Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

15.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати її переведення з посади директора Первомайської дитячої школи мистецтв на посаду викладача вказаної школи незаконним та поновити її на посаді директора вказаного закладу. В обґрунтування позову зазначила, що з 2011 року працювала на посаді директора Первомайської дитячої школи мистецтв відповідно до укладених з позивачем контрактів від 03.10.2011 року та від 03.10.2012 року. В результаті перевірки стану управлінської діяльності наприкінці 2015 року позивачу було винесено дисциплінарне стягнення за неналежне виконання службових обовязків, внаслідок чого представником відповідача за посадою був виданий наказ №48-к від 01.12.2015 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Також 01.12.2015 року позивач написала заяву про переведення її на посаду викладача школи мистецтв з посади директора, що відбулося через психологічний тиск на неї з боку начальника відділу культури та туризму виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області. 15.12.2015 року уповноваженим представником відповідача по справі за посадою було видано наказ №50-к, яким позивача на підставі її заяви від 01.12.2015 року було переведено на посаду викладача з 01.01.2016 року. В той же час 14.12.2015 року позивач подала заяву про визнання її заяви від 01.12.2015 року недійсною, яка відповідачем при виданні наказу від 15.12.2015 року до уваги прийнята не була. Позивач 22.12.2015 року зверталася із заявою про порушення її трудових прав до заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, від якого отримала відповідь, що відповідач є окремою юридичною особою, керівник якої має усі необхідні та визначені законодавством права щодо призначення керівників установ, які знаходяться в підпорядкуванні відповідача. Додатково просила поновити позивачу строк звернення до суду із відповідної позовною заявою, посилаючись на те, що вона намагалася вирішити вказане питання у досудовому порядку. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що причиною судового спору є упереджене ставлення начальника відділу культури та туризму до неї, що було викликано брехливими наклепами на неї з боку інших осіб, зокрема і третьої особи по справі, та неналежним виконанням відповідачем своїх управлінських функцій. Вказана ситуація відбулася восени 2015 року, коли Первомайська дитяча школа мистецтв готувалася до проходження атестації як закладу культури. Представник позивача позовні вимоги своєї довірительки також підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позові, додатково пояснивши, що [PERSON] характеризувалася до кінця 2015 року як відмінний працівник, саме з її надходженням на посаді директора школи мистецтв повязане проходження атестації вказаною школою у листопаді 2015 року, після чого всупереч діючому законодавству вона була переведена на свою колишню посаду викладача, яку займала до прийняття нею посади директора. При цьому представник позивача наголосив, що в дійсності заяви третьої особи від 10.12.2015 року про згоду на заняття посади директора школи мистецтв взагалі станом на 15.12.2015 року не існувало, оскільки вказана заява не містить відповідних реквізитів вхідного документа, обовязкових в такому випадку. Представник відповідача за посадою начальник відділу культури виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області [PERSON] у судовому засіданні 04.04.2015 року повідомив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки наказ був виданий ним у відповідності до діючого законодавства, а причиною переведення є критична маса зауважень, яка накопичилася у нього та у виконавчих органів Первомайської міської ради Харківської області щодо відносин у колективі Первомайської дитячої школи мистецтв. Згодом надав суду заяву від 19.04.2016 року (а.с.132), в якій просив слухати справу за його відсутності за участі представника відповідача за довіреністю. У судовому засіданні 11.05.2016 року представник відповідача за довіреністю надала до суду письмові заперечення на позовну заяву (а.с.181-184), в яких зазначила, що наказ №50-к від 15.12.2015 року був виданий уповноваженим представником відповідача за посадою відповідно до норм діючого трудового законодавства на підставі власноруч написаної заяви позивача від 01.12.2015 року, оскільки заява позивача від 14.12.2015 року про відкликання заяви від 01.12.2015 року не могла бути прийнята до уваги, оскільки посада директора Первомайської дитячої школи мистецтв вже було запропонована іншій особі (третя особа по справі), яка з 04.01.2016 року на підставі відповідного наказу приступила до виконання обовязків за посадою директора Первомайської дитячої школи мистецтв, а з 01.02.2016 року з третьою особою по справі був укладений контракт та видано відповідний наказ про призначення її директором. Крім того адвокат Філіп`єва В.В. зазначила, що строковий контракт позивача з відповідачем скінчився 03.10.2015 року, новий контракт станом на день видання наказу від 15.12.2015 року не укладався, іншої форми трудових відносин окрім укладання контракту зайняття посади директора школи мистецтв не передбачає відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №203 від 19.03.1993 року «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній формі власності», а тому вона взагалі повинна була бути звільнена з посади відповідно до п.8 ч.1 ст.36 Кодексу Законів про працю України, що відповідачем, враховуючи її здобутки на посаді директора школи мистецтв зроблено не було. Доказів вважати, що заява позивача від 01.12.2015 року була написана під психічний тиском на позивача з боку уповноваженої особи за посадою відповідача суду надано не було, а тому підстав вважати таку заяву зробленою під тиском також не має. Під час судового розгляду вказані у запереченні обставини представник відповідача підтримав у повному обсязі. Третя особа по справі [PERSON], надала у судовому засіданні усні пояснення, відповідно до яких вважала позовні вимоги позивача необгрутованими, оскільки позивач була переведена на попередню посаду через свої помилки в організації управлінської діяльності та вчинення аморальних поступків як керівника культурно-виховної установи для дітей. Ухвалою судді від 15.03.2016 року провадження по справі було відкрито (а.с.28). Ухвалою суду від 19.04.2016 року до участі у справі було залучено третю особу на боці відповідача [PERSON], яка з 01.02.2016 року обіймає посаду директора Первомайської дитячої школи мистецтв (а.с.148). Ухвалою суду від 22.06.2016 року позивачу було відмовлено у прийняті заяви про збільшення позовних вимог за безпідставністю (а.с.226). Допитана у судовому засіданні 04.04.2016 року свідок з боку позивача [PERSON] (а.с.51) пояснила суду, що працює у дитячій школі мистецтв, позивача знає виключно з позитивного боку, нарікань на її роботу немає, виниклий спір пов'язаний з бажанням третьої особи зайняти керівну посаду директора дитячої школи мистецтв. Допитана у судовому засіданні 20.04.2016 року свідок з боку позивача [PERSON] (а.с. 156) пояснила суду, що працює у дитячій школі мистецтв, підставою для переведення позивача вважає збори трудового колективу, які відбулися 23.11.2015 року, на яких більшістю голосів було вирішено не клопотати перед відповідачем щодо укладання нового контракту з позивачем, однак зроблено це було вже після проходження дитячою школою мистецтв атестації навчального закладу, яка відбувалася з 07 до 18 листопада 2015 року і яка була здійснено під керівництвом позивача по справі. Допитана у судовому засіданні 20.04.2016 року свідок з боку позивача [PERSON] (а.с.157) пояснила суду, що працює у дитячій школі мистецтв, виникла конфліктна ситуація з переводом позивача сталася через різні погляди на майбутнє школи у двох сформованих груп працівників школи, більшість з яких не бажали бачити позивача як директора школи. Додатково на питання представника відповідача за довіреністю повідомила, що вона була присутня під час написання позивачем заяви на переведення та вказала, що жодного тиску на неї у цей час не відбувалося. Свідок з боку позивача [PERSON] (а.с.158), допитана у судовому засіданні 20.04.2016 року, повідомила суд, що працює на посаді завідуючої господарством Первомайської дитячої школи мистецтв, виникла ситуація з переведенням позивача відбулася через тиск виконавчих органів місцевої влади м. Первомайського, оскільки вони не бажали бачити позивача на посаді директора дитячої школи мистецтв. Свідок [PERSON] (а.с.198), який був викликаний позивачем і допитаний у судовому засіданні 11.05.2016 року пояснив суду, що працює у дитячій школі мистецтв з 2010 року, за це період скарг на позивача не було, як йому відомо, на зборах колективу 23.11.2015 року як такого голосування або іншого процесу обговорення поведінки позивача не було, оскільки усі намагалися перекричати один одного та не дійшли спільної точки зору. На зборах був присутнім заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів [PERSON] З боку відповідача у судовому засіданні 11.05.2016 року виступив свідок [PERSON] (а.с.200), яка працює у дитячій школі мистецтв на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи, яка пояснила суду, що за позивачем мали місце порушення внутрішньої дисципліни щодо обліку відповідних службових документів, через що позивач неправильно нарахувала заробітну плату двом співробітникам. За вказаним фактом свідок написала доповідну записку, оскільки підписує табелі обліку робочого часу після перевірки журналів викладання предметів. Також повідомила суд, що позивач була відсутня на роботі 01.12.2015 року, про що був складений відповідний акт, який вона підписала (а.с.83). Свідок з боку відповідача [PERSON] (а.с.201) у судовому засіданні 11.05.2016 року повідомила суд, що працює на посаді друкарки-секретарки Первомайської дитячої школи мистецтв та готує для начальника відділу культури проекти відповідних наказів та розпорядчих документів. Повідомила, що на позивача скарг не надходило, а причиною погіршення стосунків з позивачем стало зникнення у жовтні 2015 року коштів із сейфу школи, які були зібрані для допомоги переселенцям із зони АТО і доступ до якого мали лише позивач та даний свідок. На зборах трудового колективу 23.11.2015 року жодних рішень прийнято не було, виступити встигли лише 5 чоловік, після чого почалися сварки та словесні перепалки. Позивача на вказаних зборах не було, офіційно її не запрошували. Свідок з боку відповідача [PERSON] (а.с.202), викладач Первомайської дитячої школи мистецтв та голова профспілкового комітету у 2012-2015 роках повідомила суд, що позивач дозволяла собі вести себе не тільки з викладачами, а й з дітьми грубо, порушуючи моральні норми поведінки викладача, позивач постійно просила виділити із профспілкових грошей частину на виконання якихось робіт без офіційного обліку вказаних коштів. Один раз вона чула від [PERSON] запах алкоголю. Свідок повідомила, що на зборах колективу фактично вирішувалося питання або переведення позивача або її звільнення та вона, враховуючи усі аспекти питання, була за переведення позивача з посади директора на посаду викладача, яку вона займала раніше до прийняття на посаду директора. Свідок з боку відповідача [PERSON] (а.с.203), головний спеціаліст відділу культури та туризму виконавчого комітету Первомайської міської ради повідомила суд, що саме вона готує відповідні накази по кадрам щодо керівників усіх підпорядкованих відділу культури та туризму установ, тобто саме вона готувала на підпис начальнику відділу наказ №50-к від 15.12.2015 року. Також повідомила, що усі нагороди, які додала позивач по справі до суду стосувалися не її особистих здобутків, а здобутків Первомайської дитячої школи мистецтв За час роботи у школі [PERSON] отримала одну догану саме на підстав наказу №48-к від 01.12.2015 року. В той же час на позивача до відділу на протязі вересня-грудня 2015 року надходили скарги та доповідні, які начальник відділу культури не бажав приймати, оскільки факти, які в них викладені, не знаходили свого доказового підтвердження. Щодо наказу №50-к від 15.12.2015 року повідомила, що він був зроблений у відповідності до чинного законодавства, оскільки заява [PERSON] стосувалася її заяви про звільнення, а не про переведення, тому її заяву від 14.12.2015 року ніхто до уваги не взяв. Вислухавши сторони, їх представників, свідків з боку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Щодо поновлення строків звернення до суду, про що суд просила позивач у своїй заяві, то тут позивачу слід відмовити, оскільки нею не було пропущено строк звернення до суду. Відповідно до ч.1 ст. 236 Кодексу Законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Наказ про переведення [PERSON] №50-к з посади директора Первомайської дитячої школи мистецтв на посаду викладача був виданий 15.12.2015 року (а.с. 13, 90). Позивачу про його існування стало відомо також 15.12.2015 року, що підтверджується не актом про відмову від підпису наказу від 15.12.2015 року за №195 (а.с. 14, 91), а її власноруч написаною заявою на начальника відділу культури та туризму від 16.12.2015 року за вх. №254 (а.с.17). Таким чином, враховуючи, що предметом спору у даній справі є перевірка судом законності або не законності переведення позивача на посаду викладача, тримісячний строк для позивача почався 16.12.2015 року та повинен був закінчитися 15.03.2016 року відповідно до ч.2 ст. 70 Цивільного процесуального кодексу України. Позовна заява була здана позивачем до суду 15.03.2016 року (вх. №2373), тобто в межах строку звернення до суду, а тому вимога про поновлення строків звернення до суду є необґрунтованою. Дата її написання жодного значення для суду немає. Стосовно предмету спору, то тут суд зазначає, що надані суду дані про збори колективу Первомайської дитячої школи мистецтв 23.11.2015 року, доповідні записки щодо поведінки позивача на посаді директора, показання свідків, за виключенням часткових показань свідка [PERSON], показання позивача, її представника, представника відповідача за посадою [PERSON], третьої особи на боці відповідача щодо моральних та ділових якостей позивача на посаді директора школи мистецтв жодного відношення до предмету спору не мають та судом до уваги не приймаються, оскільки єдиною підставою для винесення наказу №50-к від 15.12.2015 року була власноруч написана заява [PERSON] від 01.12.2015 року. В той же час доводи представника відповідача за довіреністю та свідка [PERSON], що заява, подана позивачем 14.12.2015 року за вх. №247, стосується не переведення на іншу посаду, а заяви на звільнення, судом не приймаються, оскільки у даній заяві було чітко зазначено, яку саме заяву позивач бажає визнати недійсною (у дійсності відкликати) із вказівкою дати та вхідного номеру. Під час судового розгляду доказів про подання позивачем інших заяв у період з 03.10.2015 року до 14.12.2015 року суду надано не було, тому суд вважає, що відповідач в особі своєї посадової особи порушив права позивача, оскільки переведення з однієї посади на іншу можливе виключно за згодою працівника, про існування заяви від 14.12.2015 року [PERSON] відповідачу було відомо, однак він все ж таки видав наказ №50-к від 15.12.2015 року. Таким чином, судом встановлено, що вказаний наказ виданий у порушення діючого законодавства, а тому він підлягає скасуванню, а вимога позивача у даній частині задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у ст. 33 КЗпП України та в інших випадках, передбачених законодавством. Також суд погоджується з думкою представника позивача (а.с.220), що наданий суду як доказ правомірності видання наказу від 15.12.2015 року факт того, що третя особа по справі 10.12.2015 року написала заяву про призначення її на посаду директора з 01.01.2016 року (а.с.180) та місце директора станом на 15.12.2015 року було запропоновано саме [PERSON], у зв`язку із чим і був виданий наказ №50-к, належними доказами не підтверджується, оскільки на вказаній заяві відсутній вхідний номер документу, обовязковий при поданні такого роду заяв, а тому у суду немає підстав вважати дану заяву написану саме 10.12.2015 року, а не пізніше, тому даний доказ є неналежним. В той же час суд не находить доказів того, що заява [PERSON] від 01.12.2015 року була написана нею під впливом психічного тиску, а саме усних заяв начальника відділу культури та туризму про те, що їй потрібно або написати заяву на звільнення, або на переведення. Вказані обставини жодним доказом по справі, окрім слів позивача та її представника, не підтверджуються. Наданий суду висновок від 09.06.2016 року за №08-739 про психо-емоційний стан позивача станом на 07.06.2016 року (а.с. 221,222) жодного відношення до написання заяви від 01.12.2015 року не має, а її стан міг бути викликаний конфліктом у сім`ї, загальною депресією, тощо. Роз`яснення поняття «моббінгу» є виключно викладенням фактів, які можна знайти у будь-якому навчальному посібнику по психології. У зв`язку з викладеним суд зазначає, що наявність стресової ситуації на роботі, повязаної з конфліктом з колегами та керівництвом, не може розцінюватися як психічний тиск, оскільки такий тиск повинен ставити особу у таке положення, коли вона вимушена робити дії, які за загальних умов не зробила б. Враховуючи відсутність укладення з позивачем контракту станом на 01.12.2015 року, позивач повинна та могла передбачати, що відповідач не бажає укладати з нею відповідний контракт на новий строк, а тому, на думку суду, вирішила забезпечити надійність свого положення у дитячій школі мистецтв, написавши заяву на переведення на посаду викладача. Щодо поновлення позивача на посаді директора школи мистецтв. Судом встановлено, що контракт №2, як єдина форма трудового договору для директора установи культури, зокрема і Первомайської дитячої школи мистецтв, у позивача з відповідачем завершився 03.10.2015 року (а.с.41-43, 189-190). Підстав вважати його продовжений у сторін не було, оскільки після закінчення строку дії контракту, відповідно до п.9 повинен був бути укладений новий контракт. Таким чином, з 04.10.2015 року посада директора Первомайської дитячої школи мистецтв була вакантна, а строковий трудовий договір між позивачем та відповідачем припинив свою дію. Відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункту 2 і3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Посилання представника відповідача за довіреністю на постанову КМУ №203 від 19.03.1993 року «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» в даному випадку є не доречними, оскільки відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України сфера застосування контракту визначається законами України, а вказана постанова суперечить положенням КЗпП України. Оскільки відповідач вважав, що позивач продовжує виконувати свої функції як директора за призначенням, він станом на 04.10.2015 року повинен був видати наказ, про призначення [PERSON] тимчасово виконуючої обовязки директора Первомайської школи мистецтв, що ним зроблено не було. Діючим законодавством України не передбачено такого поняття як «тимчасово виконуючий обовязки». Працівник може бути призначений «тимчасово виконуючим обовязки» для заміни відсутнього працівника (хвороба, відпустка). На теперішній час в частині, що не суперечить чинному законодавству України, продовжує діяти розяснення державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29 грудня 1965 року № 30/39. Відповідно до зазначеного документу тимчасовим заміщенням вважається виконання службових обов'язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю і пов'язане з розпорядчими функціями. Поняття заміщення застосовується тільки до виконання обов'язків керівників. Працівникові, що заміщає, виплачується різниці між його фактичним окладом і посадовим окладом працівника, якого він заміщає (без персональних надбавок), якщо він не є штатним заступником. Разом з тим в абзаці першому п. 2 даного роз'яснення йдеться про те, що призначення працівника виконуючим обов'язків за вакантною посадою не допускається. Таке можливе лише за посадою, призначення на яку здійснюється вищим органом управління. В цьому випадку не пізніше місячного строку з дня прийняття працюючого на роботу, до вищестоящого органу повинні бути подані документи для його призначення на посаду. Цей орган у місячний строк з дня отримання документів повинен розглянути їх та прийняти відповідне рішення. Отже, призначення працівника виконувачем обов'язків можливе до затвердження його на цій посаді вищим органом управління на строк не більше двох місяців. Якщо працівник виконує обов'язки більше двох місяців, є підстави вважати, що він затверджений на цій посаді, хоча відповідного документа не було видано. Відповідно до ст.23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути: - безстроковим, що укладається на невизначений строк; - на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; - таким, що укладається на час виконання певної роботи. Фактично позивач приступила до виконання обовязків за тимчасово вакантною посадою директора Первомайської дитячої школи мистецтв 04.10.2015 року і якщо б нею не була написана заява від 01.12.2015 року про переведення на посаду викладача, з 04.12.2015 року можна було б стверджувати, що між позивачем та відповідачем був укладений трудовий договір на невизначений строк. Після написання позивачем заяви від 01.12.2015 року, яким вона виразила свою волю на припинення нею виконання функції тимчасово виконуючого обовязки директора школи, відповідач повинен був 02.12.2015 року видати два накази, одним з яких призначити одного з заступників директора Первомайської дитячої школи мистецтв тимчасово виконуючим обовязки директора школи до моменту укладання контракту з новим директором з метою збереження безперервності управлінської функції (видання наказів на відпустку, відрядження, тощо), а іншим вважати повноваження [PERSON] як тимчасово виконуючим обовязки директора Первомайської дитячої школи мистецтв припиненими. Після чого, позивач, враховуючи наявність у неї педагогічного навантаження, автоматично ставала б викладачем школи, тобто поверталася б на посаду, яку вона займала до прийняття посади директора. У зв`язку з чим вказані накази по кадрам не були видані відповідачем як того вимагає закон, суду з`ясувати під час судового розгляду не вдалося. Також відповідач не зміг пояснити суду, у зв`язку з чим він прийняв управлінське рішення про видання наказу №50-к лише 15.12.2015 року, тобто з порушення встановленого законодавством строку прийняття вказаного рішення. Згідно з ч.2 ст.23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Таким чином, суд вважає, що починаючи з 04.10.2015 року позивач не була директором Первомайської дитячої школи мистецтв, а тимчасово виконувала обовязки по вказаній посаді, а з 02.12.2015 року позивач перестала юридично виконувати обовязки директора Первомайської дитячої школи мистецтв, а тому відсутні підстави для її поновлення на вказаній посаді. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок позивача по справі. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: partial