Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] подав до суду вищевказану заяву для розгляду в порядку окремого провадження, вказавши в ній, що його тітка [PERSON], [INFO], була зареєстрована та проживала за адресою: м.Луганськ, кв.Сонячний[ADDRESS]. Після початку проведення антитерористичної операції на сході України [PERSON] залишилася у м.Луганську, де 16 листопада 2015 року померла внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності, атеросклеротичної хвороби серця. Даний факт підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть, яке видано 16 листопада 2015 року за №1021 Державним закладом «Луганська міська багатопрофільна лікарня №8» так званої Луганської Народної Республіки. Оскільки зазначений документ складено без урахування вимог чинного законодавства України та завірені печаткою так званої Луганської Народної Республіки, то відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (далі відділ ДРАЦС) заявнику [PERSON] з цих підстав було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть тітки [PERSON]. На території м.Луганськ тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, у тому числі до Державного реєстру актів цивільного стану громадян до закінчення антитерористичної операції на сході України, а проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Встановлення факту смерті [PERSON], у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, в позасудовий спосіб неможливо, а тому заявник [PERSON] просить суд встановити факт смерті [PERSON]. Заявник [PERSON] письмово повідомив судові про те, що він підтримує доводи поданої заяви, прохає її задовольнити на підставі наявних у справі доказів (а.с.15). Відділ ДРАЦС, як заінтересована особа, був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, заперечень проти заяви [PERSON] не предявлено (а.с.20,21). Суд дійшов висновку про те, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності заявника та представника заінтересованої особи. У відповідності до вимог частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позиції заявника та заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно пункту 8 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року (далі Постанова ПВСУ №5 від 31 березня 1995 року) розяснив, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до пункту 5.1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 грудня 2010 року №3307/5) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року за №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. З матеріалів справи випливає, що [PERSON] народилася 03 січня 1937 року в с.Михайлівка Станично-Луганського району Луганської області, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: м.Луганськ, кв.Сонячний[ADDRESS] з 25 листопада 1965 року, про що надана копія паспорту серія ЕК №649499, виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області від 29 жовтня 1997 року (а.с.9). 16 листопада 2015 року [PERSON], перебуваючи у м.Луганську, померла, про що вказує складене російською мовою «Врачебное свидетельство о смерти №1021» від 16 листопада 2015 року, у якому зазначено, що [PERSON] померла 16 листопада 2015 року у віці 78 років, причиною смерті є хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця. Свідоцтво видане лікарем [PERSON] та завірене печаткою Державного закладу «Луганська міська багатопрофільна лікарня №8» так званої Луганської Народної Республіки. На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. До цього переліку включено вищевказаний населений пункт, у якому проживала та померла [PERSON]. 14 грудня 2015 року [PERSON], який займався похованням своєї тітки [PERSON], відділом ДРАЦС було відмовлено у реєстрації її смерті на підставі вказаного вище документа, який не відповідає вимогам чинного законодавства України (а.с.5-14,16). Враховуючи, що вказаний вище документ складений не на офіційному бланку свідоцтва про смерть, який встановлено як єдиний зразок на території України, та не може бути прийнятий органом державної реєстрації актів цивільного стану у якості підтвердження факту смерті [PERSON], отримати свідоцтво про смерть тітки на бланку українського зразка заявник у м.Луганську вочевидь не може, необхідно застосувати інші механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту прав, свобод і законних інтересів заявника. При цьому, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання (пункт 18 Постанови ПВСУ №5 від 31 березня 1995 року). Згідно зі статтею 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обовязковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. За таких обставин, заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки документ про підтвердження факту смерті його тітки [PERSON] є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка має бути прийнята спадкоємцями, а тому встановлення факту смерті особи має для заявника [PERSON] юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved