Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

15.08.2013 року Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся з позовом, у якому вказує, що згідно умов кредитного договору № DN80AV00000239 від 03.10.2007 року, укладеного між ним та відповідачем - [PERSON], останній отримав у банку кредит у розмірі 47 472 грн. 44 коп. на наступні цілі: 31 486, 50 грн. на купівлю автомобіля, 12 488,42 грн. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.10.2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. В забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 03.10.2007 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з Договором застави відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21043, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов?язання за Договором застави не виконує; предмет застави в заклад банку не передав. Позивач мотивуючи позов ч. 1 ст.20 Закону України «Про заставу» або договором застави ч. 6 ст.20 Закону України «Про заставу», просить позов задовольнити, звернути стягнення на предмет застави, легковий автомобіль шляхом його продажу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 04.12.2013 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] по справі було залучено, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованими листами, які повернулися до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зазначеною стороною у позові чи згідно даним адресно-довідкового бюро, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки в матеріалах справи є достатні дані, що вказують на місцезнаходження відповідача за якою, згідно повернутого поштового конверту повідомлявся останній, суд вважає, що судова повістка вручена відповідачу належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.10.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № DN80AV00000239 згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 47 472,44 гривень на купівлю автомобіля, та відповідач зобов'язався повернути кредит. Згідно розрахунку заборгованості відповідач станом на 04.07.2013 року має заборгованість: 51 675,88 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 26 667,64 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 12 384,28 грн.; заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 2 523,45 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором- 10 100,51 грн. (а. с. 9-12). З метою забезпечення зобовязання між сторонами 03.10.2007 року було укладено договір застави рухомого майна на вказаний автомобіль ВАЗ, модель: 21043, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с. 19-20). Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 статті 4 ЦПК України). У відповідності до положень ст.ст.10, 11, 58, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання ,то воно підлягає виконанню у цей строк . Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленнях договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Доводи відповідача про те, що банківське обслуговування з 2009 року він вважає для себе некомфортним, а також те, що причина затримки платежу пов'язана зі світовою фінансовою кризою та затримкою у виплаті заробітної плати не підтверджується ніякими доказами. Не надано також доказів щодо сплати кредитних коштів. Суд встановив, що 24.05.2013 року Позивач направив на адресу Відповідача вимогу про усунення порушення та про погашення заборгованості за кредитним договором, або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу - позивачу протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги з попередженням, що у випадку невиконання вимоги Банк змушений буде звернути стягнення на предмет застави. Позивач надав суду документи, які свідчать про те, що відповідачу направлялася вимога щодо виконання зобов'язань за кредитним договором та попередження про ініціювання позивачем процедури примусового стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет обтяження (іпотеки) (арк. с. 13-16). Відповідно до ст. 572 ЦК України ст. 1 Закону «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 19 ЗУ «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно зі статтею 20 ЗУ «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до ч.2 ст. 28 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет застави у володіння обтяжувала. Відповідно до ст.25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторі та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішення суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження… спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур передбачених ст..26 цього Закону. Згідно п.2 ч.1 ст.26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторі та реєстрацію обтяжень» одним із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а судові витрати мають бути стягненні з відповідача у відповідності до статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved