Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

15 листопада 2019 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2012 року без номеру у розмірі 11442,54 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 20 листопада 2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до укладеного договору позивач надав їй кредит в сумі 3193,88 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами угоди з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Однак позичальник не виконала умови Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за нею виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати справу за відсутності представника. Відповідач у судове засідання 28 січня 2020 року не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини 1 статті 1049, частини 1 статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з Генеральної угоди Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 21 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем була підписана вказана угода з метою виконання зобов`язань відповідача по кредитному договору з приєднанням до Умов і правил надання продукту кредитних карт, згідно вказаної угоди відповідачу надано кредит у сумі 3193,88 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідачу необхідно надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 81,54 грн для погашення заборгованості за кредитом з датою останнім погашенням заборгованості не пізніше 31 грудня 2017 року. За умовами пункту 2.2 даної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в даній угоді, Умовах і правилах більш чим на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не наступив, сторони домовились, що строк повернення кредиту, вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в сумі 966,79 грн. Згідно пункту 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочки. Відповідно до пункту 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникненні прострочених зобов`язань на суму від 100 грн, включаючи прострочені зобов`язання, передбачені пунктами 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил клієнт сплачує пеню, яка нараховується в день нарахування відсотків за кредитом в розрахунку - базова процентна ставка по договору /30 нараховується за кожен день прострочки кредиту + 50 грн (одноразово). З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, перераховувала платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв`язку з чим станом на 16 жовтня 2019 року за нею утворилася заборгованість в загальній сумі 11442,54 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у сумі - 2747,89 грн, боргу по процентам у сумі - 2788,44 грн, боргу по комісії та пені - 4939,42 грн, а також штрафу в сумі 966,79 грн. Однак, на думку суду у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені та комісії слід відмовити з наступних підстав. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Згідно частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення наприклад порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд не може задовольнити вимоги про стягнення одночасно і пені і штрафу за одне й теж порушення зобов`язання у виді порушення строків повернення кредитних коштів. Згідно позовних вимог та розрахунком заборгованості Банк просить стягнути з відповідача борг за пеню та комісією, які виведені однією сумою 4939,42 грн. В розрахунку заборгованості виписано нарахування пені і комісії в одній колонці, а у підсумку вказана сума зазначена як комісія. Таким чином суд приходить до висновку, що Банком, хоча й вказано прохання стягнути пеню та комісію, однак фактично здійснено нарахування комісії в сумі 4939,42 грн, оскільки при проведенні перевірочних розрахунків пені, з використанням зазначених ставок, суми розрахунків не відповідають нарахованим Банком сумам. Крім цього, ні в тарифах банку, ні в Умовах та правилах не визначено підстав та нарахування щомісячної комісії в сумі 4939,42 грн. Обґрунтування її нарахування та стягнення в позові також відсутнє. Тому суд приходить до висновку, що підстав для її стягнення позивачем не доведено. За умовами пункту 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт при порушенні строків погашення заборгованості позичальник сплачує Банку штраф в сумі 966,79 грн, в зв`язку з чим саме вказана сума штрафу підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вище викладене, суд уважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 16 жовтня 2019 року, в загальному розмірі 6503,12 грн, яка складається з, а саме: із заборгованості за кредитом у сумі - 2747,89 грн, боргу по процентам у сумі - 2788,44 грн, штрафу в сумі - 966,79 грн. Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1091,70 грн (56,83 % від суми сплаченого судового збору).

Outcome: partial