Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

16.03.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 14 лютого 2016 року в с. Олексіївка Гребінківського району Полтавської області на 92 році життя померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось майно земельна ділянка (пай) площею 3,92 га, що знаходиться на території Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дану земельну ділянку мати позивача заповіла позивачу своєму сину. Ще при житті матері, з її згоди позивач багато років користувався даною земельною ділянкою та обробляв її. Смерть матері стала для позивача тяжкою душевною травмою. Після її поховання позивач став і надалі відкрито користуватися даною земельною ділянкою та вважав, що спадщину прийняв і є її законним власником, оскільки вступив в управління та користування даною земельною ділянкою. На даний час позивач продовжує надалі відкрито нею володіти та користуватися. Таким чином, вважав, що прийняв спадщину і тому в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивач звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті його матері, проте йому повідомили, що він пропустив термін на подачу заяви про прийняття спадщини і тому в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини не звертався. З огляду на вказане просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач, представник відповідача та третя особа подали заяви, згідно яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує повністю, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечує, третя особа позов підтримує, просить задовольнити. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 316116 [PERSON] померла 14 лютого 2016 року /а.с. 3/. З письмового розяснення приватного нотаріуса Гребінківського РНК [PERSON] за № 234/01-16 від 16.03.2017 року вбачається, що згідно алфавітної книги спадкова справа на майно померлої 14 лютого 2016 року [PERSON] не відкривалася, заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не подавалися, тому про інших спадкоємців крім сина [PERSON], який претендує на спадкове майно, не відомо. Заява про прийняття спадщини за заповітом від 23 грудня 2004 року посвідченим секретарем виконавчого комітету Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області зареєстровано в реєстрі за № 120 від [PERSON] не надходила. Отже, він не прийняв спадщину ні шляхом подання заяви про прийняття спадщини, ні шляхом проживання разом з померлою на момент її смерті /а.с.8/. Згідно відповіді на запит Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 02-26/65 від 04.04.2017 року /а.с. 29/ вбачається, що [PERSON] на момент її смерті 14.02.2016 року проживала одна за адресою: с. Олексіївка, вул. Дмитренка № 4, Гребінківського району Полтавської області. З відповіді на запит Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 02-26/64 від 04.04.2017 року /а.с. 27/ вбачається, що спадщина відкрита 14.02.2016 року після померлої [PERSON] відумерлою не визнавалася. Невизнане позивача право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] згідно змісту ст. 1272 ЦК України підлягає захисту судом, оскільки у судовому засіданні доведено, що ніхто спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України не прийняв. Також з цих підстав нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] /а.с. 8/. Судом встановлено, що причинами пропуску строку прийняття спадщини позивачем було те, що він вступив в управління та користування спадковим майном [PERSON], продовжує ним володіти, що підтверджується відповіддю на запит Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 02-26/66 від 04.04.2017 року /а.с. 28/, а тому вважав, що таким чином, спадщину прийняв. Суд наведені позивачами причини пропуску строку на прийняття спадщини визнає поважними з огляду на наступне. Суд бере до уваги рекомендації Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 року № 6, згідно яких поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Водночас, судом встановлено, що позивач після смерті спадкодавця [PERSON] вступив в управління та користування спадковим майном, продовжує ним володіти. Згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому Європейський суд з прав людини в зміст поняття майна включає і «правомірні очікування»/ «законні сподівання» вчиняти певні дії. Зокрема, у рішенні у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X, що згодом відображено і у рішенні «Сук проти України», заява № 10972/05, пункт 22, ECHR 2011, встановлено, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу. Зважаючи на те, що позивач володіє та користується майном відкрито, таким чином, відповідні дії позивача є правомірними, а тому у нього виникли правомірні очікування щодо відповідного спадкового майна. Власне наявність саме таких очікувань суд визнає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Суд вважає, що достатнім для подання заяви про прийняття спадщини буде три місяці. На підставі викладеного, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. ст. 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved