Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

15.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] треті особи, які не заявляють вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації, служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11.03.2014 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду був розірваний. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що він допомагає сину, однак він та його батьки спілкується з [PERSON] дуже рідко по вині матері, так як відповідач ізолювала усі зустрічі з дитиною, забравши [PERSON] в с. Захарівці Хмельницького району, Хмельницької області. При цьому, коли позивач приїздить до дитини разом з батьками, то відповідач не впускає позивача до двору, не випускає дитину, а якщо відпускала, то під її контролем. Разом з тим, [PERSON] прописаний за адресою батька. Зазначає, що син при присутності матері веде себе напружено та не може вільно спілкуватись. Позивач має бажання бачитися зі своєю дитиною, приймати активну участь в вихованні та розвитку дитини, однак не врегулювавши дане питання мирно, як крайній метод позивач зі своїми батьками звернувся до органу опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації з питанням щодо прийняття участі у вихованні дитини. Внаслідок чого 29.10.2014 р. було винесено розпорядження, яким надано дозвіл [PERSON] (бабусі) брати участь у вихованні онука - [PERSON], шляхом спілкування та систематичного побачення щотижнево : у неділю з 14.00 до 15.00 год. та у вівторок з 15.00 до 16.00 год., а матері не перешкоджати даним побаченням. Однак, відповідач перешкоджає позивачу та його батькам у нормальному спілкуванні з дитиною. А тому, позивач просить зобов'язати відповідача не чинити йому та його батькам (дідусеві та бабусі) перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO] Встановити дні по яким позивач буде забирати дитину до себе додому в [ADDRESS], для спілкування в домашніх умовах - кожну суботу та неділю, без присутності матері дитини. 11.02.2016 року представник позивача в судовому засіданні зменшила позовні вимоги, долучивши письмові пояснення та просила встановити дні по яким позивач [PERSON] буде забирати сина [PERSON], [INFO] до себе додому в [ADDRESS], для спілкування з ним - кожну суботу та неділю, без присутності матері дитини. 05.04.2016 року позивач в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, додавши письмові пояснення та остаточно просив встановити години спілкування його [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO] в суботу з 12.00 год. до 18.00 год. та у вівторок з.14.00 год. до 18.00 год. з наданням можливості в подальшому ночівлі сина вдома у позивача [PERSON] у дні спілкування. Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. При цьому позивач вказав, що відповідач чинить йому перешкоди у вільному спілкуванні з дитиною. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов визнали частково, а саме в частині днів та годин спілкування. При цьому, заперечили щодо надання можливості в подальшому ночівлі сина вдома у позивача [PERSON] у дні спілкування, оскільки при такому встановленні, не можливо буде виконати рішення суду, так як дана вимога не конкретизована. При цьому відповідач зазначила, що якщо дитина буде психологічно готова до ночівлі у батька, то вона заперечувати не буде. А також, заперечили в частині того, що відповідач чинить перешкоди позивачу, вказавши, що мати дитини не забороняє бачитися ні батькові дитини, а ні його батькам. Відповідач також вказала, що дійсно були випадки, коли вона не впустила позивача, однак тоді, коли він був у стані алкогольного сп'яніння та влаштовував сварку. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, будучи повідомленою про дату місце та час судово засідання, в таке не з'явилась. Представник третьої особи органу опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації в судовому засіданні при винесенні рішення просить встановити години спілкування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO] в суботу з 12.00 год. до 18.00 год. та у вівторок з.14.00 год. до 18.00 год. з наданням можливості в подальшому ночівлі сина вдома у позивача [PERSON] у дні спілкування. При цьому представник третьої особи зазначила, що до Хмельницької районної державної адміністрації позивач з питанням того, що відповідач чинить перешкоди у вільному спілкуванні не зверталися. При цьому вказала, що нею особисто було роз'яснено позивачу можливість такого звернення. Також зазначила, що при винесені ними розпорядження щодо участі у вихованні дитини, на комітет з'явилися як позивач та відповідач, а також дитина - син [PERSON], який був стривожений, весь час сидів у матері на руках, до батька не йшов, а побачивши батька вибіг в коридор. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, внаслідок наступного. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Також, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення години спілкування позивача [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO] в суботу з 12.00 год. до 18.00 год. та у вівторок з.14.00 год. до 18.00 год., оскільки в цій частині позов відповідачем визнаний. Разом з тим, щодо вимог які заперечуються, суд виходить з наступного. Так, судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11.03.2014 року шлюб укладений між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] розірвано. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO] Малолітній син [PERSON], [INFO] раніше з березня 2014р. по серпень 2015 р. проживав з матір'ю в с. Захарівці Хмельницького району, Хмельницької області, а з серпня 2015 р. та по даний час проживає разом із матір'ю в [ADDRESS]. При цьому, малолітній [PERSON], 2009 р.н. зареєстрований за адресою батька в [ADDRESS] та вказаний факт сторонами не оспорюється і підтверджується довідкою про склад сім'ї від 02.06.2015 р. та актами обстеження житлово-побутових умов від 04.02.2016 року. Для врегулювання питання участі у вихованні дитини позивач звертався до органу опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації. Внаслідок чого 29.10.2014 р. було винесено розпорядження, яким надано дозвіл позивачу брати участь у вихованні сина - [PERSON], шляхом спілкування та систематичного побачення щотижнево : у неділю з 14.00 до 15.00 год. та у вівторок з 15.00 до 16.00 год. Відповідно до консультативного висновку психолога від 12.01.2016 р. [PERSON] розвивається відповідно до віку та статевих особливостей. [PERSON] живе у сім'ї з мамою [PERSON], психологічний стан у родині задовільний та стабільний [PERSON] виховується у любові і повазі та вважає своєю родиною: маму - [PERSON], бабусю - [PERSON], дідуся - [PERSON], за батька вважає - [PERSON]. Внаслідок родинного конфлікту [PERSON] перебуває у незадовільному психологічному стані. Дитина фрустрована різкою появою біологічного батька [PERSON], який тривалий період був відсутнім в житті дитини. А тому, бажано найшвидшого вирішення сімейного конфлікту для морального та психологічного здоров'я дитини. З актів обстеження умов проживання матері та батька дитини від 04.02.2016 р. вбачається, що у будинках позивача та відповідача створені належні умови для перебування дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації від 10.02.2016 р. № 40/22-379/16 з метою захисту прав та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне збільшити години спілкування батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO], у неділю з 12.00 год. по 16.00 год. та у вівторок з 14.00 год. по 18.00 год. За результатами психологічного дослідження Хмельницького міського Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 02.03.2016 р. встановлено, що дитина [PERSON] виховується в повноцінній сім'ї, з матір'ю [PERSON] та [PERSON]., якого називає татом. Для [PERSON] найбільш емоційно близькі люди це - мати [PERSON] та [PERSON]. Під час розмови про біологічного батька хлопчика, [PERSON], дитина напружується, підвищується тривожність, намагається відмежуватися від розмови про нього. Зі слів [PERSON], він не хоче спілкуватися з батьком [PERSON] А тому, довготривала психотравмуюча ситуація негативно впливає на психологічний стан дитини. Тому для поліпшення психоемоційного стану дитині рекомендовано відвідувати психолога. Психологи сприяли налагодженню продуктивного спілкування між сторонами. У зв'язку з тим, що певний час батько не спілкувався з сином - їх стосунки потребували оновлення. [PERSON] було надано ряд порад щодо покращення стосунків з сином. Мати [PERSON] не заперечувала щодо їхнього виконання батьком. Під час консультування, [PERSON] акцентував увагу на тому, що він розуміє психологічний стан своєї дитини щодо довготривалого процесу оновлення стосунків і саме тому не вимагає від свого сина швидкого рішення щодо ночівлі у нього вдома, що вбачається із результатів психологічного дослідження Хмельницького міського Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 01.04.2016 р. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні обставин того, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу [PERSON] у спілкуванні із дитиною не доведено та судом таких не встановлено. Так, в судовому засіданні встановлено, що батько дитини [PERSON] не відвідує сина у школі з початку навчального року, на батьківських зборах жодного разу не був присутній, успіхами навчання дитини не цікавиться, а приймає участь у всьому мати дитини [PERSON], що підтверджується довідкою Хмельницького колегіуму ім. Володимира Козубняка. Суд відхиляє твердження позивача [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] чинила перешкоди у його вільному спілкуванні з дитиною, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження даної обставини. До того ж, сам позивач вказав в судовому засіданні, що не приїжджав у встановлений органом опіки та піклування день, а саме вівторок до дитини, а лише у неділю, і в дні таких приїздів, дитини не було дома. Також вказав, що у школі та садочку також не був. Крім того, суд вважає відмітити те, що позивач жодного разу не дзвонив до відповідача з пропозицією щодо побачень з дитиною, про що сам вказав. Згідно з ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. В силу ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із ним, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов'язком. В той же час, суду не надано доказів того, що позивач зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, знаходиться на обліку в психіатра, негативно впливає на дитину з точки зору його виховання, чи його спілкування з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Так, [PERSON] характеризується позитивно, стан здоров'я задовільний, що підтверджується обстеженням в ВЛК. На обліку у нарколога та психіатра не пербуває. Надані відповідачем протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, постанова про закриття кримінального провадження, висновок ДІМ Хмельницького РВ, випісний епікриз [PERSON] не доводить негативно впливу позивача на дитину з точки зору його виховання, чи того, що спілкування відповідача з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Позивач [PERSON] проживає окремо від малолітнього [PERSON], внаслідок чого користується правом на його виховання в обмеженому вигляді. А тому має право брати участь у вихованні дитини. Згідно зі ст. 19 СК України та ст. 212 ЦПК України суд здійснює перевірку висновку органу опіки та піклування на предмет обґрунтованості й повноти та може з ним не погодитись, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини. Так, суд не погоджується з поясненням представника третьої особи, щодо надання можливості в подальшому ночівлі сина вдома у позивача [PERSON] у дні спілкування, оскільки проаналізувавши усі докази у їх сукупності, вік дитини, пояснення сторін, відношення батьків до дитини та враховуючи те, що згідно сукупного аналізу висновків психологів, дитина емоційно стривожена, до батька ставиться не досить прихильно, а позивачем [PERSON] дані висновки не спростовано, а тому вимога позивача щодо надання можливості в подальшому ночівлі сина вдома у позивача [PERSON] у дні спілкування, задоволенню не підлягають. Крім того, така вимога не конкретизована (чи постійно чи лише у визначені місяці). Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 487,20 грн. Відповідно дост. 88 ЦПК України, їх слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 243,60 грн., виходячи з того, що позов задоволено частково.

Outcome: partial