Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

16 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила змінити договір найму жилого приміщення квартири [ADDRESS], виділивши в користування позивача разом з малолітньою дочкою, [PERSON], дві суміжні кімнати у вказаній квартирі, площею 29,5 кв.м та 11,61 кв.м, з кладовкою, площею 3,78 кв.м, та лоджією, площею 21,0 кв.м. В користування [PERSON] виділити дві ізольовані кімнати, площею 12,32 кв.м та 11,22 кв.м, з лоджією, площею 17,0 кв.м; залишити у спільному користуванні всіх проживаючих: кухню, коридор, санвузол, ванну кімнату та підвал для зберігання запасів їжі; зобовязати наймодавця укласти з позивачем та відповідачем окремі договори житлового найму та зробити перерахунок оплати за користування жилим приміщенням та за користування комунальними послугами. Ухвалою суду від 23.12.2015 позов [PERSON] до [PERSON], Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернігівський професійний будівельний ліцей», [PERSON] освіти і науки України про зміну договору житлового найму, зобовязання вчинити певні дії, залишений без розгляду. У судовому засіданні позивач та представник позивач позов підтримали та просили його задовольнити. Представник ДПТНЗ «Чернігівський професійний будівельний ліцей», відповідач [PERSON] заперечували проти задоволення позову, зазначивши, що запропонований позивачем варіант визначення порядку користування спірною квартирою призведе до порушення прав [PERSON], та за пропонували наступний порядок користування: виділити в користування [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] дві суміжні кімнати, площею 12,32 кв.м та 11,22 кв.м, а в користування [PERSON] кімнату, площею 11,61 кв.м, залишивши у спільному користуванні кухню, коридор, санвузол, ванну кімнату, лоджію та вбудовану шафу, площею 3,78 кв.м. Представник відповідача [PERSON] освіти і науки України до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачаДПТНЗ «Чернігівський професійний будівельний ліцей», відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 05 вересня 2011 року між [PERSON] та ДПТНЗ «Чернігівський професійний будівельний ліцей» укладений договір № 3 найму житлового приміщення гуртожитку, відповідно до умов якого наймодавець надає наймачу та членам сімї наймача у користування житлове приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 142 кв.м, що складається з 4-х кімнат, житловою площею 65,65 кв.м, для проживання в ньому на строк, зазначений у п. 6.1 цього договору, за плату. Пунктом 2.2 цього договору передбачено, що у житловому приміщенні, що передається у найм протягом усього строку дії цього договору та протягом найму проживатиме родина наймача, а саме: дружина [PERSON], [INFO], донька [PERSON]В, [INFO]. Відповідно до довідки № 161 ДПТНЗ «Чернігівський професійний будівельний ліцей» від 08.11.2012, [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрована з 28.11.2006 у [ADDRESS] (гуртожиток для проживання сімей працівників освіти, який належить Чернігівському професійному будівельному ліцею) на підставі ордеру, виданого ПТУ № 18 в м. Чернігові № 4-Ч від 15.02.2005 за рішенням профкому та комісії з розподілу житла оболуон від 14.05.2002 на [PERSON] (а.с. 10). З витягу з Єдиного реєстру обєктів державної власності щодо державного майна убачається, що на балансі ДПТНЗ «Чернігівський професійний будівельний ліцей» перебуває гуртожиток для проживання сімей працівників освіти, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Бєлова, буд. 4 (а.с. 27-28). Статтею 127 ЖК України передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.\~Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді\~обмеження волі\~або\~позбавлення волі на певний строк\~і\~потребують поліпшення житлових умов\~або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє\~жиле приміщеннянемає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки.\~Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети\~жилі будинки. Відповідно до ст. ст. 130, 131 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і [PERSON]Відповідно до законодавства Союзу РСР Примірне положення про гуртожитки затверджується Радою Міністрів [PERSON] РСР, міністерствами, державними комітетами і відомствами СРСР за погодженням з відповідними профспілковими і комсомольськими органами. За змістом Положення про гуртожитки, затвердженого наказом [PERSON] регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 № 84, встановлення порядку користування окремими кімнатами у житлових приміщенняхне забороняється, у звязку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково виходячи з наступного. Як встановлено в ході судового розгляду, між сторонами у справі склалися конфліктні відносини, які унеможливлюють повноцінне спільне користування спірним житловим приміщенням № 16 у гуртожитку № 4 по вул. Бєлова в м. Чернігові. Позивачем у позовній заяві запропонований такий варіант встановлення порядку користування спірним житловим приміщенням: виділити в її з малолітньою дочкою користування дві суміжні кімнати, площею 29,5 кв.м та 11,61 кв.м, з кладовкою, площею 3,78 кв.м, та лоджією, площею 21,0 кв.м, а відповідачеві дві ізольовані кімнати, площею 12,32 кв.м та 11,22 кв.м, з лоджією, площею 17,0 кв.м; залишити у спільному користуванні: кухню, коридор, санвузол, ванну кімнату та підвал. Проте з інвентаризаційної справи будинку № 4 по вул. Бєлова в м. Чернігові убачається, що у спірному житловому приміщенні відсутні лоджії площею 21,0 кв.м та площею 17,0 кв.м, як про це зазначила позивач у позові, а мається одна лоджія, площею 33,74 кв.м. На переконання суду, виділення у користування позивача та малолітньої дочки кімнати, площею 29,5 кв.м, яка є прохідною до лоджії, позбавить позивача вільного доступу до неї, що безумовно порушить право відповідача на користування цим допоміжним приміщенням. Доводи позивача про можливість у майбутньому зробити прохід до лоджії через кухню шляхом переобладнання вікна,в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не підтверджені будь-якими доказами. Так само, не доведено позивачем і право сторін на користування підвалом, який вона просить залишити у їх спільному користуванні. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Таким чином, з метою дотримання рівності прав усіх мешканців спірного житлового приміщення суд вважає за доцільне встановити такий порядок його користування: виділити в користування позивача разом з малолітньою дочкою дві суміжні кімнати, площею 12,32 кв.м та 11,22 кв.м, а в користування [PERSON] кімнату, площею 11,61 кв.м, залишивши у спільному користуванні кімнату, площею 29,5 кв.м, кухню, площею 19,75 кв.м, коридор, площею 12,24 кв.м, туалет (санітарний вузол), площею 2,00 кв.м, ванну кімнату, площею 6,2 кв.м, лоджію, площею 33,74 кв.м, та вбудовану шафу, площею 3,78 кв.м. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до\~ ст. 84 ЦПК України\~ витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судоверішення, іншою стороною, а вадміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовомузасіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення \~з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У пункті 48 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 розяснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Приєднаними до справи квитанціями (а.с. 11, 63) підтверджується оплата позивачем витрат на правову допомогу адвоката в сумі2 350,00 грн., проте суд вважає, що сплачені позивачем кошти за правову допомогу адвоката не є адекватною компенсацією наданих ним послуг, у звязку з чим підлягають частковому відшкодуванню в розмірі 1 300 грн. Оскільки даний спір фактично виник між [PERSON] та [PERSON] суд вважає, що судові витрати, в тому числі і 487,20 грн. судового збору, підлягають стягненню з останнього.

Outcome: partial