Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

16 липня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 січня 1990 року міськвідділом ЗАГС м.Славутич Київської області УРСР, актовий запис №9. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 січня 1990 року міськвідділом ЗАГС м.Славутич Київської області УРСР, актовий запис №9. Під час шлюбу в них народилося двоє дітей: син- [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] , які на даний час вже дорослі і проживають окремо. Сімейні стосунки сторін не склались через відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Вже з січня 2015 року проживають окремо, відповідач виїхав і не підтримує з позивачем ніяких контактів. Відповідно перестали вести спільне господарство, в кожного утворився окремий бюджет. Примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спору щодо розподілу майна немає. Ухвалою судді від 28 липня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Оскільки неможливо було ухвалити законне та обгрунтоване рішення без проведення судового засідання, ухвалою від 22 вересня 2020 року було призначено по справі судове засідання на 20.10.2020 року. Ухвалою від 20.10.2020 року було відкладено судове засідання на 19.11.2020 року, в зв`язку з тим, що у суду відсутні відомості про отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками. 19.11.2020 року цивільну справу було знято з розгляду, в зв`язку з тим, що Головуюча по справі суддя Малишенко Т.О. перебувала на лікарняному. Судовий розгляд справи перепризначено на 15.12.2020 року. У призначене судове засідання позивач не з`явилася, про день судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачу було направлено за його відомим зареєстрованим місцем проживання позовну заяву з додатками, ухвалу про відкриття провадження у справі та судову повістку. Також відповідача було повідомлено через офіційний сайт судової влади про день судового розгляду справи. Станом на 15 грудня 2020 року у суду немає відомостей про те, що відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками. 05.11. 2020 року конверт із позовною заявою з додатками, ухвалою про відкриття провадження у справі, повернувся до суду з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 15 грудня 2020 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 27 січня 1990 року міськвідділом ЗАГС м.Славутича Київської області, УРСР, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 27 січня 1990 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис №9. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на сімейне життя, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сім`я припинила своє існування. На сьогоднішній день позивач не підтримує жодних зв`язків з відповідачем. Примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спору щодо розподілу майна немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище відповідача - [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved