Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

17.08.2018 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиті послуги теплопостачання. У своєму позові представник позивача зазначив, що судовим наказом від 19.01.2018 року виданим Заводським районним судом м. Миколаєва стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» борг за спожиті послуги теплопостачання в сумі 40 269,19 грн. Проте ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018 року вищевказаний наказ було скасовано та надано заявнику право звернутися в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, в позові зазначено, що боржник оплату не проводив з 01.10.2001 року по 01.05.2018 року. Посилаючись на вищенаведене, просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги теплопостачання у розмірі 43 014,74 грн., яка складається із 16 485,56 грн. боргу, 21 574,32 грн. інфляційних збитків, 4 954,86 грн. три відсотки річних та вирішити питання про стягнення судового збору. Ухвалою від 21.08.2018 року по даній справі відкрито провадження. 08.10.2018 року [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та застосувати строки позовної давності. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримував, в подальшому в судове засідання не з`явився. До судового засідання відповідач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні У 10.06.1998 року виконком Миколаївської міської ради видав [PERSON] ордер №1138 на квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки ЖЕК №2 «Бриз» №627 від 27.03.2014 року відповідач є власником особового рахунку № [NUMBER] та зареєстрована в спірній квартирі з 21.06.2013 року. Відповідно до виписки ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» №29/1185 з особового рахунку № [NUMBER] від 27.09.2017 року, виданої [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] станом на 01.09.2017 року заборгованість перед позивачем за період з 01.10.2001 року по 31.08.2017 року становить 16 059,10 грн. Крім того, в даній виписці зазначено, що за період з 01.10.2013 року по 27.09.2017 року за вказаною адресою існує переплата в розмірі 1 955,26 грн. Також в судовому засіданні встановлено, що судовим наказом від 19.01.2018 року виданим Заводським районним судом м. Миколаєва стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» борг за спожиті послуги теплопостачання в сумі 40 269,19 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018 року вищевказаний наказ було скасовано. З огляду на наявність непогашеної заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом. За Конституцією України, ст. 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав. Судовий розгляд, яким цивільна справа вирішується по суті, закінчується ухваленням рішення суду. В силу статей 12, 78, 81, 263 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі рішення суду у цивільні справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість. Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, ч. ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Так у відповідності до ст. 61 Житлового кодексу УРСР, Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Як вбачається з матеріалів справи до 2013 року позивач не мала змоги проживати у спірній квартирі, яка знаходилася у непридатному для проживання стані, щ підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи №120-1395 від 18.08.2004 р. Відповідно до п. 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Проте в судовому засіданні встановлено, що відповідач змогла скористатися зі своїм правом та вселилася в зазначену квартиру лише 21.06.2013 року, а тому тільки з даного часу у сторін виникають спірні відноси. Тому, з урахуванням того, що за період з 01.10.2013 року по 27.09.2017 року за адресою: [ADDRESS] існує переплата в розмірі 1 955,26 грн., суд приходить до переконання, що позовні вимоги належить залишити без задоволення.

Outcome: dismissed