Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

15 травня 2014 року позивач звернуся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], до Миколаївського обласного бюджету на користь держави, в особі Миколаївського державного вищого музичного училища повну вартість навчання в Миколаївському державному вищому музичному училищі у період з 2008 по 2012 роки в розмірі 108 845 грн. 00 коп. Представник позивача надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі, позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки з 01.10.2014 року ним виконані умови договору щодо влаштування на роботу до державного закладу. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2008 року між Миколаївським державним вищим музичним училищем та [PERSON] було укладено угоду, відповідно до якої вищий навчальний заклад зобов'язався після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації, забезпечити фахівця місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де він зобов'язаний відпрацювати не менше трьох років, а [PERSON] в свою чергу зобов'язався прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням, відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Відповідно до відомостей про персональний розподіл молодих спеціалістів, що закінчили Миколаївське державне музичне училище в 2012 році, [PERSON] був направлений на працевлаштування керівником гуртка до Будинку дитячої та юнацької творчості Заводського району м. Миколаєва. Згідно листа Будинку дитячої та юнацької творчості Заводського району м. Миколаєва за вих. № 22 від 18.04.2014 року, [PERSON] звертався з приводу працевлаштування в Будинок творчості, отримав згоду, але документи належним чином не оформив. Отже у будинку творчості не працював та на даний час не працює. Згідно п.п. 3, 4, 6, 8 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 формування державного замовлення на підготовку фахівців з вищою освітою здійснюється згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 306 (306-2013-п) «Про затвердження «Порядку формування державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів». Випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою повного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Пунктом 14 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» встановлено, що У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Аналогічне зобов'язання взяв на себе [PERSON], підписавши 25 вересня 2008 року угоду з Миколаївським державним вищим музичним училищем. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] дійсно порушив умову угоди щодо працевлаштування за місцем направлення вищого навчального закладу. Проте станом на час розгляду справу відповідач виконав дану вимогу угоди та 01 жовтня 2014 року працевлаштувався концертмейстером-ілюстратором до Миколаївського державного вищого музичного училища, на підтвердження чого надав суду копію Наказу № 127(ІІ) від 30.09.2014 року та копії сторінок трудової книжки. Поряд з цим, відповідач надав суду Довідку № 83 від 20.10.2014, яка підтверджує, що він 01.09.2014 року дійсно звертався в Будинок дитячої та юнацької творчості Заводського району м. Миколаєва по питанню працевлаштування, але на момент звернення вакантних посад за штатним розписом не було, тому він не зміг працевлаштуватись за місцем направлення. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed