overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

15.06.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка\~надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 07 жовтня 2006 року, від якого мають доньку Софію, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2016 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

15.06.2017 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 30.12.2003 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 36. Від спільного шлюбу дітей не мають. Шлюб у позивача перший, у відповідачки другий. Однією родиною мешкали до жовтня 2014 року. На сьогоднішній день їх нічого не повязує, кожний має своє окреме життя. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що між ними втрачено почуття любові, взаємоповаги, взаєморозуміння та відновлення шлюбних відносин суперечить моральним принципам позивача, оскільки він фактично має інше родину. Позивач має наміри одружитись із своєю цивільною дружиною, оскільки вона вагітна та має народити йому дитину. Строк для примирення просив не надавати, оскільки вони з відповідачкою не мешкають однією родиною близько трьох років. На сьогоднішній день він мешкає у Росії а відповідачка в Україні. Спірного майна не мають. Тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомила, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд,\~ перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі\~ ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.12.2003 року , про що виконавчим комітетом Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області зроблено актовий запис № 36 (а.с.3). Від спільного шлюбу дітей не мають. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивач на задоволенні позову наполягає, оскільки втратив до відповідачки почуття любові, має наміри створити іншу родину, оскільки його цивільна дружина вагітна тому подальше збереження родини з відповідачкою суперечить його моральним принципам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

15.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2016 року, між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований у Пригарівській сільській раді Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №05. Під час даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на утриманні останньої. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовльнити позов. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29 жовтня 2016 року у Пригарівській сільській раді Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №05 (а.с.6) Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], 18 квітня 2017 року, батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача, (а.с.7). Також дитина проживає разом з відповідачем та перебуває на утриманні останньої (а.с.9). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає розмір аліментів, заявлений позивачкою обґрунтованим, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно. Враховуючи те, що позивачка відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів, суд відповідно до ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

15.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 12 жовтня 1996 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 742, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що сімя розпалась остаточно та відновлена бути не може. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачем. Позивач позов підтримала, просила задовольнити, справу слухати за її відсутністю, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Зубриліна». Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд визнає неявку відповідача неповажною і зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 1996 року, актовий запис № 742 у Відділі держаної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що сімя розпалась остаточно та відновлена бути не може. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

15.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. У звязку з чим, вона змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надала суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.3). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, інших стягнень з нього не проводиться. Позивачу не вистачає коштів, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, беручи до уваги рівний обов'язок обох батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно Закону України «Про судовий збір»,\~позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

15.06.2017 року позивачка звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 22 лютого 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, в сімї немає взаєморозуміння, виникають постійні сварки. Вважає, що їх сімя розпалася, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 22.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції в Сумській області, актовий запис № 44 . Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ст. ст. 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2014 (а.с.4). Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки сторони стали чужими людьми, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

15.06.2017 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У заяві позивач зазначила, що крім неї в квартирі №31 по вул. Терасній в м.Миколаєві прописана відповідач по справі, а саме [PERSON] Але остання з 2002 року по теперішній час в квартирі не проживає, житлове приміщення за місцем своєї реєстрації не відвідує, їх речей у домоволодінні не має, ніякої участі у ремонтних роботах, у комунальних витратах вона не приймає, обовязки по відношенню до житла не несе. Посилаючись на ст.405 ЦК України, просила визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою №31 по вул. Терасній, 5 в м.Миколаєві. У судове засідання представник позивача не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 25.10.2002 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки Ф-3 №2055 від 13.06.2017 року виданої ЖЕК №1 «Бриз», у спірній квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає з 2002 року по теперішній час, що підтверджується актом про не проживання від 06.06.2017 року, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в ремонті житлового приміщення, не зберігає свого особистого майна, звязок з квартирою втратила. Відповідно до\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі\~ст. 383 ЦК України\~власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за умови її відсутності понад 6 місяців без поважних причин, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 цієї норми. Таким чином, у звязку з тим, що відповідач не проживає у вищезазначеній квартирі більше шести місяців без поважних причин, суд вважає її такою, що втратила право користування квартирою №31 по вул. Терасна, 5 в м.Миколаєві. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

15.06.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного 28 лютого 2014 року із [PERSON], актовий запис № 49. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 лютого 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони вже тривалий час, 2 роки, проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON],[INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направила заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за місцем реєстрації, відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України (а.с.18,23). Від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність (а.с. 27). У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 28 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області актовийзапис № 49 (а.с. 8). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Між сторонами по справі склалися і існують такі взаємовідносини, які суперечать інтересам позивача, проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, а тому шлюб необхідно розірвати. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач [PERSON] не заявила, яким вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «Кондратенко». Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 704 гривні 80 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

15.06.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дружини. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі 20.04.2012 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюб у народився син [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В даний час позивач тимчасово не працює, оскільки доглядає за дитиною. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, тому вона була вимушена звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до виповнення сину [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до 20.09.2020 року в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно. Ухвалою від 07.08.2018 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.04.2012 року (а.с.12), відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - (а.с.13). Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням цього і визнання відповідачем позову суд вважає, що позов необхідно задовольнити та згідно з ч.2 ст.84 СК України, стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до виповнення сину [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до 20.09.2020 року, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Згідно зі\~ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст.77, 79, 80, 84 ч.2 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, ч. 4 ст. 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved