Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

15.09.2020 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю два місяця для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Бандури Охтирського району Сумської області. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт, посвідчений 23.08.2018 приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за № 2301, відповідно до якого належні йому земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Рибальської сільської ради Охтирського району Сумської області площею 0,4738 га, кадастровий номер 5920387500:01:001:0703, площею 1,8228 га, кадастровий номер 5920387500:01:001:0702 заповів [PERSON] . Оскільки позивач постійно проживає в м. Одеса, не має родинних відносин з померлим [PERSON] та не підтримує відносини з його близькими та родичами, йому не було відомо, що [PERSON] помер. Про факт смерті спадкодавця позивачу стало відомо лише в січні 2020 року. При зверненні до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Ковальчука С.П., з приводу прийняття спадщини, позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2020, якою відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідачі також не з`явилися у судове засідання, подали заяви про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Охтирської райдержадміністрації № 361 від 29.08.2002 передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,30 га в межах згідно з планом, розташована на території Рибальської сільської ради Охтирського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ № 711347 від 30.08.2002 (а.с.7). 23.08.2018 приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Ковальчуком С.П. посвідчено заповіт [PERSON] , [INFO] , за яким заповідач на випадок своєї смерті належні йому земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Рибальської сільської ради Охтирського району площею 0,4738 га, кадастровий номер 5920387500:01:001:0703, площею 1,8228 га, кадастровий номер 5920387500:01:001:0702 заповів [PERSON] (а.с.8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, авто кий запис № 44 (а.с.27). За відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 26.10.2019 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 02.02.2017 по теперішній час (а.с.5). Згідно з довідкою, виданою виконкомом Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області від 20.01.2020 [PERSON] постійно по день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою : [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] складений в виконкомі Грунської сільської ради (Рибальський старостинський округ) 08.12.2017 реєстр № 61/4 не відмінявся і не змінювався (а.с.6). Постановою приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Ковальчука С.П. від 19.08.2020 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском терміну (а.с.9). За загальним правилом положення про спадкування права на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як роз`яснено в п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Встановлено, що позивач проживає в м. Одеса, відстань між місцем постійного проживання позивача та місцем знаходження спадкового майна є значною, спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] заведена за № 52/2019 від 19.08.2019, про що внесений відповідний запис до спадкового реєстру приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Ковальчуком С.П. за № 64624066 (а.с.24). Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини зважаючи на велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, що відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили, як достатнього для вчинення зазначеної дії. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати підлягають вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved