Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

15.10.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.12.2013 між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №019, відповідно до якого позивач надав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 265200,00 грн. на: поточні потреби під іпотеку/однокімнатної квартири в [ADDRESS]; для оплати суми страхового платежу на користь Страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» у розмірі 5200,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено, що за надання кредиту позичальник сплачує позивачу комісії; відповідно до п.3 .14. Кредитного договору проценти за користування Кредитом нараховуються щоденно на суму заборгованості по Кредиту за методом «факт/360» (за фактичну кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році) за ставкою, вказаною у п.3.2. Кредитного договору. Відповідно до п.3.2. Кредитного договору за користування Кредитом встановлюється змінювана процентна ставка. На момент укладення Кредитного договору сторонами обумовлено значення процентної ставки в розмірі 19%, яка діє протягом першого Періоду Дії Ставки (Первинна Відсоткова Ставка). Відповідно до п.3.4. починаючи з другого та всіх наступних Періодів дії Ставки проценти за користування кредитом сплачуються згідно встановленого розміру Змінюваної Процентної Ставки. Відповідно до п.3.6. Змінювана Процентна Ставка визначається таким чином: Змінювана Процентна Ставка = Базова Ставка + 5,25% (Маржа). Кредитний договір був укладений на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів, відповідно до яких [PERSON] зобов'язався повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені договором, сплачувати комісію та проценти за користування Кредитом (р. l, п.2.4., п.3.1., п.3.15., 4.1. Кредитного договору). Пунктом 2.1. Кредитного договору визначено, що позивач видає [PERSON] кредит на строк до 19.12.2023. Позивач зазначає, що виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами №37567179, №37567213 від 20.12.2013. [PERSON] свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, Кредит в порядку і термін, передбачений Кредитним договором не повертає, відсотки за користування Кредитом не сплачує, у зв'язку з чим у [PERSON] станом на 04.08.2014 виникла прострочена заборгованість у розмірі 30075,92 грн. з яких: 4914,24 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 25161,68 грн. - прострочені відсотки. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а договір відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами. Пунктом 5.1. Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором [PERSON] на вимогу Банку сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по Кредитному договору процентної ставки, вказаної у п.3.2. Кредитного договору, але не менше десяти гривень за кожний день прострочення. Відповідно до п.5.4. Кредитного договору строк позовної для стягнення неустойки (штрафу, пені) за договором прирівнюється до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за договором. Розмір пені за несвоєчасне виконання [PERSON] грошових зобов'язань за Кредитним договором, а саме: по простроченій основній сумі кредиту та прострочених відсотках за період з 04.02.2014 по 04.08.2014 становить 2420,73 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до п.4.9. Кредитного договору Позивач у випадках, передбачених п.2.9. Кредитного договору, а саме: несвоєчасна сплата процентів або повернення Кредиту (частини Кредиту), невиконання [PERSON] зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вправі вимагати дострокового повернення :Кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед Позивачем за Кредитним договором, що підлягає стягненню в судовому порядку, становить 292 124,97 грн., з яких: 264 542,56 грн. - неповернута сума кредиту; 25 161,68 грн. - прострочені відсотки; 2420,73 грн. - пеня по простроченій заборгованості. Як зазначає позивач, 20.12.2013 з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед позивачем за Кредитним договором між позивачем, [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки №019/S-2. Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з п. 2.5. Договору поруки [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед позивачем. У відповідності до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник; включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. [PERSON] порушила р. l, п. 3.1., п. 3.15., п. 4.l., п. 4.10. Кредитного договору та ст.ст. 629, 1054 Цивільного кодексу України щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків та комісій за користування кредитними коштами. [PERSON] порушила п. l.l., п.2.3. Договору поруки та ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України щодо відповідальності поручителя перед кредитором за порушення боржником умов Кредитного договору. 15.07.2014 у зв'язку з порушенням [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором позивачем на адресу [PERSON] та [PERSON] були надіслані вимоги про повернення заборгованості вих. №2014/О7/15-4 та вих. №2014/О7/15-5, проте, станом на дату подання позову, за твердженням позивача, дані вимоги задоволені не були. За наведених обставин позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості та пені за Кредитним договором №019 від 20.12.2013 року в загальному розмірі 292 124,97 грн., а також відшкодувати за рахунок відповідачів понесені позивачем судові витрати. До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Повідомлення відповідачів про час та місце судового розгляду здійснене через оголошення у пресі в газеті «Урядовий кур'єр» у відповідності до положень ст.ст. 74, 122 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №019. За змістом укладеного договору позивач надає відповідачу [PERSON] кредит в національній валюті в сумі 265200,00 грн. на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 19.12.2023 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 19% річних, яка є змінювальною процентною ставкою. Відповідно до умов кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами по 4996 грн. протягом усього строку кредитування, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, згідно графіку погашення, шляхом внесення коштів на поточний рахунок вказаний в п. 3.19 цього договору. Відповідно до п.п. 5.1., 5.4. кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором позичальник на вимогу банку сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по кредитному договору процентної ставки, вказаної у п.3.2. кредитного договору, але не менше десяти гривень за кожний день прострочення. Строк позовної для стягнення неустойки (штрафу, пені) за договором прирівнюється до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за договором. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав надавши позивачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальними ордерами №37567179 від 20.12.2013 року та №37567213 від 20.12.2013 року (а.с. 14-15). З метою забезпечення зобов'язань позичальника за вказаним вище договором кредиту, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №019/S-2 від 20.12.2013 року. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним вище договором кредиту належним чином не виконав у зв'язку із чим виникла заборгованість на загальну суму - 292124 грн. 97 коп., розрахована позивачем та перевірена судом, яка складається з: - 264542,56 грн. - неповернута сума кредиту; - 25161,68 грн. - прострочені відсотки; - 2420,73 грн. - пеня по простроченій заборгованості. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог банка про стягнення заборгованості. При цьому, суд вважає законними вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості, враховуючи, що відповідачкою [PERSON] в забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, було укладено з позивачем договір поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи, що укладеним договором поруки передбачено, що поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафі, неустойок) за кредитним договором №019 від 20.12.2013 року, укладеним між боржником та кредитором, вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості в тому числі з поручителя є законними та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved