Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

16 квітня 2014 року банк звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в порядку ст. 49 ЦПК України вточнили та зазначив, що банк будучи власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту спірний житловий будинок), відповідачі перешкоджають банку у користуванні нерухомим майном, а тому банк просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування житловим будинком, шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] без надання іншого, зі спірного жилого будинку та просить усунути у користуванні спірним житловим будинком, шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування нерухомим майном та зобов'язати відповідачів звільнити спірний житловий будинок та передати ключі позивачу (т.1 а.с.2-4; а.с.30, а.с.166-168; т.3 а.с. 81-83). Представник позивача в ході судового засідання позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] позов та матеріали до нього отримав належним чином, до суду не з'явився. Представник відповідачки [PERSON] позов та матеріали до нього отримав належним чином, позов не визнав. Відповідач [PERSON] позов та матеріали до нього отримав належним чином, позов не визнав. Представник відповідачки [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини позов та матеріали до нього отримав належним чином, позов не визнав. Представник органу опіки та піклування просить прийняти рішення не порушуючи права та інтереси дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права ,бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27 лютого 2007 року між Банком та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір № М-46/07-К, за яким останньому були надані кредитні ресурси на загальну суму 250 000 (двісті п'ятдесят тисяч) доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,0 % процентів річних строком до 20.02.2014 р. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 28.02.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON], який є майновим поручителем за [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. за реєстровим № 837. За яким в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться: [ADDRESS], загальною площею 406,3 кв. м. та земельна ділянка, площею 0,0500 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться: [ADDRESS]. Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти Банку в строк до 20 лютого 2014 р. шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок зі оплатою відсотків за користування кредитними ресурсами. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за Кредитним договором виникла заборгованість, у зв'язку з чим на виконання до Виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області був переданий виконавчий напис № 301 від 28.02.2007 р. За результатом прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - предмета іпотеки, визнаних такими, що не відбулися Банком було прийнято рішення залишення за собою іпотечного майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться: [ADDRESS], загальною площею 406,3 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,0500 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться: [ADDRESS]. Це підтверджується копією Постанови про передачу майна стягувану від 07.03.2012 р. В рахунок погашення заборгованості Банк набув предмет іпотеки у власність на підставі Свідоцтва, посвідченого 10.04.2014 р. приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Селезньовою В.А. за реєстровим № 287 та видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 20338328 від 10.04.2014 р. ( т.1 а.с.5-9) Позивач просить усунути перешкоди у здійсненні право користування спірним житловим будинком шляхом виселення відповідачів в тому числі малолітньої дитини [PERSON], [INFO] без надання іншого житла. В ході судового розгляду було встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] (т.1а.с.80-85 117,121) проживають однією сім'єю у спірному житловому будинку. Відповідно до ст.18 «Про охорону дитинства» № 2402-111 від 26.04.2001 року зі змінами та доповненнями: Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Будучи власником спірного житлового будинку, банк повинен користуватись, володіти та розпоряджатись таким чином, щоб не порушувати житлові права дітей та членів її сім'ї, виселення неповнолітньої дитини без надання іншого житла, при існуванні інших спорів між банком та неповнолітньою дитиною інтереси якої представляє законний представник, відповідачка по справі, фактично направлені на правовий тиск з боку позивача, та на захист своїх прав та інтересів. Відповідачка [PERSON] в період з 04 грудня 2006 року по 09 серпня 2007 року працювала в банку, який є позивачем по справі. Доводи позивача в тій частині, що при отриманні у власність спірного житлового будинку їм не було відомо про проживання неповнолітньої дитини, не знайшло свого підтвердження так, як відповідачка [PERSON] на час укладання кредитного договору працювала в банку на різних посадах, а тому відповідно до кадрової роботи, банк повинен був знати сімейне положення свого працівника. Позивач просить зняти з реєстрації [PERSON] зі спірного житлового будинку. Відповідачами по справі є фізичні особи, при цьому до функціональних обов'язків зняття з реєстрації входять до компетенції юридичної особи, яка не була стороною по справі. Крім того з боку позивача, відповідно до ст.ст.77,78 ЦПК України не надані належні та допустимі докази того, що з боку відповідача [PERSON] перешкоджає у користуванні спірним житловим будинком шляхом зняття з реєстрації. Позивач просить усунути у користуванні спірним житловим будинком, шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування нерухомим майном та зобов'язати відповідачів звільнити спірний житловий будинок та передати ключі позивачу (т.1 а.с.2-4). З урахуванням предмету спору, обставин які були встановлені під час судового розгляду, суд вважає, що позивач звернувся з тими позовними вимогами, які відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України не підлягають судовому захисту. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що позивач не зміг обґрунтувати свої позовні вимоги, на підставі тих законів та інших нормативно-правових актів, які відповідають фактичним обставинам та виниклим правовідносинам між сторонами, а тому приходить до висновку в необхідності відмовити у задоволенні вищевказаних позовних вимогах. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсягу, суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed