Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

15.07.2019 р. [PERSON] вернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , пославшись на те, що з 10.11.2019 р. вона (позивачка) за нотаріально посвідченим договором є власницею зазначеного будинку, право власності на який отримала на підставі договору купівлі продажу від тієї ж дати, яке зареєструвала у відповідному реєстрі прав власності. Пунктом п.7 вищезазначеного Договору купівлі - продажу передбачено зняття продавців з реєстрації до 01 червня 2019 року. На момент укладення договору будинок був звільнений від речей, особисті речі відповідачів у будинку відсутні, добровільно відповідачі з реєстрації всупереч умовам Договору не знялися. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2019 р. позовну заяву було прийнято до судового розгляду, відкрите провадження у цивільній справі за дійсним позовом за правилами загального позовного провадження (а.с.31-32). Ухвалою суду від 23.09.2019 р. підготовче провадження у цивільній справі було закрите, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні (а.с.43). Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позову та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не надав. Відповідач [PERSON] , повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву суду не надала. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків: Спірне житлове приміщення розташоване в будинку [ADDRESS] . Власником будинку за вищевказаною адресою у відповідності до нотаріально посвідченого 10 листопада 2018 року договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с.7-8) є позивач [PERSON] . Право власності [PERSON] зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 10.11.2018 р., номер запису про право власності 28848854, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу №144821128 від 10.11.2018 р. (а.с.9). На час купівлі позивачем спірного житла і дотепер в ньому зареєстровані продавці [PERSON] , [PERSON] , що вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника» №4 №656 від 11.07.2019 р. (а.с.13), з копії Домової книги прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] (а.с.14-16), з адресної картки (копія - на а.с.17). Пунктом 7 Договору купівлі-продажу житлового будинку сторони домовилися про те, що у термін до 01 червня 2019 року продавці, якими є відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] , мають знятися з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Проте дотепер відповідачі умов договору від 10 листопада 2018 року не виконали. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України та статті 150 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За приписами ч.1 ст.156 ЖК України - члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідачі не являються членами сім`ї позивача. Тож у відповідності до приписів ст.391 ЦК України позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на це житло (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК). За наведених обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з визнанням відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved