Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

16.05.2019р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с. № 2, 3). В позовній заяві позивачка посилається на те, що в неї та відповідача є спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2015р., проте шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з вересня 2017р., з цього часу сторони проживають окремо та живуть своїми інтересами. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомагає утримувати дитину, проте нерегулярно, та в розмірі, що не може задовольнити потреби дитини. Відповідач має фізичні та матеріальні можливість щоб утримувати сина. У зв`язку зі станом здоров`я дитини, позивачка тимчасово не працює. Враховуючи викладене, позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.05.2019р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 8). В наданій суду 10.07.2019р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, справу просила розглядати за її відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с.№14). Відповідач 10.07.2019р. також надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, просив врахувати те, що на його утриманні перебуває батько інвалід третьої групи та відповідач наразі не працює (а.с. № 16). За таких обставин, враховуючи письмові заяви сторін від 10.07.2019р., суд розглянув цивільну справу по суті 10.07.2019р. відповідно до положень ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності сторін та без технічної фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заяви сторін від 10.07.2019р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.10.2015р. Жовтневим ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ (а.с. № 5). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2015р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26.09.2015р. Жовтневим ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ (а.с. №4). Малолітній син мешкає зі своєю матір`ю [PERSON] , відповідно до довідки №3675 про склад сім`ї (а.с. № 7а). Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом. Відповідач в своїй заяві від 10.07.2019р. позовні вимоги визнав, проте просив врахувати суд, що на його утриманні перебуває батько, який є інвалідом третьої групи, про що надав копію пенсійного посвідчення. Проте суд не може враховувати при винесенні рішення дані обставини, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи те, що відповідач є працездатним, не заперечує проти сплати аліментів у заявленому позивачкою розмірі, не має на утриманні інших дітей та осіб, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.05.2019р. до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017р.). При цьому враховано, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019р.» прожитковий мінімум для дитини віком дo 6 років з 01 січня - 1626 грн., з 01 липня - 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн. Ті посилання відповідача, які він висловив, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідач не пояснив суду, чому він у віці 38 років не працює, які намагання для цього робить, чому не перебуває на обліку у службі зайнятості, за які кошти забезпечує себе та за які кошти допомагає батьку. Крім того, суд зауважує, що цим рішенням з нього стягуються аліменти не в твердій грошові сумі, а в дольовому розмірі , тобто від будь-якої отриманої ним заробітної плати (доходу), навіть, якщо це буде мінімальний розмір заробітної плати за відповідний рік. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2019р. за майновими вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: approved