року стягувач звернувся до приватного виконавця Шевченко Т.С. для примусового стягнення за виконавчим листом. Відтак, з огляду на той факт, що рішення суду не виконане, то позивач має право на отримання 3% річних та інфляційних втрат. За період з 23 листопада 2018 року по 09 січня 2021 року 3% річних складає 3 891,39 грн., та інфляційні втрати - 5 166,59 грн. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В зв`язку з тим, що відповідач не погашав заборгованості, позивач змушений звертатися до суду з цім позовом. Представник позивача Войтюк О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, із заявою про перенесення слухання справи до суду не звертався, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст.81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст.82 ЦПК України). Судом встановлено, що заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 23.11.2018 року позов ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] майнову шкоду у порядку регресу в розмірі 50 993 грн. 33 коп., 704 грн. 80 коп. судового збору та 9 157 грн. 20 коп. витрат на правову (правничу) допомогу, а всього 60 855 грн. 33 коп. (а.с. 8-9). Рішення набрало законної сили. На підставі цього рішення 29 грудня 2018 року Болградським районним судом було видано виконавчий лист (а.с.10), який пред`явлено стягувачем до примусового виконання до Болградського районного відділу ДВС ПМ УМЮ (м.Одеси). Постановою начальника відділу Болградського РВ ДВС від 10.12.2020 року за примусовим виконанням вищезазначеного виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 58221827 (а.с.11). Відповідно до інформації наявної в АСВП станом на 09.01.2021 року виконавче провадження 58221827 завершено (а.с.12). З наданого позивачем розрахунку заборгованості трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 23.11.2018 року по 09.01.2021 року вбачається, що три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 60 855 грн. 33 коп. становить 3 891 грн. 39 коп. (3% х 779 / 365 х 60 855 грн. 33 коп.), інфляційні втрати - 5 166 грн. 59 коп. (108,49% х 60 855 грн. 33 коп.). Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №718/2080/17-ц. Крім того, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст.625 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження за наслідком досліджених матеріалів по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем інфляційних втрат за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст.625 ЦК України, є правомірними, а тому за період з 23.11.2018 року по 09.01.2021 року з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 5 166 грн. 59 коп. інфляційних втрат щодо встановленої рішенням суду суми майнової шкоди та трьох процентів річних у розмірі 3 891 грн. 39 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, відповідно до вимог ст.ст. 137 та 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 8 644 грн. 50 коп.

Outcome: approved