Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

15 червня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 17 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON]. укладено договір кредиту № 935/8-234. За умовами договору банк надав відповідачу в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 77000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення всіх траншів 11 липня 2033 року на умовах, визначених договором кредиту. Відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та процентів за договором кредиту не виконує. 27 листопада 2014 року банком направлено відповідачу лист з повідомленням про заборгованість за Договором кредиту та пропозицією сплатити борг. Станом на 04 червня 2015 року заборгованість відповідача становить 200242 долари 82 центи США, що в еквіваленті згідно з курсом НБУ станом на 04 червня 2015 року складає 4206292 гривні 93 копійки, в тому числі: заборгованість за кредитом в розмірі - 75972 долари США (1595864 гривні 87 копійок), заборгованість за відсотками - 91419 доларів 92 центи США (1920363 гривні 33 копійки), пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6681 долар 73 центи США (140356 гривень 13 копійок), пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 26169 доларів 17 центів США (549708 гривень 60 копійок). Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту № 935/8-234 від 17 липня 2008 року в розмірі 200242 долари 82 центи США, що в еквіваленті згідно з курсом НБУ станом на 04 червня 2015 року складає 4206292 гривні 93 копійки за курсом НБУ на дату ухвалення рішення. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов у повному обсязі та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач та представник відповідача вважають, що заявлений позов не підлягає задоволенню, оскільки стороною позивача пропущений строк позовної давності за заявленими вимогами. Подали до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту № 935/8-243 (т. 1, а.с. 5-8). Відповідно до п. 1.1. договору кредиту кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 77000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних та комісій, у розмірі та в порядку, визначених в додатку № 1 до цього договору. Згідно з п.п. 1.1.1. п. 1.1. договору кредиту погашення кредиту буде здійснюватися до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з серпня 2008 року (останній платіж липень 2033 року) та з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 11 липня 2033 року (включно) на умовах, визначених цим договором. Зазначеним пунктом договору кредиту сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом усього часу дії договору в розмірі 257 доларів США до 10 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2008 року. Пунктом 2.4.5. договору кредиту передбачена сплата процентів за користування кредитом не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Крім того, відповідно до п.п. 3.3.8. п. 3. договору кредиту позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1., 2.4. цього договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата пені за несвоєчасне повернення кредиту обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погашувала суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стороною позивача було надано суду розрахунок заборгованості відповідача, згідно якого станом на 04 червня 2015 року внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків за договором кредиту заборгованість [PERSON] складає 200242 долари 82 центи США, що в еквіваленті згідно з курсом НБУ станом на 04 червня 2015 року складає 4206292 гривні 93 копійки, з яких: -заборгованість за кредитом - 75972 долари США (1595864 гривні 87 копійок); -заборгованість за відсотками - 91419 доларів 92 центи США (1920363 гривні 33 копійки); -пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6681 долар 73 центи США (140356 гривень 13 копійок); -пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 26169 доларів 17 центів США (549708 гривень 60 копійок). У судовому засіданні 23 січня 2017 року стороною позивача надано уточнений розрахунок заборгованості відповідача (з урахуванням строків позовної давності), згідно якого станом на 05 червня 2015 року внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків за договором кредиту заборгованість [PERSON] складає 123522 долари 65 центів США, що в еквіваленті згідно з курсом НБУ станом на 05 червня 2015 року складає 2595669 гривень 57 копійок, з яких: -заборгованість за кредитом - 75972 долари США (1596453 гривні 80 копійок); -заборгованість за відсотками - 31224 долари 49 центів США (656142 гривні 51 копійку); -пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6697 доларів 23 центи США (140733 гривні 76 копійок); -пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 9828 доларів 93 центи США (202339 гривень 50 копійок). Заяви про зменшення розміру заявлених вимог сторона позивача до суду не подавала. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору відповідає вимогам закону (т. 1, а.с. 13-15, т. 2, а.с. 170-176). 28 вересня 2016 року [PERSON] подала клопотання про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» (т. 3, а.с. 164-165). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Пунктом 4.4. договору кредиту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Вбачається, що сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. У наданому стороною позивача при звернення до суду з позовом розрахунку заборгованості [PERSON] зазначено, що останній платіж вона здійснила 27 листопада 2008 року (т. 1, а.с. 14). В уточненому розрахунку заборгованості, поданому представником позивача в судовому засіданні 23 січня 2017 року міститься інформація про погашення строкової заборгованості за кредитом у розмірі 514 доларів 22 центів США та простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 513 доларів 78 центів США. Зазначені суми були сплачені відповідачем в наступному порядку: -сплачена строкова заборгованість 11 серпня 2008 року в розмірі 257 доларів 74 центи США, 10 вересня 2008 року в розмірі 256 доларів 36 центів США та 20 жовтня 2008 року в розмірі 12 центів США; -сплачена прострочена заборгованість 20 жовтня 2008 року в розмірі 256 доларів 90 центів США та 27 листопада 2008 року в розмірі 256 доларів 88 центів США. Вбачається, що останній платіж за договором кредиту [PERSON] здійснила 27 листопада 2008 року, а тому за визначенням пункту 4.4. договору кредиту строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 26 лютого 2009 року. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). У зв'язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов'язання (п. 4.4 Договору), а тому банк мав право з 26 лютого 2009 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права. Позовна заява про стягнення коштів з відповідача за договором кредиту подана до суду лише 15 червня 2015 року. Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.4. договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 26 лютого 2009 року не підлягали виконанню. Так а правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі №6-249цс15 та в постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року в справі № 6-1174цс16 та є обов'язковою для застосування (ч. 1 ст. 3607 ЦПК України). Відповідач підтвердила в судовому засіданні те, що останній платіж за договором кредиту був здійснений саме 27 листопада 2008 року. Стороною позивача не надано суду будь-яких належних доказів (фінансових документів - квитанцій, платіжних доручень тощо) на підтвердження внесення відповідачем [PERSON] коштів на погашення заборгованості за договором кредиту в більш пізні періоди чи дати. За таких обставин, суд дійшов висновку про застосування строку позовної давності до вимог позивача та відсутності підстав для його поновлення. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed