Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

16.07.2020 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 17 січня 2015 року за актовим записом № 21, розірвати, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що причиною розпаду шлюбу є різні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час вони виявилися нездатними підтримувати нормальну моральну атмосферу у спілкуванні, відносини, що залишилися між ними, суперечать її інтересам та інтересам їхньої дитини. Шлюбні відносини вже не підтримують понад 5 місяців, проживають окремо один від одного. За цей час вони намагалися знайти спільну мову, спільне бачення на розвиток їхніх стосунків та утримання гармонії у сім`ї , проте так і не прийшли до позитивного результату. Спору про місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , немає (а.с. 2 -3 ). Ухвалою судді Баранівського районного суду від 10.08.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті з повідомленням сторін, роз`яснено відповідачу наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 13 ). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена ( а.с. 14 ). Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву із запереченнями проти позову не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 17 січня 2015 року за актовим записом № 21, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.01.2015 року (а.с. 4 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.2015 року (а.с. 5 ). Сторони не мають наміру відновлювати подружні стосунки, збереження шлюбу неможливе, що відповідачем не спростовано. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним Кодексом, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає, а також відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе, позивачка наполягає на розлученні, відповідач не заперечує, а також враховуючи, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved