Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

15.05.2017 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів в розмірі 26730,68 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, прохав відмовити у їх задоволенні. Вказав, що [PERSON] від сплати аліментів не ухилявся, оскільки йому не відомо було про наявність судового рішення про стягнення аліментів як і про наявність виконавчого провадження, місце проживання відповідача є та було відомим. Що стосується відсутності у відповідача коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення, то ця підстава також не може бути заснована, оскільки аліменти на утримання сина [PERSON] стягувалися з пенсії [PERSON], що призначена по інвалідності з дитинства, крім того , вказана обставина була відома колишній дружині [PERSON] та органам ВДВС. Вважає, що до даних правовідносин підлягає застосуванню строк позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Пунктом 8 ст. 181 Сімейного Кодексу України, передбачено, якщо місце проживання батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна-допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Призначення та виплата державної допомоги дітям покладено Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення тимчасової державної допомоги дітям» від 08.09.05 р. № 2853 на органи соціального захисту населення. Так, на виконання покладених вищевказаним Законом та прийнятою на виконання даного Закону Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.06 р. №189 повноважень, управлінням соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради гр.[PERSON] на утримання доньки Вікторії, [INFO] було призначено тимчасову державну соціальну допомогу за період з 01.10.2006р. по 30.04.2015р. на загальну суму 26730 гри. 68 коп. Згідно інформації відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції встановлено місце проживання особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти: с. Розсошенці Полтавський р-н Полтавська обл.. вул.Сільськогосподарська. 25, кв.80. Відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.06 р.. виплата тимчасової допомоги припиняється у разі встановлення місця проживання особи або можливості утримувати дитину, яка зобов'язана сплачувати аліменти, а статтею 7 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення тимчасової державної допомоги дітям» суми державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету. Пунктом 10 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Тому, відповідно до п. 12 Постанови КМУ від 22.06.2006 р.. якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що однин з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одною з батьків встановлено, у звязку з чим можливе стягнення з нього коштів на у тримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Утримання дитини являється, насамперед обов'язком її батьків. Держава несе субсидіарний (додатковий) обов'язок щодо надання дитині матеріального забезпечення. Управління зверталось до відповідача з проханням повернути виплачену тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, на що відповіді не отримувало. За змістом ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлено у три роки. Таким чином, враховуючи те, що позивач просить стягнути кошти за період з 01.10.2006 року по 30.04.2015 року, тому позовна заява, яка надійшла до суду 15.05.2017 року, подана в межах строку позовної давності. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє позов повністю.

Outcome: approved