Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

15.07.2016 року заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що у державному акті на право власності на земельну ділянку виданого на її ім'я зазначено її по-батькові як «[PERSON]», замість правильного - «[PERSON]». Посилаючись на те, що у неї виникли труднощі в отриманні кадастрового номеру на земельну ділянку, заявник просить суд встановити, що державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, виданий Вільшанською сільською Радою народних депутатів від 28.09.2001 року дійсно належить заявнику. В судове засідання заявник не з'явилась, до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та одночасно зазначає, що заяву підтримує повністю. Представник заінтересованої особи - Вільшанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява за підписом сільського голови Фіщука Л.С., у якій сільський голова повідомляє суд, що заперечень проти заяви не має, просить суд розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі статей 158,169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України суд вважає можливим застосувати положення ч.4 ст.174 ЦПК України до процесуального порядку розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення (аналогія закону). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання заяви заінтересованою особою не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання заінтересованою особою заявленої вимоги, суд задовольняє заяву. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved