Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

15.02.2017 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]« Про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням », в якому посилався на те, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 26.08.2010, укладеного між ним та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Петренко О.О. за реєстровим № 1342 та зареєстрованого в КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації » 14.09.2010 за реєстраційним № 56243 в книзі № 1. Після укладення шлюбу з відповідачем, який мав місце 16.10.2010, за його згодою остання була зареєстрована у спірному житловому приміщенні, де вони мешкали разом однією родиною. Після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, з жовтня 2015 року він разом з малолітньою дочкою мешкає в квартирі своєї матері. У листопаді 2015 року відповідач [PERSON] у спірної квартирі не мешкає, так як разом з належним її майном добровільно переїхала на місце мешкання за іншою адресою, яка йому на теперішній час невідома. Відповідач вказаним житлом не цікавиться, витрати по його утриманню не несе. За весь вказаний час відповідач не намагався вселитися у жиле приміщення, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив. Після вибуття, відповідач не знялася з реєстрації в добровільному порядку за вказаною адресою. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач більш ніж один рік не мешкає за місцем реєстрації в належної йому квартирі, без будь - яких поважних причин, позивач просить суд усунути перешкоди в здійсненні ним права користування та розпорядження належною йому спірною квартирою, шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі відповідної довіреності, підтримали заявлені позовні вимоги, з підстав, на які позивач посилається в своєї позовної заяві, пояснив, що відповідач [PERSON] в спірному приміщенні не мешкає без поважних причин на протязі більш ніж 1 року, адреса місця мешкання відповідача їм невідома. З квартири відповідач виселилася у добровільному порядку, забравши все належне її майно. За весь вказаний час відповідач вселитися в квартиру не намагалася. Перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив. Участі в витратах на утримання квартири відповідач не приймає. Подальша реєстрація в спірної квартирі відповідача становить перешкоду позивачу в використанні в повному обсязі свого права власності у відношенні спірного житла. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, так як в спірної квартирі, за місцем реєстрації не мешкає, її місце перебування у теперішній час невідомо. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення поштовим відправленням судових повісток, та оголошень у пресі. ( а.с.а.с. 32-33. 36, 52, 58-60 ). При таких обставинах, суд враховуючи позицію позивача [PERSON] та його представника [PERSON] і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухваливши рішення при заочному розгляді справи. Свідки [PERSON], яка є матір'ю позивача, [PERSON], [PERSON], які мешкають в одному будинку зі сторонами та підтримували з ними стосунки, у судовому засіданні пояснили, що відповідач не мешкає у спірному жилому приміщенні приблизно з серпня - листопада 2015 по теперішній час, так як, після припинення фактичних шлюбних відносин з [PERSON], переїхала мешкати за іншою адресою, яка їм невідома. З квартири відповідач виїхала добровільно, забравши все належне її майно. Перешкод в користування житлом позивач та інші особи відповідачу не чинили. В квартиру відповідач вселитися не намагався. Позивач сплачує відповідні кошти на утримання квартири. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. У судовому засіданні встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS], яка належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 26.08.2010, укладеного між ним та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Петренко О.О. за реєстровим № 1342 та зареєстрованого в КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації » 14.09.2010 за реєстраційним № 56243 в книзі № 1. ( а.с.а.с. 12-13, 14 ). При цьому, як встановлено у судовому засіданні зазначене спірне житлове приміщення належить на праві приватної власності позивачу одноособово, так як шлюб з відповідачем [PERSON] був укладено 16.10.2010, тобто після надбання позивачем [PERSON] права власності щодо вказаного житла. ( а.с. 51 ). Також, у судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] було розірвано заочним рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 27.09.2015, так як відповідач в призначену дату розгляду справи до суду не прибула. ( а.с. 17 ). Як вбачається з довідок, наданих ЖСК « Оазис - 13 », дільниці № 5 КП « Жилкомсервіс », копії загальногромадянського паспорту позивача, копії свідоцтва про народження дитини, адресно - довідкової довідки АДП ГУДМС, УДМС України у Харківської області, в спірному житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] зареєстровані : з 08.12.2010 відповідач [PERSON] в якості дружини власника квартири - позивача [PERSON] та їх малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] має реєстрацію та на теперішній час мешкає разом з малолітньої дочкою за іншою адресою. ( а.с.а.с. 15, 16, 18, 19, 20, 23, 53, 54 ). З копій наданих позивачем [PERSON] квитанцій вбачається те, що за період 2015-2016 років, оплату по утриманню спірного житлового приміщення та комунальних послуг проводить позивач. ( а.с.а.с. 41-50 ). Вищенаведеними доказами, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в спірному житловому приміщенні не мешкає на протязі тривалого часу. Таким чином, сукупність наведених доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що відповідач [PERSON] не мешкає в спірному житловому приміщенні понад одного року без поважних причин, у зв'язку з чим вона має бути визнана такою, що втратила право користування спірною квартирою, яка належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, тому що в даному випадку порушаються житлові права позивача, як власника спірного житла. У судовому засіданні позивач [PERSON], в разу задоволення його позовних вимог, не наполягав на стягненні з відповідача на його користь понесених ним судових витрат по справі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 88 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених ним судових витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved