Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

16.07.2014 р. до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] збитки - упущену вигоду та пеню. В подальшому збільшено позовні вимоги та просила стягнути збитки - упущену вигоду в результаті невиконання договору позики в сумі 29649,67 грн., пеню в сумі 7349,48 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з врахуванням вимог ст. 22 ЦК України та відповідач не повернув майно (грошові кошти в іноземній валюті) в зазначений термін з 07.09.2012 року та до моменту розгляду справи, з огляду на те, що офіційний курс долара США збільшився значним чином, а тому вважає, що з відповідача підлягають стягненню збитки (упущена вигода) у сумі 29649,67 грн., а також вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 4680,77 грн. в розумінні вимог ст. 549 ЦК України. В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, однак, особисто через канцелярію суду 05.12.2014 р. о 9 год. 15 хвл. надав заяву датовану 04.12.2014 р. про перебування у відрядження з 05.12.2014 р. Суд вважає причини неявки в судове засідання відповідача неповажними, оскільки судовий розгляд справи перебуває тривалий час і відповідач особисто перед початком судового засідання був у приміщенні суду, а тому, мав можливість з'явитися у судове засідання. Більш того, відповідач має право, у разі неможливості самостійно з'явитися у судове засідання, направити свого представника. З огляду на це, суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи і за таких обставин має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Встановлено, що 17 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики (надалі - договір позики), який оформлено письмовою розпискою. Відповідно до укладеного договору позики позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 4 000 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути кошти до 07.09.2012 р. Однак відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення коштів та до цього часу не повернув. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 травня 2013 року по справі № 296/3771/12-ц стягнуто з відповідача на мою користь заборгованість за договором позики в сумі 32 000,00 грн. Оригінал розписки знаходиться в матеріалах справи № 296/3771/12-ц. Зазначені обставини встановлені судовим рішенням та в порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки встановлені судом. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2014 року у справі № 296/9078/14-ц заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13.05.2014 р. по справі № 296/3771/12-ц залишено без задоволення. Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем регулюються нормами матеріального права, а саме: статями 625, 533, 1046 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. П. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. З врахуванням не виконання відповідачем рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 травня 2013 року по справі № 296/3771/12-ц позивач звернувся до виконавчої служби пред'явивши до виконання виконавчий лист. До цього часу рішення суду не виконано, а тому в розумінні вимог ст. 22 ЦК України з відповідача підлягають стягненню збитки, що є різницею офіційного курсу гривні до відношенню до долара США, так як кошти надавалися в іноземній валюті та майно не повернуто, а на сьогоднішній день сума боргових зобов'язань збільшилася виходячи з доходів, які позивач мав отримати за звичайних обставин, тобто при належному виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З врахування даних вимог закону, а також того, що відповідач не повернув майно (грошові кошти в іноземній валюті) в зазначений термін та до цього часу, з огляду на те, що офіційний курс долара США збільшився значним чином, оскільки стягнення збитків є способом захисту майнового права та інтересу позивача, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків (упущеної вигоди) в сумі 29 649,67 грн. Розрахунок збитків - упущеної вигоди: 4 000,00 дол. США (майно, яке підлягає поверненню) х 15,41 грн. (офіційний курс гривні до іноземної валюти станом на 14 годину 00 хвилин 14.11.2014 р. складає 15,41 грн. за 1 долар США) = 61 649,67 грн.(сума боргу що підлягає поверненню на 14.11.2014 р. з врахуванням зміни офіційного курсу гривні до іноземної валюти) - 32 000,00 грн. (сума боргу, що стягнута за рішенням суду станом на 13.05.2013 р.) = грн. (різниця). За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві. Отже виходячи із вказаних норм права, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені є обґрунтованої, з врахуванням збільшеного розміру позовних вимог в сумі 7 349,48 грн. відповідно до поданого позивачем розрахунку за період з 15.07.2013 р. по 14.11.2014 р. виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Такий висновок суду ґрунтується на наявних у справі доказах, відповідає обставинам, встановленим рішеннями судів, що набрали законної сили та узгоджується з позицією Верховного суду України викладеною в постанові від 01.10.2014 р. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved