Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

17.06.2016 року представник [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що [INFO] в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку загальною площею 43,4 кв.м, житловою площею 31,4 кв.м з господарськими будівлями в [ADDRESS]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 08.06.2016 року №741 земельна ділянка орієнтовною площею 0,6000 га, яка розташована в [ADDRESS], на якій знаходиться житловий будинок, рахується за [PERSON], яка померла [INFO] року, не приватизована, державний акт на неї не виготовлявся та не видавався. Відповідно до довідок виконавчого комітету Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 06.06.2016 року №726 та від 06.06.2016 року №727 за померлою [INFO] року [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS], згідно запису в по господарській книзі №12, особовий рахунок [NUMBER] рахується житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], розташований на присадибній ділянці. [PERSON] прийняв спадщину шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, а саме розпорядився домашніми та особистими речами померлої, в серпні 1996 року, обробляв земельну ділянку. 14.06.2016 року позивач маючи намір оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] належний його матері, яка померла [INFO] року, звернувся до державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області, проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.06.2016 року №784/02-31, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на даний житловий будинок. Згідно звіту за результатами проведення обстежень будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку, розташований по [ADDRESS] класифікується як задовільний. На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] р., а саме на житловий будинок загальною площею 43,4 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. позначеного в технічного паспорті під літерою «А», що розташований по [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON], будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце його проведення, не з'явилися, представник позивача надав письмову заяву (а.с. 46), у якій позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просив його задовольнити, справу розглядати у відсутність його та позивача, судові витрати просив не стягувати із відповідача. Представник відповідача - Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області - [PERSON] в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову, просить справу розглядати без його участі (а.с. 33). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності позивача, представника позивача та представника відповідача. Суд, оглянувши позовну заяву, матеріали технічного паспорту домоволодіння по [ADDRESS] матеріали звіту №7/16 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку по [ADDRESS] дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON] (а.с. 5-6, 7, 8), після смерті якої відкрилась спадщина. Згідно довідок виконавчого комітету Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області №726 від 06.06.2016 р. та №727 від 06.06.2016 р. (а.с. 18,19) [PERSON], яка померла [INFO] р. постійно проживала в [ADDRESS]. Згідно запису в по господарській книзі №12, особовий рахунок [NUMBER] за [PERSON] рахується житловий будинок з господарськими будівлями за вищевказаною адресою. [PERSON] прийняв спадщину шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, а саме розпорядився домашніми та особистими речами померлої, в серпні 1996 року, обробляв земельну ділянку. Згідно довідки виконавчого комітету Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області №741 від 08.06.2016 р. (а.с.20) земельна ділянка орієнтованою площею 0,600 га, яка розташована в [ADDRESS], на якій знаходиться житловий будинок, рахується за [PERSON], яка померла [INFO] року, не приватизована, державний акт на неї не виготовлявся та не видавався; користується та обробляє дану земельну ділянку син померлої - [PERSON] Позивач [PERSON] звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], належного його матері [PERSON], яка померла [INFO] р. Однак постановою державного нотаріуса № 784/02-31 від 14.06.2016 р. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. (а.с.21). Згідно висновку звіту № 7/16 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку по [ADDRESS] технічний стан конструкцій житлового будинку «А», що по [ADDRESS] класифікується як «задовільний», встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель (а.с. 13-17). Відповідно копії технічного паспорту, виготовленого 26.05.2016 р., Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] інвентаризаційна вартість якого становить - 17944 грн; дата побудови будинку - 1947 рік (а.с. 9-12). Станом на 26.05.2016 р. на земельній ділянці площею 6400 кв.м розташовано: житловий будинок «А» 1947 року побудови, загальною площею 43,4 кв.м, в тому числі житловою площею 31,4 кв.м. без господарських будівель та споруд. Заповіт [PERSON] не залишався (а.с.22), наявності спадкової справи після її смерті не встановлено (а.с.23, 38-39) В оглянутій у судовому засіданні технічній документації (інвентаризаційній справі №2898) (а.с.45) на спадкове нерухоме майно будинок №74 по вул. Петровського в [ADDRESS], відомості про самочинні будівлі та споруди відсутні. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.ст. 527, 529 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. На час завершення будівництва питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 грудня 2013 року при розгляді справи № 6-137цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для застосування. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] р., відповідно до запису у по господарській книзі №12, особовий рахунок [NUMBER] за 1996-2000 рр., про що вказано у довідках виконавчого комітету Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 06.06.2016 року №726 та №727 належав житловий будинок з господарськими будівлями №74 по вул. Петровського в [ADDRESS], який був успадкований позивачем [PERSON] шляхом фактично вступу в управління спадковим майном у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини,відомості про інших спадкоємців, як і б прийняли спадщину в матеріалах цивільної справи відсутні. Спадковий будинок відповідає вимогам можливості експлуатації за призначенням. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказаний будинок спадкоємцеві за законом - позивачу у справі, наявності спору щодо спадкового майна не встановлено. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549 ЦК УРСР ,

Outcome: approved