overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

17.02.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 12.08.2002 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через непорозуміння і несумісність характерів, на грунті чого виникали сварки. Чоловік своєю негативною поведінкою зневажливо ставиться до неї. З лютого 2014 р. шлюбних стосунків не підтримують і не поновлювали їх, хоча проживають разом. Спору про поділ майна не виникає, а питання утримання дитини вирішили і батько дитини сплачує аліменти на її утримання. Просить залишити їй шлюбне прізвище. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав і пояснив, що в теперішній час проживають з дружиною окремо і наміру поновлювати шлюбні стосунки не має, оскільки почуття любові втрачено. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позову суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 12 серпня 2002 року у виконкомі Вишнівської селищної ради П'ятихатського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 7 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Шлюбні відносини між подружжям припинені з лютого 2014 р. і не поновлювалися. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що сторони як подружжя шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, на час розгляду справи в суді проживають окремо, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній, а питання утримання дитини батьки вирішили у добровільному порядку. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

17.02.2015р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 08.05.2004р. перебуває в шлюбі з відповідачем, який ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей, участі у їх вихованні не бере, добровільно матеріального утримання дитині не надає, оскільки власних коштів не вистачає, вона потребує матеріальної допомоги відповідача, просила вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання дітей, власних коштів їй не вистачає, потребує матеріальної допомоги відповідача, який офіційно не працевлаштований, однак може працювати, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в суді та своєму письмовому запереченні (а.с. 15 - 16) позов заперечив, вказав, що згідний платити аліменти на утримання дітей в меншому розмірі, ніж просить позивачка, а саме, 700 грн. на обох дітей, мотивуючи тим, що офіційно не працює, постійного джерела доходу не має. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить переконання про часткове задоволення позову з таких підстав. Так, відповідно до положень ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд призначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Сторони з 08.05.2004 р. перебувають в шлюбних відносинах, від подружнього життя у них народилися двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] Діти перебувають на повному утриманні позивачки. Ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей ставить позивачку в скрутне матеріальне становище. З довідки № 859 від 16.02.2015р., виданої виконавчим комітетом Городоцької міської ради Львівської області (а.с. 3), вбачається, що [PERSON] проживає по [ADDRESS], з нею проживають син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], є на її утриманні. Враховуючи наведене, а саме, що позивачці самій матеріально утримувати дітей важко, відповідач батьківства не оспорює, вихованням та доглядом за дітьми займається мати, а також те, що батьки обоє зобов'язані утримувати дітей, суд задоволює позов частково. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним і відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь УДКСУ у Городоцькому районі (поточний рахунок 31217206700076, ЄДРПОУ 37965536, Банк одержувача ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО банку 825014, одержувач УДКСУ у Городоцькому районі) 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

17.02.2015р. до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], зареєстрований виконкомом Черемошенської сільської ради Погребищенського району від 06.10.2007 року, актовий запис № 2. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем вони не проживають протягом тривалого часу та між ними не досягнуто порозумінь. Просила шлюб розірвати. Належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду відповідач (про що на а.с. 12 є розписка про вручення судової повістки) до суду не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, що з урахуванням позиції позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, дає підстави для її розгляду у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам. Правову допомогу слід стягувати з відповідача [PERSON] в розмірі 250 грн. 00 коп. (квитанція а. с. 11), оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (до 20.11.2011 року аналогічна Постанова Кабінету Міністрів України), встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

17.02.2015 р. до суду заявлено цей позов, в якому позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття кожної дитини, відповідач працює в Ямпільському РЕС контролером, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в поданій суду заяві просила справу розглянути без неї, вимоги позову задовольнити. Відповідач подав суду заяву з проханням розглянути справу без нього, вимоги позову визнав повністю на двох дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить суд позов задовольнити. З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд вважає за необхідне змінені позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]., проте добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню малолітніх дітей. Зазначені правовідносини регулюються ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ст. 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її батька, яка визначається судом; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню своїх дітей, чим порушує їх права, то з метою захисту прав дітей, з відповідача необхідно стягувати аліменти на користь позивачки в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття кожної дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

17.02.2015 р. до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON]про розірвання шлюбу В обґрунтування позову позивач зазначила, що 02 червня 2012 р. позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних характерів, поглядів на життя, що призвело до повного відчуження, почуття любові та поваги втрачені. Подальше сімейне життя та збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу мають дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, згідно якої позов визнав у повному обсязі та просив його задовольнити (а.с. 16). Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2012р., який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 471, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу у сторін є дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Однак сторони сумісно не проживають з вересня 2014р., спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, в наслідок чого ставлення один до одного склалося, як між сторонніми особами. За таких обставин примирення сторін та поновлення подружніх стосунків, відновлення сім'ї, яка фактично розпалася, є неможливим. І подальше формальне збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

17.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 400. Свої вимоги мотивує тим, що 30.03.2013 року вони з [PERSON] уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, останній час між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливало на виховання їхньої доньки. Вважає подальше спільне проживання з відповідачкою та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини. Оскільки, їх шлюб з відповідачкою існує лише формально, зберігати сім'ю наміру не має, просить суд його розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. [PERSON] суду пояснила, що дійсно 30.03.2013 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних відносин не підтримують та зберігати сім'ю наміру не мають. Тому згодна на розірвання шлюбу з [PERSON], який існує лише формально. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, яке тривалий час не підтримує шлюбних відносин і зберігати сім'ю наміру не має, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої доньки, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним відповідачці [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

17.02.2015 року [PERSON] звернувся з заявою про встановлення факту, того що він є сином [PERSON], яка померла [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Заявлені вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина у вигляді належної останній на підставі договору дарування від 15.03.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON], квартири [ADDRESS]. Інших спадкоємців крім нього немає. Він звернувся до першої Первомайської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, але отримав відповідь від 03.10.2014 року про те, що йому необхідно надати документи, які підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, а саме свідоцтво про народження, однак він народився [INFO] в м. Поті Грузія, а свідоцтво про народження у нього відсутнє. В судове засідання заявник не з'явився, надав заяву в якій заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а справу розглядати в його відсутність. Представник Первомайської міської ради Миколаївської області в судовому засіданні заявлені вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із копії свідоцтва про смерть ( а.с.5) видно, що [PERSON], померла [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Із копії паспорту заявника видно, що він народився [INFO] в м. Поті Грузія ( а.с.4). Копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.10) підтверджено, що на підставі договору дарування від 15.03.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON] квартира [ADDRESS] належить [PERSON], а із копії повідомлення Першої Первомайської держнотконтори від 03.10.2014 року ( а.с.11) видно, що у [PERSON] відсутні документи, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, а саме, відсутнє свідоцтво про народження. На підставі викладеного, враховуючи те, що свідки [PERSON] та [PERSON] (сусіди [PERSON]) підтвердили заявлені вимоги та з урахуванням того, що від інших учасників процесу заперечень заявленим вимогам не надійшло, то суд знаходить їх доведеними і підлягаючими задоволенню відповідно до вимог ст. 256 ч. 1 п.1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

17.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розподіл майна подружжя, визначення часток у праві приватної спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] та визнання права власності на вищевказану квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17.02.2003 року до 28.02.2013 року. Під час шлюбу позивачем, за їх спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.01.2008 року, була придбана квартира [ADDRESS]. Після укладення зазначеного договору позивач зареєструвала за собою право власності на квартиру [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу сторони по справі спільного господарства не ведуть. На теперішній час, між сторонами постало питання про розподіл спірної квартири, оскільки між ними виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього нерухомого майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. У зв'язку з викладеним, позивач [PERSON] просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], як такої, що придбана за часу зареєстрованого шлюбу, визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] за кожним по 1/2 частині за [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Оскільки відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.ст.355, 368 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, на підставі ст.ст.60, 69 Сімейного кодексу України, ст.ст.328, 355, 368, 370 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

17.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 20.09.2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, вони втратили любов та повагу один до одного. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак до суду надала заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення у справі про отримання судової повістки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивачка не заперечує проти такого розгляду. Суд, врахувавши думку позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 20 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Андріївській селищній раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 16( а.с. 4). Від спільного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони не створили дружної, міцної сім»ї, втратили почуття поваги і взаєморозуміння. Примирення неможливе, збереження сім»ї суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В своїй заяві позивачка зазначила, що бажає залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

17.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: втратили почуття любові, поваги і взаєморозуміння, мають різні погляди на життя, на шлюб і сім'ю; шлюб носить формальний характер, хоча проживають ще разом, проте фактичні сімейні відносини припинені з листопада 2013 року, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить її інтересам. Представник позивача надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved