Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

17.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання та додаткових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що з 15.06.1996 року по 13.03.2007 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.02.2007 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.02.2007 року з відповідача [PERSON] було стягнено на користь аліменти на утримання їхнього сина в розмірі ? від заробітної плати. Однак їх потребує додаткових витрат на оздоровлення та розвиток. Всі розходи несе вона. Відповідач має постійне місце роботи та має можливість надавати матеріальну допомогу. З 10.08.2011 року їхній син навчається в Харківському коледжі транспортних технологій на денній формі навчання. З 11.02.2014 року їхній син навчається у школі англійської мови за контрактом на вечірній формі навчання. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, вказав, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки він має на утриманні іншу дитину, на утримання якої він сплачує аліменти. Також вказав, що згоден сплати одноразову допомогу у розмірі 800 грн. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15.06.1996 року по 13.03.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.02.2007 року було стягнено з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] є студентом 4-го курсу денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж транспортних технологій». Строк навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року. [PERSON] навчається за рахунок державного бюджету України. [PERSON] мешкає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Частиною 1 статті 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України обставини, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] працює в 10 роті ППС ХМУ ГУМВС України в Харківській області і сума грошового забезпечення за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року складає 14945,86 грн. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області стягнено з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки Таісії, [INFO] в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] також мешкає разом з матір'ю [PERSON], яка є пенсіонеркою. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів іншої дитини та непрацездатної матері, розмір доходу отримуємого відповідачем, та вважає достатнім та необхідним стягнути з відповідача на користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 вересня 2014 року і до припинення навчання в Державному вищому навчальному закладі «Харківський коледж транспортних технологій», тобто до 30.06.2015 року. Що стосується вимоги про стягнення одноразової грошової суми в розмірі 3910 грн. на додаткові витрати, пов'язані з оздоровленням, лікуванням та розвитком дитини, суд дійшов наступного. Частиною 1 статті 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналізуючи положення ст. 185 СК України суд вважає, що положення зазначеної статті можуть застосуватися лише до правовідносин, які стосуються стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не приймає часткове визнання позову відповідачем в частині стягнення з нього одноразової грошової суми в розмірі 3910 грн. на додаткові витрати, пов'язані з оздоровленням, лікуванням та розвитком дитини, оскільки таке визнання суперечить закону. Оскільки позивачем в даному позові ставиться вимога про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, суд вважає за в цій частині позову відмовити у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial