Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

16 червня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Городищенської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтований тим, що 09 березня 2014 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок та надвірні будівлі. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька, у звязку із чим він звернувся до нотаріальної контори та прийняв спадщину відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, позивач не може отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно. Ухвалою суду в порядку статті 33 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) за клопотанням позивача в якості співвідповідача було залучено [PERSON] У судове засідання сторони не зявилася, надіслали до суду заяви про розгляд справи без її участі, відповідачі позовні вимоги визнали. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 228019 (а.с.7) [PERSON] помер 09 березня 2014 року, а свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 070226 (а.с.6) підтверджується, що [PERSON] померла 12 листопада 2007 року. Померлі мали у власності будинковолодіння. Зокрема, виходячи з технічного паспорту на будинок № 26 по вулиці Лесі Українки, с. Городище, Бахмацького району Чернігівської області (а.с.11-13), дане будинковолодіння збудоване у 1967-1976 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці, його інвентаризаційна вартість становить 110 641 гривня. В свою чергу, довідкою Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації від 17 травня 2016 року (а.с.14) підтверджується, що право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано. Також, відповідно до довідки виконавчого комітету Городищенської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 01 червня 2016 року № 03-06/204 (а.с.10), згідно запису по господарської книги № 3 за 1991-1995 роки станом на 15 квітня 1991 року господарство в с. Городище Бахмацького району Чернігівської області, вулиця Леся Українки, буд. 26 відносилось до суспільної групи господарства колгоспників. Головою господарства був [PERSON], який помер 09 березня 2014 року. Разом з ним проживала дружина [PERSON], яка померла 12 листопада 2007 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 жовтня 2014 року (а.с.8), інформації з Бахмацької державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.28-29) підтверджується, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита за заявою позивача. Позивач не може оформити право власності на спірне будинковолодіння, що підтверджується листом приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] від 02 червня 2016 року № 01-16/375 (а.с.15). З встановленого випливають наступні висновки. Згідно з положеннями статті 120 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім'я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі. Виходячи із змісту пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі відповідними змінами) необхідно врахувати те, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. При цьому розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. На підставі статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлого батька [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на житловий будинок та надвірні будівлі не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Outcome: approved