Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

17.09.2020 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Мотивувала позов тим, що вони з відповідачем є батьками сина - [PERSON] , [INFO] . В даний час в провадженні суду знаходиться справа про розірвання шлюбу з [PERSON] . Неповнолітній син проживає та знаходиться на її утриманні, але сама вона забезпечити належне утримання дитини не може. Батько дитини кошти на її утримання надає нерегулярно, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач просила стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що їх з відповідачем син [PERSON] , [INFO]., хворіє на ДЦП, має важку інтелектуальну недостатність, інші захворювання. Дитина знаходиться у важкому стані та потребує постійного догляду, лікування, реабілітації, масажів. Вона сама проживає з сином і постійно поруч біля нього, тому не може вийти на роботу. Свого доходу вона також не має, лише отримує державну допомогу на дитину, однак, цих коштів на утримання дитини з особливими потребами не вистачає. Відповідач інших утриманців не має, офіційно працює та отримує заробітну плату, має нормальний стан здоров`я і може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Він іноді допомагає матеріально і купує продукти для сина. Також відповідачу відомо про те, що вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Враховуючи стан здоров`я дитини, особливі потреби дитини, позивач просила стягувати з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи завчасно повідомлявся повістками, надісланими рекомендованими листами з повідомленням за місцем реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками сина - [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні, відповідач коштів на утримання дитини надає, проте не в достатній кількості. Згідно медичного висновку № 259 від 25.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , має захворювання (патологічний стан) G 80.0 (ДЦП, важка інтелектуальна недостатність). Наявне у дитини захворювання (патологічний стан) відповідає переліку медичних показань, які дають право на одержання державної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років. Як пояснювала позивач в судовому засіданні, вона не працює, власного доходу не має, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною з інвалідністю, отримує державну допомогу, проте дана сума не забезпечує необхідних потреб дитини. Відповідач працевлаштований офіційно, отримує заробітну плату, інших утриманців не має. Відзив на позов, доказів в підтвердження заперечень не надав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 року визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що прожитковий мінімум з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини справи та вимоги ст. 182 СК України. Суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, можливості відповідача і потреби його неповнолітнього сина, що обов`язок утримувати дітей є обов`язком обох їх батьків, тому суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, будуть обґрунтованими та законними. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати - 840,80 грн., оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом від сплати судового збору була звільнена.

Outcome: approved