Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

15 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно. Свій позов вона обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний зараз та від якого сторони мають спільну дочку, яка з січня 2017 року проживає з позивачем. Відповідач, який працює, не здійснює добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивач й звернулася до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримує, просить задовольнити. Додатково пояснила, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який у 2003 році вони розірвали, від шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка проживала до січня 2017 року з відповідачем. Згідно рішення суду від 2012 року з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на дочку у розмірі 1/7 частини від всіх видів заробітку щомісячно. На теперішній час існує заборгованість з аліментів на 15.03.2017 року у сумі 21678,23 гривні. Позивач зараз перебуває у новому зареєстрованому шлюбі, від якого у неї є ще молодший син [PERSON], [INFO], доходи сімї складаються з заробітної плати чоловіка позивача приблизно 7000 гривень, з якої відраховуються аліменти на дітей чоловіка від попереднього шлюбу приблизно у розмірі 1100 гривень щомісячно. Відповідач працює та отримує заробітну плату, також він отримує пенсію по інвалідності, тому має можливість надавати грошове утримання дочці, але жодної допомоги не сплачує. Позивач наполягала на задоволенні позову. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти необхідності сплачувати аліменти дочці, але не погоджується з їх розміром у 1/4 частки від заробітку, згодний сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно, з яких половину як аліменти дочці, а половину зараховувати на погашення заборгованості позивача перед ним з аліментів за рішенням суду від 2012 року у сумі більше 20000 гривень за період коли дочка проживала з ним. Додатково пояснив, що він працює на Картонно-тарному комбінаті на посаді інженера, має заробітну плату приблизно у 10000 гривень, є інвалідом 3 групи з зору та отримує пенсію по інвалідності у 1340 гривень щомісячно. Він також зобовязаний утримувати окрім дочки своїх непрацездатних батьків похилого віку, у яких невелика пенсія по 1500 гривень на кожного, також пояснює, що батько страждає на гіпертонію та цукровий діабет. Крім того, відповідач проживає з цивільною дружиною, у якої є троє своїх дітей, яких він утримує оскільки його цивільна дружина не отримує доходів. Відповідач заперечує проти доводів позивача, що він не надає матеріальної допомоги, це є неправдою, він направляв дочку до санаторію на оздоровлення два роки поспіль, купував їй все необхідне. Відповідач наполягає на стягненні з нього аліментів у розмірі 1500 гривень щомісяця. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Під час розгляду справи було оглянуто дві архівні цивільні справи № 2-464 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та № 1224/112/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2001 року, який було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу від 23.09.2003 року зроблено запис № 216 (а.с. 5). Сторони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією запису акта про народження та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 4, 20-22, 42). Згідно рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.02.2003 року у цивільній справі № 2-464/2003год з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дочку [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частки неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно починаючи з 11.02.2003 року. Рішення набрало законної сили та виконувалося в примусовому порядку. У жовтні 2005 року стягувач [PERSON] відмовилась від стягнення аліментів, тому ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 31.10.2005 року виконання рішення від 21.02.2003 року було припинено. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.05.2012 року у цивільній справі № 2-1224/112/12 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1/7 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку з 27.02.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили та виконується в примусовому порядку відділом державної виконавчої служби (а.с. 37). За інформацією Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби заборгованість за виконавчим листом № 2-112 від 10.05.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дочку [PERSON], [INFO] станом на 15.03.2017 року складає 21678,23 гривень (а.с. 48). Згідно ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.10.2013 року у справі № 425/1517/13-к звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України в звязку з дійовим каяттям, кримінальне провадження № 1кп/425/106/13 по обвинуваченню [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України закрито (а.с. 54-55). Судом встановлено, що неповнолітня дочка сторін [PERSON], [INFO], з січня 2017 року проживає з матірю [PERSON], ця обставина визнається сторонами у справі. Згідно довідки про склад сімї від 15.02.2017 року, в будинку № 21 по вулиці Першотравневій в місті Рубіжне зареєстровані позивач та неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Станом на час розгляду справи членами сімї позивача є її новий чоловік [PERSON], їх спільний малолітній син [PERSON], [INFO] та спільна дочка сторін [PERSON], [INFO] (а.с. 40, 41). Суд встановив, що позивач не працює та з грудня 2015 року перебуває на обліку в службі зайнятості, державна допомога їй не сплачується (а.с. 44). В судовому засіданні позивач пояснила, що доходи її сімї складаються з заробітної плати її нового чоловіка приблизно у 7000 гривень, з якої вираховуються аліменти на його двох дітей у сумі 1100 гривень, справа не містить доказів в спростування цих обставин. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює у ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» інженером, ця обставина визнається сторонами в судовому засіданні. Також, відповідач має інвалідність 3 групи за загальним захворюванням по зору з терміном дії довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та отримує пенсію по інвалідності та ці обставини також визнані сторонами у справі (а.с. 50). В судовому засіданні відповідач пояснив, що він отримує заробітну плату приблизно у 10000 гривень та 1344 гривень пенсії. До членів його сімї належать його батьки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які з урахуванням їх віку є непрацездатними та отримують пенсію приблизно по 1500 гривень кожний. Також він проживає з цивільною дружиною у якої є троє своїх дітей, доходів цивільна дружина відповідача не має та отримує 900 гривень аліментів на старшу дочку. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, виходячи із норм статті 181 СК України будь-які витрати на дітей мають визначатися за домовленістю між їх батьками або за рішенням суду за відсутності такої домовленості. В ході розгляду справи судом встановлено, що домовленості між сторонами, які є батьками дитини [PERSON], [INFO], щодо участі кожного з них в її утриманні досягнуто не було. За встановленими обставинами рішенням суду від 10.05.2012 року аліменти на дочку стягуються в примусовому порядку з [PERSON], яка є позивачем по цій справі на користь [PERSON], який є відповідачем. В звязку із зміною місця проживання дитини, яка з січня 2017 року переїхала від батька [PERSON] до своєї матері [PERSON], остання й звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON]\~ Суд не вважає, що наявність діючого рішення Рубіжанського міського суду Луганської області у справі № 2-1224/112/12 від 10.05.2012 року про стягнення аліментів з матері дитини на користь батька, перешкоджає розгляду питання про стягнення аліментів навпаки з батька на користь матері на їх дитину, оскільки за ст. 180 СК України обовязок утримання дитини покладається на обох батьків. Судом встановлено, що позивач не позбавлена права вирішувати питання про припинення стягнення з неї аліментів окремо, будь-які вимоги з цього питання позивачем не заявлялись і вирішувати це питання в межах цієї справи суд не може, в звязку з диспозитивністю цивільного судочинства за ст. 11 ЦПК України. Тому, в цій справі, судом було по-перше поставлено права неповнолітньої дочки сторін щодо її належного матеріального забезпечення батьками. Враховуючи, що відповідач зобовязаний та може надавати допомогу, так як працює та отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, є інвалідом 3 групи по зору та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до ст. 180 СК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на дитину. При визначені розміру аліментів судом враховані обставини, зазначені у ст. 182 СК України. Відтак, у відповідача наявна інвалідність 3 групи по зору, він має постійну роботу та стабільний дохід у вигляді заробітної плати та пенсії по інвалідності, має двох батьків похилого віку, разом з цим відповідач як батько відповідальний за належне матеріальне забезпечення своєї дочки, за її фізичний і духовний розвиток. Судом враховується, що наявність у відповідача інвалідності зумовлює додаткові витрати на ліки та інші медичні засоби, медичні обстеження та процедури. Також, наявність у відповідача батьків похилого віку, яким він допомагає, є обставиною, яку суд враховує при визначені розміру аліментів. Разом з цим, суд не погоджується з доводом відповідача щодо наявності у нього обовязку за вимогами Сімейного кодексу утримувати батьків, які є непрацездатними. За ст. 202 СК України підставами виникнення у повнолітнього сина обовязку утримувати батьків є не лише їх непрацездатність, а ще й потреба в матеріальній допомозі. Однак, відповідачем не надано суду доказів існування у батьків такої потреби. В судовому засіданні як слухач була присутня мати відповідача, яка зазначила, що вони з батьком отримують пенсії приблизно по 1500 гривень, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність у 1247 гривень. Також, не надано доказів проживання разом з відповідачем, як він зазначив в судовому засіданні членів його сімї: його батьків, цивільної дружини та трьох її дітей, тому ці обставини не враховуються судом при визначені розміру аліментів. Суд не погоджується з доводами відповідача про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі у 1500 гривень, оскільки це суперечить ст. 184 СК України, в звязку з наявністю у відповідача постійного щомісячного доходу у вигляді заробітної плати та пенсії.\~\~\~ Разом з цим, суд зазначає, що стягнення аліментів на дитину з батька жодним чином не позбавляє обовязку матір дитини її утримувати, оскільки за статтею 180 СК України обовязок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття є безумовним. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на обовязок обох батьків утримувати дитину до повноліття та забезпечення дитині необхідного рівня життя, враховуючи, що неповнолітня дочка проживає з матірю та з урахуванням зазначених вище обставин за ст. 182 СК України, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у 1/5 частці заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо наявної заборгованості по аліментам позивача перед відповідачем у сумі 21678,23 гривень за період, коли дочка проживала з батьком, суд зазначає, що сторони не позбавлені права вирішити це питання окремо в порядку ст. 197 СК України або в інший спосіб на їх розсуд. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Підсумовуючи наведене, враховуючи, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 15.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття. З огляду на часткове задоволення позову, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: partial