Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

16.08.2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] Свою заяву обгунтовує тим, що його батько [PERSON] помер 24 липня 2017 року у м. Горлівка Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. З метою реєстрації смерті батька він звертався до Южноукраїнського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, але отримав відмову у реєстрації факту смерті, оскільки надане свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства, як підстава для реєстрації смерті громадянина. Вказує, що визнання даного факту йому необхідно для одержання свідоцтва про смерть його батька. У судовому засіданні заявник підтримав вимоги про встановлення факту смерті його батька [PERSON] та просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Южноукраїнського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що заявник є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.6). На підтвердження факту смерті, заявник надав свідоцтво про народження свого батька (а.с.6). Також заявником надана довідка про причину смерті до форми №106/у 125 від 25 липня 2017 року, видана Центром первинної медично-санітарної допомоги №2 м. Горлівка Донецької області (а.с. 7). Згідно з довідкою від 02.08.2017 року Комунального підприємства «Керуюча компанія міста Горлівка» Донецької Народної Республіки [PERSON] помер 24.07.2017 року (а.с. 9). Оскільки документ, що підтверджує факт смерті [PERSON] виданий установою на території, тимчасово непідконтрольній державі Україна, цей документ не створює правових наслідків. Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації Южноукраїнським міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області заявнику було відмовлено у державній реєстрації смерті його батька (а.с. 10). Відповідно до положень ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закону України) датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. В силу ч.ч.2,3 ст. 9 Закону України будь-який орган, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконною, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та або особами, передбаченими ч.2 цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Таким чином, судом встановлено, що видане свідоцтво про смерть є недійсним та не створює правових наслідків, з огляду на це заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до п.11 ч.1 ст.9 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Правилом п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення вказаного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для одержання ним свідоцтва про смерть його батька. В судовому засіданні підтверджено факт смерті [PERSON] 24 липня 2017 року у м. Горлівка Донецької області за допомогою показів свідків [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved