Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

15 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості у розмірі 19723,55 доларів США та 1558846,18 грн, а також судового збору. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 04 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» в особі філії ВАТ «Морський транспортний банк» в м. Дніпропетровську, який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», та відповідачем було укладено кредитний договір №00206/RD про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 70572 доларів США, зі сплатою 11,9 % річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном погашення 03 квітня 2029 року. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов`язань між ними було укладено договір іпотеки від 04 квітня 2008 року №00204rd, за яким відповідач надала банку в іпотеку будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що банк повністю виконав свої зобов`язання, а кредитний договір ще є діючим на сьогоднішній день. Відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, тому позивачу вже доводилося звертатися до суду з позовом про стягнення боргу та судовим рішенням було вирішено стягнути з відповідача борг за кредитним договором, який станом на 16 січня 2012 року складав 544067,56 грн, та штрафу у розмірі 18761,76 грн. Позивач вказує, що на даний час, дане рішення суду виконується в ході виконавчого провадження шляхом утримань із заробітної плати боржника. У зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду банк також звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який рішеннями судів першої та апеляційної інстанції було задоволено, однак виконання рішення було зупинено до закінчення касаційного провадження. Таким чином, вказує, що діями позичальника по невиконанню зобов`язань за кредитним договором та судовому рішенню позивачу спричиняються збитки і порушуються його права. Враховуючи, що станом на 06 червня 2017 року кредит не погашено, заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 19723,55 доларів США та 1558846,18 грн, з яких: 1) за процентами на основну суму боргу, нарахованими за період з 06 червня 2014 року по 05 червня 2017 року (за три роки до дня звернення з позовом) - 19723,55 доларів США; 2) за неустойку 1412051,38 доларів США, в тому числі: пеня за несплачену суму кредиту за період з 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року (останні 12 місяців, що передують зверненню з позовом) - 471418 грн; пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року (останні 12 місяців, що передують зверненню з позовом) - 842915,88 грн; штраф на підставі п.20 договору іпотеки за невиконання прийнятих зобов`язань передбачених п.18.1. договору іпотеки - 97717,50 грн; 3) 3% річних 146794,80 грн, в тому числі: за несплачену суму кредиту - 92579,33 грн; за несплачені проценти за користування кредитом - 54215,47 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. 30 серпня 2017 року до суду надійшли заперечення проти позову відповідача, згідно яких вона вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Зазначила, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року касаційні скарги [PERSON] та [PERSON] задоволені частково та залишено в силі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» заборгованості за кредитним договором у сумі 526067,56 грн, а також рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року в частині стягнення з [PERSON] штрафу за невиконання взятих зобов`язань у розмірі 18761,76 грн. Зазначає, що за вказаними рішеннями було видано виконавчі листи та відкриті виконавчі провадження. Також вказала, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачу. Резолютивна частина вказаного рішення, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня2016 року доповнено відстроченням виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2016 року виконання даних рішень суду зупинено до закінчення касаційного провадження у справі. Зауважує, що позивач просить повторно звернути з відповідача проценти, пеня, штраф та 3% річних, які вже були предметом розгляду у цивільній справі №204/4089/15-ц. Вищевказані рішення оскаржуються відповідачем, зокрема, з огляду на ті обставини, що банк втратив, на думку відповідача, право вимоги до позичальника, а також відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Вважає, що позов банку є передчасним, оскільки остаточного рішення у справі №204/4089/15-ц не ухвалено та банком не надано доказів того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов`язання. Зазначає, що відповідачем на виконання рішення суду було сплачено 54701,66 грн, а заборгованість за кредитом та нарахованими процентами рішенням суду зафіксована у гривневому еквіваленті. Однак позивач, на її думку, безпідставно зазначає заборгованість за кредитом у розмірі 54441,51 долар США, при цьому не вказуючи періоду нарахування заборгованості та її складових. Тому вважає, що позивач в односторонньому порядку змінив зобов`язання та розрахував розмір процентів за договором, а також нарахував неустойку, 3% річних виходячи із суми заборгованості, розрахованої в доларах США. Крім того, відповідач просить суд застосувати до спірних правовідносин ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір неустойки, оскільки він значно перевищує суму заборгованості по тілу кредиту. Зазначає, що банк звернувся до суду із позовом з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, просила застосувати строк позовної давності до вимог та відмовити у задоволені позову. 30 серпня 2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ «МАРФІН БАНК» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) просила зобов`язати позивача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, виходячи із розміру заборгованості по кредиту в сумі 447706,05 грн, яка рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року стягнута з відповідача на користь позивача. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017 року [PERSON] відмовлено у задоволенні клопотання відповідача у зупиненні провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Також ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017 року в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про закриття провадження в частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017 року заяву відповідача про витребування доказів та призначення судово-економічної експертизи у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково, а саме призначено у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі до одержання результатів експертизи, в іншій частині клопотання відмовлено. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2019 року цивільну справу прийнято до провадження судді Книш А.В., поновлено провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. 12 квітня 2019 року до суду від відповідача надійшли додаткові заперечення на позовну заяву, згідно яких додатково зазначає, що позивач використав право вимагати дострокове повернення усієї суми кредиту, а також сплати процентів, неустойки та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор, як вважає відповідач, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, з чим погодився суд, який задовольнив позовні вимоги. Крім цього вказує, що позивач втратив також можливість нарахування та стягнення процентів по кредитному договору, томі дії позивача стосовно подальшого нарахування процентів після ухвалення рішення суду вважає незаконними. Зазначає, що спір з приводу основного зобов`язання вже був вирішений судами трьох інстанцій по суті та остаточним рішенням у справі №419/607/12 є ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року, відповідно до якої заборгованість за кредитним договором визначена у валюті гривня України та складає 526067,56 грн. Крім того, зауважує, що з розрахунку заборгованості позивача не вбачається порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, комісії та пені, тобто не вбачаються суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. Вважає, що висновок експерта за результатами проведеної судово-економічної експертизи є необґрунтованим та таким, що суперечить матеріалам справи. Також зазначила, що експерт у період з 13 грудня 2017 року по 05 грудня 2018 року не мав свідоцтва експерта на здійснення економічної експертизи і не був експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та не міг витратити зазначену кількість часу на проведення експертизи. Наголошує на пропущення позивачем строку позовної давності. 17 серпня 2019 року до суду надійшли додаткові заперечення відповідача, згідно яких вказує, що дія спірного кредитного договору припинилася, оскільки позивач використовуючи своє право, у січні 2012 року пред`явивши позов про стягнення усього розміру заборгованості до кінцевого терміну, який було задоволено рішенням суду. Таким чином, вважає, що банк втратив право на нарахування та стягнення процентів, неустойки, а також наголосила на пропущення позивачем строку позовної давності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Зауважила, що висновком експерта підтверджено правильність нарахування відповідачу кредитної заборгованості, а тому існують всі підстави для задоволення позову. Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на позовну заяву. Вислухавши представника позивача Бланковську Г.О. та відповідача, дослідивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. 04 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» в особі філії ВАТ «Морський транспортний банк» в м. Дніпропетровську, який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», а потім на Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК» (далі - ПАТ «МТБ БАНК»), та відповідачем було укладено кредитний договір №00206/RD, відповідно до умов якого відповідачу було надано банком кредитні кошти терміном з 04 квітня 2009 року до 03 квітня 2028 року у вигляді непоновлювальної лінії у сумі 70572 доларів США на придбання нерухомості, у сумі 58000 доларів США, а також у сумі 6192 доларів США на сплату страхових платежів та 6380 доларів США на сплату страхових платежів від нещасних випадків зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,9% річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за обслуговування кредиту 0 грн, комісії за надання кредиту 292,90 грн. Відповідно до п.1.3 даного договору, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека дома №30, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Амбулаторна, згідно договору застави №00204rd від 04 квітня 2008 року та порука [PERSON] згідно договору поруки №00205rd від 04 квітня 2008 року, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки, тощо, надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним договором (т.1 а.с.12-18). 18 грудня 2009 року до вказаного договору було укладено додаткову угоду №1, згідно якої, зокрема, сторони дійшли згоди, що на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за основним боргом за кредитним договором складає 56607,66 доларів США та пункт 1.1. Кредитного договору викладено в новій редакції, де, зокрема, термін погашення змінено на 03 квітня 2029 року (т.1 а.с.19-28). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 04 квітня 2008 року №00206/RD між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», який було перейменовано на ПАТ «МТБ БАНК», та відповідачем укладено договір іпотеки №00204rd від 04 квітня 2008 року, за яким відповідач надає в іпотеку банку нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS] Амбулаторна (т.1 а.с.29-34). 27 квітня 2009 року та 18 грудня 2009 року між відповідачем та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» укладено договір добровільного страхування майна №МЗ-13/09Д, за яким було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, а саме житлового будинку [ADDRESS] , а 18 грудня 2009 року укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №НС-37/09Д зі строком дії протягом одного року з моменту надходження на рахунок страховика першої частини суми страхового платежу (т.1 а.с.38-46). 18 грудня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», який було перейменовано на ПАТ «МТБ БАНК», та відповідачем укладено договір про внесення змін №1 до договору іпотеки №00204rd, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П. 04 квітня 2008 року за реєстровим №1333 (т.1 а.с.35-37). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року у цивільній справі №419/607/12 позовні вимоги ПАТ «МАРФІН БАНК» до відповідача [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» заборгованість за кредитним договором № 00206/RD від 04 квітня 2008 року у сумі 526067 грн 56 коп. з яких: кредитні кошти - 447706,05 грн.; проценти на основну суму боргу - 77461 грн 51 коп.; пеня за несплачену суму кредиту - 300 грн; пеня за несплачені проценти за користування кредитом - 300 грн.; штраф за невиконання прийнятих зобов`язань - 300 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 3219 грн, а всього 529286 грн 56 коп. (т.1 а.с.54-56,115-120). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «МАРФІН БАНК» задоволено та стягнуто солідарно з відповідача та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00206/RD від 04 квітня 2008 року станом на 16 січня 2012 року, яка складається з: кредитних коштів - 56034,70 доларів США, що складає 447706,05 грн; процентів на основну суму боргу - 9695,05 доларів США, що складає 77461,51 грн; пені за несплачену суму кредиту - 300 грн; пені за несплачені проценти за користування кредитом - 300 грн; штрафу за невиконання прийнятих зобов`язань - 18761,76 грн, а всього 544529,32 грн, а також стягнути з відповідача та [PERSON] на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» на повернення судового збору по 1609,50 грн з кожного (т.1 а.с.51-53,121-123). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року, касаційні скарги [PERSON] , [PERSON] задоволено частково, а саме рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року в частині солідарного стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 544529,32 грн скасовано, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» заборгованості за кредитним договором у сумі 526067,56 грн, з яких: кредитні кошти - 447706,05 грн, проценти на основну суму боргу - 77461,51 грн, пеня за несплачену суму кредиту - 300 грн, пеня за несплачені проценти за користування кредитом - 300 грн - залишено в силі, а рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року в частині стягнення з [PERSON] штрафу за невиконання взятих зобов`язань у розмірі 18761,76 грн залишено в силі (т.1 а.с.48-50,124-126). 17 листопада 2015 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №204/4089/15-ц за позовною заявою ПАТ «Марфін Банк» до відповідача, третя особа Красногвардійський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №00206/RD від 04 квітня 2008 року та укладеним в його забезпечення договором іпотеки №00204-rd від 04 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON] , яка станом на 27 квітня 2015 року становить 83788,66 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 27 квітня 2015 року складає 1881189 грн 48 коп., з яких: - кредитних коштів - 54441,51 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 27 квітня 2015 року складає 1222299 грн 00 коп.; - процентів на основну суму боргу - 29347,15 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 27 квітня 2015 року складає 658890 грн 48 коп.; та заборгованість за пенею та штрафами в сумі 1745692 грн 34 коп., з яких: - пеня за несплачену суму кредиту, стягнута за рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2013 року в частині, залишеній в силі за ухвалою ВССУ від 13 листопада 2013 року 300 грн 00 коп.; - пеня за несплачену суму кредиту за період з 27 квітня 2014 року по 26 квітня 2015 року 1338417 грн 41 коп.; - пеня за несплачені проценти за користування кредитом, стягнута за рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2013 року в частині, залишеній в силі за ухвалою ВССУ від 13 листопада 2013 року - 300 грн 00 коп.; - пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період з 27 квітня 2014 року по 26 квітня 2015 року 192478 грн 17 коп.; - штраф, стягнутий за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року, в частині, залишеній в силі за ухвалою ВССУ від 13 листопада 2013 року у справі за невиконання прийнятих зобов`язань на підставі п.4.2.1 кредитного договору 18761 грн 76 коп.; - штраф, на підставі п.20 договору іпотеки за невиконання прийнятих зобов`язань, передбачених п.18.1 договору іпотеки 97717 грн 50 коп.; - штраф, на підставі п.20 договору іпотеки за невиконання прийнятих зобов`язань, передбачених п.18.8 договору іпотеки - 97717 грн 50 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П. 04 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1324, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за номером згідно Витягу з Державного реєстру правочинів №5726338 від 04 квітня 2008 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П., що згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02 квітня 2008 року за №18337820, виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», зареєстрований у встановленому Законом порядку, як окремий виділений в натурі об`єкт права власності, в цілому складається з: А-1 шл.бетон, житловий будинок загальна площа домоволодіння 71,8 кв.м., житлова площа 42,8 кв.м., Б-літня кухня, шл.блок, цегла, В-вбиральня, дер., Г-душ, шл.бетон, Д-навіс, шл.блок; 1-7, І, ІІ-споруди, шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченою Законом України „Про виконавче провадження, за початковою ціною продажу предмету іпотеки не нижче 390870 грн 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» судовий збір у сумі 3654 грн. В задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до ПАТ «Марфін Банк» про визнання договору іпотеки припиненим відмовлено (т.1 а.с.63-68,127-137). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року змінено, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року» (т.1 а.с.59-62,138-141). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2016 року виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі (т.1 а.с.57,145). Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року касаційні скарги відповідача та позивача задоволено частково, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року в частині вирішення позову ПАТ «МАРФІН БАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційного інстанції, в частині вирішення позовних вимог [PERSON] про визнання припиненим договору іпотеки рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року залишено без змін (т.2 а.с.105-110). Постановою старшого державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська 05 травня 2016 року було відкрито виконавче провадження ВП №51005872 з виконання виконавчого листа №419/607/12 (т.1 а.с.146). 25 січня 2017 року постановами старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра у виконавчих провадженнях ВП №51005872 та ВП №51005972 було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (т.1 а.с.147-148). За розрахунком заборгованості наданого позивачем, відповідачу нараховано наступну заборгованість за кредитним договором: 1) за процентами на основну суму боргу, нарахованими за період з 06 червня 2014 року по 05 червня 2017 року - 19723,55 доларів США; 2) за неустойку у розмірі 1412051,38 доларів США, в тому числі: пеня за несплачену суму кредиту за період з 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року включно - 471418 грн; пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року включно - 842915,88 грн; штраф - 97717,50 грн; 3) 3% річних 146794,80 грн, в тому числі: за несплачену суму кредиту - 92579,33 грн; за несплачені проценти за користування кредитом - 54215,47 грн (т.1 а.с.8-9). Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №5994/5995-17 від 11 грудня 2018 року, зокрема, наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника, наданий позивачем, відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту, а сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 30 серпня 2017 року становить 94407,16 доларів США та 1461128,68 грн (т.1 а.с.239-259). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Таким чином, після рішення Красногвардійського районного суду від 01 червня 2013 року, яким на користь банку за його позовом поданим до суду 17 січня 2012 року було стягнуто достроково весь розмір заборгованості по кредитному договору № 00206/RD, банк має право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, якщо є для цього законодавчо визначені підстави (т.1 а.с.54-56,115-120). Встановивши строк виконання зобов`язань січень 2012 року, банк продовжував нараховувати пеню та проценти після цієї дати, про що свідчить розрахунок заборгованості, у якому зазначені платежі нараховувались до 02 червня 2017 року, тобто після закінчення строку дії кредитного договору. Крім того, постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у цивільній справі №204/4089/15-ц за позовом ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено, що використовуючи своє право згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України та пунктом 2.3. кредитного договору, шляхом пред`явлення у січні 2012 року позову про стягнення усього розміру заборгованості за договором до кінцевого терміну, який задоволено рішенням суду від 01 червня 2013 року, банк змінив строк виконання зобов`язання з 03 квітня 2029 року на січень 2012 року. Тобто, ПАТ «Марфін Банк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» (т.2 а.с.105-110). Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, позовні вимоги ПАТ «МТБ БАНК» в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами на основну суму боргу, нарахованими за період з 06 червня 2014 року по 05 червня 2017 року (за три роки до дня звернення з позовом) у розмірі 19723,55 доларів США; 2) за неустойку 1412051,38 доларів США, в тому числі: пеня за несплачену суму кредиту за період з 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року (останні 12 місяців, що передують зверненню з позовом) - 471418 грн; пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року (останні 12 місяців, що передують зверненню з позовом) у розмірі 842915,88 грн, із зазначених вище підстав задоволенню не підлягають, оскільки встановивши строк виконання зобов`язань січень 2012 року, банк вже не мав права нараховувати відповідачу пеню та проценти після закінчення строку дії кредитного договору, про що свідчить розрахунок заборгованості. Позовні вимоги ПАТ «МТБ БАНК» в частині стягнення з відповідача штрафу на підставі п.20 договору іпотеки за невиконання прийнятих зобов`язань передбачених п.18.1. договору іпотеки - 97717,50 грн не підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 20 договору іпотеки №00204rd від 04 квітня 2008 року передбачено, що у випадку порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, зокрема передбаченого п.п.18.1. цього договору, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 25% від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п.11 цього договору. Пунктом 18.1. зазначеного договору передбачено, що в день укладання цього договору іпотекодавець зобов`язаний застрахувати предмет іпотеки на узгоджену з іпотекодержателем суму на користь іпотекодержателя від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження, випадкового псування, стихійних явищ (лих), техногенних аварій, протиправних дій третіх осіб, а також надати в цей термін іпотекодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу. Не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії зазначеного договору страхування іпотекодавець зобов`язаний подовжити строк його дії або укласти новий договір у встановленому законом порядку та надати іпотекодержателю докази цього та сплати страхового платежу. Разом з цим п.2.2.7. кредитного договору №00206/RD від 04 квітня 2008 року передбачено, що позичальник зобов`язаний до отримання кредиту надати банку з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним договором, зокрема, належним чином оформлений договір страхування заставленого майна. Листом від 17 січня 2012 року позивач також роз`яснював відповідачу на вимогу п. 2.2.7 кредитного договору №00206/RD необхідність застрахувати предмет іпотеки на весь строк дії кредитного договору та продовжити строк дії договору страхування у відповідності з п.18.1. договору іпотеки (т.1 а.с.114). Однак судом встановлено, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором №00206/RD з 03 квітня 2029 року позивачем змінено на січень 2012 року, а тому на час пред`явлення до суду даного позову 15 червня 2017 року відповідач вже не мала обов`язку страхування предмету іпотеки, оскільки строк виконання зобов`язання за кредитним договором закінчився. Що стосується позовних вимог ПАТ «МТБ Банк» в частині стягнення з відповідача 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, в сумі 146794,80 грн, в тому числі за несплачену суму кредиту у розмірі 92579,33 грн та за несплачені проценти за користування кредитом у розмірі 54215,47 грн судом враховується наступне. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач дійсно за викладених вище обставин не позбавлений права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Проте з наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, за період з 06 червня 2014 року по 05 червня 2017 року включно, від суми заборгованості, яка нарахована в цей же період (т.1 а.с.8-9). Але позивач має право на отримання трьох процентів річних від простроченої суми боргу, а не від суми заборгованості за вказаний позивачем період (з 06 червня 2014 року по 05 червня 2017 року включно), яку позивач не мав права нараховувати відповідачу з вищевикладених підстав. Отже, у задоволенні позовних вимог ПАТ «МТБ Банк» в частині стягнення з відповідача 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, в сумі 146794,80 грн, в тому числі за несплачену суму кредиту у розмірі 92579,33 грн та за несплачені проценти за користування кредитом у розмірі 54215,47 грн, також слід відмовити. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог ПАТ «МТБ БАНК» слід відмовити повністю. Суд враховує заяву відповідача про застосування позовної давності, однак в даному випадку суд не вирішує застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки позовна давність застосовується до обґрунтованого позову. Так, пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд встановлює обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивує свої висновки. Таким чином, у випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed