Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

15.02.2017 року заявниця звернулася до суду із відповідною заявою, в якій просила суд встановити факт, що державний акт про право власності на землю серії [NUMBER], яка розташована на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, виданий громадянину «[PERSON]» на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації від 25.03.2002 року за №111 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], належить померлому [INFO] року «[PERSON]». В обґрунтування заяви [PERSON] вказала, що померлий був її рідним батьком, після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 4,48 га, на яку померлому був виданий державний акт про право приватної власності на землю, в якому прізвище померлого батька була помилково зазначено як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». У зв`язку з тим, що з 01.01.2013 року державні акти про право приватної власності на землю не видаються, а у вже видані не вносяться зміни, заявниця позбавлена можливості внести зміни у вказаний документ у позасудовому порядку у зв'язку з чим вона звернулася до суду із даною заявою. Заявниця у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с21), проте надала суду заяву від 27.03.2017 року, в якій просила слухати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.22). Представник заінтересованої особи - Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.23), представник даної особи за посадою сільський голови [PERSON] через канцелярію суду надав ідентичні заяви від 23.03.2017 року за №47/02-16 та 06.04.2017 року за №56/02-16, в яких просив слухати справу за відсутності представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував (а.с.25, 27). Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити судове рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимога заявника підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року у с. Люджа Тростянецького району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25.11.2004 року виконкомом Люжанської сільської ради Тростянецького району Сумської області (актовий запис №25)(а.с.6). Заявниця є донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Люджанською сільською радою Тростянецького району Сумської області 04.05.1959 року (актовий запис №24) та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Люджанською сільською радою Тростянецького району Сумської області 30.06.1979 року (актовий запис №7)(а.с.9). Заявнику на день смерті належала земельна ділянка площею 4,48 га, розташована на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого Люджанською сільською радою Тростянецького району Сумської області 27.03.2002 року на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації від 25.03.2002 року за №111 та який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] (а.с.10). Вказана земельна ділянка вимороченою органом місцевого самоврядування визнана станом 28.02.2017 року не була, що підтверджує лист заінтересованої особи від 28.02.2017 року за №15/02-16 (а.с.16). Заявниці 08.11.2016 року постановою державного нотаріуса Охтирської державної нотаріальної контори Сумської області було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку після смерті батька, оскільки в його свідоцтві про смерть та в державному акті, що підтверджує право власності на земельну ділянку маються відмінності у написанні прізвищ: так у свідоцтві зазначено прізвище «[PERSON]», а в державному акті прізвище «[PERSON]», що унеможливлює для [PERSON] оформлення спадкових прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані заявницею документи належним чином підтверджують факт того, що державний акт серії [NUMBER], виданого на ім`я [PERSON], в якому прізвище заявника вказано як «[PERSON]» належить саме померлому [INFO] року батьку заявниці [PERSON], оскільки різниця в документах мається виключно щодо однієї літери прізвища, що, на думку суду, має характер технічної помилки особи, яка виготовляла державний акт. Згідно з п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.3 та ч.7 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. При ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved