Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

16.03.2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], згідно якого просив: зобов'язати [PERSON] чинити перешкод у спілкуванні з сином - [PERSON], [INFO], та у його вихованні, визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною за наступним графіком: побачення два рази на тиждень: середа з 15.00 год. до 19.00 год. та субота з 10.00 год. до 21.00 год. за місцем навчання сина або за місцем його проживання, перебування, з можливістю спільних прогулянок, відвідування розважальних, спортивних, інших закладів відповідного для дитини віку без додаткового погодження з відповідачем та без її присутності , в тому числі з правом забирати сина з навчальних закладів (гуртків, секцій тощо) без присутності відповідача; спільний відпочинок на строк 30 днів підряд на час літніх канікул без присутності відповідача з правом залишитися дитини на ніч з ним, за додатковим попереднім погодженням періодів такого відпочинку з відповідачем; безперешкодна присутність на шкільних, позашкільних святах, виставах, виступах, змаганнях тощо, які організовуються відповідними навчальними, виховними, спортивними закладами/гуртками/ організаціями/ секціями тощо, у яких приймає участь його син, з правом короткочасного спілкування до, під час та після таких заходів; безперешкодна присутність на святкуваннях днів народження сина, але в будь-якому випадку можливість особисто його привітати з днем народження за місцем його перебування; необмежене спілкування з сином [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. Також позивач просив суд зобов'язати [PERSON] попереджати його засобами телефонного зв'язку за день до дня його зустрічі з сином, попереджати його про неможливість його зустрічі з сином з зазначенням причин, за яких така зустріч неможлива; встановити, що дні, які він не зміг провести з сином відповідно до встановленого графіку з незалежних від нього причин (хвороба його чи сина, інші поважні причини) переносяться на інші дні за додатковою домовленістю; зобов'язати [PERSON] надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин; стягнути з відповідача на його користь сум сплачених судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, з 26.07.2003 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач разом з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS]. При цьому, позивач зазначає, що фактично з самого моменту розлучення, відповідачем почалися створюватися штучні перешкоди для спілкування з ним. Так, майже кожен раз коли позивачу вдається побачити сина, відповідач втручається та своїми діями негативно впливає на їх спілкування. Неодноразово траплялись випадки, коли погоджені зустрічі з сином були зірвані відповідачем шляхом умисною зміни планів щодо вихідного дня дитини. При цьому, такі втручання з боку відповідача часто носить демонстративний характер, є грубим та на підвищених тонах, у зв'язку з чим дитині доводилося бачити різні неприємні ситуації, які вкрай тяжко впливають на її розвиток, характер та поведінку. Крім того, як вказує позивач, всі його намагання з моменту розлучення мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з сином, зокрема настроює дитину проти нього. За таких обставин та враховуючи те, що відповідач перешкоджає позивачу вільно, без участі будь-яких інших осіб спілкуватися з дитиною, вирішувати будь-які питання, пов'язані з її як фізичним, так і духовним розвитком, забезпечувати її усім необхідним та виховувати в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини та батька, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився. Разом з тим, в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи у відсутність позивача. В судовому засіданні 28.10.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та його представника. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов визнали частково та з урахуванням рекомендацій Висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації за № 108-8011/01 від 04.06.2015 року та Висновку психологічного обстеження Міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 24.11.2015 року за вих. № 126 просили суд встановити наступний графік спілкування позивача з дитиною: щомісяця кожної середи з 19-00 до 20-00 год. та щонеділі з 10-00 до 20-00 год. за місцем навчання та/або проживання/перебування дитини, з можливістю спільних прогулянок, відвідування розважальних, спортивних та інших закладів відповідного для дитини віку, в тому числі з правом забирати [PERSON] з навчальних закладів (гуртків, секцій тощо), але лише за умови присутності під час такого спілкування матері дитини - [PERSON], та/або уповноваженої на те особою (бабуся дитини, хрещена мати дитини, представник органу опіки та піклування або психолог); для спільного відпочинку позивача з дитиною встановити строк до 5 днів під час осінніх канікул, до 5 днів під час зимових канікул, до 5 днів під час весняних канікул, до 15 днів під час літніх канікул, але лише умовою попереднього погодження з матір'ю дитини - [PERSON] та за умови її присутності під час такого відпочинку за умови її бажання та самостійної оплати свого відпочинку, без права залишати дитину на ніч з батьком. В решті позовних вимог відповідач та її представник просили відмовити, з підстав, викладених у запереченнях, наявних в матеріалах справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Разом з тим, в матеріалах справи наявна заява представника третьої особи про розгляд справи у відсутність представника органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві адміністрації, в наданому наданий до суду письмовий висновок щодо усунення перешкод у спілкуванні позивача з дитиною підтримують. Вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12.11.2013 року, яке набрало законної сили 25.11.2013 року, шлюб між сторонами, зареєстрований 26.07.2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1365, було розірвано (а.с. 14) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 5). Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо один від одного, при цьому їх син проживає разом з матір'ю, про що свідчать матеріали справи та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 150 та ч.ч. 1, 3 ст. 151 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Крім того, відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Положеннями ст. 157 СК України, серед іншого, визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як встановлено в судовому засіданні, а також вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду, доказів про те, що спілкування позивача з сином не відповідає інтересам останнього або негативно впливає на розвиток дитини, суду не надано. При цьому, небажання відповідача, як матері дитини, надавати можливість позивачу, як батьку, спілкуватися з сином, суд вважає ґрунтованим на особистій конфліктній ситуації, яка склалась між сторонами, як колишнім подружжям. Таким чином, вчинення відповідачем перешкод для позивача щодо спілкування останнього з сином, суд визнає доведеним, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні дитиною підлягають задоволенню. Водночас, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, згідно ч. 6 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2015 року Органом опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації складено висновок № 108-8011/01 щодо усунення перешкод у спілкуванні позивача з малолітнім сином, згідно якого рекомендовано встановити наступний графік для зустрічей батька з дитиною: щомісяця кожної середи з 17.00 до 20.00 год. та кожної неділі з 10.00 до 20.00 год., а також для сумісного відпочинку батька з дитиною встановити 5 днів під час зимових канікул та 3 тижні влітку, за попередньою домовленістю за матір'ю дитини. При цьому, Висновком психологічного обстеження Міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 24.11.2015 року за вих. № 126, враховуючи потреби та інтереси малолітнього [PERSON], кризову ситуацію, в якій перебуває хлопчик, нестабільність у взаєминах дитини з батьком та залежність від авторитету матері, з метою мінімізації травмування дитини рекомендовано: малолітньому [PERSON] пройти курс психотерапевтичної допомоги для зменшення негативного впливу пережитого травматичного досвіду на його психоемоційний розвиток; матері та батьку дитини важливо пройти курс сімейної медіації з метою вирішення конфліктних ситуацій мирним шляхом, адже взаєморозуміння між батьками є запорукою гармонійного розвитку дитини; батькам узгодити стабільний графік та місце зустрічей батька з сином (за потребою із залученням третіх осіб), який стане запорукою почуття захищеності, спокою та психологічного комфорту дитини, що задовольнить його потреби та інтереси, разом з тим знизить напругу у взаєминах між батьками. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, як встановлено рішенням Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України», дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, на підставі, встановлених судом обставин, враховуючи рекомендації, викладені у Висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації за № 108-8011/01 від 04.06.2015 року та Висновку психологічного обстеження Міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 24.11.2015 року за вих. № 126, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, виходячи виключно з інтересів та віку малолітньої дитини, а також балансу інтересів дитини, суд прийшов до висновку до позовні вимоги позивача в частині визначення порядку його спілкування з дитиною та участі у її вихованні слід задовольнити частково та визначити наступний графік їх побачень: кожної середи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; кожної неділі з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. Для спільного відпочинку [PERSON] з [PERSON] встановити 5 днів під час зимових канікул, 5 днів під час осінніх канікул, 5 днів під час весняних канікул, а також 3 тижні під час літніх канікул за попередньою домовленістю з матір'ю дитини [PERSON] Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 159 СК України, в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. З огляду на те, що дитина станом на день розгляду справи є малолітньою, емоційно прив'язана більше до матері, а також враховуючи нестабільність у взаєминах дитини з батьком та з метою не допущення настання можливих негативних наслідків для психологічного і психічного розвитку дитини,суд вважає за необхідне до досягнення [PERSON] чотирнадцятого віку спілкування з батьком дозволити в присутності матері. Також, відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 грн. Враховуючи наведене, на підставі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 141, 150, 151, 157, 159 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial