Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

15 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 березня 2014 року із [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25 грудня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. На думку позивачки відповідний розмір аліментів не задовольняє потреб дітей, зважаючи на отримувані нею доходи, навчанням і розвитком дітей. З огляду на вимоги ст.ст.183, 192 СК України, позивач просить її вимоги задовольнити та стягувати аліменти у частці від доходу відповідача, а саме 1/3 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 21 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначив, що позивач вже зверталася до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, та відповідний позов було частково задоволено. Зміна розміру аліментів згідно ст.192 СК України у зв`язку із зміною сімейного, матеріального стану погіршення або поліпшення здоров`я стягувача чи отримувача аліментів. Отримання освітніх послуг і навчання на платній основі дітей не є обставиною, не є обставиною, що характеризується системністю. Відповідач не має доходу, його матір [PERSON] є особою похилого віку, систематично проходить курси лікування, потребує постійного догляду, який здійснює [PERSON] . Підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Позивачем до суду було подано заяву, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову в судове засідання не з`явився, подав ідентичну заяву, позов визнав. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 березня 2014 року із [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі по 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25 грудня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки ч.3 ст.182 СК України визначено два способи стягнення аліментів у частці від доходу та у твердій грошовій сумі, право вибору одного із них надано позивачу нормами зазначеної статті. Як слідує з роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів суд має виходити з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Позивач хоча і зазначила у позовній заяві як вимогу збільшення розміру аліментів, посилаючись на ст.192 СК України, однак, фактично позов стосується зміну способу стягнення аліментів, оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 березня 2014 року аліменти стягнуто не у виді частки доходу відповідача, а в розмірі мінімально гарантованого державою розміру аліментів - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві, кінцевою метою позивачем зазначено бажаний розмір аліментів, який вона хоче отримувати - 1/3 частина, всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Неправильне зазначення позивачем підстави та норми матеріального права не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, та не можуть розцінюватись як вихід судом за межі позовних вимог. Оскільки аліменти, які стягувалися з відповідача рішенням суду були визначені в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, що не може вважатися часткою від його доходу, а тому фактично вимога позивача стосується виключно зміни способу стягнення аліментів, що їй гарантовано ч.3 ст.182 СК України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, суд зважаючи на положення ч.1 ст.182 СК України, з урахуванням стану здоров`я та матеріального стану дітей, стан здоров`я та матеріального становища платника аліментів; матеріального стану отримувача аліментів вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку на частку від доходу відповідача, яку слід визначити в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави для визначення розміру аліментів в меншому розмірі з огляду на надані відповідачем докази відсутні. Зокрема надана медична документація із приводу захворювання [PERSON] датована 2007, 2009, 2010, 2017, 2019 роками, адреса її проживання зазначена [ADDRESS] , при цьому жодних доказів на підтвердження перебування матері на утриманні відповідача останнім надано не було. Копії долучених відповідачем квитанцій щодо сплати коштів на ім`я [PERSON] значення для правильного вирішення справи не мають. Судові витрати по справі становлять 840 грн 80 коп., які відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved