Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

16 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 серпня 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 3. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось. На даний час вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Заради сина вони неодноразово намагались примиритись, проте між ними відсутні взаєморозуміння та спільні інтереси. Вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. \~ \~ \~ \~Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 03 серпня 2016 року виконавчим комітетом Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 3. 25 жовтня 2019 року позивач через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач 25 жовтня 2019 року через канцелярію суду також подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03 серпня 2016 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03 серпня 2016 року (а.с 7). Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 07 березня 2017 року ( а.с.9). \~ \~ \~ \~ \~ Подружнє\~життя сторін\~не склалося.\~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позов визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу, що стверджується його письмовою заявою від 25 жовтня 2019 року (а.с. 20). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved