Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

15.10.2019 відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги, в послідуючому уточнені, мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.08.2019 №583/539/19, яке постановою Сумського апеляційного суду від 22.10.2019 залишено без змін, були частково задоволені її позовні вимоги, визнано протиправним та скасовано Наказ №88-ВК від 18.10.2018 про її відсторонення від посади, стягнуто на її користь 23543,28 грн - середній заробіток за час вимушеного прогулу із 23.10.2018 по 05.02.2019, 2000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1536,80 грн судового збору. Відповідно до Наказу №54ВК від 30.08.2019 її звільнено з посади викладача у зв`язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказ про звільнення вона отримала поштою 10.09.2019, трудову книжку 05.10.2019. При звільненні їй була сплачена сума у розмірі 3604,50 грн, з якою вона не погоджується та вважає неправильно нарахованою та значно нижчою за ту, яка їй повинна бути виплачена за її підрахунками. Судовим рішенням від 15.08.2019 була стягнута середньомісячна заробітна плата по 05.02.2019, тобто не за весь період вимушеного прогулу, а лише за його частину, тому вважає, що відповідач повинен сплатити при звільненні всі грошові кошти, які їй повинні бути виплачені ним при звільненні, із розрахунку середньомісячного заробітку. Вважає, що для визначення розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку повинні бути застосовані середньомісячна заробітна плата у розмірі 6505,38 грн та середньоденний заробіток у розмірі 309,78 грн, які розраховані за вересень та жовтень 2018 року та зазначені у довідці про середню заробітну плату (дохід). За підрахунками позивача роботодавець повинен їй сплатити за час вимушеного прогулу в період з 06.02.2019 по 30.08.2019 43678,98 грн, а також 11771,64 грн за невикористану щорічну основну відпустку за 38 календарних днів (за період 17.02.2018-17.10.2018). Тому просить поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження та прийняття позовної заяви зі змінами; стягнути з відповідача недосплачену суму роботодавцем їй при звільненні 30.08.2019, яка складає 58351,50 грн; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також стягнути понесені витрати, пов`язані з розглядом справи. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що справа підлягає закриттю, так як позивачка повторно звертається з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих відстав, а саме в суді вже розглядалася справа №583/539/19, крім того, 30.08.2019 позивачці було належним чином виплачено вихідну допомогу та компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку, а тому предмет спору відсутній. Надала письмову інформацію щодо розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки та вихідну допомогу, в якій зазначено, що відповідно до наказу від 30.08.2019 №54-ВК «Про звільнення» [PERSON] звільнена із займаної посади 30.08.2019 у зв`язку зі скороченням штату з виплатою компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 38 календарних днів (за період з 14.02.2018 по 17.10.2018) та вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку, які були розраховані відповідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100). Загальна сума заробітку з урахуванням коефіцієнту коригування посадових окладів за серпень 2018 року липень 2019 року складає 5954,30 грн. Кількість календарних днів за розрахунковий період 76 днів. Середньоденна заробітна плата становить 78,346 грн (5954,30 грн/76 дн.). Таким чином, компенсація за невикористану щорічну відпустку розрахована в сумі 2977,15 грн (38 дн. х 78,346 грн). Обчислення вихідної допомоги розраховане виходячи з середньогодинного заробітку та педагогічного навантаження і становить 1440,45 грн (74,25 грн х 19,4 год.). Із нарахованих сум було утримано податок з доходів фізичних осіб в сумі 795,17 грн та військовий збір в сумі 66,27 грн. Сума до видачі становить 3556,16 грн (а.с. 42). 22.11.2019 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких зазначено, що [PERSON] , викладач природних та штучних газів, працювала із педагогічним навантаженням 194 год./рік, що становить 0,27 ставки викладача. Повна ставка викладача (1,0) становить 720 год. навантаження, середньомісячна заробітна плата викладача вищої категорії зі званням «методист», враховуючи надбавки за вислугу років, за престижність праці на повну ставку (1,0) згідно тарифікації та штатного розпису Охтирського коледжу Сумського НАУ складає 6505,38 грн (за умови повного навантаження). Але у [PERSON] завантаження становить лише 0,27 ставки, тому і середньомісячна заробітна плата із завантаженням 194 години/рік (0,27 ставки викладача) складала 1752, 87 грн. Позивач починаючи з 2016 року працювала на 0,25-0,27 ставки викладача, оскільки предмет, який викладала вона передбачає саме цю кількість годин. Проте, у вересні-жовтні 2018 року службою бухгалтерського обліку Охтирського коледжу Сумського НАУ, було допущено лічильну помилку при нарахуванні заробітної плати [PERSON] , заробітну плату було нараховано із розрахунку 1,0 ставки викладача. Розмір зайво нарахованої заробітної плати, що були виплачені викладачеві [PERSON] за період вересень - жовтень 2018 року становить - 3097,08 грн (сума надміру зарахованих коштів сукупно за два місяці). При виявленні допущеної помилки, наказом від 29.08.2019 №269-К «Про усунення порушень щодо порядку зарахування та виплати заробітної плати педагогічним працівникам Охтирського коледжу Сумського НАУ», т.в.о. головного бухгалтера [PERSON] та директора коледжу - [PERSON] було притягнуто до матеріальної відповідальності. На усунення допущеної помилки, т.в.о. головного бухгалтера коледжу [PERSON] , у встановленому законом порядку, подала уточнюючу інформацію в відомості про нарахування заробітної плати застрахованим особам щодо коригування заробітної плати [PERSON] до Державної податкової служби України. Таким чином дохід [PERSON] зменшено за вересень 2018 року на 1209,15 грн. Отже, відкоригований дохід (враховуючи відпускні 1235,95 грн, заробітна плата - 445,95 грн) за вересень 2018 року (відповідно до поданої звітності) становить 1681,9 грн. Дохід за жовтень 2018 року [PERSON] зменшено на 2638,14 грн. Отже, відкоригований дохід за жовтень 2018 року [PERSON] (відповідно до поданої звітності) становить 972,99 грн. Таким чином, дійсний розмір середньомісячної заробітної плати [PERSON] становить 1752,87 грн, а її розрахунки своєї заробітної плати, зазначені у позовній заяві (у розмірі 6505,38 грн середньомісячної заробітної плати) помилковими. Оскільки заробітна плата, за вересень і жовтень була нарахована з лічильною помилкою та виплачена у розмірі, що значно перевищує розмір фактичної заробітної плати, на яку працювала [PERSON] , головний бухгалтер на виконання вимог чинного законодавства України видала довідку виплаченої заробітної плати за останні два місяці. При цьому всьому, у розпорядженні суду (при розгляді цивільної справи №583/539/19) не було жодних інших документів, які б слугували підставою для визнання довідки на той час недійсною (а.с. 56-58). 02.12.2019 до суду надійшли письмові пояснення позивачки, в яких зазначено, що 03.09.2018 директором коледжу їй було офіційно повідомлено про те, що у неї забрали педагогічне навантаження і передали іншому викладачу. До її відсторонення від посади протиправним наказом від 18.10.2018 №88-к, їй виплачували заробітну плату із розрахунку середньомісячної заробітної плати у розмірі 6505,38 грн, томущо вона не була звільнена з роботи, томущо педагогічного навантаження її позбавив роботодавець, а вона ходила на роботу і займалася методичною роботою, знаходячись на робочому місці з 08.00 год. по 17.00 год., тому і зарплату їй нарахували і виплатили як працівнику із розрахунку повної ставки. Даний факт вже досліджувався судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді цивільної справи №583/539/19. Із судових рішень по справі №583/539/19 вбачається, що вказані у додаткових поясненнях відповідача розрахунки проведені «задніми» числами та некоректно, надані відповідачем довідки не відповідають дійсності, так як вони складені для подання до органів соціального захисту населення для оформлення соціальної допомоги (житлової субсидії) та з порушенням вимог Порядку №100, а тому не можуть вважатися належними доказами по справі. Питання про нібито зайво нараховані їй грошові кошти також розглядалося в судах першої та апеляційної інстанцій. Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі зазначає, що в даній справі нею пред`явлений позов про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, що є іншим предметом спору та іншими по своїй суті вимогами до роботодавця, ніж у справі №583/539/19 (а.с. 79-81). Суд проаналізував матеріали справи, вислухав учасників справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Наказом Охтирського коледжу Сумського національного аграрного університету від 30.08.2019 №54-ВК «Про звільнення» [PERSON] , викладача Охтирського коледжу СНАУ звільнено з займаної посади 30.08.2019 у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Бухгалтерії наказано провести виплати [PERSON] : вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України; компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 38 календарних днів (за період 14.02.2018-17.10.2018) (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або\~уповноважений ним\~орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. При звільненні 30.08.2019 [PERSON] було нараховано 4417,60 грн, з них 2977,15 грн компенсація за невикористані дні відпустки, 1440,45 грн вихідна допомога, й після утримання податку та військового збору виплачено 3556,16 грн, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами (а.с. 17, 28-30). Позивачка стверджує, що при звільненні відповідач повинен був їй сплатити середньомісячну заробітну плату за період вимушеного прогулу з 06.02.2019 по 30.08.2019. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.08.2019 №583/539/19 визнано незаконним та скасовано Наказ від 18.10.2018 №88-ВК про відсторонення [PERSON] від посади викладача Охтирського коледжу Сумського НАУ та допущено її до роботи, стягнуто із Сумського національного аграрного університету на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу із 23.10.2018 по 05.02.2019 у сумі 23543,28 грн з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів і зборів (а.с. 12-16). Постановою Сумського апеляційного суду від 22.10.2019 рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.08.2019 залишено без змін (а.с. 37-39). Частиною 4 ст.\~82\~ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, встановлено, що [PERSON] з 18.10.2018 по 30.08.2019 (день звільнення) була незаконно відсторонена від посади викладача. Як зазначено вище, судовим рішенням від 15.08.2019 була стягнута сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу із 23.10.2018 по 05.02.2019 (по час звернення позивача із позовом, в межах заявлених нею вимог), а тому суд погоджується з наявністю підстав для стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.02.2019 по 30.08.2019. Згідно Порядку №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Тобто, розрахунок середнього заробітку здійснюється виходячи з фактично здійснених виплат працівнику. При визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягав стягненню на користь [PERSON] у справі №583/539/19, суди до уваги брали, зокрема, довідку від 14.11.2018 №593, згідно якої середньоденна заробітна плата [PERSON] за вересень, жовтень 2018 року складала 309,78 грн, середньомісячна - 6505,38 грн, оскільки розрахунок цих показників був проведений по фактично здійсненим виплатам (а.с. 10). Крім того, судами була дана оцінка твердженням відповідача щодо помилки при нарахуванні заробітної плати [PERSON] за вересень-жовтень 2018 року. Статтею 117\~КЗпП України передбачено що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117\~КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Отже, з вини відповідача позивачка була позбавлена заробітної плати у належному розмірі за час незаконного відсторонення від посади, яка їй не була сплачена під час звільнення та не сплачена на час розгляду даної справи, а тому дійшов висновку про наявність підстав для стягнення середнього заробітку по день ухвалення рішення, який складає 64124,46 грн (309,78 грн (середньоденна заробітна плата) х 207 робочих днів (з 06.02.2019 по 03.12.2019 включно). Крім того, суд погоджується з доводами позивачки, що при звільненні їй була сплачена сума компенсації за невикористані дні відпустки у нижчому ніж повинна бути розмірі. Так відповідно до Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Нарахування компенсації за невикористані відпустки, тривалість якої розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. При обчислені компенсації за невикористану щорічну відпустку, суд, встановлюючи сумарний заробіток за серпень 2018 року липень 2019 року, виходить з фактично проведених виплат за серпень, вересень та жовтень 2018 року, які складають 2806,27 грн, 2891,05 грн та 3611,13 грн відповідно (а.с. 10, 63, 64, 66), а за період з 23.10.2018 по 31.07.2019 включно, який припадає на період вимушеного прогулу позивача, суд приймає до уваги середньомісячну заробітну плату, яка складає 6505,38 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата за період серпень 2018 року липень 2019 року становить 193,84 грн, а сума компенсації за невикористану щорічну відпустку складає 7365,92 грн (193,84 грн х 38 днів). За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за період з 06.02.2019 до 03.12.2019 включно у розмірі 64124,46 грн та компенсація за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 4388,77 грн (7365,92 грн 2977,15 грн (нарахованих та виплачених позивачці при звільненні)). При цьому, суми стягнення середнього заробітку та компенсація за невикористану щорічну основну відпустку визначені без урахування податків та обов`язкових платежів, які підлягають виключенню з зазначених сум та перерахуванню роботодавцем за призначенням. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved