Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

15 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, в якому просить встановити йому додатковий місячний строк для прийняття спадщини за заповітом після померлої 12 лютого 2008 року тітки [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина і залишається не прийнятою, наявне спадкове майно у вигляді житлового будинку з земельною ділянкою, розташованих, розташованої на території Сіннівської сільської ради, на день смерті [PERSON] проживала самотньо, була особою похилого віку і потребувала догляду. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, доглядав за [PERSON] та здійснив її поховання. Вважав себе таким, що прийняв спадщину, з часу відкриття спадщини і до теперішнього часу користується житловим будинком та земельною ділянкою спадкодавиці, і лише у грудні 2015 року при зверненні до органу нотаріату дізнався, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини; інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, немає, спір відсутній. Викладені обставини вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і наполягала на їх задоволенні. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відповідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглянути за відсутності його представника /ас. 79/. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2008 року померла [PERSON], місце державної реєстрації смерті виконком Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 02 /копія ас.6/. На день смерті - 12 лютого 2008 року [PERSON] самотньо проживала за місцем паспортної реєстрації за адресою: село Сінне, вул. Бурчака Краснопільського району Сумської області, що підтверджується довідкою з місця відкриття спадщини /ас. 7/. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 19 листопада 2000 року секретарем виконавчого комітету Сіннівської сільської Краснопільського району Сумської області, і зареєстрований у реєстрі за № 104, за яким усе своє майно заповідала [PERSON] / копія ас. 8/. Наявне спадкове майно складається з земельної ділянки загальної площі 2,65га, розташованої на території Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області; Ощадної книжки /копія ас.10/. 21 грудня 2015 року позивачу державним нотаріусом Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 12 лютого 2008 року [PERSON] у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини /ас. 16/. За повідомленням завідувача означеної нотаріальної контори № 22 від 19 січня 2016 року спадкова справа після померлої 12 лютого 2008 року [PERSON] не заводилася /ас. 24-26/. Встановив вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність має визначатися у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Позивач як на поважність причини пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини посилався на те, що вважав себе таким, що прийняв спадщину, з часу відкриття спадщини і до теперішнього часу користується спадковим майном, і лише в органах нотаріату дізнався про порушення ним процедури прийняття спадщини. За інформацією сільської ради [PERSON] фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті двоюрідної тітки [PERSON] та протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини розпорядився спадковим майном шляхом користування земельною ділянкою та житловим будинком померлої /ас. 9/. З огляду на викладене, зазначену позивачем причину пропуску строку на прийняття спадщини можна визнати поважною причиною. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Сіннівська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення. Достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини суд вважає надання йому строку в один місяць.

Outcome: approved