Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

16 листопада 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ», про визначення порядку користування житлом та розподіл фінансово-особового рахунку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 1/2 частина квартири розташованої за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Кропивницького 73/56 Дніпропетровської області. Власником іншої 1/2 частини зазначеної квартири є її брат [PERSON], який проживає у спірній квартирі та повністю нею користується. Від обміну квартири або її продажу [PERSON] відмовляється одноособово користується квартирою, своєчасно комунальні платежі не сплачує внаслідок чого виникла заборгованість. Оскільки самостійно дійти згоди щодо порядку користування квартирою з відповідачем вони не можуть просить визначити порядок користування квартирою № 56 у будинку №73 по вул.Кропивницького в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, виділивши їй у користування ізольовану кімнату площею 13,1 кв.м. у квартирі [ADDRESS], виділити у користування [PERSON] дві прохідні кімнати площею 18,6 кв.м., та площею 7,6 кв.м., у квартирі [ADDRESS], розподілити фінансово-особовий рахунок згідно встановленого порядку користування квартирою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Зі згоди позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи- товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дом.Ком» до судового засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №10204125 від 27.03.2006 року (а.с.7). 11 листопада 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 659284. (а.с.9). За життя [PERSON] склала заповіт, яким належну їй частині квартири, що знаходиться у місті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON]. (а.с.8). 16.08.2016 року на імя позивачки [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадщина на яку видане це свідоцтво складається з : 1/2 частки квартири, яка згідно правовстановлюючого документу та технічного паспорту, має загальну площу 58,82 кв.м., житлову площу 39,3 кв.м., розташована на пятому поверсі девятиповерхового житлового будинку та складається з трьох кімнат, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Кропивницького будинок за номером 73, квартира за номером 56, яка належала померлій на підставі Свідоцтва № Ж 331 про право власності на житло, виданого 01.03.2006 року органом приватизації УЖКГ, згідно розпорядження Ж 59 від 20.01.2006 року та зареєстрованого в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у книзі № 241П-540, номер запису: 540, реєстраційний номер 14265683. (а.с.10,11). Згідно свідоцтва про право власності на житло № Ж331 від 01.03.2006 року, 1/2 частка квартири, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою 16.08.2016 року за реєстровим № 1-1371 перейшла у власність [PERSON]Д.( а.с.5). Квартира [ADDRESS], розташована на 5 поверсі девятиповерхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 39,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 18,6 кв.м., 2-а кімната 13,1 кв.м., 3-я кімната 7,6 кв.м, кухні площею 8,8 кв.м., ванної кімнати 2,3 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., коридору площею 5,9 кв. метрів. Квартира обладнана балконом площею 0,92 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту. (а.с.6). Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 14.11.2016 року за № 12553/16 за адресою: м.Кривий Ріг вул.Кропивницького 73/56 Дніпропетровської області зареєстрований [PERSON] (а.с.15). Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до \~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ч. ч. 1, 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів\~\~їх\~\~сімей\~\~і\~\~мають\~\~право розпоряджатися цією власністю\~\~на\~\~свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до розяснень викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховному суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 судам розяснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або\~\~які\~\~можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Під час розгляду справи в суді встановлено, що на момент звернення позивачки до суду відповідач одноособово користується спірною квартирою, в добровільному порядку дійти згоди з позивачкою щодо порядку володіння та користування квартирою, що належить їм на праві спільної часткової власності не змогли. Враховуючи житлову площу кімнат, які просить виділити в користування позивач та площу інших кімнат у квартирі, які залишаються у спільному користуванні сторін, зважаючи на те, що при такому варіанті встановлення порядку користування будуть максимально забезпечені права та інтереси позивача та відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині визначення порядку користування житлом та виділити у користування [PERSON] житлову ізольовану кімнату, площею 13,1 кв. метри, у квартирі [ADDRESS], виділити у користування [PERSON] дві прохідні кімнати площею 18,6 кв.метри., та площею 7,6 кв.метри, у квартирі [ADDRESS], залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON], приміщення: кухні, площею 8,8 кв. метрів; ванної кімнати, площею 2,3 кв. метрів; вбиральні, площею 1,2 кв. метрів; коридору, площею 5,9 кв. метрів, балкону площею 0,92 кв.метри у квартирі [ADDRESS]. Щодо позовних вимог про розподіл фінансово-особового рахунку слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженого наказом Державного комітету України з питань Житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 та п.10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Отже, якщо хоча б один співвласник виявить бажання окремо оплачувати комунальні послуги, він зобовязаний звернутись до відповідного комунального закладу для розподілу особового рахунку між мешканцями приміщення із заявою, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником квартири, т а має звернутись з відповідною заявою до комунальних закладів. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial