Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

16 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та позивач пояснив, що він народився [INFO] року в с. Раївка Шевченківського району Харківської області. Його батьками в свідоцтві про народження зазначені , відповідно : [PERSON] та [PERSON]. Батько [PERSON] помер [INFO] року. [INFO] року в с. Раївка Шевченківського району Харківської області померла його мати. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається: з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8634 га , яка розташована на території Шевченківської селищної ради Харківської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку та житловий будинок [ADDRESS] . 1/2 частина житлового будинку, належала матері згідно свідоцтва про право власності , виданого Шевченківською селищною радою Харківської області 15 грудня 1999 року іншу ? частину вона успадкувала, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане 04 лютого 2000 року. Мати заповіт на його ім'я. Від прийняття спадщини за заповітом він відмовився, бо прийняв спадщину за законом та є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, після смерті матері. Звернувшись своєчасно до нотаріальної контори для оформлення спадщини з'ясувалось,що призвіще матері в деяких документах значиться як «[PERSON]»,що не відповідає запису в його свідоцтві про народження, де її призвіще зазначене як «[PERSON]». «[PERSON]» мати зазначена також у свідоцтві про смерть, виданого 8 квітня 2014 року. Окрім того з'ясувалось ,що в право установчих документах на спадкове майно , а саме : свідоцтві про права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] , 15 грудня 1999 року та свідоцтві про право на спадщину за законом, виданого 04 лютого 2000 року призвіще матері зазначене як «[PERSON]»,що не збігається з призві щем зазначеним у свідоцтві про смерть. Ще при житті матір отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8634 га , яка розташована на території Шевченківської селищної ради Харківської області, але даний державний акт було втрачено матір'ю за невідомих обставин. Звернувшись до відділу Держземагенства у Шевченківському районі Харківської області він отримав відповідь,що за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка площею 3,8634 га , яка розташована на території Шевченківської селищної ради Харківської області, згідно державного на право акту власності на земельну ділянку ( серія ХР № 112618 , зареєстрованого за № 822 17 червня 2004 року), але отримати дублікат документу на теперішній час немає можливості,що унеможливлює отримання відповідного свідоцтва. Тобто в зазначених вище документах призвіще матері зазначено по різному, враховуючи зазначені неточності у написані призвіща матері він позбавлений можливості оформити спадщину, тому звернувся до суду просить встановити факт того : що він є сином [PERSON] , померлої [INFO] року, встановити факт того , що саме померлої належали: свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], виданого Шевченківської селищної ради Харківської області 15 грудня 1999 року та свідоцтва про право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за законом , виданого державною нот ареальною конторою Шевченківського району Харківської області 4 лютого 2000 року; та визнати за ним право власності на земельну ділянку яка належала матері ,згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ( серія ХР № 112618 , зареєстрованого за № 822 17 червня 2004 року) в порядку спадкування за законом. В судове засідання представник Шевченківської селищної ради Харківської області не з'явився надавши письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER], виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ Харківської області, актовий запис №59 від 16 вересня 1965 року) [INFO] року в с. Раївка, Шевченківського району Харківської області народився [PERSON].Його батьками в зазначеному свідоцтві вказані , відповідно: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ,виданого Шевченківським райвідділом реєстрації актів громадського стану Харківської області від 23 червня 1997 року) [PERSON], помер [INFO] року. За життя матір'ю позивача були отримані: свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], видане Шевченківською селищною радою Харківської області 15 грудня 1999 року на ім'я [PERSON], та свідоцтво про право на спадщину на ? частини житлового будинку [ADDRESS] за законом видане, державним нотаріусом Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області 04 лютого 2000 року, за реєстровим номером 184 , вказані документи видані на ім'я [PERSON]. Свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ,видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ Харківської області від 08 квітня 2014 року) засвідчує , що [INFO] року померла [PERSON]. З до довідки №692 Шевченківської селищної ради Харківської області від 11 грудня 2014 року вбачається, що позивачу відмовлено в виправленні прізвища матері в правовстановлюючих документах, так як до повноважень селищної ради не входить виправлення помилок та рекомендовано з даного питання звернутися до суду. Довідкою №959 Шевченківської селищної ради Харківської області від 11 листопада 2014 року зазначено, що згідно будинкової книги гр.[PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS], до дня смерті [INFO] року. Допитаний в судовому засіданні свідок: [PERSON], підтвердила, що [PERSON] є сином [PERSON], померлої [INFO] року. Також доповнила, що [PERSON] та [PERSON] є одна й та сама особа, яка постійно мешкала з своїм чоловіком [PERSON], в [ADDRESS]. В [INFO] році народився син, якого назвала [PERSON]. Син мешкав разом з батьками до свого повноліття, та по теперішній час. Спочатку помер його батько, а потім мати яких він поховав. Відповідно до ст.234 ЦПК України суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності і юридичних фактів , що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За положеннями п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення факту, яке має юридичне значення» підставою для вирішення питання про встановлення факту належності правовстановлюючих документів судом є неможливість організації, яка видала документ, внести до нього відповідні виправлення». Встановлення факту, родинних відносин, належності правовстановлюючих документів для позивача має юридичне значення, оскільки він має намір прийняти спадщину після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Враховуючи викладене, надані документи пояснення свідка суд дійшов до висновку ,що [PERSON] є сином [PERSON]; [PERSON] та [PERSON] є одна і таж сама особа і документи видані на ім'я однієї стосуються іншої. Окрім того за своє життя мати позивача [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шевченківської селищної ради Харківської області, площею 3,8634 га, кадастровий номер 6325755000:03:001:0011. Вищезазначений державний акт за невідомих обставин позивачу, був втрачений, ще його матір'ю, яка надала відповідне повідомлення в газеті «Краєвид», що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру редакції Шевченківської районної газети «Краєвид» від 2 грудня 2008 року але отримати іншого державного акту не встигла. З до довідки №2056 Держземагенства у Шевченківському районі Харківскьої області від 17 листопада 2014 року вбачається, що за померлою [PERSON] значиться земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.8634 га кадастровий номер 6325755000:03:001:0011 розташованої на території Шевченківської селищної ради Харківської області, яка виділялась їй за рахунок земель реформованого КСП «Фрунзе» і належить їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР №112618 зареєстрованого за №822 від 17 червня 2004 року. В видачі дублікату вищезазначеного державного акту на земельну ділянку, в замін втраченого - позивачу відмовлено, в зв'язку зі змінами в законодавстві, які відбулися 01 січня 2013 року. Для вирішення даного питання позивачу запропоновано звернутися до суду. З відповіді №02-28/2945 Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 19 листопада 2014 року вбачається, що позивачу відмовлено в виготовленні та видачі дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку замість втраченого, у зв'язку зі змінами у законодавстві. Позивачу, для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22.02.2012 № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва, про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. , Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. За положеннями ст. 55 Конституції України кожен має право звернутися до суду за захистом свого порушеного або оспорюванного права . Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 квітня 2004 року Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою за правилами ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України. Згідно ст.1225 Цивільного Кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За правилами ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку, враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги та визнання за ним права власності не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved