Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

16.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 17 грудня 2012 року між нею і [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала відповідачу грошові кошти в сумі 6\~000,00 грн., а [PERSON], в свою чергу, зобовязалася повернути зазначену суму грошових коштів за вимогою, сплачувати щомісяця 11% від суми заборгованості. Відповідач сплачувала відсотки за користування коштами до листопада 2016 року, після чого припинила виконання зобовязання за договором. В звязку з наведеним, посилаючись на вимоги ст.ст. 11, 526, 1046, 1047 ЦК України, позивач [PERSON] просила суд стягнути на її користь з [PERSON] заборгованість за договором позики від 17.12.2012 року в сумі 8\~640,00 грн., яка складається з: основного боргу 6\~000,00 грн.; відсотків за 4 місяці 2\~640,00 грн. В судовому засідання позивач [PERSON] підтримала позов в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилалася на те, що вона і так повернула позивачу грошові кошти, які перевищують розмір позики. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. На підставі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори. Згідно приписів ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, частиною 1 ст.1048 ЦК передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у ч.1 ст.1048 ЦК, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Судом встановлено, що 17 грудня 2012 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 6\~000,00 грн., а [PERSON], в свою чергу, зобовязалася повернути зазначену суму грошових коштів за вимогою, сплачувати щомісяця 11% від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору. Встановлено, що 03.01.2017 року [PERSON] направила на адресу [PERSON] лист-вимогу про повернення заборгованості за договором позики. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів повернення суми позики та відсотків з листопада 2016 року, в звязку з чим, сума заборгованості за договором становить: основний борг 6\~000,00 грн.; відсотки (листопад 2016 лютий 2017) - 2\~640,00 грн. (6\~000,00 х 11%) х 4) Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанцій, позивач поніс витрати на сплату держмита 640,00 грн. і зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи викладене,

Outcome: approved