Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

16.11.2017 року УСЗН Мар'їнської райдержадміністрації звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області із позовною заявою про стягнення коштів, набутих безпідставно. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 29.01.2016 року відповідач [PERSON] подала заяву до УСЗН Мар'їнської РДА для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в якій нею було вказано неправдиві відомості в частині відсутності/наявності у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановлений для працездатної особи. Позивачем після виявлення факту наявності коштів у відповідача на депозитному банківському рахунку у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановлений для працездатної особи було прийнято рішення за № 3130 від 02.12.2016 року про утримання переплати, що виникла у відповідача за період призначення допомоги з 29.01.2016 р. по 28.07.2016 р. у сумі 5304,00 грн. На листи Управління від 14.12.2016 року № 6009/02-03, від 01.03.2017 року № 727/02-03 з повідомленням про необхідність з'явитись до відділу грошових виплат і компенсацій для вирішення питання відносно добровільного погашення переплати допомоги переміщеним особам на проживання відповідач [PERSON] добровільного не відреагувала, отже позивач просить суд стягнути з відповідача суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 5304,00 грн. Представник позивача про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, надала до суду заперечення, відповідно до яких вказувала на те, що позивач не довів наявність в неї депозитного рахунку в банку, не надав суду жодних належних та допустимих доказів взагалі існування такого рахунку, отже просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, 29.01.2016 року відповідач [PERSON] звернулася до позивача з заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням за № 3130 від 02.12.2016 вирішено утримати переплату з [PERSON] у зв'язку із наявністю коштів на депозитному рахунку за період призначення допомоги з 29.01.2016 р. по 28.07.2016 р. у сумі 5304,00 грн. З листів позивача на ім'я відповідача від 14.12.2016 року та від 01.03.2017 року вбачається, що відповідача повідомлено про необхідність з'явитись до відділу грошових виплат і компенсацій для вирішення питання відносно добровільного погашення переплати допомоги переміщеним особам на проживання. Судом застосовується законодавство на час виникнення правовідносин. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Відповідно до пункту 6 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. за № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» грошова допомога не призначається, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Згідно пункту 11 вказаного Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміни обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Проте, як вбачається з матеріалів позову УСЗН Мар'їнської РДА, у відповідності до пункту 10 Порядкує має право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Крім того, відповідно до п. 3, 4 «Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 18.02.2016 року № 136, метою здійснення верифікації та моніторингу на запит Мінфіну розпорядники бюджетних коштів, Національний банк, Пенсійний фонд України, фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування, підприємства, установи і організації, банки та інші фінансові установи незалежно від форми власності подають інформацію, в тому числі персональні дані, про відкриті рахунки (поточні, кредитні, депозитні тощо), операції, залишок коштів на рахунках. У разі нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, призначених на сім'ю або домогосподарство, інформація подається щодо кожного члена сім'ї або домогосподарства. Форма, строк та спосіб подання інформації визначаються Мінфіном у письмовому запиті. Пунктами 9,10 вказаного вище Порядку встановлено, що у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів. У рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат зазначається виявлена Мінфіном інформація, яка не узгоджується з нормативно-правовими актами, які регулюють державні виплати. Зазначена рекомендація надсилається щомісяця до 10 числа розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Положеннями ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, позивачем не надано доказів того, що [PERSON], перебуваючи на обліку в Управлінні соціального захисту населення Мар'їнської райдержадміністрації, надала недостовірну інформацію про відсутність у членів її сім'ї депозитних рахунків та неправомірно отримав щомісячну адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеній особі. Матеріалами справи не встановлено та позивачем не доведено, що відповідач взагалі має депозитний рахунок, також позивачем до суду не надано відомостей про залишок грошових коштів на депозитному рахунку, якщо такий взагалі існує, хоча такі відомості мають бути відомі позивачу відповідно до «Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 18.02.2016 року № 136. Положеннями ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Із змісту ст. 1215 ЦК України вбачається, що не підлягає поверненню безпідставно набуті допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналогічні висновки при застосуванні положень статті 1212, 1215 ЦК України були зроблені Верховним судом України в постанові від 22 cічня 2014 року, справа № 6-151 цс 13. Обставини, встановлені судом, не є достатніми підставами для стягнення з відповідача сум зайво нарахованої та виплаченої адресної грошової допомоги. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає, так ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач при поданні позову був звільнений від оплати судового збору, тому судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed