Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

16.09.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану у м. Первомайск Миколаївської області, актовий запис № 310. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені з травня 2015 року, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у подружжя народилося двоє синів - [PERSON] та [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити, розірвавши шлюб. При цьому позивач вказав, що після наданого судом строку на примирення, позивач не має наміру зберегти шлюб. [PERSON] зазначив, що на прохання відповідача з травня 2015 року сторони намагалися підтримувати шлюбні стосунки, проживаючи разом за для уникнення нервово стресу у дітей. Протягом цього часу подружжя зверталося до органів нотаріату з метою поділу спільного майна, однак вказане питання не було вирішено мирним шляхом, у зв'язку із чим, остаточно шлюбні стосунки припинені між сторонами з січня 2016 року. Відповідач [PERSON] до судового засідання 01.03.2016 року не з'явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суд належним чином не повідомила. В телефонному режимі пояснила, що не має наміру приймати участь в даному судовому засіданні, так як знаходиться на роботі. У ході розгляду справи відповідач [PERSON] просила суд надати строк для примирення, вважаючи що шлюб можливо зберегти, та пояснюючи, що їй взагалі не було відомо про намір позивача розірвати шлюб. Також відповідач надала пояснення про стосунки між подружжям та надала до справи висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 24 від 06.10.2015 року щодо заподіяння їй чоловіком 04.10.2015 року легких тілесних пошкоджень. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 14.09.1996 року [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 310, що вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] /а.с. 15/. Від шлюбу у сторін народилося двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що вбачається із відповідних свідоцтв про народження, батьками у яких вказані сторони по справі /а.с. 6-7/. Судом досліджено наданий відповідачем висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 24 від 06.10.2015 року, з якого слідує, що 04.10.2015 року відповідачу були заподіяні легкі тілесні пошкодження /а.с. 22-23/. У ході розгляду справи за клопотанням сторони відповідача судом було надано подружжю строк на примирення. Враховуючи надані 01.03.2016 року у судовому засіданні позивачем пояснення та неявку до вказаного судового засіданні сторони відповідача, яка була повідомлена належним чином, суд приходить до висновку, що шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними слід вважати припиненими з січня 2016 року, спорів стосовно визначення місця проживання дітей, їх утримання та поділу спільного майна на теперішній час у даному судовому провадженні сторони не заявляють. При цьому, суд приходить до даного висновку на підставі наявних в матеріалах справи доказів, а також враховує, що з часу звернення позивача до суду, а саме з 16.09.2016 року та до 01.03.2016 року відповідачем будь-яких зустрічних вимог по даній справі не заявлено. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що після надання сторонам строку на примирення, сторони не примирились, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved