Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

15.06.2020 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Ремського Є.В., звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заявлені вимоги мотивовано тим, що йому на праві приватної власності належать земельні ділянки: площею 5,3300 га та 0,06 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 022314 від 02.04.2002 року, реєстраційний номер 63. При видачі вищевказаного державного акту була допущена помилка в частині зазначення його прізвища, а саме вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». За таких обставин заявник змушений просити суд: встановити факт належності йому, [PERSON] , правовстановлюючого документа, а саме - Державного акту на право приватної власності на землю, площею 5,3300 га та 0,06 га, серії І-МК № 022314 від 02.04.2002 року, виданого на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 13.03.2002 р., №64-р. Заявник у судове засідання не з`явився, 13.07.2020 року представник заявника Ремський Є.В. надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявника, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи: Підгір`ївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області у судове засідання не з`явився, надіслав на електронну пошту суд заяву з проханням слухати справу без його участі. Заперечень проти заяви [PERSON] не надав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Розгляд справи відбувся на підставі ст. 223 ЦПК України у відсутність сторін та відповідно до поданих заяв. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним і відповідно до ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із Законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що заявнику на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 022314 від 02.04.2002 року на праві приватної власності належать земельні ділянки, площею 5,3300 га та 0,06 га, що розташовані на території Підгір`ївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, вищевказані земельні ділянки були зареєстровані згідно вищевказаного Державного акту на ім`я [PERSON] та зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63 від 02.04.2002 року. В травні 2020 року з метою приведення правовстановлюючих документів на земельну ділянку згідно чинного законодавства, заявнику було відмовлено з тих причин, що у Державному акті на право приватної власності на землю вказано його прізвище як « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Той факт, що правильне прізвище заявника - « [PERSON] » свідчать: паспорт заявника, картка платника податків, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.12.1977 року, Витяг з Держаного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4809053712020 від 05.03.2020 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.11.1985 року, трудова книжка колхозника серії [NUMBER] від 20.02.1986 року, військовий квиток серії [NUMBER] , виданий 07.10.1981 року. Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією прав на нерухоме майно, а також те, що немає іншої можливості виправити допущену помилку у документах, усунення вказаної помилки можливо лише у судовому порядку. Спору про право немає, встановлення даного факту не суперечить закону і ніяким чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Враховуючи наведене, суд вважає, що заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved