Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

16 березня 2017 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 21 квітня 2006 року по 26 лютого 2015 року, визнання спільною сумісною власністю сторін квартиру [ADDRESS], розділити майно виділивши позивачу ? частку цієї квартири та визнати за позивачем право власності на ? частку цієї квартири. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона з 21.04.2006 по 26.02.2015 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], перші п'ять років вони проживали в квартирі, що належить батькові позивача, надалі вони спільно придбали квартиру [ADDRESS], в якій і продовжили проживати. Сторони вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Частково гроші на квартиру позивач позичила у своєї тітки, також 20000 гривень надали батьки позивача. 31.07.2012 позивач оформила кредит у банку в сумі 26000 гривень, які витратила на повернення боргів та ремонт придбаної квартири, також за період спільного проживання сторони за сумісні кошти придбали дрібні побутові речі в квартиру, холодильник, меблі. 24.12.2013 відповідач зареєстрував у спірній квартирі позивача як піднаймача. 27.02.2015 сторони зареєстрували шлюб, який 29.12.2015 розірвали. Після розірвання шлюбу позивач не може потрапити до квартири, не може користуватися речами, що залишилися у квартирі та є спільною власністю сторін, у питанні здійснення права сумісної власності у позивача виникла потреба звернутися з цим позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечують проти позову в повному обсязі, просять відмовити в його задоволені. Відповідач [PERSON] пояснив, що з позивачем познайомився у 2006 році, коли працював на підприємстві «Марс», на той час він проживав в орендованій квартирі по 2007 рік, іноді ночував у батьків. В той час у відповідача були й інші дівчини, з позивачем він іноді зустрічався, іноді мав близькі стосунки, але разом сторони не проживали, сім'єю не були, відповідач дізнався, що позивач проживає у квартирі батьків одна та почав до неї іноді приходити ночувати. Відповідач накопичував гроші для придбання власного житла та у 2011 році придбав квартиру [ADDRESS], грішми йому допомогли батьки та рідний брат. Придбана квартира була без ремонту, відповідач з 2012 по 2014 роки у цій квартирі замінив сантехніку, вікна, встановив індивідуальне опалення за власні кошти. В цей час відповідач продовжував іноді зустрічатися з позивачем та у 2013 році прописав її в цій квартирі на її прохання. У 2014 році у відповідача тяжко захворіла мати, яка надалі померла, після помер і батько відповідача. Відповідач дуже переживав втрату батьків та його в той час підтримала позивач, тому вони у 2014 році зблизилися, їх стосунки покращилися, відповідач дав позивачу ключі від квартири, вона іноді у нього ночувала, ходила годувати домашніх тварин та у лютому 2015 року сторони зареєстрували шлюб. Але відносини сторін погіршилися та вони вирішили розірвати шлюб, після того позивач сама виїхала з квартири, забрала речі які хотіла, надалі відповідач змінив замок на вхідних дверях. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що вона є троюрідною тіткою позивача, свідок у 2011 році позичила позивачу та відповідачу 1000 доларів США на купівлю квартири, надалі позивач повернула гроші свідку. Свідку не відома адреса квартири, пам'ятає, що квартира однокімнатна на другому поверсі, точної дати позики та повернення грошей свідок не пам'ятає, але це було до 03.12.2012, розписка не оформлювалася. Свідок зустрічала позивача та відповідача разом з 2012 на похованні та поминанні родичів (т. 1 а.с. 210-211 журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що позивач є його двоюрідною сестрою. Свідку відомо, що сторони проживали разом у квартирі батька позивача на [ADDRESS] приблизно в 2006-2007 роках, в 2011 році сторони почали проживати в [ADDRESS], свідок допомагав робити опалення в цій квартирі приблизно в 2012-2013 роках. Сторони проживали разом як подружжя, за допомогу в ремонті із свідком розраховувалися і позивач і відповідач. Сторони мали спільних домашніх тварини (т. 1 а.с. 212-215 журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що вона знає сторін приблизно 3-4 роки, це її колишні сусіди з квартири [ADDRESS], майже кожного дня бачила сторін, вони гуляли зі своїми домашніми тваринами у дворі, у них були добрі стосунки. Свідок пам'ятає, що позивач не змогла зайти в квартиру, тому що відповідач змінив замок, також свідок бачила речі на вулиці, коли позивач виїхала з квартири приблизно навесні 2015 року. Також, свідок підписувала бланк, який їй надала позивач на підтвердження не проживання її в зазначеній квартирі (т. 1 а.с. 217, зворот). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення, що він є батьком позивача. Дочка познайомила свідка з відповідачем у 2006 році, надалі вони проживали приблизно п'ять років у квартирі свідка на [ADDRESS], в гості свідок ходив до них рідко, сторони в квартирі нічого не робили, занапастили її та у 2010 році свідок попросив їх звільнити квартиру, далі вони пішли жити до матері свідка. Свідок не бачив дочку з іншими чоловіками, жили вони начебто добре, свідку відомо, що у дочки з відповідачем був спільний автомобіль, також дочка купувала швейну та пральну машинки, сторони разом працювали, мали гроші. Свідок не вважає відносини сторін шлюбом, на його думку це «сожительство», йому відомо, що сторони реєстрували шлюб, але прожили в шлюбі мало. У 2014 році свідок віддав позивачу 20000 гривень як її частку за квартиру на Московському проспекті. Зараз позивач проживає окремо, винаймає житло (т. 1 а.с. 227, зворот). В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що вона є матір'ю позивача. Свідок показала, що сторони з 2006 році познайомилися та п'ять років прожили в квартирі родини свідка на [ADDRESS], після чотири місяці проживали у батьків чоловіка свідка. Поки сторони проживали в квартирі на [ADDRESS] свідок в гості до них не ходила. Їй відомо, що в той час сторони проживали добре, разом працювали, купили автомобіль, кондиціонер, разом відпочивали в Ялті в 2009 році, у них були собака та кіт. Свідок з чоловіком та сторонами спілкувалися і з батьками відповідача, до відповідача свідок ставилася як до свого зятя. Приблизно в 2013 році сторони спільно купили квартиру [ADDRESS]. Свідок з чоловіком у січні 2014 року віддали позивачу гроші 20000 гривень як її частку квартири на [ADDRESS]. Свідку відомо, що сторони у лютому 2015 року зареєстрували шлюб, потім раптово розійшлися, відповідач вигнав дочку з квартири (т. 1 а.с. 227 зворот, 229). В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що знає сторін приблизно 7-8 років. Свідок приходила до позивача в квартиру [ADDRESS], позивач шила їй іноді речі, бачила, що сторони проживали разом, вели спільне господарство, мали дачу, мали два автомобіля, свідку відомо, що позивач сплачувала кредит за квартиру (т. 1 а.с. 229-230 журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що є рідним братом відповідача, добре знає і позивача, свідок та сторони разом працювали на одному підприємстві. Свідку відомо, що його брат у 2005-2006 роках винаймав квартиру близько школи № 9 в місті Рубіжне, надалі повернувся жити до їх батьків, іноді відповідач ночував у свідка. Свідку відомо, що сторони познайомилися в 2006 році, свідок почав бачити сторін разом у 2007 році, вони зустрічалися, іноді ночували, але жити разом у них не виходило, також у відповідача були й інші дівчата з м. Кременної, м. Луганська, м. Харцизска. Свідок іноді підвозив відповідача до проспекту Московського та йому відомо, що він надалі відвідував позивача, яка також проживала в тому районі. Свідок показав, що у 2011 році він із батьками вирішили допомогти відповідачу купити квартиру, батьки дали 40000 гривень, свідок дав 10000 гривень відповідачу та він купив квартиру [ADDRESS]. Квартира була без ремонту, відповідач замінив вікно, замінив підлогу, почав робити ремонт. В 2014 році після смерті батьків, свідок дізнався, що сторони почали проживати разом, надалі дізнався по телефону, що сторони розписалися та після розвелися (т. 1 а.с. 236-237 журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що в 2006 році працював водієм на підприємстві «Марс», знає сторін, які також працювали на тому підприємстві. Свідок возив на автомобілі відповідача, знав його батьків, знав, що відповідач зустрічається з позивачем. Також, свідок показав, що у відповідача була дівчина і в м. Кремінна. Свідку відомо, що відповідач проживав на орендованій квартирі в районі 9-ї школи, а потім з 2006-2007 роках проживав у батьків, збирав гроші на власну квартиру (т. 1 а.с. 237, зворот журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що знає сторін, з 2006 року позивач почала зустрічатися з відповідачем. Свідку відомо, що відповідач з 2006 року винаймав квартиру в районі 9-ї школи та жив там сам, позивач в той час проживала у квартирі батьків на [ADDRESS]. Свідку відомо, що у 2011 році відповідач купив квартиру, грішми йому допомогли його батьки. В 2011 році свідок бував в квартирі відповідача, квартира була без ремонту. В 2014 році свідок бачив позивача та відповідача на похоронах його батьків, після дізнався, що сторони розписалися, а через рік розвелися та позивач поїхала до Росії до іншого чоловіка, потім дізнався, що сторони судяться (т. 1 а.с. 237 зворот, 238 журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що давно знає відповідача, проживав в одному будинку з його батьками. Свідку відомо, що відповідач проживав з батьками на [ADDRESS], надалі купив квартиру за 6 тисяч доларів США, позивача вперше свідок побачив на похоронах батьків відповідача у 2014 році (т. 1 а.с. 238, зворот журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що знає сторін з 2004 року, вони дружать, з 2006 року сторони почали зустрічатися, ходили в гості, іноді ночували разом. Свідку відомо, що відповідач винаймав квартиру у 2006-2007 роках, далі переїхав до батьків та проживав там до 2011 року, після купив квартиру за 6 тисяч доларів США, йому грішми допомогли батьки та рідний брат. Квартира була без ремонту, відповідач замінив там вікна, вхідні двері, сантехніку, опалення, свідок іноді допомагав відповідачу. Свідку від позивача відомо, що вона у 2011 році посварилася зі своїми батьками та пішла з їх квартири, в якій проживала. Свідку від відповідача відомо, що він прописав позивача у спірній квартирі у 2013 році, після смерті батьків відповідача позивач його підтримала та сторони у 2015 році уклали шлюб, але вони часто сварилися та розійшлися, позивач забрала свої речі з квартири відповідача та виїхала добровільно (т. 1 а.с. 238 зворот - 240 журнал судового засідання). Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 11). 29.12.2015 [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного тану (т. 1 а.с. 12). В період з 21.04.2006 по 26.02.2015 сторони в інших зареєстрованих шлюбах не перебували, що визнається сторонами в судовому засіданні. Згідно копії паспорту позивача та довідки про склад сім'ї від 12.12.2016, вона зареєстрована з 24.12.2013 за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 9, 13). Згідно довідки з адресно-довідкового підрозділу відповідач зареєстрований з 17.08.2012 за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом 30.06.2011 за реєстром № 1378, відповідач [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] за 46000 гривень. В цьому договорі міститься заява відповідача [PERSON] в якій він заявляє, що на момент придбання квартири не перебував у зареєстрованому шлюбі і фактичних шлюбних відносинах (не проживав ні з ким однією сім'єю). Також, в цьому договорі зазначено, що відповідач був зареєстрований за адресою в [ADDRESS] (т. 1 а.с. 63). Право власності відповідача на цю квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.07.2011 (т. 1 а.с. 57). В судовому засіданні було оглянуто цивільну справу № 1224/544/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася 27.12.2011. Розгляд цієї справи тривав з 07.08.2012 по 18.12.2013. Відтак, адреса місця проживання позивача [PERSON] зазначена [ADDRESS], на цю адресу судом надсилалися судові виклики, повідомлення та судові рішення. У справі міститься постанова про відмову в порушенні кримінальної справі вид 17.02.2012, в якій вказано, що при проведенні перевірки був допитаний цивільний чоловік [PERSON] [PERSON]. Відповідно ч. 2, 3, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Відповідно ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Відповідно ст. 74 СК України якщо жінка і чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя). У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 зазначено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, із змісту ст. 74 СК України вбачається, що вказана норма поширюється на правовідносини чоловіка та жінки, які проживають однією сім'єю, тобто мають фактичні шлюбні відносини та не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне. Для визнання осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення питання поділу майна відповідно ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період упродовж якого було придбане спірне майно. Для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю жінки та чоловіка необхідні докази їх спільного проживання, спільного побуту, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету (доходів та витрат), наявність взаємних прав та обов'язків жінки та чоловіка тощо. Відповідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Суд вважає, що надані сторонами докази не свідчать про те, що саме з 21.04.2006 сторони проживали спільно, вели спільне господарство, мали спільний побут, спільний бюджет, спільні витрати, придбали майно в інтересах сім'ї. Позивач в судовому засіданні надавала пояснення, що познайомилася з відповідачем наприкінці 2005 року та вони стали проживати разом з 21.04.2006 по 2011 рік в квартирі батьків позивача, надалі проживали у баби позивача, після в новій придбаній квартирі [ADDRESS], далі 27.02.2015 зареєстрували шлюб та після цього відносини між сторонами погіршилися та вони шлюб розірвали. Позивач на придбання квартири позичила у родичів та знайомих гроші, також батько відповідача дав гроші, після вона оформила кредит, щоб повернути ці позичені гроші. Відповідач обманув позивача та оформив квартиру тільки на своє ім'я. З 2006 року до шлюбу у сторін був спільний бюджет, вони разом купували побутові речі, автомобіль, разом харчувалися, позивач працювала на дачі батьків відповідача (т. 1 а.с. 153-155 журнал судового засідання). Відповідач пояснював в судовому засіданні, що з познайомився з позивачем у 2006 році, вони працювали на підприємстві «Марс». З 2005-2007 відповідач винаймав квартиру близько 9-ї школи в місті Рубіжне, проживав в ній сам, мав відносини з іншими жінками. Також, в цей період відповідач перебував і з позивачем у близьких стосунках, іноді сторони ночували один у одного, іноді зустрічалися в колі спільних друзів, але сім'є у них не було. Після відповідач повернувся проживати до своїх батьків та в 2011 році переїхав до придбаної власної квартири. В цей період він підтримував відношення з позивачем, іноді вони ночували разом. В грудні 2011 році позивач потрапила в ДТП на автомобілі відповідача та йому довелося свідчити, що він є її цивільним чоловіком, в 2013 році відповідач зареєстрував позивача у спірній квартирі на її прохання (т. 1 а.с. 165-168 журнал судового засідання). Суд відхиляє доводи позивача та її представника щодо проживання сторін однією сім'єю з 21.04.2006 по 2011 рік виходячи з такого. Відтак, зі сторони позивача на підтвердження обставин проживання однією сім'єю з 21.04.2006 рік в справі наявні показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], при цьому свідок [PERSON], який є батьком позивача, не вважав відносини сторін шлюбом. Свідок [PERSON] підтвердила, що позивач та відповідач прийшли разом позичати гроші приблизно у 2011 році, бачила сторін разом з 2012 року; свідок [PERSON] підтвердила, що сторін як сім'ю знає 3-4 роки коли вони проживали на [ADDRESS]; свідок [PERSON] знає сторін 7-8 років, бачила як вони проживали разом у квартирі на [ADDRESS]. Свідки з боку відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що після того як відповідач виїхав з орендованої квартири у 2006 році, він став проживати у своїх батьків по [ADDRESS] та проживав там до придбання у 2011 році власної квартири. Свідок [PERSON] друг відповідача показав про те, що з 2006 сторони почали зустрічатися, в той час позивач жила в квартирі свого батька, відповідач в орендованій квартирі. Оцінюючи показання свідків, суд зазначає, що [PERSON], [PERSON] є батьками позивача та в силу цього заінтересовані в результаті розгляду справи, тому до їх показань суд ставиться критично, при цьому інші допитані свідки як з боку позивача, так і з боку відповідача, не підтвердили факту проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах в квартирі батька позивача з 2006 року. Свідок [PERSON] зазначив лише, що йому відомо про проживання сторін в 2006-2007 у квартирі батька позивача. Свідок [PERSON] є рідним братом відповідача, тому на думку суду також заінтересований в результаті розгляду справи, натомість свідки [PERSON], який працював з сторонами, та [PERSON], сусід батьків відповідача, не заінтересовані в розгляді справи та показали, що після того як відповідач з'їхав з орендованої квартири він проживав у своїх батьків. На думку суду, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] не є достатніми доказами спільного проживання сторін, спільного побуту, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та наявність взаємних прав та обов'язків жінки та чоловіка тощо, тобто показання зазначених свідків не містять достатньої інформації щодо предмета доказування. Інших доказів на підтвердження цих доводів позивача про проживання сторін з 21.04.2006 по 2011 рік справа не містить, тому суд позбавлений можливості оцінити показання свідків у сукупності з іншими доказами у справі. Разом з цим, показання майже всіх свідків співпадають в частині спільного проживання позивача та відповідача в спірній квартирі починаючи з 2011 року, також й інші наявні у справі докази підтверджують це, тому ці показання свідків в сукупності з іншими доказами підтверджують факт спільного проживання сторін однією сім'єю з 2011 року. Суд не приймає як доказ придбання позивачем вікна у спірну квартиру рахунок та товарний чек від 21.07.2012, оскільки в рахунку зазначена дата його оформлення як «22.03.2017» (внизу аркуша справа), також і сама позивач в судовому засіданні зазначила, що ці документи вона отримала у ФОП [PERSON] навесні 2017 року (т. 1 а.с. 36, 37). Посилання позивача на кредитний договір як на доказ спільного придбання спірної квартири та її участі у ремонті квартири, не приймаються судом, оскільки ця квартира була придбана відповідачем 30.06.2011, а кредитний договір оформлений позивачем з банком 31.07.2012, тобто більше ніж через рік після купівлі квартири відповідачем. Наявні у справі копії трудових книжок сторін не підтверджують факту спільного їх проживання та наявності у сторін спільного бюджету, а підтверджують трудовий стаж сторін в зазначені у цих книжках періоди. Окрім показань свідків та пояснень сторін, факт спільного проживання позивача та відповідача однією сім'єю з 2011 року по час реєстрації шлюбу підтверджується такими доказами: засвідченими копіями документів з цивільної справи № 1224/544/12, з яких вбачається, що [PERSON] є цивільним чоловіком [PERSON], після ДТП [PERSON] та [PERSON] на автомобілі поїхали додому, також місцем проживання [PERSON] є місто [ADDRESS] (т. 1 а.с. 108-118). На думку суду, зазначені в попередньому абзаці докази, свідчать про наявність у сторін станом на грудень 2011 року взаємних прав та обов'язків, оскільки при розгляді матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 27.12.2011 [PERSON] був допитаний інспектором як цивільний чоловік [PERSON], після вони разом поїхали додому, також в подальшому при розгляді цивільної справи № 1224/544/12 за позовом [PERSON] її адреса як позивача була вказана - [ADDRESS], саме на цю адресу надсилалися судові виклики. Суд не приймає заперечення відповідача, які ним надані в судовому засіданні 25.07.2017, що сам інспектор назвав його «цивільним чоловіком», його адреса в позові [PERSON] зазначена бо він хотів знати як її справа вирішиться в суді. В судовому засіданні 29.05.2017 відповідач надав інші за змістом заперечення. Відтак, зазначив, що йому прийшлося назватися «цивільним чоловіком» позивача, також він найняв позивачу адвоката. Суд розцінює це зазначення відповідача у постанові цивільним чоловіком позивача, з наступним зазначення місця проживання позивача у спірній квартирі при розгляді цивільної справи № 1224/544/12 як підтвердження факту початку проживання сторін сім'єю з грудня 2011 року, оскільки відповідач допоміг з адвокатом, надавав пояснення інспектору, був заінтересований у розгляді цивільної справи, тобто це говорить про наявність між сторонами довірчих стосунків, бажання допомогти одне одному тощо. Отже, суд вважає, що напередодні дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача 27.12.2011 характер відносин сторін мав ознаки притаманні сім'ї, сторони проживали разом у квартирі відповідача, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. Доказів, які спростовують факт проживання сторін однією сім'єю з грудня 2011 року по час реєстрації шлюбу сторонами до справи не надано. Визначаючись з періодом спільного проживання сторін, за відсутності пояснень сторін про точну дату початку їх спільного проживання, суд вважає необхідним визначити день початку цих відносин як перше число місяця грудень 2011 року та до дня, який передує дню реєстрації шлюбу сторін 26.02.2014. Таким чином, суд дійшов висновку, що достеменно факт спільного проживання сторін однією сім'єю в період з 01.12.2011 по 26.02.2014 підтверджується показаннями свідків, письмовими доказами, поясненнями сторін, які в своїй сукупності свідчать про наявність введення спільного господарства сторонами, спільного проживання, спільного побуту, взаємних прав та обов'язків у сторін. Факт спільного проживання сторін у період з 21.04.2006 до 30.11.2011 не доведений в судовому засіданні, достатніх доказів для підтвердження цього факту сторонами до справи не надано. Зокрема, позивачем не доведено, що в цей період вона постійно проживала з відповідачем, брала участь в придбанні квартири відповідача, її утриманні, в ремонті, у спільному придбанні іншого майна (побутової техніки, меблів, будівельних матеріалів) та спільного витрачання коштів. При цьому, відповідачем надано до справи докази придбання ним пластикового вікна в липні 2011 року та оплати ним комунальних послуг за спірну квартиру з липня 2011 року. Однак, і пояснення відповідача, що він з позивачем почав спільно проживати лише з 2014 року, після смерті батьків, не є переконливими, оскільки доказів на підтвердження цих обставин відповідачем до справи не надано. Навпаки, показання свідків [PERSON] та [PERSON] спростовують ці пояснення відповідача. Додатково суд зазначає, що також спростовує обставини спільного проживання сторін на час укладення відповідачем договору купівлі-продажу спірної квартири 30.06.2011, наявна в ньому заява відповідача про не перебування його у шлюбі та інших шлюбних відносинах. Позивач заявила в судовому засіданні, що відповідач обманним шляхом оформив договір купівлі-продажу на себе, але з 2011 року не оспорювала цього. Належних та допустимих доказів участі позивача в придбанні спірної квартири нею до справи не надано, суд не приймає як докази цього показання свідків та її пояснення про позику грошей у родичів та знайомих, оскільки факт укладення договорів позики не підтверджується показаннями свідків та поясненнями сторін. Суд критично ставиться до пояснень позивача, що відповідач її зареєстрував в спірній квартирі лише після того як її батьки віддали їй 20000 гривень, оскільки судом встановлено, що гроші батьки віддали у січні 2014 року, а зареєстрована у спірній квартирі вона була ще у грудні 2013. Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог в частині встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрацію шлюбу в період з 01.12.2011 по 26.02.2015, в іншій частині встановлення цього факту слід відмовити за недоведеністю. В частині вимог про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю сторін, її поділу та визнання за позивачем права власності на ? частку квартири суд відмовляє за безпідставністю, в зв'язку з таким. Під час слухання справи судом встановлено, що будь-яких письмових договорів щодо режиму майна, придбаного під час спільного проживання, сторони не укладали, тому для визнання спірної квартири, спільною сумісною власністю сторін необхідні докази введення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, здійснення сторонами спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Позивачем не доведено, що спірна квартира була придбана за спільні кошти сторін в період їх фактичних шлюбних відносин з 01.12.2011 по 26.02.2015, тому підстав визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю та її поділу між сторонами немає, в зв'язку з чим в цій частині позовних вимог суд відмовляє. Питання про розподіл судових витрат між сторонами вирішується відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на те, що позов задоволено частково, а саме: судом встановлений факт спільного проживання сторін, то сплачений позивачем судового збір за цю задоволену частину вимог у сумі 320,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на її користь, в частині відмовлених вимог судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: partial