Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

15.07.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 2237,71 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В позові посилається на те, що 10.05.2014 року між ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» та [PERSON] був укладений Договір №КВ03-00055 про надання фінансового кредиту, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 600,00 грн. строком до 24.05.2014 року, а відповідач зобов'язувалася повернути кредит та сплатити проценти в розмірі 2 проценти від суми кредиту за кожен день користування ним. На порушення умов кредитного договору відповідач не виконує зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим у останньої виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 2237,71 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 10.05.2014 року між ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» та [PERSON] був укладений Договір №КВ03-00055 про надання фінансового кредиту, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 600,00 грн. строком на 14 днів, а саме з 10.05.2014 року по 24.05.2014 року, зі сплатою за користування кредитними коштами плати в розмірі 2 проценти від суми кредиту за кожен день користування ним (а.с.42-43). Згідно п.1.1. Договору, кредитодавець зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредитодавцю кредитні кошти (грошові кошти) в порядку та на умовах визначених цим договором про надання фінансового кредиту. Судом встановлено, що позивач виконав умови договору про надання фінансового кредиту та надав відповідачу кошти у повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 10.05.2014 року (а.с.44). Відповідно до п.3.4.2. Договору, позичальник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов'язання за цим договором і не пізніше терміну про який вказано в п.1.5. та п.2.2. повернути отримані кредитні кошти разом із нарахованими процентами, а також вплачувати штрафні санкції, якщо такі будуть мати місце. Згідно із п. 4.1. Договору, за несвоєчасну повну чи часткову сплату єдиного платежу сума якого визначена в п. 2.2. цього договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 4 (чотирьох) % за кожен день прострочення, що обчислюється від суми «єдиного платежу» чи його частини, яка залишилась не повернутою. Термін нарахування пені не може перевищувати 30 (тридцять) календарних днів. Відповідно до п. 4.2. Договору, в разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж на 1 день від дати, визначеної в п. 2.2. цього договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 100,00 грн. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому станом на 16.12.2015 року у останньої утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 2237,71 грн., яка складається із: суми кредиту в розмірі 600,00 грн.; відсотки в розмірі 168,00 грн.; пеня в розмірі 921,60 грн.; штраф в розмірі 100,00 грн.; індекс інфляції за період з червня 2014 року по травень 2015 року в розмірі 448,71 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Враховуючи те, що відповідач не виконала умов Договору про надання фінансового кредиту, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по Договору №КВ03-00055 від 10.05.2014 року. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що загальний розмір неустойки становить 1021,00 грн. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. На думку суду, такі дії позивача щодо нарахування значного розміру неустойки можуть тлумачитися як виявлення ознак недобросовісності. Тому у світлі вищезазначених міркувань та з огляду на усі наявні матеріали, суд вважає за потрібне ухвалити рішення на засадах справедливості, зменшивши розмір неустойки до основної суми боргу, яка становить 768,00 грн. Така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03.09.2014 № 6-100цс14. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial