Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

16 січня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо щомісячного стягнення з [PERSON] на її користь аліментів для утримання їх спільної повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) і додаткових витрат на оплату за навчання дитини у розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу). Позивач посилається на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, яка є студенткою 2-го курсу 2-ї групи факультету екології і права денної форми навчання напрямку підготовки (спеціальності) «Бакалавр» Житомирського національного агроекологічного університету ІV рівня акредитації і потребує постійних матеріальних витрат. У судове засідання позивач не зявилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до суду не з явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, згодний сплачувати тільки аліменти. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Із змісту копії свідоцтва про народження серії І-ТП № 104143 вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], 18.10.1999. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Встановлено, що повнолітня [PERSON] зареєстрована разом з позивачем і є студенткою 2-го курсу 2-ї групи факультету екології і права денної форми навчання напрямку підготовки (спеціальності) «Бакалавр» Житомирського національного агроекологічного університету ІV рівня акредитації. Згідно з ч.1 ст.200 СК, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Отже, при ухвалені рішення суд враховує, що мати и батько зобов'язанні утримувати повнолітньою [PERSON] до досягнення нею 23 років, оскільки, вона продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, а також те, що відповідач не надав жодного доказу того, що він за станом здоровя або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої дочки. Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат на оплату за навчання [PERSON] слід зазначити наступне. Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 цього Кодексу, якою передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, яка продовжує навчання. Обов'язок брати участь у фінансуванні подальшої освіти після досягнення дитиною повноліття покладається на батьків у вигляді аліментів відповідно до ст.199-201 Сімейного Кодексу України і норми ст.185 Сімейного Кодексу України до таких правовідносини не застосовуються. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст.187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Таким чином глава 16 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які є непрацездатними або продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплата аліментів. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. З огляду на викладене, суд позов [PERSON] задовольняє в частині стягнення з відповідача лише аліментів. Крім того, згідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial