Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

17.10.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.11.2007 року у розмірі 34187,47 грн. та 1600 грн. судових витрат. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит в сумі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому сторони передбачили право банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 14.09.2017 року становить 34187, 47грн., з яких: 18154,72 грн. тіло кредиту, 2790,91 грн. відсотки за користування кредитом, 11375,77 грн. пеня, а також штрафи: 250грн. фіксована частина; 161,07 грн. процентна складова. Просить позовні вимоги задовольнити. З позовною заявою представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. 24.10.2017 року суддею Рудаковим Д.І. було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 04.12.2017 року. 07.11.2017 року відповідачка подала суду письмову заяву, в якій вказала, що позов не визнає. 04.12.2017 року відповідачка подала письмові заперечення відносно позову та в судовому засіданні позов заперечила, вказала, що мала кредитну карту та користувалась кредитними коштами до 18.07.2016 року, після чого всю заборгованість погасила та закрила дану кредитну картку. Не має перед банком жодного боргового зобов`язання . Судом було визнано явку представника позивача обов`язковою для дачі особистих пояснень з приводу предмету та підстав позову та відкладено розгляд справи на 19.12.2017 року. 19.12.2017 року судове засідання не відбулось у зв`язку із зайнятістю головуючого судді по кримінальному провадженні. 25.01.2018 року та 13.02.22018 року представник позивача не з`явився до суду, у зв`язку із чим позовну заяву було залишено без розгляду суддею Рудаковим Д.І.. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 11.06.2018 року ухвалу суду від 13.02.2018 року про залишення позову без розгляду було скасовано та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 05.09.2018 року судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого в нарадчій кімнаті по іншій справі. 29.10.2018 року в судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, вказаних у ньому, просив задовольнити. Вказав, що відповідачка користувалась кредитними коштами у 2017 році. 15.11.2018 року справу було передано від судді Рудакова Д.І.. 03.05.2019 року в судовому засіданні представник позивача позов підтримав, вказав, що відповідачка погасила борг по кредитній картці, а через місяць після того через особистий кабінет здійснила кілька покупок кредитними коштами. Відповідачка позов заперечила. Вказала, що 18.07.2016 року погасила борг по кредитній картці, картку повернула банку, інших карток не отримувала. 03.05.2019 року оголошувалась перерва за клопотанням представника позивача для долучення документів. 30.08.2019 року по справі оголошувалась перерва за клопотанням представника позивача. 23.12.2019 року представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, додав до матеріалів справи документи. Відповідачка 24.12.2019 року суду пояснила, що не являється клієнтом банку з 18.07.2016 року після того як зарила кредитну картку. Після того не отримувала нової картки. Вислухавши пояснення учасників, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким останній отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно розрахунку, наданого представником позивача станом на 14.09.2017 року утворилася заборгованість, яка становить 34187,47 грн., з яких: 18154,72 грн. тіло кредиту, 2790,91 грн. відсотки за користування кредитом, 11375,77 грн. пеня, а також штрафи: 250грн. фіксована частина; 161,07 грн. процентна складова. Пунктом 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). \~ \~ \~ \~В силу приписів ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно із ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з цим, згідно положень статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Крім того, згідно частини другої статті 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідачкою надано письмове повідомлення банку від 18.07.2016 року, з якого встановлено, що карта № [NUMBER] і всі технічні рахунки, що використовувались для її роботи закриті. Позивачем надано виписку за період з 01.01.1999 року по 14.07.2019 року по картці № [NUMBER] , з якої вбачається, що 18.07.2016 року відповідачка повністю погасила заборгованість за кредитним договором, та з 19.08.2016 року з цього ж рахунку було здійснено оплату покупки товару частинами. Вказані розбіжності викликали у суду сумніви щодо достовірності доказів, якими позивач обґрунтовує заявлену до стягнення суму заборгованості та правильності механізму нарахування останньої. Не є переконливими пояснення представника позивача про те, що відповідачка могла скористатись кредитними коштами без картки через особистий кабінет. З цього приводу представником не надано жодного доказу. Суд наголошує, що процесуальним законом закріплено принципи змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, сторони мають обов`язок доказування і подання доказів (ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на догадках і припущеннях суду чи учасників процесу. Відтак з огляду на всі вище викладені неузгодженості, сумніви у достовірності доказів, непереконливість останніх, суд вважає, що позивачем належним чином не доведено суму заборгованості за кредитним договором, заявлену до стягнення, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення слід відкласти на десять днів. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed