Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

15 листопада 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 15 липня 2000 року по 11 липня 2016 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а також доньку [PERSON], [INFO], які наразі проживають з позивачем. Посилаючись на те, що відповідач не виконує свій обовязок з матеріального утримання дітей, просить суд стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. на кожну дитину. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Додатково пояснили, що діти потребують додаткових витрат на утримання, у звязку з тим, що старший син відвідує додаткові персональні заняття, за які необхідно сплачувати кошти, а донька потребує реабілітації та курсів масажу в звязку з перенесеним захворюванням. На питання суду пояснила, що загальний розмір коштів які йдуть на утримання дітей складає близько 4\~500,00 грн. щомісяця. Відповідач та його представник у судовому засіданні та в письмовому відзиві від 13 лютого 2018 року позов визнали частково з тих підстав, що відповідач ніде офіційно не працює та не має постійного доходу. Заробляє гроші тимчасовими підробітками за кордоном, які не є постійними. Крім того, вказав що має проблеми зі здоровям. Також зазначив, що він під час розірвання шлюбу поступився своїми майновими правами заради дітей та залишив їм разом з позивачкою квартиру площею 107,4 кв.м. з Посиланням на вищевикладене відповідач у відзиві зазначає, що готовий сплачувати аліменти у загальному розмірі 1\~676,00 грн., що становить 50% прожиткового мінімуми для дітей відповідного віку. У судовому засіданні на питання суду відповідач пояснив, що готовий сплачувати аліменти у розмірі 2\~000,00 грн. на кожну дитину. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 15 липня 2000 року по 11 липня 2016 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а також доньку [PERSON], [INFO], які наразі проживають з позивачем (а.с.4-5). Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не проживає разом з сином та не приймає участі в його утриманні, отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дитиною. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого матеріального становища дітей. Вони є забезпечені житлом квартирою площею 107,4 кв.м., площа якої відповідає нормам Житлового кодексу УРСР. З наданих позивачем документів слідує, що син сторін відвідує ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, а донька дошкільний заклад. Крім того діти відвідують індивідуальні навчання з приватними вчителями (репетиторами), про що стверджують розписки цих вчителів надані позивачем. Відповідач інших утриманців не має і доказів протилежного суду не надав. Також відповідач, хоча скаржився на поганий стан здоровя у звязку з проблемами травної системи, однак будь-яких доказів у вигляді медичних документів з цього приводу не надав. Згідно інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України, у січні-вересні 2017 року позивач офіційно заробив 5\~571,53 грн. Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів суд не знаходить. При цьому, частиною девятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи пояснення позивача, яка на питання суду зазначила, що на утримання дітей йде щомісяця близько 4\~500,00 грн., а також позицію відповідача, який пояснив, що матеріальний стан дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі до 2\~000,00 грн., а також беручи до уваги рівність прав та обовязків батьків в утриманні дитини, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1\~150,00 грн. на кожну дитину щомісяця. Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дітей, зокрема їх фізичного та духовного розвитку. Тому суд задовольняє позовні вимоги частково, а в решті позовних вимог відмовляє. Крім того, частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд вважає за необхідним стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Також частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане правило має застосуватися і до аліментів, присуджених в твердій грошовій сумі, а тому в судовому рішенні суд визначає, що розмір стягуваних аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судового збору у розмірі 640,00 грн., як особа звільнена від його сплати, тому вказаний судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 150,00 грн. витрат на публікацію оголошення про виклик відповідача до суду (а.с.14а-15). На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial