Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

17.03.2015р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за борговою розпискою в розмірі 7000грн., 3% річних від суми боргу - 61,56грн., інфляційної складової від суми боргу в сумі 7623грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 18 жовтня 2014 року відповідач [PERSON] отримала від неї згідно боргової розписки 7000 гр., які обіцяла повернути до 31 листопада 2014 року. Після закінчення строку боргу, вона неодноразово зверталася до відповідачки з проханням повернути отримані гроші, але [PERSON] стала усіляко ухилятися від зустріч з нею і відмовляється повернути отримані від неї гроші, безпідставно користуючись її грошовими коштами в розмірі 7000 гр. Тому позивачка просить стягнути в судовому порядку суму боргу з відповідачки. Крім того, на підставі вимог статей 536, 625, 1214 Цивільного кодексу України відповідачка повинний сплатити їй 3% річних за користування грошовими коштами, що складає 61.56грн., з розрахунку: ((7000 гр. х 3): 365) х 107 = 61,56грн., де: 7000 грн. - сума боргу, 3% - розмір річних, 365 - кількість днів у році, 107 - кількість днів, якими відповідач користується її грошима, а також суму боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення, а саме за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року включно, що складає 7623 гр., з розрахунку, що індекс інфляції згідно даним Мінфіну України складає: у грудні 2014 року (+100.5%), січні 2015 року (+103.1%), лютому 2015 року (+105.3%), а усього індекс інфляції за весь час неповернення мені грошей склав (+108.9%). Загальна сума, яку відповідачка повинна їй сплатити, на думку позивачки, складає 14684,56грн., з розрахунку: 7000грн. + 61,56грн. + 7623грн. = 14684,56грн., де: 7000грн. - сума основного боргу; 61,56грн. - 3% річних за користування моїми грошима, а 7623грн. - сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року включно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримав свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Крім того, суду пояснила, що вона є переселенкою з м.Новоазовська Донецької області, на цей час взята на облік та проживає в [ADDRESS], в квартирі, яку вона винаймає. В серпні 2014 року вона прочитала оголошення в газеті про продаж будинку в [ADDRESS]. Разом з [PERSON] вони хотіли придбати цей будинок в складчину за 25000грн., про що домовились з відповідачкою [PERSON] Вона дала завдаток відповідачці 10000 грн., на зазначену суму відповідачка написала їй розписку. В вересні 2014 року відповідачка мала звільнити будинок та переоформити на неї будинок, але вона продала будинок іншим людям, а їй 18.10.2014 року повернула завдаток. Того ж дня, тобто 18.10.2014 року відповідачка попросила у неї в борг 7000 грн. на господарські потреби строком на 1 місяць і вона їх дала, але після закінчення місячного терміну відповідачка борг не повернула і стала уникати спілкування з нею по телефону, тому вона і звернулась з зазначеним позовом до суду. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що факти, які викладені у позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України виходячи з наступного. Між нею та позивачкою була домовленість про купівлю-продаж будинку [ADDRESS], який належить на праві власності її чоловікові. 28 серпня 2014 року вона отримала завдаток від позивачки в розмірі 10000 грн. за вказаний будинок, оформляла документи, але позивачка передумала купляти будинок і в жовтні 2014 року вона повернула їй завдаток, про що написала розписку 18.10.2014 року. Гроші, які вимагає позивачка - це ті кошти, що вона(позивачка) вклала в риття свердловини в її дворі без її дозволу. Оскільки позивачка самовільно, без її дозволу пробила свердловину в її дворі, вона вважає, що не повинна їй компенсувати нічого. Із письмових заперечень відповідачки, наданих суду 16.04.2015 року (а.с.19-20) вбачається, що оскільки позивачка мала намір купувати її будинок, то вона (відповідачка) не заперечувала.18 жовтня 2014 року позивачка зустрілася з нею і сказала, що свердловина вже практично вирита і тому вона повинна їй надати грошові кошти у розмірі 7000 гривень, які позивачкою були витрачені на оплату праці працівникам, що рили свердловину. Грошей в неї не було, тому вона написала розписку про те, що 18 жовтня 2014 року отримала від позивачки грошові кошти у розмірі 7000 гривень і зобов'язується повернути їх до 31 листопада 2014 року. Будинок вона не продала позивачці, оскільки її чоловік цього не захотів, сказав, що будинок належить йому і змусив її повернути завдаток за будинок позивачці. Крім того, вважає, що розрахунок втрат від інфляції за борговою розпискою позивачкою зроблено невірно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно розписки відповідачки [PERSON], написаної нею власноручно, від 18.10.2014 року вона повинна віддати позивачці [PERSON] гроші в сумі 7000грн. до 31.11.2014 року (а.с.4). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми, відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, тобто суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом(ст.1050, 625 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконала належним чином своє зобов'язання перед позивачкою [PERSON] та не повернула йому суму боргу в розмірі 7000 гривень, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача в судовому порядку слід стягнути суму боргу в розмірі 7000грн.., 3% річних від простроченої суми(за 107 днів), що складає 61грн. 56 коп. та інфляційну складову боргу, що складає 623 гривні із розрахунку: індекс інфляції згідно даним Мінфіну України складає: у грудні 2014 року (+100.5%), січні 2015 року (+103.1%), лютому 2015 року (+105.3%), а усього індекс інфляції за весь час неповернення грошей склав (+108.9%).7000 гр. - сума боргу х 108,9 % =7623грн.(сума боргу разом з інфляційною складовою). В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] до [PERSON] відмовити як необґрунтованих. Суд вважає, що позивачкою [PERSON] не вірно зроблено розрахунок інфляційної складової на суму заборгованості. Щодо заперечень відповідачки [PERSON] про те, що вона не має боргу перед позивачкою [PERSON] суд вважає, що ці заперечення суперечать матеріалам цивільної справи, зокрема розписці, написаній відповідачкою [PERSON] власноручно 18.10.2014р. У відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] також підлягають стягненню судові витрати - судовий збір, сплачений ним при поданні позову, в сумі 243,60грн.(а.с.1)

Outcome: partial