Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

17.09.2020 позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням, в якій вказав, що він разом зі своїм батьком- [PERSON] , є співвласниками квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована за місцем проживання його колишня дружина - [PERSON] , [INFO] , яка фактично не проживає у спірній квартирі більше п,яти років. Факт реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, тому він звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав. Просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 29.09.2020 прийнято до розгляду цей позов, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, про день час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.- 18). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала. Відповідачу були надіслані виклики в судове засідання за адресою, відповідно до відомостей Рубіжанської міської ради Луганської області, а саме: [ADDRESS] , які були повернуті на адресу суду. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги [PERSON] у судове засідання не з,явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, письмові пояснення щодо позову суду не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутність заяви про розгляд справи без її участі, неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглянути цю справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.09.2007 (а.с.-12) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.02.2008 №17653924 ( а.с.-13), позивач є співвласником квартири [ADDRESS] . Відповідно довідки від 06.02.2020 № 2202 про склад сім,ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області, у квартирі [ADDRESS] , зареєстрована за місцем проживання в якості « дружини» - [PERSON] , [INFO] (а.с.- 14). Згідно рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.12.2014, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29.12.2017 відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської області, актовий запис №539- розірвано ( а.с.11). Відповідно до інформації № 023-010/4783 від 29.09.2020, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою; [ADDRESS] з 14.05.2009 по теперішній час ( а.с.19). З акту про встановлення фактичного місця проживання від 08.11.2019, засвідченого Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області та затвердженого рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 07.11.2017 №635 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , не проживає з 2014 року по теперішній час (а.с.- 15). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом установлено, що відповідач зареєстрована в спірній квартирі як член сім,ї власника, але без поважних причин не проживає в ній з 2014 року, її особисті речі в квартирі відсутні. Реєстрація відповідача у квартирі позивача позбавляє його права в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися власним житлом, а тому є всі підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Отже, позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved