Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

15.12.2016 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 11.07.2015 р. у виконавчому комітеті Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. На даний час вона разом з неповнолітньою дитиною проживає в будинку своїх батьків, власного житла не має, підсобного господарства не веде, земельної ділянки не має, не працює, інших доходів не має, тому їй одній важко забезпечити дитину всім необхідним. Крім того, дочка є інвалідом дитинства та потребує постійного лікування та забезпечення лікарськими засобами. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, її потребами не цікавиться. Відповідач неофіційно працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Крім того, він є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, Крім того просила стягнути з відповідача в користь її користь витрати на правову допомогу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти стягнення з нього в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також не заперечив проти стягнення з нього в користь позивача витрат на правову допомогу Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживають в шлюбі, який зареєстровано 11.07.2015 р. у виконавчому комітеті Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 (а.с. 3). В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Позивач на даний час разом з неповнолітньою дитиною проживає в будинку своїх батьків, власного житла не має, підсобного господарства не веде, земельної ділянки не має, не працює, інших доходів не має, тому їй одній важко забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, її потребами не цікавиться. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, складеного депутатом Ланчинської селищної ради Крім того, малолітня [PERSON] є інвалідом дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії ААГ № 167932, в звязку з чим потребує постійного дог ялу, лікування та забезпечення лікарськими засобами (а.с. 5). Відповідач неофіційно працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином з врахуванням матеріального стану та стану здоровя платника аліментів, який не працює, є фізично здоровою людиною, відсутність інших утриманців суд прийшов до переконання, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 300 грн. витрат на правову допомогу в користь позивача згідно квитанції № 0093 серії АЕ від 05.12.2016 р., та 640 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СКУкраїни та

Outcome: approved