Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

16 травня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із зазначеною позовною заявою, якій вказує, що 12.05.2010 він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] В період шлюбу ними було придбано наступне майно: чотирикімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 62,79 м2 та житловою площею 44,6 м2, загальною вартістю 783 400,00 гривень; дорого вартісні меблі в квартиру на загальну суму 45 990,00 грн., зокрема: ліжко «Палермо» та матрац «ЕL-1» загальною вартістю 6 180,00 грн., шафа кутова «Токіо» вартістю 3 060,00 грн., м`який куточок «Спейс» з кріслом загальною вартістю 21 750,00 грн., Кутовий диван «Тріумф» вартістю 15 000,00 грн., Кухонну електротехніку на загальну суму 34 065,65 грн., зокрема: пральна машина «LG-F1081N», вартістю 11 499.00 грн., холодильник ВЕКО RСNА320К205 вартістю 9 999,90 грн., вбудована варильна панель «ВЕКО НІМW 64225 S» вартістю 4 500,00 грн., вбудована духова шафа «ВЕКО ОІЕ 22300» вартістю 5 400,00 грн., пилосос «ELEKTROLUKX» вартістю 2 666,75 грн. Посилаючись на те, що відповідач залишилась проживати в квартирі, що є спільною власністю та не бажає поділити спільне майно, позивач просить: «Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 62,79 м2 та житловою площею 44,6 м2, загальною вартістю 783 400,00 гривень; ліжко «Палермо» та матрац «ЕL-1» загальною вартістю 6 180,00 грн., шафу кутову «Токіо» вартістю 3 060,00 грн., м`який куточок «Спейс» з кріслом загальною вартістю 21 750,00 грн., кутовий диван «Тріумф» вартістю 15 000,00 грн., пральну машину «LG-F1081N», вартістю 11 499.00 грн., холодильник ВЕКО RСNА320К205 вартістю 9 999,90 грн., вбудовану варильну панель «ВЕКО НІМW 64225 S» вартістю 4 500,00 грн., вбудовану духову шафу «ВЕКО ОІЕ 22300» вартістю 5 400,00 грн., пилосос «ELEKTROLUKX» вартістю 2 666,75 грн. Визнати за мною, [PERSON] , право власності на 1/2 квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,79 м2 та житловою площею 44,6 м2. Поділити майно наступним чином: Виділити у приватну власність [PERSON] майно: М`який куточок «Спейс» з кріслом загальною вартістю 21 750,00 грн., Кутовий диван «Тріумф» вартістю 15 000,00 грн., Пральну машину «LG -F1081N» вартістю 11 499,00 грн., Холодильник ВЕКО RCNA320K205 вартістю 9 999,90 грн. Виділити у приватну власність [PERSON] майно: Ліжко «Палермо» та матрац «EL-1 » загальною вартістю 6 180,00 грн., Шафу кутову «Токіо» вартістю 3 060,00 грн., Вбудовану варильну панель «ВЕКО HIMW 64225 S» вартістю 4 500,00 грн., Вбудовану духову шафу «ВЕКО ОІЕ 22300» вартістю 5 400,00 грн., пилосос «KLEKTROLUX» вартістю 2 666,75 грн. Стягнути з Відповідача на мою користь понесені судові витрати». Ухвалою судді від 23 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до провадження, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання. 19.09.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] заперечила проти позову, посилаючись на те, що позивач без її відома забрав частину майна, на суму 35 167,60 грн. та посилалась на те, що з нею залишилась проживати їх спільна дитина [PERSON] , просила збільшити її частку в праві спільної власності на квартиру, визнавши за позивачем право власності на 1/3 її частину. Заявою від 15.01.2019 позивач збільшив позовні вимоги та крім іншого просив: «Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: Тюнер Sat-Integral Іtealths-1222HD, вартістю 1 200 грн., телевізор Samsung вартістю 13 000 грн., ноутбук HP Business вартістю 10 000 грн., велосипед вартістю 6 000 грн.; фотоапарат Nikon вартістю 10 000 грн., а всього додатково майна на суму 40 200 гривень. Поділити майно наступним чином: Виділити у приватну власність [PERSON] додатково майно: Тюнер Sat-Integral Іtealths-1222HD, вартістю 1 200 грн., телевізор Samsung вартістю 13 000 грн., ноутбук HP Business вартістю 10 000 грн., велосипед вартістю 6 000 грн.; фотоапарат Nikon вартістю 10 000 грн.. Стягнути на користь [PERSON] компенсації вартості Ѕ вказаного майна в сумі 20 100 гривень. Стягнути з відповідача на мою користь понесені судові витрати». В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у ньому підстав, відповідач та її представник заперечували проти позову з підстав зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд частково задовольняє позов виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються ст.ст.60, 63, 70 СК України, відповідно до яких майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При вирішення спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї . В судовому засіданні встановлено, що 12.05.2010 сторони зареєстрували шлюб, що підтвердилось копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10). Під час перебування в шлюбі, 13.11.2015 подружжям було придбано квартиру [ADDRESS] , що підтвердилось копією договору купівлі-продажу (а.с.14), відповідно до якого, покупцем квартири являлась відповідач [PERSON] . Оскільки судом встановлено, що вказана квартира була придбана під час перебування в шлюбі та виходячи з положень ст.ст.60, 63, 70 СК України, вимога позивача про визнання вказаної квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ним права власності на Ѕ частину квартири є обґрунтованою і підлягають задоволенню. Суд вважає необґрунтованою вимогу відповідача про збільшення її частки у праві власності, оскільки нею не подано доказів того, що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, або ж розмір аліментів, які вона одержує від позивача на утримання дитини недостатній для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування. Суд також відмовляє в задоволенні позову у частині поділу іншого майна, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач самостійно на власний розсуд забрав частину спільного подружнього майна. При цьому, в судовому засіданні сторони не дійшли згоди щодо переліку та вартості даного майна і доказів про перебування майна у однієї або іншої сторони не надали. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 3 917,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial