Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

15.05.2014 року позивач, при заінтересованій особі Куликівської сільської ради, звернувся з заявою до суду, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на наступне. 15 березня 2010 року, помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме земельну ділянку, загальною площею 0,7800 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №550287. 11 лютого 2008 року останній склав заповіт на ім'я позивача, який був посвідчений секретарем виконкому Куликівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області та зареєстровано в реєстрі за № 22. 23 грудня 2013 року позивач звернувся в Герцаївську державну нотаріальну контору для оформлення права власності на спадкове майно. Однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки в заповіті та в державному акті про право власності на землю вказано прізвище заповідача «СОФРОНІЄ», а в свідоцтві про смерть останнього - «СОФРОНЯ», у зв'язку з чим був змушений звернутися до суду з вимогами встановити факт належності зазначених документів заповідачу - [PERSON] Представник Куликівської сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи, однак до суду надійшла заява від заінтересованої особи про розгляд справи без їхньої участі, що суд вважає за можливе. Заявник в судовому засіданні не заперечував щодо розгляду справи у відсутності заінтересованої особи, підтримав вимоги зазначені у заяві, та просив їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, з урахуванням пояснення заявника вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 15 березня 2010 року, помер батько заявника - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме земельну ділянку, загальною площею 0,7800 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №550287. Як вбачається з довідки виконкому Куликівської сільської ради №732 від 11.12.2013 року [PERSON] та [PERSON] одна й таж особа та інших осіб з таким прізвищем, ім'ям та по батькові на території Куликівської сільської ради не значиться. Як також вбачається з довідки виконкому Куликівської сільської ради № 733 від 11.12.2013 року згідно погосподарської книги №4, особовий рахунок №0173-1 (сторінка 128), розмір земельної ділянки померлого [PERSON] становить 0,50 га, земельний пай становить 0,7800 га. 11 лютого 2008 року останній склав заповіт на ім'я позивача який був посвідчений секретарем виконкому Куликівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області та зареєстровано в реєстрі за № 22. 23 грудня 2013 року позивач звернувся в Герцаївську державну нотаріальну контору для оформлення права власності на спадкове майно. Однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки в заповіті та в державному акті про право власності на землю вказано прізвище заповідача «СОФРОНІЄ», а в свідоцтві про смерть останнього серія 1-МИ № 071185 від 17 березня 2010 року - «СОФРОНЯ». У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, за правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Виходячи зі змісту заявлених вимог, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Суд може встановлювати факти належності особі документів, в т.ч. й заповіту. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Таким чином, оскільки в вищезазначених правовстановлюючих документах, на підставі якого [PERSON] має оформити спадкові права є описка (помилка), виправити яку неможливо в зв'язку із смертю особи, на ім'я якої виданий Державний акт, та неправильним оформленням секретарем Куликівської сільської ради Герцаївського району, заявник правомірно звернувся до суду з вищевказаною заявою, а тому заявлені вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved