overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

17.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила визнати відповідача втратившим право користування будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаний будинок належить позивачці на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Первомайської районної ради Миколаївської області 09.08.1988 року. В будинку прописаний [PERSON] онук позивачки, який біля чотирьох років у вказаному будинку не проживає, а живе в будинку його матері по [ADDRESS] . Знятися з реєстрації відповідач не бажає, що заважає позивачці розпорядитися своїм майном. Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, надала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, а також вказав, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у добровільності визнання обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню в силу вимог ч.2 ст. 405 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

17.01.2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») подало до суду позов, мотивуючи його тим, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 07.02.2015 року. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, на підставі якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.11.2019 року має заборгованість у розмірі 63741,48 грн, з яких: 0,00 грн \~за поточним тілом кредиту; 8114,43 грн за простроченим тілом кредиту, 1101,53 грн - \~за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625; 51014,02 грн -\~нараховано пені за прострочене зобов`язання, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500.00 грн - штраф (фіксована частина), 3511,50 грн - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 29.12.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з подачею позовної заяви надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З огляду на викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

17.01.2020 року Кіровським районним суд м.Дніпропетровська було ухвалено рішення у цивільній справі №203/4517/17 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», [PERSON] про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки. На вказане рішення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було подано апеляційну скаргу. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.06.2020 року матеріали цивільної справи було повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення по справі в частині розподілу судових витрат. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до змісту ч.4 ст.270 ЦПК України вбачається, що виклик сторін для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим. В зв`язку з цим, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Виходячи із підстав пред`явленого позову позивачку в силу ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» було звільнено від сплати судового збору. Таким чином, враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь держави у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1280 грн. (по 640 грн. за кожну із двох задоволених вимог немайнового характеру). При цьому, враховуючи підстави та предмет пред`явленого позову, суд вважає, що вказані судові витрати підлягають стягненню саме з відповідача в особі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», з якими позивачкою було укладено визнані судом недійсними кредитний договір та договір іпотеки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

17.01.2020 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебуває в шлюбі з відповідачем з 11.12.2015 року, який зареєстрований 11.12.2015 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 2058. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що подружні відносини з відповідачем припинені, сторони проживають окремо, шлюб існує формально. Відповідач добровільно не бажає розірвати шлюб. Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. Просить суд шлюб розірвати, строк на примирення не давати. Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Позивач подав суду заяву про те, що він не заперечує проти розгляду справи за наявними матеріалами. Просить суд позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про шлюб (видане повторно) серія [NUMBER] від 09.01.2020 року встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 11.12.2015 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 2058 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. Відповідач добровільно не бажає розірвати шлюб. В судовому засіданні встановлено, що подружні відносини з відповідачем припинені, сторони проживають окремо, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі стягнути з відповідача. При визначенні коштів, які підлягають стягненню з кожної з сторін при реєстрації розірвання шлюбу, суд виходить з матеріального становища кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

17.01.2020 року позивач звернувся до Новозаводського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідачів, в якому просив усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири, відповідачі, які зареєстровані у спірній квартирі тривалий час нею не користуються, виїхали добровільно, тягар утримання майна не несуть, у добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання не бажають. Сторони в судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив не надали. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні ним правові відносини. Позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Згідно довідки Управління адмінпослуг Чернігівської міської ради №4806 від 08.10.2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрований позивач, а також відповідачі онук [PERSON] , 1996 року народження, онука [PERSON] , 2007 року народження, невістка [PERSON] . Однак у вказаній квартирі вони не проживають, фактично проживають за адресою [ADDRESS] , тягар утримання майна по спірній квартирі не несуть. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . Щодо позовних вимог в частині визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщенням [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вона в силу ст..18 Закону України «Про охорону дитинства» як член сім`ї ( дочка) співвласника квартири [PERSON] має право на користування вказаним житлом.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

17.01.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просив розірвати шлюб з [PERSON] . Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 07.02.1998 року. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обов`язки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з`явився. В заяві просив справу розглядати без його присутності. Просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явилася також. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Позовні вимоги не визнає, заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище « [PERSON] » та просить дочку залишити проживати разом з нею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах, судом встановлено наступне. Сторони 07.02.1998 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї. Позивач в своїй заяві наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач заперечувала щодо задоволення позову. За клопотанням відповідача сторонам був наданий строк для примирення терміном три місяці. Однак сторони не примирились та позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої доньки. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання доньки [PERSON] , сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання доньки визначити разом з матір`ю. Відповідач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище « [PERSON] ». Відтак встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

17.01.2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляду на життя та несуміність характерів. Позивач до судового засідання не з`явився, надавши заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, строк на примирення просив не давати. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. 04 червня 2002 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблений актовий запис №3 Виконком Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області. Від даного шлюбу мають дітей: дочку [PERSON] , [INFO] . Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

17.01.2020 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , просила стягнути на її користь з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення ним повноліття. Рішенням від 06.04.2020р. позовні вимоги [PERSON] задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.01.2020 року і до його повноліття. При постановленні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати. Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Сторони у сдове заідання не з`явилися. У зв`язку з цим, згідно з ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне. Як вбачається із резолютивної частини рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 06.04.2020 року - судом не вирішено питання про стягнення з відповідача судових витрат. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи те, що судом задоволені позовні вимоги в повному обсязі, а тому із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

17.01.2020 року позивачка [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON] , за яким просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, мотивуючи тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. у повному обсязі Відповідач [PERSON] на судовий розгляд справи також не прибув, надав письмову заяву про можливість розгляду справи без його участі. Позовні вимоги позивачки визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання своєї дочки [PERSON] , 2013 р.н. у запропонованому позивачкою розмірі. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, дійшов такого висновку. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, позивачкою [PERSON] . Договір про утримання дитини не укладено. Стан здоров`я дитини задовільний. Відповідач здоровий, працездатний, на його утриманні перебуває малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначені положення передбачені також статтею 180 СК України. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача, в зв`язку з задоволенням позову, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 гривень. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved