Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

15 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено та згідно останньої редакції від 10.10.2014 року (а.с.197) просив ухвалити рішення, яким встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2007 року до [INFO] (день смерті) та змінити [PERSON] черговість отримання права на спадкування рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що він та [PERSON] з 2007 року по лютий 2014 року спільно проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у квартирі [ADDRESS]. Позивач стверджує, що він разом з [PERSON] вели спільне господарство, мали загальний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Крім того позивач зазначає, що на початку лютого 2014 року він та [PERSON] подали заяву до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, але не встигли зареєструвати шлюб, оскільки [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що він опікувався померлою, займався її лікуванням та похованням, матеріально забезпечував, надавав допомогу, що дає йому право змінити черговість отримання права на спадкування. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач та його представник у судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили її задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказуючи на його безпідставність. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та стосуються сімейних відносин та спадкування, у зв`язку з чим підлягають розгляду відповідно до положень Цивільного Кодексу України та Сімейного кодексу України. Суд, вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 27.03.2000 року була зареєстрована за [PERSON], що підтверджується довідкою КП «БТІ» ОМР від 27.05.2014 року (а.с.70). З 24.03.2009 року у вказаній квартирі був зареєстрований [PERSON], що підтверджується паспортом громадянина України, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.6). Позивач у судовому засіданні пояснив суду, що починаючи з 2007 року він спільно проживав однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вони вели спільне господарство, мали загальний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Зазначені обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. Так свідок [PERSON], що проживає у квартирі [ADDRESS], пояснила, що знає позивача більш ніж 7 років, що він є чоловіком її сусідки [PERSON] Вона ходила до останньої на масаж та бачила, як [PERSON] ліпив пельмені та вареники, продажем яких займався. Крім того, він допомагав їм у будівництві балкону 3-4 роки назад. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], що проживає в квартирі [NUMBER] вказаного будинку з 1972 року, пояснила, що з [PERSON] вона познайомилась приблизно у 2008 році, він проживав у квартирі [PERSON], робив там ремонт, міняв електрику. Батько [PERSON], [PERSON], був дуже щасливий стосунками доньки та позивача і подарував йому машину. [PERSON] привозив продукти та інші необхідні речі. [PERSON], яка також є сусідкою померлої [PERSON], пояснила, що [PERSON] знала протягом 42 років. У 2008 році у її житті з`явився [PERSON], якого [PERSON] називав зятем. Він одразу включився у життя родини, допомагав робити ремонт, міняв проводку. Свідок постійно бачила їх разом у дворі та на ринку. [PERSON] пояснив, що з 1974 року проживає в будинку по [ADDRESS], знає позивача вже 7-8 років. Батько [PERSON] завжди називав [PERSON] чоловіком доньки. [PERSON], подруга померлої, пояснила суду, що Іру вона знала років з 17, вони дуже часто зустрічались, ще їх батьки були знайомі між собою. З [PERSON] [PERSON] познайомилась 7,5-8 років назад, він робив ремонт в квартирі, готував, ходив на базар. Вони жили гарно та дуже хотіли дитину, [PERSON] була щаслива та мала намір одружитись з позивачем. Вирішуючи питання по суті, суд звертає увагу на те, що зазначені свідки відповідача [PERSON] не знають та ніколи її не бачили. Як пояснив позивач у судовому засіданні, вони з померлою проживали разом, часто їздили на відпочинок на дачу на Тілігульському лімані, до Софіївського парку тощо. У 2010 році [PERSON] закінчила курси масажу, а він працював на промтоварному ринку « 7 километр». Пізніше у 2012-2013 році разом виготовляли пельмені та вареники для продажу. У 2010 році вони здавали аналізи з приводу відсутності дітей, яких дуже хотіли і тоді дізнались про хворобу [PERSON]. Хотіли одружитись влітку 2013 року, потім перенесли на осінь, а восени [PERSON] потрапила до лікарні. Більш того стверджує, що на початку 2014 року вони подали заяву до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, однак зареєструвати шлюб не встигли. Дійсно з листа начальника відділу від 27.06.2014 року № 2004/12.2-15 вбачається, що 21.02.2014 року до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції надійшла заява про реєстрацію шлюбу від гр. [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] заяву подав особисто, [PERSON] - через представника за довіреністю [PERSON]. Відповідно законодавства був призначений день державної реєстрації шлюбу, а саме після закінчення одного місяця з дня подання відповідної заяви на 22.03.2014 року. Заяви наречених та документів, що підтверджують поважну причину для скорочення строку не надходило. Відмови у реєстрації шлюбу з боку відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції не було. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 червня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори, [PERSON] успадкувала квартиру за адресою: [ADDRESS] після смерті свого батька, [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 96). Крім того на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 червня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори, [PERSON] належав автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 98). [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 2283, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Судом оглянуті та прийняті до уваги оригінали документів, належних [PERSON] а саме: медичні картки хворої, свідоцтво про смерть, розрахункову книгу. Наявність у позивачки оригіналів усіх документів померлої, на думку суду, свідчить про те, що вони з померлою, дійсно, проживали однією сім`єю. Судом врахована норма ст. 3 СК України, яка вказує, що сім`ю складають особи, які проживають разом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу…, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Суд вважає, що спільне проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] не суперечить моральним засадам суспільства, тому можна вважати іх сім`єю. Відповідно до ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Суд, вирішуючи справу по суті, вважає, що шлюб - це добровільний, рівноправний союз чоловіка та жінки, спрямований на створення сім`ї. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я - це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові, солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають однин одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Європейський суд з прав людини зауважив, що відносини де-факто, як відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв'язок поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того з ким людина має проживати однією сім`єю. Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Отже, суд вважає доведеним факт знаходження [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, у зв'язку з чим у цій частині позовних вимог позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 п.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Згідно з положеннями ст.ст. 1261, 1264 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця; у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п.4 п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК України. Як вбачається з вимог ч.2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідач [PERSON] є тіткою померлої [PERSON] та відповідно до статті 1263 ЦК України є спадкоємцем третьої черги щодо майна померлої, що підтверджується копією спадкової справи, витребуваної судом з Третьої одеської нотаріальної контори. Судом встановлено, що [PERSON] захворіла на первинний біліарний цироз печінки ще у 2001 році, що підтверджується випискою гастроентерологічного відділення МКЛ №10 (а.с.15). З того часу постійно проходила лікування. З 21 січня 2014 року [PERSON] перебувала у КУ «Міська клінічна лікарня №10», де і померла. Позивачем була надані у судовому засіданні оригінали чеків на купівлю медичних препаратів для хворої. Таким чином, розглянувши позовні вимоги ретельно та неупереджено, суд доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі, так як він проживав тривалий час зі спадкодавцем однією сім`єю як чоловік та жінка, опікувався нею, лікував, доглядав, поховав, оплачував комунальні послуги, у зв`язку з чим має право на спадкування разом із спадкоємицею третьої черги - [PERSON] При ухваленні рішення суд враховує також, що жодних доказів того, що відповідач опікувалась померлою [PERSON], несла витрати на придбання ліків тощо, брала участь у її похованні суду надано не було. На підставі викладеного та

Outcome: approved