Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

16.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS] , із яких: ј його частина в порядку спадкування, як спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] та ј його частина як члена колгоспного двору. 17.01.2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому просили визнати за ними право власності на Ѕ частину вищевказаного домоволодіння, як за членами колгоспного двору. Ухвалою суду від 15.01.2020 року вказані позови об`єднані в одне провадження. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, але у своїй заяві просив розглядати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Зустрічний позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник відповідача - територіальної громади в особі Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в підготовче засідання не з`явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення первісного та зустрічного позову не заперечують. Просять ухвалити рішення згідно закону. Третя особа за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, але у своїй заяві просив розглядати справу без його участі. Проти задоволення первісного позову не заперечує. Позовні вимоги по зустрічному позову підтримує повністю та просив задовольнити їх. Позивачка по зустрічному позову [PERSON] в в підготовче засідання не з`явилася, але у своїй заяві просила розглядати справу без її участі та задовольнити зустрічний позов. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи визнання позовних вимог відповідачами як по первісному так і по зустрічному позову, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги по первісному та зустрічному позову підлягають задоволенню, виходячи наступного. Як встановлено в підготовчому засіданні [PERSON] , яка за час життя, 11.05.2017 року склала заповіт на все майно на користь позивача (а.с. 20), померла [INFO] (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить 1/4 частина домоволодіння за [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , як спадкоємець заповітом, своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою за № 230, виданою 03.09.2019 року Курінською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області (а.с. 10) та звернувся до нотаріуса з відповідною заявою (а.с.40). Зі змісту довідки за №229, виданої 03.09.2019 року Курінською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області, господарство в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року відносилось до суспільної групи колгоспних дворів, членами якого були голова домогосподарства - [PERSON] , [INFO], померла [INFO] , син - [PERSON] ,[INFO] невістка - [PERSON] , [INFO], онука - [PERSON] , [INFO], вибула 29.08.1997 року на [ADDRESS] , онук - [PERSON] , [INFO](а.с.9). Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна підтверджує, що будинок з надвірними будівлями споруджувався в колгоспному дворі в 1979 році (а.с.19). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» «Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних». Таким чином розмір часток кожного зі співвласників домоволодіння складав по 1/4 його частині. Зі змісту довідки, виданої 28.04.2017 року КП Прилуцьке МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за [ADDRESS] не зареєстровано. Загальна площа становить 90.1 кв.м., житлова площа - 47.4 кв.м. (а.с.13). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с. 71). В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачу у реалізації спадкових прав в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення права власності на спадкове домоволодіння за час життя спадкодавцем, внаслідок чого нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння за [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , своєчасне прийняття ним спадщини, відмову іншого спадкоємця - [PERSON] від спадщини (а.с. 40), неналежне оформлення за час життя права власності на належну частину будинку з надвірними будівлями спадкодавцем, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на ј частину домоволодіння за [ADDRESS] після померлої [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Згідно ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом». За приписами ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…». До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію права власності на всі, без винятку об`єкти нерухомості, введено лише з 29.06.1998 року, коли набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власної на об`єкти нерухомого майна, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року за № 121. За таких обставин, права, набуті у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, але без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому порядку. Як члени колгоспного двору, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають право на 3/4 частини вищевказаного домоволодіння, однак позбавлені можливості зареєструвати право власності у передбаченому законодавством порядку в зв`язку з відсутністю документів, які необхідно надати для здійснення такої реєстрації (а.с.58) тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, за ними слід визнати право власності по 1/4 його частині за кожним, як членів колгоспного двору.

Outcome: approved