Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

16 серпня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно. В заяві зазначила, що [INFO] сталася смерть її матері [PERSON] , якій належало право власності на частку в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , а також земельну ділянку площею 4,37 гектарів на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області. Після смерті матері позивач вчинила дії з прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса від 07.06.2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру і земельну ділянку, невизначення часток в праві спільної сумісної власності, учасником якого була спадкодавець, відсутність оригіналу свідоцтва про народження позивача. Інший спадкоємець за законом померлої відповідач в справі, який доводився сином [PERSON] , права на отримання спадщини не реалізував. У зв`язку з викладеним позивач просить визначити розмір частки учасників права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , якими є позивач, її покійні батьки [PERSON] і [PERSON] , що становить 1/3 частину квартири; визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , а також на земельну ділянку площею 4,37 гектарів на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області з кадастровим номером 2320984400:02:002:0014. 20 серпня 2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Заходи забезпечення позову в справі не вживалися. Суддею витребувано в П`ятій запорізькій державній нотаріальній конторі копію спадкової справи після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася. Її представник надала письмове звернення з проханням про задоволення позову, розгляд справи без її участі, яке містить згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою, що містить визнання позову у повному обсязі, звернувся відповідач. За згаданих обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України знаходить за можливе вирішувати справу у відсутність учасників справи, на підставі наданих сторонами фактичних даних про їхні права та взаємовідносини. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивач є донькою і спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] , смерть якої сталася [INFO] (а. с. 14, 16). За життя [PERSON] набула права власності на частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , а також на земельну ділянку площею 4,37 гектарів на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області (а. с. 19, 27). Іншими учасниками права спільної сумісної власності на означене житло є позивач і [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 20). Його частку в вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] після смерті спадкодавця успадкувала його дружина [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину від 23.07.2008 року (а. с. 21). Постановою державного нотаріуса П`ятої запорізької державної нотаріальної контори від 07.06.2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено (а. с. 91). Інші спадкоємці до нотаріальної контори, як випливає з матеріалів спадкової справи, не звертались (а. с. 72-96). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За змістом ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ст. 357 частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, а відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Вирішуючи вимоги про визначення розміру часток учасників спільної сумісної власності, суд виходить з того, що ані законом, ані договором не встановлено право спільної сумісної власності на житло, яке належало позивачеві та її померлим батькам, тому їхню спільну власність на нерухомість можна вважати частковою. З урахуванням принципу рівності часток співвласників у праві спільної власності на майно суд знаходить за можливе задовольнити позов в цій частині і визначити, що розмір часток співвласників квартири [ADDRESS] є рівним і становить 1/3 частину квартири. Частину житла, що належала [PERSON] , як зазначено судом, успадкувала його дружина [PERSON] , таким чином набувши право власності на 2/3 частини квартири, на прийняття яких у спадщину і претендує позивач. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК є спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Задовольняючи позов, суд зважає на ті обставини, що позивач, яка є спадкоємцем за законом [PERSON] , здійснила право на спадкування, вчасно звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інші спадкоємці померлої дій щодо прийняття спадщини не вчинили, як вже зазначено судом. За роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця увінчалося винесенням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Разом з тим відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, відсутність оригіналу свідоцтва про народження позивача, а також невизначення частки в праві спільної власності, які зумовили винесення вказаної постанови, не повинно звужувати право учасника цивільних правовідносин, оскільки за правилами законодавства до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності спадкодавця на нерухоме майно підтверджують надані суду фактичні дані, які вже згадані судом. Наявність вказаної постанови державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] є підставою для звернення до суду, тому суд не вбачає перешкод для застосування захисту права позивача в обраний нею спосіб. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved