Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

15 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просила винести рішення та визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою № 35 в будинку № 38 по вулиці Гагаріна в місті Павлоград Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. З її згоди у зазначеній квартирі було зареєстровано [PERSON], згоду на його реєстрацію вона дала бо на той час вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, також він є батьком їхнього сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2015 року по сьогоднішній день він не проживає у зазначеній квартирі, однак зніматися з реєстрації добровільно не бажає, та продовжує бути зареєстрованим в цій квартирі, що заважає їй отримати державну субсидію на комунальні послуги та впливає на її майновий стан при сплаті нею комунальних послуг ще за одну особу, яка зареєстрована у квартирі але не проживає в ній. У звязку з цим, вона вимушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, однак надала заяви про розгляд справи за її відсутності в яких зазначили, що позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти зняття його з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 26 квітня 2007 року (арк.с.5). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON]. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з акту від 08 грудня 2016 року, складеного у складі членів ОСББ «Гагаріна,38» вбачається, що відповідач [PERSON] з листопада 2015 року у вищезазначеній квартирі фактично не проживає, а мешкає за іншою адресою (арк.с.8). Реєстрація відповідача за вищезазначеною адресою є перешкодою для позивача у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а саме позивач позбавлена можливості в оформлені державної субсидії. Отже у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст.ст. 6, 8 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обовязковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. Відповідач не є співвласником житла, не проживає за адресою реєстрації більше одного року, тому суд вважає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved