Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], який 06.04.2016 року було уточнено. Згідно уточнених позовних вимог позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що вона знаходилась у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 06.09.2010 року. Від даного шлюбу [INFO] року народився син [PERSON], який проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини, незважаючи на те, що є працездатним, інших осіб на своєму утриманні не має. На підставі вищевикладеного позивач і звернулась до суду із даним позовом. 06.04.2016 року від позивача до суду надійшла заява, в якій вона уточнила свої вимоги та просила суд розглянути позов за її відсутності. Відповідач надав до суду заяву, згідно якої уточнені вимоги позивачки визнав в повному обсязі, просив вирішити їх за його відсутності. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 06.09.2010 року розірвано (а.с.6-7). Від шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Відділом РАЦС по м. Чугуєву Чугуївського МРУЮ в Харківській області 13.03.2009 року (а.с.5). Спільний син сторін по справі - [PERSON] на даний час мешкає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №269, виданою виконавчим комітетом Чугуївської міської ради 15.03.2016 року (а.с.4). Згідно ст. 180 СК України - батьки зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.181 СК України - способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз'яснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом було встановлено й не оспорюється сторонами по справі, що відповідач у стані утримувати матеріально свою дитину, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне присудити з нього аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу кожного місяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved