Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

15.09.2020 року позивач [PERSON] звернулася, через засоби поштового зв`язку, до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 06.08.1999 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 18.01.2011 року на підставі заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з [PERSON] стягнуто аліменти за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.08.2011 року, в твердій грошовій сумі 500 грн. до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На теперішній час [PERSON] , 1999 року народження, є повнолітньою, аліменти на її утримання відповідач не сплачує. Розмір аліментів на неповнолітню дочку [PERSON] , 2003 року народження, залишається у сумі 250 грн., що на теперішній час є занадто низьким та недостатнім для нормального забезпечення, утримання дитини. Відповідач є працевлаштованим отримує заробітну плату у сумі 12000 грн. щомісяця, інших виплат по виконавчим листам з нього не проводиться, будь-яких осіб на утриманні він не має, тому має можливість надавати доньці допомогу у сумі 2500 грн. В зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] , на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2011 року, на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з розміру 250 грн. 00 коп. з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до 2500 грн. 00 коп., що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. У відзиві на позов відповідач [PERSON] вказав, що позовні вимоги не визнає, оскільки приблизно у 2016-2017 році він написав на користь [PERSON] відмову від належного йому нерухомого майна в рахунок сплати аліментів на утримання двох дочок. 10 травня 2018 року [PERSON] у Синельниківській державній виконавчій службі написала заяву про закриття виконавчого провадження, тому цієї ж дати державним виконавцем винесено відповідну постанову. У відповіді на відзив, [PERSON] вказала, що договору між нею та [PERSON] про припинення права на аліменти, згідно ст. 190 СК України, укладено не було, тому вважає наявність підстав для збільшення розміру аліментів. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Також пояснила, що через деякий час після стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання двох дітей, [PERSON] надав їй довіреність, строком дії на три роки, на продаж від його імені нерухомого майна в рахунок погашення заборгованості за аліментними зобов`язаннями. Позивач звернулась до відповідного відділу ДВС, у зв`язку із наявністю вищевказаної довіреності від боржника, було закрито виконавче провадження. Але, продаж будинку в рахунок сплати відповідачем аліментів не відбувся, на даний час строк дії довіреності закінчився, а розмір стягнутих аліментів у сумі 250 грн. на місяць на утримання дочки є непомірно малим. [PERSON] вказала, що є працевлаштованою та отримує заробітну плату у сумі 5000 грн. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що позовні вимог не визнає, так як між ним та [PERSON] була усна домовленість, яку він виконав, а саме: надав довіреність [PERSON] на продаж нерухомого майна. Відчуження на користь [PERSON] належного йому нерухомого майна проведено не було. Він є працевлаштованим та отримує заробітну плату у сумі 7500 грн. на місяць. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. З наданої копії свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] , виданого виконкомом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та копії заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2011 року, що набрало законної сили 29 січня 2011 року, шлюб, зареєстрований 06 серпня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с.7,12). Позивач, одружившись вдруге 27.03.2015 року, змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). Сторони у справі мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9), на утримання яких з [PERSON] , на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2011 року, що набрало законної сили 27.08.2011 року, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., до досягнення старшою дочкою повноліття, тобто до [INFO] (а.с.13). Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~82\~ЦПК України, визначено,\~що обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. На дату звернення позивачем з даним позовом 15.09.2020 року, дочка [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, інша дочка [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою. 10 травня 2018 року постановою державного виконавця Синельниківського МВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1123, виданим 29.08.2011 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, на підставі п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі, згідно з виконавчим документом. Під час розгляду справи сторони не надали суду належних доказів, які підтверджують наявність між ними договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо), як це визначено ч. 1 ст. 190 СК України. Враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до положень\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.06.2017 року, внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема до статті 182 СК України, частину другу якої викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Разом із цим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати на утримання дитини, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що дочка відповідача [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою, на її утримання з відповідача було стягнуто аліменти, розмір яких у сумі 250 грн. 00 коп. на місяць не задовольняє потреб останньої, тобто є недостатнім. В свою чергу, відповідач є працевлаштованим, отримує заробітну плату, тому збільшення розміру стягнутих з нього аліментів є обґрунтованим, але у розмірі 2000 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи\~стягнення у новому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки позивач, як той із батьків, з ким проживає дитина, також має обов`язок по її утриманню. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Сторонам роз`яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дитини, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, оскільки в силу п.3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд також присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial