Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

17.09.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Якимів Надія Богданівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Якимів Надії Богданівни заяви про прийняття спадщини після смерті бабці [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла бабця позивача [PERSON]. Після смерті померлої залишилася квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Враховую те, що на час смерті бабці позивач [PERSON] займалася лікуванням сина [PERSON], 2005 року народження, який є інвалідом з народження (Порушення аутичного кола) і потребував опіки і постійного безпосереднього догляду, так як внаслідок хвороби не має змоги обслуговувати себе самостійно, позивач [PERSON] не мала можливості з'ясовувати будь-яку інформацію щодо намірів бабусі щодо розпорядження майном після її смерті. Таким чином позивачу не було відомо про те, що її включено до числа спадкоємців по заповіту. З листа від 06.09.2018р. №1625/02-14 приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б. позивачу [PERSON] стало відомо про відкриття спадкової справи №22/2010 після смерті [PERSON], [INFO], а також про те, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини. При цьому їй було роз'яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого Цьолковською І.С., державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори 22.09.2009р. за реєстровим №1-1415, спадкоємцями квартири, яка належала їй на праві приватної власності, в рівних частках вказано [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Для отримання спадщини позивач не змогла у встановлений законом строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки самостійно займалася вихованням дитини-інваліда з народження (ДЦП), який потребував опіки і постійного безпосереднього догляду, так як внаслідок хвороби не мав змоги обслуговувати себе самостійно та в силу інших важких життєвих обставин. За таких обставин, позивач вимушена звернутись з позовом до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. В останнє судове засідання не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву, в якій просить продовжити розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б. в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла бабця позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до заповіту від 22.09.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Цьолковською І.С. за реєстровим №1-1415, [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповіла в рівних частинах [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - сторонам по справі (а.с.6). З листа від 06.09.2018р. №1625/02-14 приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б. позивачу [PERSON] стало відомо про відкриття спадкової справи №22/2010 після смерті [PERSON], [INFO], про складений заповіт на її ім'я, а також про те, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини. При цьому, [PERSON] було роз'яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений вищевказаною статтею строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті бабці [PERSON], позивач [PERSON] самостійно займалася вихованням та лікуванням сина [PERSON], 2005 року народження, який є інвалідом з дитинства (порушення аутичного кола), що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с.9). Мати [PERSON] являється законним представником дитини-інваліда [PERSON], оскільки він потребує опіки і постійного безпосереднього догляду, так як внаслідок хвороби не має змоги обслуговувати себе самостійно, а тому позивач не мала можливості з'ясовувати будь-яку інформацію щодо намірів бабусі з приводу розпорядження майном після її смерті. Таким чином позивачу не було відомо про те, що її включено до числа спадкоємців по заповіту. Відтак, в силу важких життєвих обставин, внаслідок постійних хворіб та витрат на лікування сина, що підтверджується копіями медичних висновків (а.с.10-13), позивач була позбавлена можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно з положеннями п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті бабці [PERSON] з поважної причини. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а тому приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Задовольняючи позов, суд визначає позивачу додатковий тримісячний строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабці [PERSON]

Outcome: approved