Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

17.07.2017 року [PERSON] звернулася до Баранівського районного суду з позовом про стягнення аліментів до [PERSON]. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.08.2004 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] Крістіну Ігорівну, [INFO]. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 07.10.2013 року шлюб було розірвано. Доньку Крістіну залишено рішенням суду проживати з матірю [PERSON] Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. З огляду на вищевикладене, позивачка вирішила звернутися до суду із вказаним позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу ( заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до виповнення повноліття дитині. Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила, стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно на дитину до виповнення повноліття, починаючи утримання з дня подачі позову до суду. Відповідач в судове засідання не явився, відповідно до п.4 ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений належно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження: відповідач є батьком, [PERSON] Крістіни, [INFO] (а.с.3). В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частин 1-2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій суміза вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначені обставини, матеріальне положення сторін, те що відповідач будучи повідомленим про час та місце розгляду справи свої заперечення не направив, суд визначає розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно.

Outcome: approved