Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

15 вересня 2014 року, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначає, що відповідно до рішення Олевського районного суду Житомирської області № 287/496/13-ц від 10.10.2013 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачки [PERSON], на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розміри 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Олевського районного суду Житомирської області № 287/297/14-ц від 24.07.2014 року з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Крім того, рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 19.11.2013 року з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти на її утримання під час вагітності в розмірі 1/6 частки заробітку позивача. У зв'язку з чим позивач просить суд зменшити загальний розмір аліментів, утримуваних з нього на користь відповідачки [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] до 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] та на утримання дочки [PERSON], [INFO] до 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов задовольнити, в обґрунтування заявленого позову надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. При цьому зазначав, про те, що вся його заробітна плата іде на виплату аліментів на двох неповнолітніх дітей та відповідачки в загальному розмірі 66.6%, або 2/3 частки всієї заробітної плати і йому для особистого прожитку не залишається нічого. Відповідачка [PERSON], в судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивача не визнала та надала пояснення суду про те, що аліменти на її утримання під час вагітності в розмірі 1/6 частки заробітку позивача, останній вже не сплачує. [PERSON], крім сплати аліментів будь-якої іншої допомоги на утримання дітей не надає, на разі спілкується тільки із старшою дитиною, дочкою [PERSON], яку на вихідні дні забирає до своїх батьків. Менша дитина часто хворіє і потребує додаткових витрат на її утримання, лікування та виховання. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. За приписами глави 15 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. При визначенні судом розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. При зміні розміру аліментів, визначеного рішенням суду, суд повинен враховувати, зокрема, зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів або одержувача аліментів, зміни стану здоров'я когось з них, інші обставини, встановлені цим Кодексом. У ч.1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти або особи, яка отримує аліменти та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішенням Олевського районного суду Житомирської області № 287/496/13-ц від 10.10.2013 року з [PERSON], на користь [PERSON], присуджено аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розміри 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Рішенням Олевського районного суду Житомирської області № 287/297/14-ц від 24.07.2014 року з позивача на користь [PERSON], присуджено аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 19.11.2013 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на її утримання під час вагітності в розмірі 1/6 частки заробітку позивача. Доказів стосовно повного виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 19.11.2013 року та закінчення виконання зазначеного рішення сторонами у судовому засіданні не подано. Згідно до ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України слідує, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі зазначених рішень суду видано виконавчі листи, які перебувають на виконанні по місцю роботи позивача. Таким чином на двох неповнолітніх дітей позивач сплачує 1/2 частки заробітку (доходу) до їх повноліття та на [PERSON], на її утримання під час вагітності в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), що суперечить ст.ст.182, 192 СК України. Згідно довідки про доходи позивача з місця роботи, № 2649 від 28.07.2014 року дохід позивача (після відрахування податків і зборів) з лютого 2014 по липень 2014 становить 12295.10 грн. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приписами частини 1 статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи те, що позивач сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей, за двома виконавчими листами: № 287/496/13-ц від 10.10.2013 року та № 287/297/14-ц від 24.07.2014 року, виданих Олевським районним судом Житомирської області, за якими з позивача стягуються аліменти на двох неповнолітніх дітей, у розмірі по 1/4 частки на кожну дитину, у зв'язку з чим загальний розмір часток утримуваних з позивача на утримання двох неповнолітніх дітей становить половину його заробітку (доходу), що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку із чим у нього залишається дохід менший прожиткового мінімуму, що значно погіршує його матеріальне становище, оскільки позивач крім заробітної плати інших доходів не має, а відповідачкою [PERSON], не доведено протилежне, зустрічного позову щодо стягнення додаткових витрат на молодшу дитину не заявлено. За таких обставин та виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що зменшення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] та дочки [PERSON] з 1/4 частки кожної до 1/6 частки кожної із всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до їх повноліття, забезпечить достатній рівень, як для задоволення матеріальних потреб неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] та дочки [PERSON], так і надасть змогу позивачу в достатній мірі забезпечувати себе. Вказаний розмір аліментів відповідає встановленим обставинам справи, вимогам розумності та справедливості, визначений з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріального та сімейного стану сторін, їх стану здоров'я, матеріального становища дітей, платника аліментів, а також інших обставин, що мають істотне значення. Разом із тим, відповідач не позбавлена права звернутися в загальному порядку з вимогою про збільшення розміру аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану сторін. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі наведеного та

Outcome: approved