overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

16.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 07.08.2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 284. В період шлюбі у них народилися двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем припинено з лютого 2018 року, спільне господарство не ведуть, вони втратили почуття один до одного, втрачені спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження сторони зареєстрували шлюб 07.08.2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 284 - а.с.5, в період шлюбу у них народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтва про народження - а.с. 6,7, шлюбні відносини між сторонами припинено з лютого 2018 року, у зв'язку з різними поглядами на життя, між ними втрачено любов та повагу один до одного. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

16.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різність характерів і життєвих інтересів. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними остаточно припинені ще рік тому. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотала про розгляд справи за її відсутності та проти заочного рішення не заперечує також просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 20 квітня 1991 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони не повнолітніх дітей не мають. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили рік тому. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. В рамках розглядуваного позову майнового спору між сторонами немає. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. У зв'язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

16.04.2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цією заявою, вказуючи, що для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] року [PERSON], їм необхідно встановити факт родинних відносин, так як у свідоцтві про народження [PERSON], дівоче прізвище зазначене «[PERSON]» та у свідоцтві про шлюб [PERSON] дівоче прізвище зазначене «[PERSON]», а згідно свідоцтва смерть [PERSON], її прізвище зазначено «[PERSON]», іншого порядку встановлення цих фактів законом не передбачено. Заявники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, письмово просили справу розглянути у їх відсутність, вимоги задовільнити (а.с.а.с.34,37). Представник заінтересованої особи Гайсинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явився, письмово заявлені вимоги визнав повністю, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.39). З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заяву задовільнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом спадкового майна після смерті [INFO] р. [PERSON], однак через те що, у свідоцтві про шлюб [PERSON] дівоче прізвище зазначено «[PERSON]», а згідно свідоцтва про смерть [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] та бабою [PERSON], її прізвище зазначено «[PERSON]», не можуть реалізувати своє право на спадщину, встановлення цих фактів необхідно заявникам для оформлення спадщини в нотаріальній конторі. Зазначені правовідносини регламентуються: - п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, яка визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; - ч.2 ст.315 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановленні інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки встановлені обставини незаперечно свідчать, що [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Гайсин Вінницької області, доводилась рідною матір'ю [PERSON] та рідною бабою [PERSON], то дані юридичні факти необхідно встановити рішенням суду, оскільки дозволяє прийняти спадщину після смерті спадкодавиці. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.06.1982р. згідно з яким [INFO] р. народилась [PERSON] (а.с.11); - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.03.2012р. згідно з яким [INFO] р. народилась [PERSON] (а.с.15); - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2018 р., згідно з яким [INFO] у віці 78 р. померла [PERSON] (а.с.20);

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

16.04.2018 року до Вінницького районного суду з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обґрунтовано тим, що 25.07.2004 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у Виконкомі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №14 . Вказує, що в період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що їх спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини й сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та сумісного проживання, а також через різні погляди щодо виховання дитини. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] В підготовче засідання позивач [PERSON] не зявився, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] також до підготовчого засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.07.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №14, про що свідчить свідоцтво про одруження (а.с.4). В період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтва про народження дітей (а.с.5-6). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Ванжула», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

16.04.2018 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 11.05.2010 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 28.02.2018 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 90985,41 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 11.05.2010 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами неоспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 1999,61 грн.; по відсоткам за користування кредитом 79168,08 грн.; заборгованість за пенею та комісією 5008,89 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 4308,83 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 90985,41 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

16.04.2018 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 15.06.2009 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у розмірі 1000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 26.03.2018 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 14254,61 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 15.06.2009 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1000,00 грн. зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 26.03.2018 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 546,18 грн.; по відсоткам за користування кредитом 8931,54 грн.; за пенею та комісією 3860,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 666,89 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 14254,61 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

16.04.2018 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 07.05.2014 року укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 17 693,20 гривень, так як відповідач добровільно сплати борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не з'явився надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність . Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини. 07.05.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит. Відповідно до кредитного договора відповідач зобов'язався повернути кредит, на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 05.03.2018 року склався борг перед банком у сумі 17 693, 20 гривень, а саме: борг за тілом кредиту 10 321,68 гривень, заборгованість по процентам 4 558,69 гривень, інфляційне збільшення заборгованості за кредитом 2 313,19 гривень, 3% річних від суми заборгованості - 499,64 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленнях договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає, що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочивши виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору 1762,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

16.04.2018 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 22.11.2011 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 111 626,76 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини. 22.11.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 2 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 31.12.2017 року склався борг перед банком у розмірі 111 626,76 гривень, а саме борг за тілом кредиту 2 961,00 гривень, заборгованість за відсотками користування кредитом 97 789,01 гривень, заборгованість за пенею та комісією 5 085,00 гривень, штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (процентна складова) 5 291,75 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає, що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

16.04.2018 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в липні 2013 року. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що донька проживає з нею та продовжує навчання в Сумському медичному коледжі 1 рівня акредитації зі спеціальністю Технологія медичної діагностики та лікування спеціалізації «Лабораторна діагностика» на другому курсі із формою навчання денною і потребує матеріальної допомоги і тому вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів на утримання доньки на час навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В судовому засіданні позивачка підтримує позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з*явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, а тому є підстави для розгляду справи в його відсутність. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивачки,3-ої особи, проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що повнолітня донька проживає разом з матірю і перебуває на її утриманні. Згідно довідки Сумського медичного коледжу комунального закладу Сумської обласної ради [PERSON] навчається у даному закладі на 2-му курсі спеціалізації «Лабораторна діагностика» з 1.09.2016 року по 30 червня 2019 року, форма навчання денна. Стаття 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 183 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач працює, має регулярний дохід, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів у частки від усіх видів заробітку слід задовольнити. Згідно ст. 420 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню підлягає з відповідача судового збору розміром 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved