Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

15.04.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], про зміну розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання їх малолітнього сина, шляхом визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі; про зобов'язання відповідачку безперешкодно надавати дитину [PERSON] (позивачу) з метою реалізації його батьківських прав на виховання дитини; про надання відповідачкою дозволу [PERSON] на неодноразовий вивіз дитини [PERSON] за межі України без згоди та супроводу другого з батьків (матері); про визначення режиму постійного проживання дитини з батьком у разі настання обставин, які фактично унеможливлюють виховання дитини матір'ю. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 05.05.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про захист прав батька та його сина, були роз'єднані, в результаті чого були виділені в самостійні провадження чотири позовні вимоги, в тому числі про зміну розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання їх малолітнього сина, шляхом визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі замість частки від його доходу. Вказана позовна вимога розглядається в даному судовому провадженні. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі відповідно до актового запису №14, який зроблено в Книзі реєстрації шлюбів 10.01.2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського Районного Управління Юстиції м.Києва. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12 квітня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15 лютого 2012 року позивач здійснює сплату аліментів в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наразі, розмір аліментів на дитину визначається як частина середньомісячної заробітної плати штатних працівників Васильківського району Київської області. Починаючи з березня 2012 року матеріальне становище позивача змінилось, так як не має постійного місця роботи та має нерегулярний, мінливий дохід, тому звернувся до суду про перегляд розміру стягнення аліментів на утримання спільної з відповідачкою дитини. Не погоджуючись з первісним позовом, відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом в якому просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання на період догляду за дитиною після досягнення нею трьох років з 28.07.2012 по 30.07.2014 року. Крім того [PERSON] просить відшкодувати на її користь моральну шкоду завдану внаслідок порушення [PERSON] її особистих немайнових прав, шляхом поширення останнім неправдивих відомостей, у розмірі 500 грн. та принести їй вибачення у письмовій формі Вказаний зустрічний позов було прийнято судом до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої зустрічні позовні вимоги, позивачка за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.02.2012 року з [PERSON] підлягають до стягнення на її утримання аліменти у розмірі ? частини його заробітку. Одразу після винесення цього рішення [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням. Дитина з 28.07.2012 року перебуває на диспансерному обліку та має потребу в постійному протирецидивному лікуванні, а також в догляді матері, а тому, позивачка за зустрічним позовом була вимушена звернутись до суду з вказаним зустрічним позовом, і просила суд на підставі ст. 18 Конвенції «Про права дитини», ст. 84 СК України стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти на період догляду за дитиною після досягнення нею трирічного віку, з 28.07.2012 року до 30.07.2014 року. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, просив задовольнити його в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти первісного позову, свій зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Вислухавши пояснення [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що і первісний позов [PERSON], і зустрічний позов [PERSON], задоволенню не підлягають з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторонами 10.01.2009 року було укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №14. (а.с.11). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] (а.с.12). Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12.04.2012 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.02.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 19 березня 2012 року позивача було звільнено з роботи відповідно до наказу №2/23/2 від 23.02.2012 року, про що свідчить запис №10 у трудовій книжці (а.с. 27-30). На даний час, за твердженням позивача, він не працює, та навчається в Польщі. Доказів на спростування вказаних тверджень [PERSON] суду надано не було. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що [PERSON] в судовому засіданні не довів, належними та допустимими доказами, факт погіршення свого матеріального становища або зміни сімейного свого стану, а також зміни стану здоров'я, порівняно з тим, що було враховано при ухваленні рішення Шевченківським районним судом м.Києва від 15.02.2012 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Крім того позивачем в позові не зазначається про зміну жодної обставини, яка відповідно до ст. 192 СК України може враховуватись судом при зміні розміру аліментів, яка бралася до уваги судом при з нього стягненні аліментів. Судом не приймається до уваги той факт, що на даний час [PERSON] тимчасове офіційно ніде не працює, оскільки до останнього звільнення з роботи він постійно працював займаючи навіть керівні посади, виконував роботу, що потребує спеціальної освіти та кваліфікації, а період його тимчасової не працевлаштованості є досить не тривалим, крім того в цей час він навчається в Польщі, здобуваючи нові знання, що підвищує його шанс на працевлаштування. За таких обставин, оскільки судом не встановлено змін матеріального чи сімейного стану позивача, а також змін стану здоров'я сторін чи дитини, порівняно з тим, що було враховано при ухваленні рішення Шевченківським районним судом м.Києва від 15.02.2012 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, суд не знаходить законних підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки за первісним позовом на утримання їх малолітнього сина, у зв'язку з чим відмовляє [PERSON] в задоволенні позову. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON], то суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 84 СК України, на яку посилається [PERSON] в своєму позові, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. [PERSON] не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що їх спільний з [PERSON] син, [PERSON] [INFO], має будь-які вади фізичного або психічного розвитку. Суд не приймає до уваги надані [PERSON] медичні документи щодо стану здоров'я їх з позивачем сина, оскільки з них вбачається, що дитина має діагноз рецидивіруючий обструктивний бронхіт, що не свідчить про наявність у дитини вад фізичного або психічного розвитку. Також [PERSON] не надано будь-яких доказів на підтвердження її вимоги щодо відшкодування їй з [PERSON] моральної шкоди завданої через поширення неправдивої інформації про неї. З урахуванням викладеного суд вважає зустрічний позов [PERSON] не доведеним належними та допустимими доказами, а тому вважає за необхідне відмовити в його задоволенні. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 79, 80, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed