Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

15 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Одеській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просив суд визнати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) батьком дитини [PERSON] , [INFO] , виключити відомості про батьківство [PERSON] , з актового запису про народження № 5660 від 06.12.2019 року, як батька дитини [PERSON] , [INFO] , визнати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), батьком дитини, та внести відповідні зміни в актовий запис № 5660 від 06.12.2019 року. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, представник позивача надала до суду письмову заяву, щодо розгляду справи без участі позивача та його представника, від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача та її представника, а також в клопотанні вказано про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа Одеській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що 22.03.2017 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актові цивільного стану ГТУЮ в Одеській області зроблено актовий запис №529. Відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Встановлено, що з 2017 року [PERSON] та [PERSON] , остаточно припинили сімейні стосунки, не вели спільне господарство, не були пов`язані спільним побутом, та проживали окремо. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2019 року по справі №522/10632/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актові цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, актовий запис №529, був розірваний, рішенням суду на прохання позивача, останній відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». З початку 2018 року, [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, вели спільне господарство та побут в орендованій квартирі під час спільного проживання без реєстрації шлюбу [INFO] народилася дитина. Батьком народженої [INFO] дитини [PERSON] , згідно ч. 2 ст. 122 СК України, записаний [PERSON] , оскільки дитина народилась на протязі 10 місяців з моменту розірвання шлюбу. Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.12.2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 5660, [INFO] народилася [PERSON] . Батьками зазначені: мати - [PERSON] , громадянка України, батько - [PERSON] . У свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] , матір`ю вказана [PERSON] , оскільки, на момент видачі свідоцтва про народження дитини 06 грудня 2019 року серії [NUMBER] відповідачем [PERSON] не було здійснено заміну прізвища та паспорту громадянина України у зв`язку з перебуванням останньої на останньому місяці вагітності. Відповідно до матеріалів справи 02 квітня 2020 року відповідачем [PERSON] було змінено прізвище на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2019 року по справі №522/10632/19 з «[PERSON]» на « [PERSON] », виданий паспорт громадянина України № [NUMBER] . Абзацом першим п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. за № 52/5 , зазначено, що якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу (смерті, розірвання шлюбу) або визнання його недійсним, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі. Статтею 7 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91 р., визначено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Як визначено ч.ч. 1-3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 129 СК України , особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно ч. 2. ст. ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини, з актового запису про її народження. Частиною 3 ст. 136 СК України, оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. У п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Пунктом 11 вказаної постанови ВСУ роз`яснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. 17.07.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , відповідно до якого відповідач визнає позов у повному обсязі, підтверджує, що біологічним батьком дитини, [PERSON] є [PERSON] . Позивачем 30.07.2020 року подано клопотання про призначення молекулярно-генетичної експертизи з переліком наступних питань: - чи наявне кровне споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON] , що народилась у м. Одесі [INFO] ? Якщо так то, чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ? Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2020 року призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання: чи наявне кровне споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON] , що народилась у м. Одесі [INFO] ? Якщо так то, чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ? Проведення експертизи доручено експертам Державній установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи 522/7762/20. Відповідно до висновку спеціаліста № 83 від 09.10.2020 року з питань судово-медичної експертизи, виконаної експертами Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи, яка розпочата 10.09.2020 року та закінчена 09.10.2020 року, а саме експертами відділення судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз Яворським Б.І., Кривда Р.Г. , Ланцман І.В., Стоєва М.І. проведено судово-медичну дослідження зразків рідкої крові, у зв`язку із встановленням біологічного батьківства громадянина [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] відносно дитини [PERSON] , що народилась [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , та визначено наступне: молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,99999 %. Таким чином, молекулярно-генетичним аналізом ДНК батьківство [PERSON] практично доведене. Вказаний висновок спеціаліста у повному обсязі обґрунтовує викладені у позовній заяві [PERSON] доводи, що відповідач, [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , що народилась [INFO] , а біологічним батьком є [PERSON] , громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Правилами внесень змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. № 96/5 встановлено: п. 2.13.1 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; 2.16.2. за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду; 2.16.4. на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду; 2.16.7. на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Згідно до абзацу дев`ятого п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Статтею 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, в зв`язку із чим підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved