Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

16.10.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення на свою користь з відповідача з аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що чоловік на даний час проживає окремо, працює, але не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, хоч має таку можливість, а позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до шести років. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що у зв'язку з тим, що її дочка хворіла на інфекційне захворювання, вона оформила відпустку по догляду за дитиною після трьох років, ніякої матеріальної допомоги від держави на даний час не отримує. Вона звернулась з позовом про стягнення аліментів, тому що відповідач перестав надавати регулярно матеріальну допомогу, тратив кошти на свої потреби, почав зловживати спиртним. Їй відомо, що відповідач працює в КП «Київський метрополітен» слюсарем-ремонтником, отримує заробітну плату в розмірі 2500-2600 гривень. Вона вважає, що розмір аліментів має визначити суд відповідно до закону. Відповідач підтримав письмові заперечення, подані до суду, відповідно до яких він згоден сплачувати аліменти за рішенням суду, але заперечує проти визначеного позивачем розміру, та просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку. Він, дійсно працює в КП «Київський метрополітен» і його заробіток становить 2500-2700 гривень, інколи до 3000 гривень. Оскільки вони з дружиною разом не проживають, він живе з батьками в м.Ніжині та п'ять днів на тиждень їздить на роботу та з роботи електричкою до м.Києва. Його батьки - пенсіонери та він вважає, що має їм також матеріально допомагати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенюю, враховуючи наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними паспортів сторін та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.09.2011 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м.Києві (а.с.-2,4). Згідно з довідкою ОСББ «Ватутіна-99» №380 від 16.10.2014 року позивач зареєстрована та проживає разом із малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], [ADDRESS] (а.с.6). Відповідачем визнаний факт, що дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно з довідкою №69 від 15.07.2014 року, виданої «Дорожня клінічна лікарня №1» станції Київ ДТГО «Південно-Західна залізниця», [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 16.08.2012 року. Довідка дійсна до [INFO] року (а.с.5). Згідно з довідкою №82 від 20.11.2014 року, виданою відділом кадрів Відокремленого підрозділу Українського центру по обслуговуванню пасажирів на залізничному транспорті Південно-Західної залізниці Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», позивач [PERSON], касир квитковий 1 категорії відділу попереднього продажу проїзних документів, перебуває у відпустці для догляду за дитиною до 4-х років по [INFO] року. Крім того, з наданих відповідачем квитанцій про поповнення карткового рахунку встановлено, що він здійснював перерахування коштів позивачу 22.10.2014 року в сумі 300 гривень та 07.11.2014 року в сумі 850 гривень. Дана обставина повністю визнана в судовому засіданні позивачем. Відповідно до вимог ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що за матеріальним станом відповідача, який є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, інших дітей на утриманні не має, враховуючи, що дитина сторін перебуває на диспансерному обліку за станом здоров'я, а також, що позивач, яка перебуває у відпустці до по догляду за дитиною до досягнення чотирьох років не отримує заробітку, щоб матеріально утримувати їх з відповідачем дочку, а тому утримання, яке має надавати відповідач є єдиним джерелом матеріального утримання їх з позивачем дочки, слід визначити аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача. Так, згідно поясненнями сторін щодо розміру заробітку відповідача, а також, враховуючи надані відповідачем квитанції про перерахування коштів позивачу, він спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Розмір аліментів, визначений позивачем, суд з урахуванням матеріального становища відповідача, вважає завищеним. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial