Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

16.09.2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Петровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна та виключення відомостей з реєстру, обґрунтувавши вимоги позивача тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, є власником земельної ділянки площею 5,9300 га, що розташована за адресою: Донецька область, Слов`янський район, територія Миколаївської міської ради, кадастровий номер земельної ділянки № 1424283500:06:000:0193, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В квітні 2021 року позивач, при зверненні до нотаріуса, виявив, що на вищевказану земельну ділянку накладено арешт постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Петровського РУЮ м. Донецьку від 06.06.2021 року по виконавчому провадженню № 33836034. Власником арештованого майна вказаний [PERSON] , у якого відсутній ідентифікаційний номер через релігійні переконання. Проте, позивач має ідентифікаційний номер та ідентифікується ним. Таким чином прізвище, ім`я, по батькові боржника повністю співпадають з анкетними даними позивача, і лише наявність РНОКПП ідентифікує особу боржника. На звернення позивача представник відповідача повідомив, що на теперішній час інформація про дату народження та РНОКПП боржника у виконавчому провадженні № 33836034 відсутні, всі архівні документи виконавчих проваджень перебувають на непідконтрольній території. Також вказали, що станом на 02.06.2021 року за РНОКПП позивача відкриті виконавчі провадження відсутні. В зв`язку з викладеним представник позивача просить зняти арешт з майна та виключити відомості з реєстру. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Представник Петровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 556 від 18.12.2020 року, [PERSON] , [INFO] , належить земельна ділянка площею 5,9300 га, місця розташування: Україна, Донецька область, Слов`янський район, територія Миколаївської міської ради, кадастровий номер земельної ділянки № 1424283500:06:000:0193, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Вказані обставини також підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 62961172 від 18.12.2020 року, та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 237727455 від 18.12.2020 року (а.с.12-15). Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається факт накладеня арешту на підставі постанови про накладення арешту на нерухоме майно, виданої державним виконавцем Петровського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 06.06.2021 року по виконавчому провадженню № 33836034 на нерухоме майно, яке належить [PERSON] . Арешт зареєстрований реєстратором: Донецька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 3314/33836034/8, 06.06.2021 року, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Петровського РУЮ у м. Донецьку Баранова О.П. (а.с. 11). Слід звертає увагу, що зі змісту вказаного витягу вбачається факт відсутності у боржника - [PERSON] ідентифікаційного коду за релігійними переконаннями Згідно відповіді № 14461/л-2185/02.4 від 20.04.2021 року Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що за даними системи у Петровському районному відділі державної виконавчої служби міста Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебувало виконавче провадження № 33836034 щодо виконання виконавчого листа №2-2475/11 від 06.06.2021, виданого Петровським районним судом Донецька про стягнення з [PERSON] на користь ДФ ДП «РЕМ» 3907,48 грн. 10.11.2014 року Петровським районним відділом державної виконавчої служби міста Донецька ГТУЮ у Донецькій області прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу (а.с.16-17). Згідно листа № 20041/л-3322/02.4 від 03.06.2021 року Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що за даними системи у Петровському районному відділі державної виконавчої служби міста Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області інформація про дату народження та РНОКПП боржника [PERSON] у виконавчому провадженні № 33836034 не зазначені. (а.с.18-19). У вищевказаному листі також зазначено, що станом на 02.06.2021 року за пошуковим запитом в системі «РНОКПП боржника : [NUMBER] » відкритті виконавчі провадження відсутні. Довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера ДПА у Куйбишевському районі м. Донецька підтверджено факт отримання 10.04.1997 року [PERSON] (позивачем) ідентифікаційного номеру [NUMBER] (а.с. 10) З тексту рішення Петровського районного суду м. Донецька від 06.06.2012 року (справа № 2-2475/11, провадження № 2/0540/544/2012), яким задоволено позовні вимоги ДП «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-26). Згідно копії паспорта [NUMBER] , виданого на ім`я позивача 20.04.2000 року, вбачається, що останній ні коли не був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] За змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частин 4 та 5 статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивач звернувся до суду з цим позовом, як помилково вказаний боржник у виконавчому документі, на майно якого накладено арешт. Виходячи з системного тлумачення статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» і роз`яснень, що надані судом у пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). До подібних за змістом правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 13.03.2019р. у справі № 815/2969/16 (провадження № 11-769апп18). Такий правовий висновок урахований Верховним Судом, зокрема і у постанові від 22.05.2019р. по справі № 310/5737/17-ц (провадження № 61-49120св18). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд, дослідивши надані докази, набув висновку, що позивач - [PERSON] [INFO] , який отримав ідентифікаційний номер та ні коли не був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , є повним однофамільцем [PERSON] , який не має ідентифікаційного коду, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та є боржником у виконавчому провадженні № 33836034 щодо виконання виконавчого листа №2-2475/11 від 06.06.2021 року. Таким чином, судом встановлено, що накладання арешту на майно позивача відбулося безпідставно, що порушує право позивача вільно користуватися власним майном та є підставою для судового захисту у заявлений позивачем спосіб шляхом зняття арешту з майна та виключення запису з реєстру про арешт майна боржника. На підставі викладеного,

Outcome: approved