Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

16.12.2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з даною позовною заявою до Корольовского районного суду м. Житомира, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 125 950,90 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування якого зазначили, що 13.04.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 3100,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разос з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Бакну», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Станом на 31.10.2019 року існує заборгованість по кредиту, яка становить 128 639,28 грн., яка складається з: 3026,89 грн. - заборгованість за кредитом; 125 612,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Однак, зазначили, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 125 950,90 грн., з яких: 3026,89 грн. - заборгованість за кредитом; 122 924,01 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 13.04.2011 р. по 31.07.2019 р. Ухвалою Корольовского районного суду м. Житомира від 08.01.2020 року цивільну справу № 296/12014/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, передано на розгляд за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.01.2020 року прийнято до свого провадження та прзначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не з`явився, у матеріалах справи міститься заява, у якій він просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним, причини неявки суду не повідомилив, правом подання відзиву не скористалися, інших заяв, клопотань, суду не надано. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що 13.04.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 3100,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разос з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Бакну», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Станом на 31.10.2019 року існує заборгованість по кредиту, яка становить 128 639,28 грн., яка складається з: 3026,89 грн. - заборгованість за кредитом; 125 612,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Однак, зазначили, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 125 950,90 грн., з яких: 3026,89 грн. - заборгованість за кредитом; 122 924,01 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 13.04.2011 р. по 31.07.2019 р. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до умов кредитування передбачено відповідальність за несвоєчасне внесення платежів у виді пені та штрафу. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положенням ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 грн. На підставі ст. ст. 3, 6, 11, 253, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 553, 550, 610, 623, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved