Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

16 грудня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що 03 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та (ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк») [PERSON] був укладений кредитний договір № KIV0AU00051321. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 8237 доларів 57 центів США строком до 03 жовтня 2013 року зі сплатою 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 03 жовтня 2006 року укладений договір застави рухомого майна. [PERSON] надав в заставу автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO», модель Т13110, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, що належить йому на праві власності. Станом на 13 листопада 2013 року [PERSON] прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить 2602 долари 15 центів США, з яких: - 2183 долари 45 центів США - заборгованість за кредитом; - 393 долари 09 центів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 25 доларів 61 цент США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просить суд ухвалити рішення, яким вилучити в [PERSON] та передати в заклад банку зазначений автомобіль, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу; у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Представник позивача в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 30). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № KIV0AU00051321. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 8237 доларів 57 центів США строком до 03 жовтня 2013 року зі сплатою 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 13-14). ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 21). У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 03 жовтня 2006 року укладений договір застави рухомого майна. [PERSON] надав в заставу автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO», модель Т13110, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, що належить йому на праві власності (а.с. 15-16). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді Полівановим В.А. умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір його сторонами укладено в письмовій формі, зазначено розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, пені та штрафів обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. [PERSON], не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 13 листопада 2013 року [PERSON] прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить 2602 долари 15 центів США, з яких: - 2183 долари 45 центів США - заборгованість за кредитом; - 393 долари 09 центів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 25 доларів 61 цент США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитно-заставному договору станом на 13 листопада 2013 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 5-8). Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору [PERSON] надав в заставу автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO», модель Т13110, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, що належить йому на праві власності. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 26 цього закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягають понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved