Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

16.01.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого, просив суд визнати за ним право власності на транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 211040, номер шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER], 2010 року виписку та зняти арешт з зазначеного транспортного засобу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.10.2016 року він зареєстрував у Територіальному сервісному центрі № [NUMBER] України в Херсонській області право власності на транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 211040 номер шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER], 2010 року виписку. Реєстрацію права власності позивач проводив у Територіальному сервісному центрі МВС України, який знаходиться і місті Гола Пристань Херсонської області. У грудні 2017 року позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС України у м.Гола Пристань та співробітник сервісного центру повідомив, що автомобіль позивача знаходиться під арештом. Щоб перевірити вказану інформацію, 07.12.2017 позивач звернувся до нотаріуса з метою отримати витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Із отриманого витягу позивач дізнався, що його автомобіль є об'єктом обтяження і його заборонено відчужувати. Обтяжувачем є Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а підставою для обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.01.2017 року номер виконавчого провадження 53277794. Однак боржником у вказаному виконавчому провадженні виступає не позивач, а зовсім інша невідома особа - [PERSON] - відповідач по справі. З метою отримання постанови обтяжувача про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 53277794, 18.12.2017 представник позивача звернувся до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із клопотанням про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, в задоволенні якого йому було відмовлено. У клопотанні представник позивача зазначив, що автомобіль позивача арештований у межах виконавчого провадження, де він не є боржником і не має до боржника ніякого відношення. Таким чином, вже після виникнення у позивача права власності на автомобіль 04.10.2016, його було арештовано 31.01.2017 у виконавчому провадженні, до якого позивач не має ніякого відношення. Через такі протиправні дії відповідача, який не є власником автомобіля, порушене право власності позивача, який не має право розпоряджатись своїм майном через накладене на нього обтяження. внаслідок чого позивач позбавлений можливості розпоряджатися належним йому транспортним засобом. Тому з метою захисту порушених прав власності та відновлення становища, яке існувало до їх порушення, позивач змушений звертатися до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої, прость розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої, просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- регіональний сервісний центр МВС України у Херсонській області МВС України в Херсонській області в судове засідання не з'явився. До суду подав письмові пояснення в яких зазначає, що станом на 23.03.2018 року власником автомобіля ВАЗ 211040, номер шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER], 2010 року виписку згідно відомостей ЄДР МВС є гр. [PERSON] Просили справу розглянути за їх відсутності, покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Судом на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що відповідач який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не з'явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки та з урахуванням клопотання позивача, суд вирішив на підставі ст.247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 211040, номер шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER], 2010 року. 04.10.2016 року він зареєстрував у Територіальному сервісному центрі № [NUMBER] України в Херсонській області право власності на вказаний транспортний засіб. Реєстрацію права власності позивач проводив у Територіальному сервісному центрі МВС України, який знаходиться і місті Гола Пристань Херсонської області. Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. У грудні 2017 року позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС України у м.Гола Пристань та дізнався, що автомобіль позивача знаходиться під арештом. 07.12.2017 позивач отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та дізнався, що його автомобіль є об'єктом обтяження, обтяжувачем є Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а підставою для обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.01.2017 року номер виконавчого провадження 53277794, боржником у вказаному виконавчому провадженні виступає [PERSON] - відповідач по справі. Таким чином, вже після виникнення у позивача права власності на автомобіль 04.10.2016, його було арештовано 31.01.2017 у виконавчому провадженні, до якого позивач не має ніякого відношення. Через такі протиправні дії відповідача, який не є власником автомобіля, порушене право власності позивача, який не має право розпоряджатись своїм майном через накладене на нього обтяження. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного Кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Статею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать право володіння користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - Постанова Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016), позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1338, «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. У п.8 вищевказаної Постанови зазначено, що документами, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Отже, як встановлено судом, накладений арешт на належний на праві власності позивачу автомобіль заважає позивачу розпоряджатися власним майном, що є порушенням його прав. Таким чином, вимоги позивача, право власності якого порушено, є обґрунтованими і підлягають задоволенню; обтяження, які накладені на транспортний засіб у зв'язку з зобов'язаннями боржника, не мають до позивача жодного відношення, останній не являється стороною виконавчого провадження, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В частині задоволення позову про визнання права власності на автомобіль слід відмовити, так як право власності позивача доведено протягом судового розгляду, набуто на законних підставах та зареєстровано відповідно до чинного законодавства та ніким не оспорювалось.

Outcome: partial