Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

15.08.2018 року до суду звернулась позивач [PERSON] з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 25.09.2018 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовче судове засідання з викликом сторін на 21 листопада 2018 року. 19.10.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 26.05.2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Їх шлюб був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги не надає, що й стало причиною звернення до суду. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, згідно якого позивач позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення заяви не заперечував. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши зміст позовних вимог та наданого відповідачем відзиву, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.05.2001 року. Їх шлюб був зареєстрований у Дмитрівській сільській раді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 7, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. В період шлюбу у сторін народися син - [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач. За доводами позивача відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідач проти стягнення аліментів за рішенням суду не заперечує та надав докази про надання матеріальної допомоги на утримання сина. За даних обставин суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, тобто для захисту прав позивача та дитини на матеріальне утримання відповідно обраного позивачем способу захисту порушених прав, з яким погоджується суд. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів на утримання дитини, суд враховуючи обставини, наведені в позовній заяві та у відзиві на позовну заяву, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного вхідного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 15.08.2018 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, проте відповідачем надано відомості про надання коштів на утримання за даний період, що підтверджується банківськими квитанціями, тому суд вважає за потрібне врахувати дані суми при визначенні розміру заборгованості по сплаті аліментів при виконанні рішення суду. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704.80 грн. так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір». На основі ст. 180, 181, 182, 183 СК України.

Outcome: partial