Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

16 липня 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує вимоги тим, що їх подальше спільне подружнє життя не склалось не лише через різні погляди на життя а й тому, що почуття взаємоповаги як до членів подружжя та любові ними втрачено, відновлення сімейних стосунків неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу не є доцільним та не відповідає їх інтересам. На даний час вони з відповідачкою подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, більше ніж два роки проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення просить не надавати, оскільки вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, а тому примирення неможливе. Провадження у справі відкрито 28 липня 2020 року та встановлено порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 липня 2020 року, 18 та 25 серпня 2020 року відповідач надала заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, зазначила, що дитина [PERSON] залишається проживати з нею, а [PERSON] залишається проживати з батьком та після розірвання шлюбу залишає прізвище « [PERSON] ». Позивач 25 серпня 2020 року надав заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності та вказав, що шлюбні стосунки не підтримують з вересня 2016 року і про те, що дитина [PERSON] залишається проживати з матір`ю, а [PERSON] залишається проживати з ним. В судове засідання сторони не з`явились, оскільки звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2006 року, про що свідчить актовий запис № 184, зареєстрований Міщанським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви, між громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою Росії [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). Відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишається проживати з батьком за згодою сторін, та [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишається проживати з матір`ю за згодою сторін. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду родини та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено, шлюбні стосунки не підтримують з вересня 2016 року. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони згодні на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved