Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

17.01.2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що її батьком є [PERSON], [INFO], який помер 05.05.1984 року. В 1978 році вона уклала шлюб та змінила прізвище на «Шестопалова».Рідним братом її батька є [PERSON], [INFO], який помер 20.01.2016 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із двокімнатної квартири №13, розташованої в м.Словянську по вул.Батюка, в буд.42, загальною площею 60,9 кв.м., житловою 47,8 кв.м. Протягом шести місяців після його смерті, вона як спадкоємниця другої черги по праву представлення, подала до приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини. Її рідна сестра [PERSON], яка також є спадкоємцем другої черги по праву представлення, подала протягом шести місяців нотаріусу заяву про відмову від спадщини на її користь. Також заяву про прийняття спадщини до нотаріуса подала [PERSON], яка вважає себе спадкоємцем четвертої черги спадкування, оскільки є невісткою померлого та мешкала з ним без реєстрації з 14.07.2014 року, коли приїхала до нього з м.Донецька, де вона зареєстрована та постійно мешкала. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12.01.2017 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до неї про встановлення факту проживання однією сімєю з спадкодавцем, про зміну черговості одержання права на спадщину було відмовлено. По даній справі вона 02.08.2016 року подавала зустрічний позов, однак, судом їй було відмовлено у спільному розгляді її позову разом з позовом [PERSON] Будь-які інші спадкоємці [PERSON] заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня його смерті не надавали, зареєстрованими зі спадкодавцем за однією адресою не були. Для оформлення спадщини вона не змогла надати свідоцтво про народження спадкодавця з якого вбачалося б, що померлий є рідним братом її батька та правовстановлюючий документ на квартиру, оскільки він був втрачений. У звязку з викладеним просить встановити, що [PERSON], який помер 20.01.2016 року, є рідним братом [PERSON], який помер 05.05.1984 року та її рідним дядьком. Визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 60,9 кв.м., житловою 47,8 кв.м. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пояснення надала аналогічні викладеним у заяві. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді від 02.08.2016 року (а.с.17), у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про розгляд справи у її відсутність не надала. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона особисто знала [PERSON] та спілкувалася з ним,оскільки вони були сусідами. Їй достовірно відомо, що [PERSON] був рідним братом [PERSON] та рідним дядьком [PERSON] В 2016 році [PERSON] помер, його похованням займалися дружина померлого сина [PERSON] та племінниця [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON], їх батько [PERSON] помер у 90-х роках. Їй достовірно відомо, що [PERSON] був братом її батька, вони з [PERSON] знали його з народження та завжди сприймали їх як рідних братів. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Відомості про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до\~ст. 256 ЦПК України\~справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб розглядаються в судовому порядку. У відповідності до п.1 ч.1\~ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Якщо вбачається спір про право, то розгляд справи проводиться в позовному порядку. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.07.2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після померлого 20.01.2016 року рідного дядька [PERSON], однією з підстав зазначено: відсутність документів, які підтверджують родинні звязки спадкоємця зі спадкодавцем (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯР №498948, виданого 16.11.1956 року Словянським бюро РАЦС Сталінської області, [PERSON] народилася 04.11.1956 року, в графі батько зазначено [PERSON] (а.с.7). Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО №441386, виданого 12.01.1978 року Відділом РАЦС Словянського міського виконкому Донецької області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 12.01.1978 року, після чого дружині присвоєно прізвище: [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-НО №275031, виданого 03.03.1976 року міським відділом РАЦС м.Красноармійськ Донецької області, [PERSON] народився 27.11.1928 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). 05.05.1984 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-НО №483990, виданого 07.05.1984 року Відділом РАЦС Словянського міського виконкому (а.с.9). З копії свідоцтва про народження №63, виданого 14.10.1934 року вбачається, що [PERSON] народився 13.10.1934 року (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО №932893, виданого 21.01.2016 року ВДРАЦС по м.Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 20.01.2016 року (а.с.11). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що померлий [PERSON] є рідним братом батька позивача померлого [PERSON], а відповідно рідним дядьком [PERSON], яка 12.01.1978 року змінила своє прізвище на [PERSON]. Відповідно до п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 року\~«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (зі змінами) відповідно до п.1\~ст.273 ЦПК,\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для реалізації спадкових прав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин між нею та її дядьком [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею, в порядку спадкування за законом, права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 60,9 кв.м., житловою 47,8 кв.м., суд виходить з наступного. У\~Конституції України\~закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті\~13,41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог\~статті 9 Конституції України. Дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.07.2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після померлого 20.01.2016 року рідного дядька [PERSON], однією з підстав зазначено: відсутність документів, які підтверджують право власності спадкоємця на майно (а.с.5). Як вбачається з довідки КП «БТІ» №774-2/0.45/01 від 04.04.2016 року, право власності на двокімнатну квартиру №13, розташовану в м.Словянську по вул.Батюка, в буд.42, станом на 01.01.2013 року зареєстроване за [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Словянським бюро технічної інвентаризації 13.11.1992 року (а.с.12). Зазначене підтверджується копією реєстраційного посвідчення на імя [PERSON], виданого Словянським бюро технічної інвентаризації 13.11.1992 року, зареєстрованого 13.11.1992 року, номер запису 17123 в книзі 54а-172 (а.с.13). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №21/2016 до майна померлого 20.01.2016 року [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із двокімнатної квартири №13, розташованої в м.Словянську по вул.Батюка, в буд.42, загальною площею 60,9 кв.м., житловою 47,8 кв.м. З заявами про прийняття спадщини за законом звернулися [PERSON] та [PERSON], яким постановами від 25.07.2016 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] подала заву про відмову від спадщини на користь [PERSON] (а.с.30-58). Згідно рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12.01.2017 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до неї про встановлення факту проживання однією сімєю з спадкодавцем, про зміну черговості одержання права на спадщину відмовлено. Рішення набуло законної сили 12.01.2017 року (а.с.60-64). Відповідно до відповіді КП «БТІ» на адвокатський запит №320-4/0.45/01 від 07.02.2017 року, надати дублікат реєстраційного посвідчення на квартиру, що належала [PERSON] не є можливим (а.с.70). У відповідності до звіту про незалежну оцінку від 14.02.2017 року (а. с. 71), ринкова вартість оцінюваного нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], складає 190 338 грн. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків ( спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям). Ст. 1218 ЦК України\~передбачає, що до складу спадщини входять усі права й обовязки спадкодавця, які не припинилися в момент його смерті. Згідно ст. 216 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20\\5 від 03.03.2004 року, нотаріусові для одержання свідоцтва про право на спадщину необхідно надавати правовстановлюючий документ на імя спадкодавця й витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. У відповідності до ч.3\~ст.1266 ЦК України\~племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). За змістом нормстатей 1268-1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є рідною племінницею померлого [PERSON] Зважаючи на те, що родичів спадкодавця ближчого ступеня споріднення немає, позивач має право на спадкування за законом у другу чергу. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обовязком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (\~п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. В той же час, згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~Про судову практику у справах про спадкування\~при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи обґрунтованої відмови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (п. 24). Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 3.3 листа за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає\~ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до абзацу третього пункту 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що квартира [ADDRESS], належала [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування, повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу у справі, як єдиному спадкоємцю другої черги за законом, за відсутності спадкоємців за законом першої черги. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved