Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

15 червня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради Чернігівської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на житловий будинок та надвірні будівлі. Позов обґрунтований тим, що 10 січня 2014 року помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок та надвірні будівлі. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, у звязку із чим вона звернулася до нотаріальної контори та прийняла спадщину відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, позивач не може отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно. У судове засідання позивач не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд без його участі. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 2227341 (а.с.3) [PERSON] помер 10 січня 2014 року. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 25 серпня 1969 року (а.с.10-11) померлому [PERSON] на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих № 175 від 29 липня 1969 року була відведена земельна ділянка в безстрокове користування по 2-му пров. Гагаріна (вулиця Кожедуба), буд. 8, м. Бахмач Чернігівської області, для будівництва житлового будинку з надвірними будівлями. Також, 20 жовтня 1970 року померлому [PERSON]П було надано дозвіл на проведення робіт по будівництву житлового будинку з надвірними будівлями (а.с.12), з терміном закінчення вказаних робіт 20 жовтня 1972 року. Довідкою [PERSON] дільниці Прилуцького МБТІ від 30 травня 2016 року (а.с.9) підтверджується, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою вулиця Кожедуба (2-й пров. Гагаріна), буд. 8, м. Бахмач Чернігівської області, не зареєстровано. Згідно із технічним паспортом на спірне будинковолодіння (а.с.4-8), воно збудоване протягом 1973-1988 років на відведеній в законному порядку земельній ділянці, його інвентаризаційна вартість становить 155 663 гривень. Відповідно до довідки виконавчого комітету [PERSON] міської ради Бахмацького району Чернігівської області від 07 червня 2016 року № 2562 (а.с.15), померлий [PERSON] до дня смерті 10 січня 2014 року був зареєстрований за адресою [INFO]. На день смерті спадкодавця разом із ним була зареєстрована позивач. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 254076 (а.с.13), позивач являється дружиною померлого [PERSON] Відповідно до інформації приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.29-30) спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита за заявою позивача. Позивач не може оформити право власності на спірне будинковолодіння, що підтверджується листом приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] від 09 червня 2016 року № 167 (а.с.17). З встановленого випливають наступні висновки. На підставі статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 15, 16, 20 ЦК та статтями 3, 4 ЦПК передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Окрім іншого, згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано у 1973 році. Зокрема, частиною четвертою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (далі Закон від 1 липня 2004 року № 1952-IV) передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Зокрема, необхідно зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки на час виникнення спірних правовідносин регулювалася підзаконними нормативними актами, такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5. Виходячи з наведених нормативних актів вони передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом від 1 липня 2004 року № 1952-IV. Отже, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого чоловіка, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Спір про право власності на зазначений жилий будинок з надвірними будівлями підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок та надвірні будівлі не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved