Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

15.06.2015 року позивач звернувся до Верховинського районного суду із вищезазначеним позовом до відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 червня 2012 року він придбав у [PERSON] автомобіль марки ОРЕL VIVARО, 2005 року випуску, шасі (кузов) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. Враховуючи відсутність у нього на той момент коштів на постанову даного автомобіля на облік в органах ДАІ, з обліку його не знімав, а отримав від [PERSON] Довіреність посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Князевою Л.Р., зареєстровану в реєстрі 25.06.2012 року за №1345, згідно якої [PERSON] уповноважив його керувати, розпоряджатись, відчужувати на умовах за своїм розсудом та знімати (ставити) на облік вищевказаний автомобіль. В підтвердження заключеного договору він передав [PERSON] гроші в сумі 13 000 доларів США, а [PERSON] передав йому розписку про отримання коштів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля та нотаріально-засвідчену довіреність з терміном дії 10 років на нього та його сина [PERSON]. Письмовий договір купівлі-продажу укладено не було, однак така угода є укладеною, оскільки він сплатив Відповідачу повну вартість автомобіля в сумі 13 000 доларів США, а Відповідач передав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля, а також нотаріално-засвідчену довіреність. Всі істотні умови договору купівлі-продажу [PERSON] та ним були виконані. Вважає, що він набув право власності на автомобіль марки ОРЕL VIVARО, 2005 року випуску, шасі (кузов) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], який з 25 червня 2012 року фактично знаходиться у його володінні. Дані обставини можуть бути підтверджені свідками, що безпосередньо були присутні при укладенні Довіреності і предачі грошей Відповідачу, а також розпискою про отримання Відповідачем від нього грошей за автомобіль. В даний час йому стало відомо, що на вказаний автомобіль постановою головного державного виконавця відділ державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції Федоріва А.А. накладено арешт у зв'язку з наявністю боргових зобов'язань у [PERSON]. А тому, просить визнати угоду купівлі - продажу автомобіля марки ОРЕL VIVARО, 2005 року випуску, шасі (кузов) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] укладеною та визнати за [PERSON], що проживає а адресою [ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на автомобіль марки ОРЕL VIVARО, 2005 року випуску, шасі (кузов) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. Ухвалою суду від 30.06.2015 року до участі в справі залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити та збільшити позовні вимоги, а саме зняти арешт з автомобіля марки ОРЕL VIVARО, 2005 року випуску, шасі (кузов) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], накладений 28.10.2014 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області Бобрик А.І., в межах виконавчого провадження №44942567. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку. Попередньо від нього надійшла заява, в якій позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує, просить справу розглядати без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ ДВС Збаразького РУЮ Тернопільської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивача, вивчивши заяву відповідача, дослідивши письмові докази, важає, що позов слід задовольнити з врахуванням ч.4 ст.174 ЦПК України, за наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2012 року [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль марки ОРЕL VIVARО, 2005 року випуску, шасі (кузов) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. Враховуючи відсутність у нього на той момент коштів на постанову даного автомобіля на облік в органах ДАІ, з обліку його не знімав, а отримав від [PERSON] Довіреність посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Князевою Л.Р., зареєстровану в реєстрі 25.06.2012 року за №1345, згідно якої [PERSON] уповноважив його керувати, розпоряджатись, відчужувати на умовах за своїм розсудом та знімати (ставити) на облік вищевказаний автомобіль (а.с.7). В підтвердження заключеного договору він передав [PERSON] гроші в сумі 13 000 доларів США, а [PERSON] передав йому розписку про отримання коштів (а.с.8), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля та нотаріально-засвідчену довіреність з терміном дії 10 років на нього та його сина [PERSON]. Відповідно до постанови від 28.10.2014 року винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області Бобрик А.І., в межах виконавчого провадження №44942567, накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.19). Згідно ст.ст. 11, 328 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати, а право власності - набуватися з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. З положень ст.ст. 638-640, 655 ЦК України вбачається те, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. «Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджені постановою Кабінету Міністрів України за №1388 від 07 вересня 1988 року не встановлюють обов'язок державної реєстрації самого договору. При цьому державна реєстрація транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції МВС виключно з метою контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів встановленим в Україні вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків, внесення інших обов'язкових платежів, використання транспортних засобів в умовах воєнного та надзвичайного стану, а також для забезпечення їх обліку та попередження протиправних дій щодо них. Таким чином той факт, що автомобіль не пройшов процедуру державної реєстрації за позивачем - [PERSON] не є визначальною обставиною для розгляду спору, оскільки правове значення при вирішенні питання щодо підстав набуття права власності щодо нього має не реєстрація цього майна, а наявність правочину, яка не суперечить вимогам закону. Порушення правил реєстрації може лише призводити до інших негативних наслідків для нового власника. Вказана обставина повністю узгоджується з вимогами Цивільного кодексу України, зокрема ст. 328 ЦК України, та положеннями самих Правил. Відповідно до ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 204 Цивільного Кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не належить до угод, що підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, а згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може заявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою і є об'єктивні докази, що між сторонами дійсно була укладена угода в якій відповідач продав, а позивач купив спірний автомобіль, тому є всі підстави для визнання за позивачем права власності на цей автомобіль. Суд, оцінивши як доказ, довіреність від 25.06.2012 року видану на ім'я [PERSON] та [PERSON] на право розпорядження автомобілем, встановив, що вона не є підтвердженням переходу права власності на автомобіль до позивача, а є підтвердженням виконання договору купівлі-продажу (передача позивачу автомобіля, реєстраційних документів на нього та можливості користуватись ним до перереєстрації в ДАІ). Як зазначено вище, придбаний [PERSON] автомобіль марки ОРЕL VIVARО, 2005 року випуску, шасі (кузов) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] на даний час знаходиться під арештом, тому зазначена обставина порушує право власності позивача на автомобіль, оскільки він не має можливості на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб розпоряджатися своїм майном, що є порушенням ст.41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч.1,2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оцінюючі надані докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулось їх повне виконання: позивач сплатив відповідачу кошти за купівлю автомобілю у повному обсязі, а відповідач передав позивачу предмет договору купівлі-продажу, ключі та документи, беручи до уваги, що укладення і виконання вказаного договору купівлі-продажу автомобіля відбулося до накладення арешту на майно відповідача, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню. На підставі вище наведеного, та

Outcome: approved