Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

16 листопада 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до територіальної громади [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 травня 2004 року померла його мати [PERSON], залишивши спадщину у вигляді земельної ділянки кадастровий номер 1222684400:01:002:0501) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,6 гектарів, що розташована на території [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП №078385, виданого 19 грудня 2001 року. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 143813,82 гривень. Позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги, у 2004 році подав заяву про прийняття спадщини, однак за браком коштів спадщину не оформив. 06 листопада 2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно з причини відсутності у нього оригіналу державного акту. З огляду на те, що земельна ділянка належала саме [PERSON], позивач вважає, що ним було прийнято у спадок земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки кадастровий номер 1222684400:01:002:0501) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,6 гектарів, що розташована на території [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП №078385, виданого 19 грудня 2001 року, в порядку спадкування за законом, яка належала померлій матері [PERSON] У судове засідання позивач та його представник не зявилися, остання надала суду заву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився. Надано суду листа про розгляд справи без участі їх представника. Заперечень проти позову не мають. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Згідно свідоцтва про народження серії ЯД №546141, зареєстрованого 03 червня 1933 року, актовий запис №05, матірю позивача записана [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії I-КИ №655071, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 08 жовтня 2015 року, [PERSON] померла 24 травня 2004 року. Факт належності спадкодавцеві спадкового майна підтверджується державним актом на право приватної власності на землю (пай №381) серії IV-ДП №078385, згідно якого передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,600 гектарів в межах згідно з планом на підставі рішення 21 сесії XXIII скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів №135 від 20 вересня 2001 року, розташовану на території [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №577. Довідкою відділу Держгеокадастру в Межівському районі Дніпропетровської області №49 від 11 листопада 2015 року підтверджується, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП №078385, виданого на імя [PERSON], по колишньому АТ «Іванівське», станом на 2015 рік складає 143813, 82 гривень. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В мотивувальній частині рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року встановлено, що відповідно до архівної довідки державного архіву Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року №С-190-2015, у книзі записів актів цивільного стану [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області є актовий запис №43 від 17 жовтня 1929 року про шлюб, де нареченим є [PERSON] Ільіч, 20 років, а нареченою [PERSON]., 17 років. Прізвища обох після шлюбу [PERSON]. Імена та по батькові зазначені відповідно до тексту оригінала документа із збереженням орфографії. Згідно актового запису про шлюб №8 від 24 травня 1977 року серії I-КИ №415587, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Згідно постанови державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори №2/31 від 06 листопада 2015 року, в звязку з тим, що відсутній оригінал державного акта [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало померлій 20 травня 2004 року матері [PERSON] до визначення права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON], та існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав [PERSON] у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо захисту прав позивача, як спадкоємця, шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved