Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

17.05.2017 позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на половину квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 19.07.1986 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 29.09.2016 рішенням суду шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі в 1988 році відповідач стала членом житлово-будівельного кооперативу, а 07.05.1991 - отримала ордер №1286 на квартиру [ADDRESS] за рішенням загальних зборів житлово-будівельного кооперативу. У листопаді 1992 року ними сплачено повну суму пайових внесків у розмірі 9429,07 руб. Відповідач, за основним позовом, подав зустрічний позов у якому просить стягнути з позивача за основним позовом 47\~000 грн., компенсації половини вартості спільного майна-транспортного засобу ВАЗ 21124. Вимоги у зустрічному позові відповідач мотивує тим, що з позивачем у шлюбі також набули автомобіль марки, модель ВАЗ 21124, тип легковий хетчбек-В, рік випуску 2007, потужність двигуна 65 КвТ, обєм двигуна 1596 см3. Автомобіль перебуває у позивача, а тому відповідач вважав за можливе залишити тому автомобіль за зазначену грошову компенсацію. У підготовчому судовому засіданні ухвалою від 02.08.2018 призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, провадження у якій доручено судовому експерту. На вирішення експерта поставлено питання визначення ринкової вартості спірного транспортного засобу який належав [PERSON] станом на час продажу 21.09.2017. В судовому засіданні під час судового розгляду позивач за основним позовом свої вимоги підтримав. Зустрічний позов не визнав втім погодився на компенсацію половини вартості автомобіля від суми продажу 40 740 грн. Представник відповідача за основним позовом визнав основний позов. Разом з цим підтримав зустрічний позов і усно повідомив про зменшення суми позову до 45\~356 грн. 50 коп.. Втім згідно ч. 5 ст. 49 ЦПК України суд не розглядає зустрічний позов [PERSON] у зменшеному розмірі позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що основний позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] обґрунтований але підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.07.1986 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Кириківською селищною радою В-Писарівського району Сумської області, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП №426899. 29.09.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.09.2016 у справі №592/7812/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За [PERSON] як членом житлово-будівельного кооперативу, було закріплено квартиру [ADDRESS], що підтверджується архівним витягом з рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 25.04.1991 №125 про затвердження рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу №90 від 10.04.1991 №12 про надання членам кооперативу окремих квартир в будинку №67 по вул. Ковпака в м. Суми. На підставі зазначеного рішення [PERSON] на сімю у складі 3 осіб: саму [PERSON], її чоловіка [PERSON] та їх сина [PERSON], виконкомом Сумської міської ради народних депутатів видано ордер №1286 на вселення до житлового приміщення - двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], копія якого міститься в матеріалах справи. В листопаді 1992 року [PERSON] сплачено повністю пайовий внесок у розмірі 9429 руб. 07 коп., що підтверджується копією довідки ЖБК-90, що міститься в матеріалах справи. Пайові внески за квартиру були внесені повністю в період з 1988 по 1992 роки, тобто під час перебування позивача та відповідача у шлюбі. 23.10.2017 проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на 2-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальна площа 48,6 кв.м, житлова площа 28,7 кв.м, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1387983459101, що підтверджується інформаційною довідкою від 23.01.2018 №111470296 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєкта нерухомого майна, копія якого міститься в матеріалах справи. Між сторонами не було укладено договорів, щодо зазначеної квартири, що фактично визнано під час судового розгляду. Також судом встановлено, що 02.02.2007 на імя [PERSON] було зареєстровано автомобіль ВАЗ 21124, 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу СХО 314167. 21.09.2017, тобто під час розгляду справи судом, [PERSON] без згоди [PERSON] продав зазначений автомобіль за договором купівлі-продажу від 21.09.2017 №5946/2017/633733, за ціною 40 740 грн. 00 коп. Вказані обставини підтверджуються довідками Територіального сервісного центру №5946 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області МВС України від 08.12.2017 №31/18/5946-3064 та від 07.03.2018 №31/18/5946-726, обліковою карткою приватного АМТ ВМ2751АЕ. Також встановлено, що 18.09.2017, тобто перед продажем транспортного засобу, [PERSON] замовив у ТОВ «Мегаполіс і партнери» оцінку зазначеного транспортного засобу. Згідно звіту ринкова вартість транспортного засобу станом на 18.09.2017 становить 40\~740 грн.. За висновком судової автотоварознавчої експертизи №003/2018 дійсна вартість автомобіля ВАЗ-21124, 2007 року випуску, тип легковий хетчбек-В, потужність двигуна 65 КвТ, обєм двигуна 1596 куб.см, кузов номер ХТА21124070446571, р.н. [NUMBER], станом на 21.09.2017 (момент його продажу) становить 90 713 грн. 00 коп. З встановлених обставин вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані положеннями ст.ст. 69-72 СК України. Згідно ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обовязком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 15 Закону України від 07.02.1991 №697-ХІІ «Про власність», діючого на час повного внесення паю у 1992 році, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. Згідно ст. 17 Закону України Про власність визначено, що при внесенні паю до ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сімї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю квартира є спільною сумісною власністю членів сімї, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно із ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю (далі - КпШС) України, чинного на час повної виплати паю за квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 60 СК України, чинного з 2004 року, майно , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. В п. 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» розяснено, що відповідно до п.1 ст. 17 Закону України «Про власність» при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок спільної сумісної праці сімї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю квартира є спільною сумісною власністю членів сімї, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. В п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що при повному внесенні пайових внесків за квартиру, надану члену житлово-будівельного кооперативу, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири. Отже наведені положення законів та ст. 22 КпШС України, ст. 60 СК України у своїй сукупності визначають презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте ними в період перебування у шлюбі. Ураховуючи наведене основний позов [PERSON] підлягає задоволенню. Таким чином за ним слід визнати право власності на 1 / 2 квартири та іншу 1 / 2 частину квартири залишити за [PERSON]. В пункті\~22\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України 21.12.2007\~№11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розяснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В пункті 30 зазначеної постанови Пленуму розяснено, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Ураховуючи наведене\~та оскільки\~між колишнім\~подружжям як\~співвласниками автомобіля\~не було\~домовленості щодо\~визначення ціни\~продажу,\~тому суд\~при визначенні\~дійсної вартості\~автомобіля при\~поділі майна\~не бере\~до увагизвіт про оцінку автомобіля від 18.09.2017, складений ТОВ «Мегаполіс і партнери» на замовлення [PERSON] для укладення договору купівлі-продажу від 21.09.2017. Дійсна вартість спірного автомобіля слід визначати за висновком судової автотоварознавчої експертизи №003/2018 і становить 90 713 грн. 00 коп. Доводи [PERSON]\~про те,\~що дійсна\~вартість автомобіля\~встановлена договором\~купівлі-продажу\~та звітомТОВ «Мегаполіс і партнери», а не висновком експертизи №003/2018 є безпідставними, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Ураховуючи наведене зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню у сумі 45\~356 грн. 50 коп., що становить 1 / 2 частину від 90 713 грн. 00 коп.. Таким чином зустрічний позов підлягає частковому задоволенню від заявленої суми позову 47\~000 грн.(96,5% від заявленої суми позову). Згідно ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати. Так на користь [PERSON] слід стягнути усі понесені витрати. На користь [PERSON] слід стягнути компенсацію витрат пропорційно задоволеному позову 2 273,54 грн. (96,5% від загальної суми витрат ). На підставі викладеного і

Outcome: partial