Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

16 липня 2019 року до суду надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначено, що на підставі договору б/н від 08 березня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з правом пролонгації. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 17 червня 2019 року в нього утворилася заборгованість в розмірі 23316 грн. 20 коп., з яких: 7134 грн. 37 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 5824 грн. 31 коп. - заборгованість по простроченому тілу кредиту, 9009 грн. 13 коп. - пеня за прострочене зобов`язання, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1098 грн. 39 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь банку вказану суму. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 19 липня 2019 року відкрито провадження в справі. У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кіріченко В.М. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 35). Відповідач [PERSON] за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 3 ст. 130 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 45, 53). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви [PERSON] №SUXRRX13130600 від 08 березня 2008 року останній отримав строковий кредит у сумі 658 грн. 70 коп. на строк 6 місяців з 08 березня по 07 вересня 2008 року включно на придбання товару зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 08 грн. 89 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 109 грн. 78 коп., в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві, умовах та правилах строки (а. с. 5-31). Своїм підписом у вказаній вище заяві відповідач підтвердив, що ознайомився з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) та погодився з ними. Банк свої зобов`язання по договору виконав, надавши відповідачу кредит. У той же час, останній, скориставшись кредитними коштами, не виконує належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на 17 червня 2019 року в нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 23316 грн. 20 коп., з яких: 7134 грн. 37 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 5824 грн. 31 коп. - заборгованість по простроченому тілу кредиту, 9009 грн. 13 коп. - пеня за прострочене зобов`язання, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1098 грн. 39 коп. - штраф (процентна складова) (а. с. 5-15). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконує належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно стягнути 21967 грн. 81 коп. заборгованості по кредитному договору, яка складається з наступного: 7134 грн. 37 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 5824 грн. 31 коп. - заборгованість по простроченому тілу кредиту, 9009 грн. 13 коп. - пеня за прострочене зобов`язання. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафів у сумі 1348 грн. 39 коп., то ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а отже і позовні вимоги банку в частині стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, з відповідача не можна одночасно стягувати пеню та штрафи за порушення строку платежів, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь банку штрафів у сумі 1348 грн. 39 коп. необхідно відмовити. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (94,22%) слід також стягнути 1809 грн. 97 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial