Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

16 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 06.08.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя з відповідачем має сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. На підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2013 року відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання їхнього сина ї її у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно. Він ніде не працевлаштований офіційно, спеціально для того, щоб не сплачувати їй аліменти на утримання її та сина. Внаслідок цього на 09.01.2014 року за ним утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів в сумі 5256,28 грн. За її розрахунками за період з 10.09.2013 року по 09.01.20147 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 5243,73 грн. Просила стягнути з [PERSON], на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 5243,73 грн. та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2011 року, 09 грудня 2013 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Від спільного подружнього життя сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у дніпропетровській області (а.с. 4). Рішенням Красногвардійського районного суду від 28 жовтня 2013 року Стягнути з [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]) аліменти на користь [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]) на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягнення з 10 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши по справі негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць та стягнути з [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]) аліменти на користь [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]) на утримання дружини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 10 вересня 2013 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку, допустивши по справі негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Рішення набрало законної сили та було надіслане на виконання. Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Як зазначено у ч. 1 ст. 196 СК України, неустойка може бути стягнена з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством суд в даному випадку виходить із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання. У зв'язку з цим на відповідача було покладено тягар доказування протилежного. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 195 СК України, заборгованість по аліментам, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати. Частиною 1 ст. 196 СК України, визначений розмір пені - 1% за кожен день прострочення, отже розмір неустойки за кожен місяць прострочення становить 30% суми несплачених аліментів. Згідно вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Відповідно до Розрахунку заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа № 204/2285 виданого 08.11.2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська відносно [PERSON] заборгованість по аліментам нарахована на 09.01.2014 р. складає 5256 грн. 28 коп. (за дома виконавчими листами) (а.с. 8). Вирішуючи питання, щодо задоволення вимог позивача про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, суд здійснивши свій розрахунок неустойки відповідно до якого за одним з виконавчих листів має бути стягнуто 1959 грн. 23 коп. (21,53 х 91 день з 10.09.2013 року по 09.01.2014 року включно) за другом виконавчим листом має бути стягнуто 3785 грн. 66 коп. (31,03 х 122 дня з 10.09.2013 року по 09.01.2014 року включно), а всього 5741 грн. 89 коп., також враховуючи ст. 11 ЦПК України суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] в межах заявлених позовних вимог, а саме стягнути з [PERSON] (ІН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІН [NUMBER]) неустойку у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за виконавчими листами № 204/2285 та № 204/2285 за у сумі 5243 грн. 73 коп. Враховуючи результат розгляду справи, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved