Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

15.06.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 24.04.2014 року відповідач прийшов до належного йому магазину « [INFO] », що розташований по [ADDRESS] та повернув йому куплені 19.04.2014 року диски, відповідач був роздратований тим, що позивач не віддав йому гроші відразу, і схопивши акумулятор із зарядним пристроєм, почав розмахувати ним, зваливши інший кислотний акумулятор який стояв на зарядці, внаслідок падіння кислотний акумулятор був пошкоджений. Надалі, після продажу дисків, позивач запросив відповідача прийти забрати гроші, та 02.05.2014 року останній прийшов до магазину. Вказав, що між ними виникла сварка, в результаті якої відповідач схопив акумулятор та з силою кинув його на підлогу, від чого той розколовся на шматки, електроліт розлетівся по магазину та потрапив на товар. Після цього відповідач схопив вихлопну трубу від мотоцикла Урал та вибіг з магазину, але позивачу вдалося забрати у відповідача вихлопну трубу. Повернувшись до магазину позивач виявив, що розлитий електроліт пошкодив значну кількість товару, який був у магазині на реалізації. Вказав, що загальна вартість пошкодженого товару склала 1378 доларів США та 2100 євро, що еквівалентно сумі 51133,91 грн. станом на 02.05.2014 року. Вказав, що по факту умисного пошкодження товару він звернувся до правоохоронних органів, досудове розслідування якого було закрито лише 30.04.2021 року в зв`язку з тим, що розмір заподіяної матеріальної шкоди був меншим, ніж встановлено законом про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. Зазначив, що відповідно до висновку експертиз та з урахуванням індексу інфляції вартість пошкодженого майна станом на час звернення до суду складає 123985,66 грн., яку він і прохає стягнути з відповідача на свою користь Також вказав, що оскільки матеріальна шкода була заподіяна йому діями відповідача, які містять ознаки кримінального правопорушення, крім матеріальної шкоди йому також заподіяна і моральна шкода, яка виразилася у негативних емоціях від перенесеного, емоційного стресу, погіршенні настрою та стану здоров`я, тому враховуючи ці обставини, моральну шкоду він оцінює у 30000 грн. В зв`язку з викладеними обставинами він змушений був звернутися до суду та прохає стягнути з відповідача на його користь матеріальну та моральну шкоду. 09.08.2021 року відповідачем [PERSON] було направлено відзив на позовну заяву, згідно якого він прохає в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, вказавши, що викладені у позові доводи є надуманими, не об`єктивними, не ґрунтуються на доказах та повністю не відповідають дійсності. Також вказав, що з описової частини позовної заяви йому стало відомо про існування постанови від 30.04.2021 року про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. Вказана постанова являється єдиним доказом начебто його причетності до спричинення матеріальних збитків [PERSON] , однак вказаного у постанові його допиту взагалі не було, оскільки його ніхто не викликав та не допитував. У зв`язку з чим, ним було вказано постанову оскаржено. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його адвокат Доля Г.О. позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення ідентичні викладеним у позові, який прохали задовольнити. Також вказали, що 02.05.2014 року під час події у магазині був присутній покупець [PERSON] , який став свідком неправомірних дій відповідача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його адвокат Левицький В.І. позовні вимоги не визнали у повному обсязі, прохали відмовити у їх задоволенні. Крім пояснень, викладених у запереченні на позов, відповідач вказав, що він купував у позивача запчастини які йому не підійшли і він їх повернув, за що отримав назад кошти 02.05.2014 року. У цей час в самому магазині людей не було, а на вулиці люди були. Також вказав, що позивачем у підтвердження позовних вимог не надано докази, що пошкоджене майно взагалі перебувало в магазині та те, що позивач відшкодував власникам збитки. Також, як було з`ясовано у судовому засіданні, пошкоджений мопед належить не позивачеві, а його доньці. Відповідач вказав, що свідка [PERSON] він побачив вперше у судовому засіданні, зазначив, що свідчення останнього є необ`єктивними, бо вони різняться, тому його показання підлягають критиці. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що він навесні приїжджав до позивача купувати велосипед. Щодо події зазначив, що він стояв на порозі та чув сварку між позивачем та відповідачам, потім останній схопив акумулятор і кинув його об підлогу, від чого той розбився, але чи летіла з нього рідина він не бачив. Надалі відповідач схопив вихлопну трубу та почав нею розмахувати, чи щось було розбито трубою він не бачив, оскільки відповідач нею тільки махав. Потім останній з трубою побіг, позивач його наздогнав та забрав трубу, а відповідач поїхав. Бачив, як позивач у магазині відмивав запчастини. Також вказав, що слідчий його допитував два рази. Перший раз він у слідчого писав пояснення самостійно (як з`ясовано судом самостійні пояснення, що викладені у постанові про закриття кримінального провадження від 30.04.2021 року), а другий раз під диктовку (в матеріалах справі відсутні дані пояснення). Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб. Згідно постанови про закриття\~кримінального провадження від 30.04.2021 року, кримінальне провадження відносно [PERSON] , закрито в зв`язку із відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.194 КК України. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1\~ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Загальні\~підстави відповідальності за завдану майнову та\~моральну шкоду\~і\~передбачені\~нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК\~України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, ж відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно з ч. 1\~ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року\~«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто, для відшкодування шкоди за правилами\~ст. 1166 ЦК\~необхідна наявність наступних обставин: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; б ) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Відповідно до ст. 1167 ЦК України: 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім\~випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Під час розгляду справи судом було допитано свідка [PERSON] , однак суд критично відноситься до наданих ним пояснень, оскільки його пояснення мають не послідовний характер та різняться з тими поясненнями, які були надані ним під час допиту слідчим у межах здійснення кримінального провадження за ч.1 ст.194 КК України у відношенні [PERSON] . Статтею 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, згідно постанови про закриття\~кримінального провадження від 30.04.2021 року, кримінальне провадження за ч.1 ст.194 КК України відносно [PERSON] , закрито в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Аналізуючи викладене, суд вважає, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди та її розмір. За таких обставин, в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed