Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

16.03.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 45562 грн. 33 коп. та середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 26.02.2018 року, виходячи з розміру середньоденного заробітку 373,57 грн. Як на підставу позову посилається на те, що з 08.09.2015 року він працював у відповідача на посаді заступника директора. 26.02.2018 його було звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 36 КУпАП. При звільнені не було виплачено заробітну плату, яка починаючи з листопада 2017 року до моменту звільнення складає 45562,33 грн. Враховуючи, що 26.02.2018 року, коли він знаходився на робочому місці з ним не було проведено розрахунок, то на підставі ст. 117 КЗпП підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 26.02.2018 року, виходячи з розміру середньоденного заробітку 373,57 грн. Ухвалою суду від 21.03.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; призначено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказану ухвалу суду від 21.03.2018 року відповідач ДП «Південдіпрошахт» отримав 30.03.2018 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення (отримувач в особі Риндіної). У встановлений 15-тиденний строк з дня отримання вказаної ухвали, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України за загальним правилом суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що при відкритті провадження суд визначив здійснити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то такі умови винесення заявочного рішення як: повідомлення відповідача про судове засідання та нез'явлення відповідача в судове засідання, в даному випадку не підлягають застосуванню. У зв'язку з цим, враховуючи, що відповідач не подав відзив і позивач в заяві від 26.04.2018 року не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до записів у трудовій книжці, на підставі наказу від 08.09.2015 року №137-к [PERSON] 08.09.2015 року прийнятий на посаду заступника директора ДП «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт». На підставі наказу від 26.02.2018 року №18к позивача звільнено 26.02.2018 року з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП. Відповідно до довідки ДП «Південдіпрошахт» від 21.02.2018 року, заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати перед позивачем з листопада 2017 року складає 45562 грн. 33 коп. Таким чином, при звільненні позивача з ним не були проведені остаточні розрахунки та виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У зв'язку з цим, позовні вимоги про стягнення заборгованості з заробітної плати у розмірі 45562 грн. 33 коп. підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи з ним не були проведені всі розрахунки. Згідно з довідкою ДП «Південдіпрошахт» від 21.02.2018 року, зробленою відповідачем згідно з п. 2 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року, середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням складає 373 грн. 57 коп. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки позивач був звільнений 26.02.2018 року, а повний розрахунок з ним не проведено як при звільненні так, і на день винесення цього рішення, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 26.02.2016 року по 27.04.2018 року включно (день постановлення рішення суду) за 43 робочих днів, що складає 16063 грн. 51 коп. (43 х 373,57). Судом враховано, що між сторонами відсутній спір про розміри належних звільненому позивачу суми заробітної плати згідно зі ст. 116 КЗпП України. Тяжке фінансове положення підприємства не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти позивачу. На підставі викладеного, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 16063 грн. 51 коп. Також суд враховує вимоги п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. У зв'язку з цим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з заробітної плати у розмірі 45562,33 грн. та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 16063,51 грн., з утриманням при їх виплаті передбачених законом податків та обов'язкових платежів. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. (мінімальна ставка судового збору за вимогами майнового характеру за позовом фізичної особи). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення на користь позивача заробітну плату в межах суми платежу за один місяць у розмірі 7471 грн. 40 коп. (20 х 373,57) Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved