Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

16 грудня 2019 року позивач [PERSON] , в інтересах якого за довіреністю діє [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 17.08.1993 по 20.12.1995 працював на шахті «Гвардійська» ВО «Кривбасруда» (на теперішній час - ПАТ Кривбасзалізрудком») підземним прохідником. 24.10.1995 був звільнений. Працюючи підземним прохідником на шахті «Гвардійська» з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого отримав численні травми. 02.06.1995 комісією з розслідування було складено акт про нещасний випадок на виробництві. Висновком МСЕК від 24.10.1995 позивачу вперше встановлено 80% втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадком. Після неодноразових переоглядів висновком МСЕК від 26.09.2018 позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності безстроково. Наслідки нещасного випадку викликають у позивача не тільки фізичні страждання: біль та обмеження рухів в лівому гомілковому суглобі і лівому тазостегновому, порушення функції опори і ходи, а й моральні страждання: болі у суглобах не дають спокійно відпочивати, порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, постійно вживати ліки, порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості вести активне життя. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 160000 гривень. Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 08 січня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що право на відшкодування моральної шкоди виникло в позивача з 24.10.1995, у жовтні 1995 року можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалася Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, пунктом 11 яких передбачалось відшкодування моральної шкоди за заявою потерпілого, однак позивач доказів звернення з відповідною заявою про відшкодування моральної шкоди до конкретного роботодавця не надав. Також зазначив, що згідно ст. 440-1 ЦК УРСР, в редакції чинній у 1995 році розмір відшкодування моральної шкоди обмежувався п`ятьма мінімальними розмірами заробітної плати, тому розмір моральної шкоди заявленої позивачем не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права. Вказав, що у настанні нещасного випадку винен сам позивач, який знехтував вимогами нормативно-правових актів з охорони праці та особистою безпекою, вина відповідача у незабезпеченні безпечних умов праці відсутня, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача грошових коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди позивачу. Зазначив, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди. Також вказав, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки з позовом про відшкодування моральної шкоди останній звернувся після спливу 24 років з дня встановлення стійкої втрати професійної працездатності первинно. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] , який був зареєстрований 13.10.1995 відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого РВК м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 7). Позивач [PERSON] з 17.08.1993 по 24.10.1995 працював на підприємстві відповідача шахті Гвардійська на посаді підземного прохідника, 24.10.1195 був звільнений у зв`язку із виявленням невідповідності виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с.8-9). Згідно копії Акту № 4 про нещасний випадок від 02.06.1995 року 30 травня 1995 року о 10.45 годині на дільниці № 7 ствол ш. «Новая» на шахті «Гвардійська» ВО «Кривбасруда» тресту «Кривбасшахтобуд» стався нещасний випадок за таких обставин: за письмовим завданням начальника дільниці № 7 Щербакова Ю.Н. гірничий майстер видав наряд прохідникам в складі: [PERSON]., [PERSON] ., [PERSON] . на доставку гідродомкрата з горизонту 1270 м а ствол ш. Новая, розжим опалубки і заводку фаркопів. О 10.00 годині [PERSON], доставивши домкрат, разом із [PERSON] сіли в баддю ш. Новая, де вдягли монтажні пояси і з`їхали до опалубки на відм.1418м. [PERSON] не вимагаючи від [PERSON] виконання заходів безпеки при пересуванні по опалубки, перейшов до скверного фаркопфу. Прохідник [PERSON] не прив`язав себе захисним поясом, послизнувся і впав на гор.1430м, при цьому отримав травми лівої руки і ноги, переносиці. Причиною нещасного випадку стало незадовільна організація роботи, низька виробнича дисципліна серед робітників. Медичний висновок про діагноз пошкодження здоров`я потерпілого: перелом шийки лівого стегна, закритий вивих лівого передпліччя, перелом кісток носа. Крім того, актом про нещасний випадок № 4 встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є гірничий майстер [PERSON]. , прохідник [PERSON] ( а.с. 10-11). Наслідками нещасного випадку стала втрата працездатності [PERSON] на 80%, встановлена МСЕК первинно від 24.10.1995 (а.с. 12). В подальшому [PERSON] неодноразово проходив переогляди (а.с.12-20), і 26.09.2018 йому було встановлено 30% втрати професійної працездатності у зв`язку із виробничою травмою безстроково, а також третю групу інвалідності (а.с. 21). Після отриманих травм позивач неодноразово звертався до закладів медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписними епікризами та виписками з медичної карти ( а.с.22-28). Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю моральну шкоду (п.5 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Згідно зі статтею 440-1 ЦК Української РСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, який призвів до каліцтва позивача стався з ним 30 травня 1995 року, вперше [PERSON] була встановлена втрата професійної працездатності 80% - 24.10.1995 року, в суд з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач звернувся 16 грудня 2019 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 80%, в подальшому встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 30% безстроково та третю групу інвалідності, що свідчить про неможливість покращення стану його здоров`я в майбутньому, встановлення вини позивача у настанні нещасного випадку, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 50 000,00 грн. оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial