Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

15 квітня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] на окупованій території в м. Донецьк померла її сестра [PERSON] , [INFO] , яка народилась в м. Краснодон, Луганської області. Заявниця зазначає, що з метою реєстрації факту смерті та в подальшому державної реєстрації смерті вона звернулась до Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) із заявою про проведення державної реєстрації смерті, однак листом від 14 квітня 2021 року за № 361/21.14-09 їй було відмовлено у вчиненні реєстраційних дій з посиланням на те, що пред`явлені нею документи були видані на території, де орган державної реєстрації України тимчасово не здійснює свої повноваження. Посилаючись на вказані обставини, заявниця просить суд встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України громадянки України [PERSON] , [INFO] , стать - жіноча, місце народження: м. Краснодон, Луганської області, яка померла [INFO] в м. Донецьк, Донецької області, у віці 67 років. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі за заявою [PERSON] та призначено справу до судового розгляду на 15 квітня 2021 року на 17-годину 00 хв. В судове засідання заявниця не з`явилась, надала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Заінтересована особа Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , народилась [INFO] в м. Краснодон Луганської області, її батьками записано - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4, 8, 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] в м. Краснодон Луганської області, її батьками записано - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 10). Отже, заявниця [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. Відповідно до відомостей, що містяться у свідоцтві про смерть, виданого нелегітимним органом «Будьоновським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» від 10 листопада 2020 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 67 років в м. Донецьк, Донецької області (а.с. 14). Згідно з довідкою про причину смерті від 10 листопада 2020 року [PERSON] померла [INFO] у віці 67 років, причина смерті - повторний інфаркт головного мозку у скронево-тім`яній області зліва, внаслідок церебрального атеросклерозу при гіпертонічній хворобі (а.с. 15). З листа Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 14 квітня 2021 року за № 361/21.14-09 вбачається, що заявниці [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації факту смерті [PERSON] з посиланням на те, що надані нею документи про смерть не відповідають вимогам діючого законодавства та не можуть бути підставою для державної реєстрації смерті (а.с. 16). Відповідно до вимог частини 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Тобто, в порядку статті 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження місто Донецьк є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України» передбачено, що будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях » діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статтею 317 ЦПК України. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Донецьк, Донецької області. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а тому необхідно допустити негайне виконання рішення у зазначеній справі.

Outcome: approved