Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

16 січня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що з [PERSON] перебуває у шлюбі з 25.03.2015 року, який зареєстровано у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №11. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач на даний час знаходиться на військовій службі за контрактом, де отримує заробітну плату, проте матеріальної допомоги ні їй, ні їх спільному сину не надає. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. В зв'язку з викладеним просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною трьох років. Позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. 25 березня 2015 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 11 ( а.с.5). Згідно свідоцтва про народження дитини сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 44 (а.с.6). Згідно довідки про склад сімї позивачки дитина проживає з нею, а отже перебуває на її утриманні ( а.с.7). Як вбачається з позовної заяви відповідач перебуває на військовій службі за контрактом, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання позивачки не надає, інших стягнень за виконавчими документами не має. Позивачка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трьох років і не має можливості працювати. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За ч.2 ст.80 СК України розмір аліментів одному з подружжя визначається з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення, а також із врахуванням обставин передбачених ст.182 СК України. З позовної заяви убачається, та не оспорюється відповідачем у заяві, що відповідач є працездатним та має постійне місце роботи. Доказів про наявність у нього інших утриманців окрім малолітнього сина та його неспроможність надавати матеріальну допомогу позивачці відповідач не надав. За таких обставин суд доходить висновку про наявність передбачених ст.ст. 84,180 СК України підстав для покладення обовязку на відповідача сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх малолітнього сина та надавати матеріальну допомогу позивачці до досягнення дитиною трирічного віку. Однак при визначені розміру аліментів на утримання дружини суд приймає до уваги наявність у відповідача аліментних зобовязань, щодо малолітнього сина та вважає за доцільне визначити розмір аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини заробітку доходу відповідача щомісяця і до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Щодо розподілу судових витрат суд вказує наступне. В позові заявлено дві майнові вимоги, тому судовий збір повинен сплачуватись по кожній вимозі окремо. Позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, і у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з іншої сторони. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial