Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

16.11.2016 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.12.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти на загальну суму 11400 гривень, які останній зобов'язався повернути у строк до 30.01.2014 року. Посилаючись на те, що відповідачем умови договору не були виконані, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики 11400 гривень, суму боргу з врахуванням 3 % річних в сумі 955,73 гривень та судовий збір . В судовому засіданні представник позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, зазначив, що позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу повернення коштів, але останній постійно відтягував час їх повернення . Нічого з позиченої суми не повернув, тому позивач змушений звертатися до суду, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, зважаючи на наступне. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 26.12.2013 року за договором позики грошових коштів, [PERSON] передав [PERSON] 11400 гривень, які відповідач мав повернути в строк до 30.01.2014 року, факт повернення грошових коштів підтверджується розпискою позичальника (а.с.22). Відповідно до загальних умов виконання зобовязань, встановлених нормами ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. За приписами ст. 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, на вимогу боржника повинен видати йому розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. У разі якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документу кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі прострочки виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням тієї обставини, що відповідач мав повернути борг 30.01.2014 року але не зробив цього до часу звернення позивача до суду, він має сплатити останньому суму боргу з 3% річних з урахуванням суми боргу та кількості прострочених днів (11400х0,03х1020) /365 =955,73 гривень. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні позови в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене вимога позивача про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за договорами позики у розмірі 11400 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України з відповідача\~\~ на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог також підлягають стягненню судові витрати, документально підтверджені та понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved