Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

17.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на наступні обставини. 08 січня 2010 року померла мати позивача [PERSON] у віці 73 років. Після її смерті залишилась земельна ділянка, площею 4,43 га, посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №036371, розташована на території Татарбунарської міської ради, яку позивач має право успадкувати за заповітом, вчиненим матірю за життя на його імя. В звязку з цим він звернувся до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини пропуску ним шестимісячного строку для прийняття спадку та ненаданням доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За вказаних обставин, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на дану земельну ділянку. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Татарбунарської міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №205292 (а.с.7) [PERSON] померла 08 січня 2010 року у м. Татарбунари Одеської області. Як вбачається з копії заповіту (а.с.6) від 22 травня 2009 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе майно, належне їй на день смерті заповіла [PERSON], [INFO]. З копії Державного акту на право приватної власності серії II ОД № 036371 (а.с.5) вбачається, що земельна ділянка площею 4,43 га, що розташована на території Татарбунарської міської ради, дійсно належала на праві приватної власності [PERSON]. З довідки №С-4730/0-222/6-15 від 11.06.2015 року (а.с.10), виданої відділом Держземагенства у Татарбунарському районі Одеської області, видно, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 4,4336 га надана для введення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії II-ОД № 036371, з урахуванням коефіцієнтів індексації, станом на 01.01.2015 року становить 181644,78 грн. Відповідно до листа нотаріуса № 480/01-13 від 10.06.2015 р. (а.с.8) [PERSON] відмовлено у прийомі заяви про прийняття спадщини - земельну ділянку з причини втрати ним шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та не надання позивачем доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на день смерті. Актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.9) підтверджується той факт, що на момент смерті матері, [PERSON] фактично проживав за її адресою та здійснював за нею догляд під час хвороби. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин - ст.1235 ЦК України. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач по справі є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку на земельну ділянку він не має змоги, в зв'язку з втратою 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та не наданням ним доказів про сумісне проживання зі спадкодавцем на день її смерті. Враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавиці [PERSON] на праві приватної власності та позивач на день її смерті проживав фактично разом з нею і здійснював її догляд, а також те, що він не відмовився від спадку в установлений законом строк, суд вважає, що за [PERSON], повинно бути визнано право власності на земельну ділянку розміром 4,43 га, яка розташована на території Татарбунарської міської радиі, що належала [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ОД № 036371 від 13.02.2004 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved