Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

15 березня 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір за №BLAЖГА00018633, за умовами якого відповідач, як позичальник, отримав від позивача кредит на споживчі потреби у розмірі 10\~000 грн. строком користування на три роки до 15 березня 2014 року з процентною ставкою 25% річних. При цьому, відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався погашати отриманий кредит щомісячно згідно графіку погашення не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним та до повного погашення кредиту, а також сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісію в строки та на умовах, передбачених договором. Позивач, посилаючись на вище зазначені обставини, в поданому позові також зазначає, що відповідач ухиляється від виконання умов кредитного договору та має заборгованість по кредитному договору у розмірі 65\~785 грн.37 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь. До початку розгляду справи по суті представник позивача надав до суду заяву, за змістом якої підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився двічі без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. При цьому від відповідача не надходило заяви про розгляд справи за його відсутністю, у звязку з чим суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним задовольнити позов частково з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання саме у цей строк. При цьому згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Також, відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Із наданих позивачем письмових доказів (а.с.4-20) судом встановлено, що 15.03.2011р. між сторонами дійсно був укладений кредитний договір за №BLAЖГА00018633, за умовами якого відповідач, як позичальник, отримав від позивача кредит на споживчі потреби у розмірі 10\~000 грн. строком користування на три роки до 15 березня 2014 року з процентною ставкою 25% річних. При цьому, відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався погашати отриманий кредит щомісячно згідно графіку погашення не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним та до повного погашення кредиту, а також сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісію в строки та на умовах, передбачених договором. Також судом враховується, що відповідач почав ухилятися від виконання узятих на себе зобовязань за кредитним договором і станом на 14.08.2015р. заборгованість по кредитному договору складає 65 785 грн.37 коп., з яких: -заборгованість по сумі кредиту 6\~869 грн., -заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3\~498,05 грн., -заборгованість по комісії 3\~325 грн., -штраф за несвоєчасне виконання зобовязань 52\~093,32 коп. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, але такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентам та комісії. Разом з тим, щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, суд в цієї частині вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково з огляду на наступне. Так, згідно з положеннями ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно із ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що місце проживання відповідача зареєстроване в зоні АТО, а згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором пеня нараховувалася і після 14 квітня 2014 року, у звязку з чим підлягає стягненню сума нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором станом на 14 квітня 2014 року, а саме 18\~981 грн.18 коп., а не 52\~093 грн.32 коп. , як того вимагає позивач. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає: 6869+3498,05+3325+18\~981,18 = 32 673 грн.23 коп. Вирішуючи позов таким чином, суд зазначає, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, у звязку з чим та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 326 грн.73 коп., що складає 1% від суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.509,525-527,536,541-543,1054 ЦК України, умов кредитного договору №BLAЖГА00018633 від 15.03.2011р., ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,

Outcome: partial