Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

15 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі України особи, яка не досягла 16- річного віку без згоди та супроводу батька, третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Краматорського міського суду Донецької області шлюб між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано, про що є відповідний актовий запис № 358 від 7 червня 2005 року. Від шлюбу в них 7 листопада 2002 року народилась донька [PERSON]. З моменту розірвання шлюбу і до останнього часу батько не виявляв будь якої турботи про доньку, не спілкувався із нею, практично не допомагав матеріально. Їй взагалі невідомо де він знаходиться і здається, що йому донька байдужа. На теперішній час у неї є бажання зїздити із дитиною за кордон до Туреччини для відпочинку та її оздоровлення, але із за того, що їй невідомо де знаходиться відповідач, вона та її донька не можуть скористатися своїм правом у виїзді на відпочинок, так як необхідно його згода. У неї укладено договір із ТОВ «Віталі Тур» на туристичне обслуговування, внесення оплати згідно договору на виїзд за кордон до країн Туреччини, Єгипту, Кіпру на відпочинок та оздоровлення з приблизним вильотом з 15 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року. Але точної дати вильоту та до якої країни, ще не узгоджено, тому вона вимушена просити суд дозволу на виїзд за кордон з 15 серпня 2015 року та за межу узгодженої дати 30 вересня 2015 року, так як може повертатися з відпочинку після 30 вересня 2015 року. Створення перешкоди порушує не тільки її права як мати, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам доньки. В звязку з чим, просить надати дозвіл та тимчасовий виїзд на відпочинок та оздоровлення громадянці України [PERSON], [INFO] за межі України до держави Туреччина, держави Єгипет чи Кіпру, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у період з 15 серпня 2015 року до 15 жовтня 2015 року, у супроводі її матері [PERSON], без згоди її батька [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд на відпочинок та оздоровлення громадянці України [PERSON], [INFO] за межі України до держави Туреччина, держави Єгипет чи Кіпру, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у період з 15 серпня 2015 року до 15 грудня 2015 року, у супроводі її мати [PERSON], [INFO], без згоди її батька [PERSON], [INFO]. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Представник третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради [PERSON] в судовому засіданні проти доводів позовної заяви не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Допитавши представника позивача, представника третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 004842 , виданого 7 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 358 від 7 червня 2005 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки про склад сімї від 8 липня 2015 року, дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 268 від 7 липня 2015 року, виданої в.о. директора ОШ № 9 м. Краматорська [PERSON] , вбачається , що [PERSON], [INFO] навчається у 7-А класі ОШ № 9. ЇЇ батько [PERSON] не приймає участі у вихованні дочки, не відвідує батьківські збори, не цікавиться її досягненнями у навчанні. Відповідно до ст. 141 ч.1 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини, не зважаючи на те чи перебували вони в шлюбі чи ні. Згідно ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України , розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав по відношенню до дитини. Згідно ст.. 157 Сімейного кодексу України , той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, який проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а також якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, інший з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку. Стану здоровя дитини, поведінки батька, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересам дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно ст.. 154 ч.2 Сімейного кодексу України батьки можуть звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно ст.. 16ч.2 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, що порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом. У відповідності до ст.. 150ч.2, 155ч.1 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст..313 ЦК України фізична особа , яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст.. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст..4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Встановлені судом обставини свідчать про те, що дитина [PERSON], [INFO] на даний час проживає разом з позивачем в Україні, батько дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає, не приймає участі у її вихованні, місце проживання відповідача на даний час позивачу не відоме. Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог в наданні дозволу на виїзд на відпочинок та оздоровлення громадянці України [PERSON], [INFO] за межі України до держави Туреччина, держави Єгипет чи Кіпру, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у період з 15 серпня 2015 року до 15 грудня 2015 року, у супроводі її мати [PERSON], [INFO], без згоди її батька [PERSON], [INFO].

Outcome: approved