Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

15 квітня 2020 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факта належності правовстановлюючого документа. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . На час смерті мати [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,29 га, яка належала померлій, згідно Державного акта на право приватної власності на землю. Заявниця звернулася до Софіївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлої та видачу відповідних документів, але їй відмовили на підставі невідповідності прізвища власника земельної ділянки. Прізвище матері слід писати « [PERSON] », що підтверджується копією паспорта та копією свідоцтва про смерть виданого відділом Софіївського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а при внесенні прізвища власника земельної ділянки землевпорядна організація допустила помилку в написанні прізвища. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 та п.6 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального Кодексу України суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заявник у судове засідання не з`явилася, через канцелярію надала заяву, в якій просить розглядати заяву без її участі, вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Софіївської селищної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без їх участі. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, заявник подав заяву про розгляд справи у його відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.28 Цивільного Кодексу України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. [INFO] померла [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Софіївським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрацій зроблено запис за № 270(а.с.6). На час смерті [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , згідно паспорту (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,29 га, яка належала померлій, згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серії ДП Сф № 001244, виданого 10.03.1997 року, на підставі рішення 7 сесії ХХІІ скликання Миколаївської сільської ради від 28.06.1996 року, на ім`я [PERSON] (а.с.7). Таким чином, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності Державного акту серії ДП Сф № 001244, виданого 10.03.1997 року, на підставі рішення 7 сесії ХХІІ скликання Миколаївської сілської ради від 28.06.1996 року, на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,29 га, розташовану на території Миколаївської сілської ради, на ім`я « [PERSON] » заявниці. З огляду на викладене, враховуючи, що встановлення факту належності Державного акту заявниці необхідне для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, шо заява [PERSON] обгрунтована, підтверджена матеріалами поданої заяви та підлягає задоволенню.

Outcome: approved