overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

15 квітня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. 05.06.2014 року було винесено ухвалу суду про надання сторонам по справі строку для примирення на чотири місяці до 06.10.2014 року. Позивач у судове засідання з'явився, вказавши, що примирення між ним та відповідачкою не відбулося, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання з'явилася, вказала, що примирення не відбулося, але проти розірвання шлюбу вона заперечує. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 02.02.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, тривалий час мешкають окремо. У строк, який був наданий судом для примирення, як зазначили сторони примирення не відбулося. Як зазначено позивачем та фактично визнано відповідачем, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, продовжують виникати суперечки з різних питань, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що подальше збереження шлюбу є формальним і суперечить його інтересам Відповідно до абзацу 5 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя у відповідності до ст.ст. 105, 110 СК України. Суд зазначає, що відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що при вищенаведених обставинах має істотне значення, тому є всі підстави даний шлюб розірвати. При цьому, суду також враховує, що відповідачкою не надано доводів, які б вказували на можливість збереження шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

15 квітня 2014 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що у шлюбі з відповідачем перебувають з 24 вересня 1988 року, мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на сімейне життя та побудову сімейних стосунків сторони припинили сімейні стосунки і більше їх не поновлювали. Позивач у судовому засідання підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав, заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 вересня 1988 року, зареєстрованому Кіровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська за актовим записом №776, що підтверджується копією відповідного свідоцтва. Сторони припинили сімейні відносини, не ведуть спільне господарство. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

15 квітня 2014 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 23 вересня 2006 року, від якого малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, сторони проживають окремо на протязі останніх восьми місяців, причинами чого є непорозуміння та протилежні погляди на сімейне життя, обов'язки, виховання доньки, тощо. У зв'язку з викладеним [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а. с. 3). Позивач у судовому засідання підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 вересня 2006 року, зареєстрованого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 814, від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 7, 8). Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище позивачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити без змін, а саме: «[PERSON]». Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, навіть після надання тримісячного строку на примирення, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

15 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 лютого 2006 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 2006 року, актовий запис № 703 (а/с 4). Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 11). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

15 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Відповідач позов визнав частково, заперечував проти сплати аліментів на утримання дружини в такому розмірі у зв»язку з тим, що він має нестабільні доходи, бо працює неофіційно, крім того до нього паралельно пред»явлено позов про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу на утримання неповнолітньої дитини, який він визнає повністю. Судом встановлено, що сторони з 01.10.2011 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області(актовий запис № 191) -(а.с.6). Від сумісного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем(а.с.7). Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку та отримує соціальну допомогу у сумі 130 грн.(а.с.10). В березні місяці 2014 року сторони припинили шлюбні відносини і з цього часу відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Таким, що потребує матеріальної допомоги вважається той із подружжя, заробітна плата, пенсія, інші доходи якого не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом З 1 січня 2014 року прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, встановлений ст.7 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-УП, складає 949 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги, бо її дохід значно нижче, ніж встановлений прожитковий мінімум. Крім того, судом з пояснень відповідача встановлено, що він працює неофіційно, має тимчасове місце роботи та щомісячний дохід, який задовольняє його матеріальні потреби(а.с.24), інших утриманців не має, в провадженні суду знаходиться позов позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, який він визнає повністю(а.с.23). Тому суд приходить до висновку про те, що незважаючи на те, що незважаючи на те, що позивачка отримує соціальну допомогу, вона все ж, враховуючи незначний розмір такої, потребує матеріальної допомоги, і відповідач може надавати їй таку, з урахуванням його доходів. Встановлюючи розмір аліментів, суд відповідно до ст. 80 СК України враховує всі встановлені обставини, що мають значення, і вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу в розмірі 1/8 частини всіх видів доходу, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Крім того на підставі ст.ст.4,5 Закону України «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

15 квітня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони 26 жовтня 1991 року зареєстрували шлюб в Будинку одруження міста Маріуполя Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] батьком якого є відповідач. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з червня 2010 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Спору щодо місця проживання неповнолітнього сина та майнового спору на даний час вони не мають. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов та слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився від нього до адреси суду надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд слухати справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого Будинком одруження міста Маріуполя Донецької області, 26 жовтня 1991 року, актовий запис № 2557. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 566, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

15 квітня 2014 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 31 жовтня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають сина- [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на побудову подружнього життя. З квітня 2014 року разом з відповідачем не проживають, вважає, що сім'я розпалась остаточно, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Суду пояснила, що з 15 квітня 2014 року разом з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження даної сім'ї не відповідало б її інтересам та інтересам їх спільної з відповідачем малолітньої дитини. Просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив суд шлюб розірвати. Дослідивши докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2009 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб за [NUMBER], виданим 31.10.2009р. року відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції (актовий запис №91) (а.с.6). Від подружнього життя сторони мають сина -[PERSON], [INFO] (а.с.7), який проживає разом з позивачкою. Спільне життя в сторін не склалося, в зв'язку з різними поглядами на подружнє життя, на цьому ґрунті в сім'ї часто виникали сварки та суперечки. Це призвело до того, що сторони з 15 квітня 2014 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спору про місце проживання дитини між сторонами немає, між ними існує домовленість про те, що син проживатиме з позивачкою. Сторони ствердили, що спільного майна, набутого у шлюбі, вони не мають. У наданий судом час сторони не примирилися. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. Відповідно до ст.113 СК України до задоволення підлягає також вимога позивачки про залишення їй прізвища «[PERSON]». На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

15 квітня 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. В заяві вказала, що 28 жовтня 2011 року [PERSON] та [PERSON] в Управлінні РАЦС адміністрації МО Всеволожського муніципального району Леніградської області сектор №1 зареєстрували шлюб, актовий запис №189. Від сумісного проживання дітей не мають, але 02 березня 2012 року [PERSON] вдочерив доньку [PERSON] - [PERSON], [INFO]. У грудні 2013 року подружжя припинило сімейні стосунки внаслідок конфліктних ситуацій між ними та втратою почуттів любові і поваги один до одного. З вказаних причини просила суд шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, а її представник позов підтримала у повному обсязі. Відповідачка позов визнала частково, на розірвання шлюбу згодна. Суду пояснила, що подружжя не змогло збудувати здорової і міцної сім'ї. Внаслідок конфліктів та непорозумінь у липні 2013 року припинили сімейні стосунки і більше їх не поновлювали. [PERSON] проживає у Російській Федерації, а вона з батьками та дитиною в м.Снігурівка Миколаївської області. Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не мають. Аліменти на утримання доньки з відповідача утримуються на підставі рішення суду. Просила суд шлюб розірвати. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересах одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 28 жовтня 2011 року в Управлінні РАЦС адміністрації МО Всеволожського муніципального району Леніградської області сектор №1, актовий запис №189, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу подружжя спільних дітей не має, але 02 березня 2012 року [PERSON] вдочерив доньку [PERSON] - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін від 02 березня 2012 року. На ґрунті сварок і конфліктів у сім'ї подружжя не змогло збудувати здорової та міцної сім'ї. У липні 2013 року припинили сімейні стосунки, проживають окремо, не піклуються один про одного, не ведуть спільного господарства та не бажають поновлювати подружні стосунки. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, а тому вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню у повному обсязі. На прохання позивача суд не стягує з відповідачки судові витрати у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

15 квітня 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 15 жовтня 2008 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

15 квітня 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомився судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 15 жовтня 2008 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved