Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

15.04.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки від 26.09.2006 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку (далі АКБСР) «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №2566. Позивач в судове засідання не з'явилась, для захисту своїх інтересів направила представника. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовні заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задавлені, посилаючись на той факт, що під час оформлення іпотечного договору були дотримані усі вимоги чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи за її відсутності, Представник Служби у справах дітей в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. 06.09.2006 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк», був укладений кредитний договір №640/518-К518, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кошти в розмірі 69300,00 доларів США на поточні потреби, строком до 05.09.2021 року зі сплатою за користування кредитом процентної ставки, розмір якої становить - 13% річних. Крім того, 06.09.2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №640/518-П518. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 06.09.2006 року між Позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2566, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки форми №3 від 11.02.2014 року вих.№66 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані з правом на житлову площу крім інших неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які постійно проживали за вказаною адресою. Відповідно до листа Служби у справах дітей від 30.03.2009 року вих. №563 Службою у справах дітей адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради дозвіл на укладення договору іпотеки будинку, розташованого у [ADDRESS] між громадянкою [PERSON] та Укрсоцбанком не надавався. Вищевикладене свідчить про те, що договір іпотеки не був погоджений у встановленому порядку Службою у справах дітей. Згідно ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України батьківські прав не можуть здійснюватися всупереч інтересам дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки та піклування відповідно до ст.177 Сімейного кодексу України є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема, і право користуватися жилим приміщенням, оскільки відповідно до частин 2,3 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає пост фіно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 3 цієї статті ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або кожного з них, з ким вона проживає. Частиною 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згод на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 44 постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із ерудитних правовідносин» роз'яснив, що при вирішенні справ суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Відповідно преамбули ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» цей Закон визначає загальні засади соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей, забезпечує правове регулювання відносин у суспільстві, які спрямовані на реалізацію бездомними особами і безпритульними дітьми прав і свобод, передбачених Конституцією та законодавством України, створює умови для діяльності громадських та благодійних організацій, що працюють у сфері соціального захисту населення. Згідно ст. 12 цього Закону держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Таким чином, як вбачається з наведених вище норм діючого законодавства, суд вважає, що при укладенні договору іпотеки від 26.09.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №2566 були допущені суттєві порушення діючого законодавства, а саме, порушення прав дітей на житло, зазначений договір не був погоджений у встановленому порядку органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються, тому цей договір слід визнати недійсним.

Outcome: approved