Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

15.03.2016р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 30% з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісяця, з моменту подачі позову до суду і до повноліття дитини. В обгрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що відповідач зазначений у свідоцтві про народження дитини батьком її сина [PERSON] і перераховував на її ім» я кошти останній рік на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно. Проте, даних коштів на утримання дитини не достатньо, тому позивач змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позов уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно. При цьому посилалась на те, що відповідач скриває свій матеріальний стан, та має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він працює приватним підприємцем, дійсно має нерегулярний, мінливий дохід, але суму аліментів вважає занадто великою, оскільки не має можливості надавати аліменти у такому розмірі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у праві, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO], зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Як пояснили сторони в судовому засіданні, батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] працюють приватними підприємцями та мають нерегулярний, мінливий дохід, що підтверджується їх податковими деклараціями. [PERSON] на утриманні інших осіб не має. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Згідно вимог ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі. Проте, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, суд вважає за необхідне визначити розмірі аліментів у сумі 900 гривень щомісячно. Судові витрати визначаються у відповідності зі ст.ст.79, 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial