Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

15 січня 2014 року, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO]. До повноліття сина з відповідача по рішенню суду були стягнуті аліменти. У 2013 році [PERSON] досяг повноліття, продовжує навчатися у Криворізькому державному комерційно-економічному технікумі на денній формі навчання, на бюджетній основі. Повнолітній син, стипендію не отримує, проживає разом з позивачем знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Просить стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до закінчення навчання у навчальному закладі - 31 січня 2015 року, але не більш ніж до 23 років. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача у суді позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмови у його задоволенні. Свої запереченням представник обґрунтував тим, що дійсно відповідач працює, отримує заробітну платню 4000-5000 тисяч гривень щомісячно, будь-яких інших зобов'язань за виконавчими документами не має. При цьому він не має матеріальної змоги сплачувати аліменти на сина, який продовжує навчання, оскільки має на утриманні дружину, матір похилого віку, крім цього при медичному огляді у нього виявлено захворювання, яке у майбутньому потребує лікування. Зазначає, що третя особа є повнолітньою і тому має змогу працевлаштуватись та самостійно заробляти кошти. Третя особа позовні вимоги [PERSON] просив задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11 лютого 2009 року у встановленому законом порядку розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 5). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 3). У вересні 2013 року [PERSON] досяг повноліття, навчається на ІІІ курсі, на денній формі навчання, на бюджетній основі у Криворізькому державному комерційно-економічному технікумі, строк навчання становить з 01.09.2011 року по 31.01.2015 року, стипендію не отримує, дані обставини підтверджується довідкою з учбового закладу (а.с. 6). Матеріалами справи встановлено, повнолітній син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище та є обтяжуючим фактором для позивачки. За виконавчим листом до повноліття дитини з відповідача були стягнуті аліменти, проте, на даний час стягнення припинені, інших аліментних стягнень на користь третіх осіб відповідач не має. Відповідач працює, має постійний стабільний дохід, що також підтверджено представником у судовому засіданні. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд погоджується з доводами позивача, оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи, підтверджуються документально та не протирічать законодавству. Доводи відповідача щодо неможливості надавати матеріальну допомогу та припущення, що кошти будуть використовуватись не за призначенням, спростовуються матеріалами справи та законодавством. Таким чином, перевіривши доводи та заперечення сторін щодо заявлених позивачем вимог, з підстав, наведених в позовній заяві, суд прийшов до висновку, що відповідачем не надано доказів, як це передбачено ст.60 ЦПК України, в підтвердження заперечень, у тому числі перебування на його утриманні інших осіб, яким він за законом зобов'язаний надавати утримання та наявності захворювань, а також у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ґрунтується на вимогах ст. 199 СК України та підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved