Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

15.09.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2012 року сторони проживали разом та перебували між собою у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO], батьківство відповідача відносно якого встановлено в передбаченому чинним законодавством порядку. Дитина в даний час проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до\~ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії І-АМ №230196, виданого В ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 17.07.2012 року, в графі «батько» значиться [PERSON] відповідач по справі, в графі «мати» значиться [PERSON] позивач по справі (а.с.3). Відповідно до п.1 ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Таким чином, незважаючи на те, що сторони по справі у зареєстрованому шлюбі між собою не перебували, батьківство відповідача відносно [PERSON] встановлено в передбаченому чинним законодавством порядку, що сторонами не заперечується. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В даний час дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідно до довідки МКП «ЖЕК №15» від 14.09.2016 року №741 (а.с.2). Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України\~встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини, матеріальне становище позивача. Окрім того, суд враховує особу платника аліментів, який являється молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, зі слів позивача офіційно працевлаштований на виробництві з виготовлення металопластикових вікон, має на утриманні неповнолітню доньку Вероніку, [INFO], від першого шлюбу. А тому, зважаючи на те, що позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач не надав заперечень проти останнього, а також

Outcome: approved