Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

\~15.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить автомобіль DAEWOO NEXIA, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 04 червня 2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір оренди, за яким позивач надав відповідачу в оренду вищевказаний автомобіль, з оплатою в сумі 400 грн. за кожну добу оренди автомобіля. З 04.06.2015 року по 30.06.2015 року відповідач відповідно до умов договору своєчасно здійснював орендні платежі, а з 30.06.2015 року перестав сплачувати кошти та не повернув позивачу автомобіль. Автомобіль перебуває у відповідача, станом на 12 жовтня 2015 року заборгованість по орендним платежам складає 41600 грн., з розрахунку 400 грн. на день х 104 дні. Позивач зазначає, що звернувся до Сумського МВ УМВС із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності в звязку з тим, що останній не повертає автомобіль. Висновком від 17.07.2015 року СМВ УМВС України в Сумській області перевірку по вищезазначеному факту припинено, так як в діях учасників вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. Під час проведення перевірки [PERSON] пояснив, що автомобіль вийшов з ладу та перебуває на ремонті в м. Костянтинівка, а після ремонту буде повернутий до м. Суми і переданий власнику. Однак автомобіль позивачу не повернутий, невідомо, де він знаходиться, і позивач має підстави вважати автомобіль втраченим з вини відповідач. Тому позивач просить стягнути з відповідача ринкову вартість автомобіля згідно звіту оцінки у сумі 123\~165 грн. Також позивач вказує, що неповерненням автомобіля йому завдано моральної шкоди, яку оцінює в 3000 грн. та обґрунтовує тим, що йому довелось нервувати, переживати, тривалий час він не може спокійно спати вночі, перебуває в постійному емоційному напруженні. Крім того, в звязку з відсутністю автомобіля він та члени його родини позбавлені можливості вести звичний спосіб життя, не мають змоги виїжджати на відпочинок, провідувати родичів за межами м. Суми. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, під час розгляду справи зменшили позовні вимоги в частині розміру вартості втраченого автомобіля до 110\~000 грн., обґрунтовуючи тим, що вказана вартість вказана в договорі страхування, і саме в такому розмірі позивач міг би отримати страхову виплату у випадку крадіжки автомобіля, якщо відповідач своєчасно повідомив про це позивачу. Інші вимоги підтримали в тому ж розмірі. Позивач та його представник не заперечують проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, викликаний в суд через оголошення у пресі друкованому органі «Урядовий курєр» (а.с.113). До суду відповідач не зявився, заперечень на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 04 червня 2015 року сторони уклали договір прокату автомобіля DAEWOO NEXIA, реєстраційний номер [NUMBER], за яким позивач надав відповідачу в оренду вищевказаний автомобіль, з оплатою в сумі 400 грн. за кожну добу оренди автомобіля (а.с.12). Вказаний автомобіль був застрахований позивачем на суму 110\~000 грн., згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного між [PERSON] та ПАТ СК «Провідна» 08.05.2015 року. (а.с.10-11) Судом встановлено, що 04.06.2015 року по 30.06.2015 року відповідач [PERSON] належно виконував умови договору та сплачував кошти за оренду автомобіля, що підтверджується відповідними платіжними документами (а.с.108-111). 30 червня 2015 року відповідач перестав сплачувати кошти за оренду автомобіля та не повернув автомобіль позивачу, в звязку з чим [PERSON] 13.07.2015 року звернувся до Сумського МВ УМВС з повідомленням про злочин (а.с.104). На підставі проведеної перевірки, 17 липня 2015 року було винесено висновок про припинення перевірки за фактом звернення [PERSON], в звязку з тим, що в діях учасників події вбачаються ознаки цивільно-правових відносин (а.с. 13). З пояснень [PERSON], наданих ним 14.07.2015 року в ході даної перевірки, вбачається, що автомобіль, взятий ним в оренду у [PERSON], знаходиться в технічно несправному стані в м. Костянтинівка Донецької області і до 17.07.2015 року буде повернутий до м. Суми (а.с.106). Однак, як пояснив позивач, автомобіль не був повернутий відповідачем до м. Суми до теперішнього часу, оскільки [PERSON] умисно скрив від позивача факт крадіжки автомобіля. Та обставина, що автомобіль викрадено, він перебуває в розшуку, та поставлений на облік в базі «Рубіж», підтверджується листом Костянтинівського відділення поліції Артемівського відділу поліції у Донецькій області від 30.01.2016 року (а.с. 84-85) та листом Сумського відділу поліції від 11.02.2016 року (а.с.83). Зокрема, з інформації Костянтинівського відділення поліції Артемівського відділу поліції у Донецькій області вбачається, що [PERSON] звернувся до Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області ще 24.06.2015 року із заявою про незаконне заволодіння автомобілем DAEWOO NEXIA, реєстраційний номер [NUMBER], вказана заява зареєстрована 03.07.2015 року (а.с.84, 85). Таким чином, вбачається, що станом на 14.07.2015 року [PERSON] достовірно знав, що автомобіль викрадений, однак не повідомив про це ні власнику автомобіля, ні працівнику Сумського МВ УМВС при проведенні перевірки. Правовідносини щодо найму (оренди) транспортного засобу врегульовані статтями 798-805 ЦК України. Правовідносини щодо прокату врегульовані статтями 787-791 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 787 ЦК України, за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобовязується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк. Договір прокату це самостійний вид договору найму (оренди), який містить такі відмінності від останнього, що це потребує спеціального регулювання. Отже, якщо інше не встановлено спеціальним законом, до відносин, що виникають на підставі цього договору, субсидіарно застосовуються загальні положення про найм (оренду). Згідно загальних умов виконання зобов'язань, відповідно до ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України, відповідач [PERSON] повинен виконати зобов'язання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що орендна плата за прокат автомобіля не сплачувалась відповідачем у вказаний позивачем період, тобто з 01.07.2015 року по 12.10.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 761 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. За вказаних обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача орендну плату за прокат автомобіля згідно договору у сумі 41600 грн., з розрахунку 400 грн. на день х 104 дні (з 01.07.2015 року по 12.10.2015 року). Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач не повідомив позивача (орендодавця) про те, що автомобіль викрадений. Відповідно до п. 7 Стандартних умов прокату транспортного засобу (що є додатком до договору прокату), у випадку крадіжки транспортного засобу або його частин орендатор зобовязаний негайно звернутись до міліції та отримати протокол і відправити його орендодавцю. Про крадіжку орендатор зобовязаний поставити до відома орендодавця. Якщо орендатор порушить будь-яку з перерахованих умов, особливо у випадку відсутності протоколу про ДТП чи крадіжку, навіть прийнята оплачена опція відповідальності не звільняє орендатора від відповідальності по відшкодуванню збитків (а.с.12 зворот). Згідно ст. 772 ЦК України, наймач, який затримав повернення речі наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], не повідомивши орендодавця про викрадення автомобіля, несе відповідальність по відшкодуванню збитків, тобто вартості викраденого автомобіля. При визначенні розміру вартості автомобіля суд виходить із зменшених позовних вимог позивача, в яких позивач просить стягнути з відповідача 110\~000 грн. на відшкодування вартості автомобіля (а.с.114). При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що вказана вартість визначена в договорі добровільного страхування наземного транспорту, як страхова сума в п. 9 (а.с.19), і вказану суму міг би отримати позивач згідно п. 30.11 Договору страхування, у випадку якщо б своєчасно повідомив страховику про настання страхового випадку. Тобто з відповідача на користь позивача слід стягнути 110\~000 грн. в рахунок погашення вартості втраченого автомобіля. Стосовно вимог позивача про відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 3000 грн., то суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 611 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, якщо це встановлено договором або законом. Статтями 759-791, 798-805 ЦК України, які регулюють правовідносини найму, прокату, найму (оренди) транспортного засобу не передбачає права на відшкодування моральної шкоди. Договором прокату, укладеного між сторонами, випадки відшкодування моральної шкоди передбачені не були. З огляду на те, що по справі не встановлено обставин, з якими закон повязує право на відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди задоволені судом, то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені позивачем судові витрати: судовий збір в розмірі 2200 грн., та витрати на публікацію оголошення у пресі у сумі 420 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 759-791, 798-805 ЦК України,

Outcome: partial