Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

17.03.2020 до суду за підсудністю надійшов позов акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.11.2010 [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, відповідач умови кредитного договору виконував неналежним чином, оскільки не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 01.12.2019 має заборгованість у розмірі 13 212,04 грн., яка складається з наступного: 4 700,67 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 670,84 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); 6 735,19 грн. - нарахована пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 605,34 грн. - штраф (процентна складова). З наведених підстав, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму кредитної заборгованості та судові витрати в розмірі 2 102,00 грн. Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2020 справу передано на розгляд Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя за підсудністю (а.с. 51). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2020 позовну заяву залишено без руху із наданням позивачеві строку на усунення її недоліків (а.с. 58). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи (а.с. 67). Копію ухвали від 13.04.2020 відповідач отримав 23.04.2020 (а.с. 70), однак у встановлений строк не подав до суду відзиву на позовну заяву. Також від учасників справи не надходило до суду будь-яких заяв та клопотань, у тому числі і про розгляд справи із повідомленням сторін в судовому засіданні. Дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Між публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 15.11.2010, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до зареєстрованої 06.09.2019 нової редакції Статуту позивача, Наказом Мінфіну від 21.05.2018 № 518 було змінено тип Банку на приватне та його найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») (а.с. 37-38). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено судом, анкета-заява про приєднання відповідача до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 15.11.2010 не містить умов щодо розміру процентної ставки, сум комісії, строку повернення кредиту (користування ним). Також в анкеті-заяві відсутні умови про відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів). Крім того, з даної заяви не вбачається, що відповідач мав намір отримати кредит на умовах тарифів за карткою «Універсальна», адже в анкеті-заяві відсутня відповідна позначка (а.с. 13). Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк просить, крім тіла кредиту стягнути також й заборгованість зі сплати процентів, однак не за Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 14), а на підставі вимог ст. 625 ЦК України. Відповідно до розрахунку позовних вимог, внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору станом на 01.12.2019 у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 13 212,04 грн., яка складається з: 4 700,67 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 670,84 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 6 735,19 грн. - нарахована пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 605,34 грн. - штраф (процентна складова). Судом встановлено, що [PERSON] не сплатив заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 700,67 грн. При цьому, суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості за тілом кредиту, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Отже, є обґрунтованою вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту розміром 4 700,67 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що у даному випадку залишився не підтвердженим факт надання відповідачеві кредиту на умовах, визначених Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», тому позивач вправі вимагати від відповідача сплати процентів на підставі ст. 625 ЦК України. Згідно з наданим позивачем розрахунком, розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 01.10.2019 по 01.12.2019 становить 670,84 грн. (а.с. 12). Цей розрахунок також не було спростовано відповідачем відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України. Тому, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню проценти у вказаному розмірі. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафів суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В обґрунтування підстав стягнення пені та штрафів позивач посилався на відповідні пункти Умов та правил надання банківських послуг. Зокрема, до позовної заяви позивач додав редакцію цих Умов, відповідно до пункту 2.1.1.8.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору. В той же час, у позовній заяві позивач також посилається на п. 2.1.1.7.6 цих Умов, проте в редакції Умов, долучених до позовної заяви, цей пункт взагалі відсутній. Крім того, як зазначено судом вище, анкета-заява про приєднання відповідача до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 15.11.2010 не містить умов щодо відповідальності позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів). Відповідний підпис відповідача про ознайомлення із вказаними умовами у Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовах та правилах надання банківських послуг, що долучені до позовної заяви, відсутній. Відтак, позивач не вправі застосовувати до відповідача відповідальність, визначену умовами договору, які він не підписував та із якими не ознайомлювався. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені розміром 6 735,19 грн. та штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 605,34 грн. (процентна складова) не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту 4 700,67 грн. та процентами 670,84 грн., а всього - 5 371,51 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ціна позову становить 13 212,04 грн., з якої судом задовольняється 5 371,51 грн., тобто 41% від позовних вимог), що становить 861,82 грн. (41% від 2 102 грн.). На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial