Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

16 червня 2015 року [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON] звернулась із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2015 року по справі за позовом [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON] до Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на дві земельні ділянки. Заяву обґрунтувало тим, що після розгляду справи стала відома істотна для справи обставина, що не була і не могла бути відома сторонам по справі на час розгляду справи, а саме те, що спірна земельна ділянка знаходиться на території Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області, хоча на час розгляду справи всі офіційні документи підтверджували її знаходження на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Ухвалою суду в порядку статті 33 ЦПК в якості співвідповідача було залучено Батуринську міську раду Бахмацького району Чернігівської області. У судове засідання сторони не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду справи відповідно до частини першої статті 365 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2015 року (а.с.32-33) було задоволено позов [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON] до Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та визнано право власності на дві земельні ділянки. Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили. Виходячи із довідки Відділу держземагенства у Бахмацькому районі Чернігівської області від 07 листопада 2014 року № 06-15/10248 (а.с.20) та змісту копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 863755 (а.с.16), які були покладені в основу судового рішення від 20 лютого 2015 року спірна земельна ділянка знаходиться на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Проте, після винесення вказаного вище рішення при оформленні земельної ділянки зясувалося, що спірна земельна ділянка знаходиться на території Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області, що підтверджується кадастровим планом (а.с.48). Окрім іншого, згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 140187 (а.с.8) [PERSON] помер 05 травня 2010 року. Померлий мав у власності дві земельні ділянки, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 863755 (а.с.16), визнається сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до частини першої статті 60 ЦПК. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON], що підтверджується інформацією з Бахмацької державної нотаріальної контори (а.с.28). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 235119 (а.с.9) [PERSON] помер 24 травня 2014 року. Інформацією з Бахмацької державної нотаріальної контори (а.с.28) підтверджується, що спадщину після померлого прийняли позивачі. В судовому засіданні встановлено, що зазначений вище державний акт був втрачений, що підтверджується оголошенням про втрату у друкованому засобі масової інформації, а саме в газеті „Порадник (а.с.18). Позивачі не мають можливості отримати дублікат державного акту, що підтверджується листом відділу Держземагенства в Бахмацькому районі Чернігівської області від 26 лютого 2013 року № 01-25/112 (а.с.19), у звязку із чим їм було відмовлено в оформлені спадщини (лист Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 27 січня 2015 року № 195/02-14 (а.с.17)). З встановленого випливають наступні висновки. Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950). Виходячи із змісту статті 361 ЦПК рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами. Згідно із пунктом 1 частини другої вказаної статті підставою для перегляду рішення, ухвали чи судового наказу у звязку із нововиявленими обставинами, зокрема є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. У звязку із чим суд робить висновок, що обставини, на які посилається заявник обґрунтовують вимоги позивачів, мають в даному конкретному випадку істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, тобто вони є нововиявленими обставинами. Крім того, вони підтверджуються фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення, вони впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Розглядаючи справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин суд доходить наступних висновків. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування, відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України (далі ЦК) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту „г статті 81, частини першої статті 131 Земельного кодексу України (далі ЗК), громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216; 1217; 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на те, що виникнення права власності в даному випадку повязується з правом спадкування, суд вважає, що позивачі набули його після смерті [PERSON] Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А стаття 392 ЦК дозволяє визнавати право власності у разі відсутності документа, що його засвідчує. Таким чином, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку після померлого 27 травня 2014 року [PERSON], але оформити своє право на спірну земельну ділянку не мають можливості, порушене право позивачів підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права власності на земельні ділянки не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved