Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

17.10.2017 року ТОВ «Біфель» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про визнання дій незаконними та витребування майна із чужого володіння, в якому просить суд визнати дії незаконними дії [PERSON] з утримання печатки та оригіналу Протоколу Установчих зборів засновників ТОВ «Біфель» від 20.01.2014 року, оригіналів бухгалтерської та фінансової документації ТОВ «Біфель» та витребувати у [PERSON] печатку ТОВ «Біфель» та оригінал Протоколу Установчих зборів засновників ТОВ «Біфель» від 20.01.2014 року, оригінал бухгалтерської та фінансової документації ТОВ «Біфель» за час перебування [PERSON] на посаді Директора, шляхом їх вилучення та передачі новообраному Директору ТОВ «Біфель» -[PERSON]. Також просили стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги ТОВ «Біфель» тим, що рішенням Загальних зборів ТОВ «Біфель» оформленим протоколом №31/17 від 03.07.2017 року [PERSON] призначений на посаду керівника ТОВ «Біфель». Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у період з 22.01.2014 року та до призначення [PERSON] Рішенням Загальних зборів окрім іншого було додатково зобов'язано попереднього керівника [PERSON] передати йому всю документацію, печатки, штампи, ключі до приміщень Товариства. Однак відповідач ухиляється від виконання цього обов'язку. 04.09.2017 року на адресу відповідача була направлена вимога про передачу документації. Однак відповідач не відреагував та нічого не передав, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.11.2017 року провадження по справі відкрито. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити. Також відповідачем до суду подано відзив Вх. №1365 від 12.01.2018 року. Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року. Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 22.01.2014 року і по 01.07.2017 року перебувала на посаді Директора ТОВ «Біфель», що не заперечувалось сторонами. З 02.06.2017 року замість [PERSON] призначено [PERSON] керівником та підписантом. Рішенням Загальних зборів ТОВ «Біфель» оформленим протоколом №31/17 від 03.07.2017 року [PERSON] призначено на посаду керівника ТОВ «Біфель». Відповідно до ч. 3 ст. 65 ГК України, для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) призначає керівника підприємства, який є підзвітним власнику. Керівник підприємства є посадовою особою цього підприємства. Згідно ч. 5 ст. 65 ГК України, керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку визначених установчими документами. Згідно п. 13 ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості зокрема про керівника юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Проаналізувавши вищевказані норми, суд дійшов висновку, що з 02.06.2017 року [PERSON] набув статусу керівника ТОВ «Біфель» і до нього перейшли всі права та обовязки директора товариства. З моменту набуття статусу керівника товариства, [PERSON] став відповідальним за збереження майна, документації та інших активів ТОВ «Біфель». Лише 05.09.2017 року ТОВ «Біфель» звернулося до [PERSON] з вимогою про повернення печатки та документації. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Позивач вимагає витребувати у відповідача оригінали бехгалтерської та фінансової документації ТОВ «Біфель», не вказуючи при цьому жодних реквізитів чи взагалі будь-яких індивідуальних ознак такого майна. Відповідно до п. 19 ППВСУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 184 ЦК України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що відрізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи повинні мати передбачені цією нормою обов'язкові реквізити. Однак, позивачем не вказано реквізитів чи будь-яких індивідуальних ознак витребуваного майна. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. В позовній заяві позивачем зазначено на те, що відповідач [PERSON], як попередній Директор ТОВ «Біфель» утримує та не передає новому керівнику оригінали бухгалтерської та фінансової документації ТОВ «Біфель», а також печатку Товариства та Оригінал Протоколу Установчих зборів засновників ТОВ «Біфель», проте доказів на підтвердження того, що зазначена документація та печатка перебувають у відповідача, позивачем суду надано не було. Зважаючи на обраний спосіб захисту порушених прав, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив, що належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених в позові обставин позивачем не надано, а тому суд відмовляє у задоволені позову в повному обсязі. Судовий збір віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed