Jurisdiction: commercial
Date: 2021-10-19 00:00:00

15.05.2019 між Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення (покупець) та ТОВ «Новітнє Обладнання» (постачальник) був укладений договір поставки №8/19 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар за кодом ДК021:2015: 48810000-9 - Інформаційні системи (2-й етап створення та впровадження автоматизованого програмно-апаратного комплексу для здійснення офіційного моніторингу телерадіопрограм) у кількості та цінами відповідно до специфікації товару (додаток №1 до цього договору), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість згідно з умовами договору. Згідно з п. 1.2 Договору найменування, одиниці виміру, кількість товару та послуг по впровадженню, що є предметом цього договору, зазначені в специфікації товару (додатоу №1 до цього договору). Пунктом 2.1 Договору передбачено, що постачальник повинен поставити покупцю товар, що відповідає технічному завданню (додаток №2 до цього договору). Якість товару, що поставляється, повинна відповідати вимогам, зазначеним у технічній документації, згідно держстандартів та технічних умов, встановлених для кожного виду товару, і повинна бути підтверджена сертифікатом якості виробника або сертифікатом відповідності (чи іншими документами, що підтверджують якість товару) (п. 2.2 Договору). Відповідно до п. 3.1 Договору ціна цього договору, згідно тендерної пропозиції та специфікації товару (додаток №1 до цього договору), становить 60 714 000,00 грн. (шістдесят мільйонів сімсот чотирнадцять тисяч грн., 00 коп.) у тому числі ПДВ - 8 119 000,00 грн. (вісім мільйонів сто дев`ятнадцять тисяч грн., 00 коп.) та включає всі витрати постачальника на поставку товару. Згідно з п. 4.1 Договору сторони дійшли згоди, що оплата товару здійснюється у наведеній нижче послідовності: 4.1.1 у першому етапі постачальник зобов`язується з дати зарахування на розрахунковий рахунок постачальника попередньої оплати від покупця у розмірі 100% (від вартості зазначеної у пункті 1 специфікації - додаток №1 до цього договору) поставити обладнання (за адресами, визначеними у додатку №4 до цього договору) протягом 90 календарних днів. 4.1.2 У другому етапі постачальник зобов`язується з дати зарахування на розрахунковий рахунок постачальника попередньої оплати від покупця у розмірі 50% (від вартості зазначеної у пункті 2 специфікації - додаток №1 до договору), поставити програмне забезпечення (за адресами, визначеними у додатку №4 до цього договору) протягом 90 календарних днів. Покупець сплачує решту вартості програмного забезпечення протягом 15 банківських днів з дати підписання сторонами акту передавання-приймання товару. 4.1.3 Постачальник зобов`язується використати отримані відповідно до підпунктів 4.1.1 та 4.1.2 даного договору кошти (попередню оплату) протягом 3 (трьох) місяців після їх одержання згідно з постановою Кабінету міністрів України від 23.04.2014 №117 (зі змінами). Після спливу зазначеного строку невикористана сума попередньої оплати повертається покупцю. 4.1.4 У третьому етапі постачальник протягом 90 календарних днів з дати зарахування на розрахунковий рахунок постачальника попередньої оплати від покупця в першому етапі (підпункт 4.1.1 даного договору) зобов`язується здійснити встановлення програмного забезпечення 2-го етапу створення та впровадження автоматизованого програмно-апаратного комплексу (пункт 3 специфікації - додаток №1 до договору) за адресами, визначеними у додатку №4 до договору. Покупець сплачує вартість встановлення програмного забезпечення 2-го етапу створення та впровадження автоматизованого програмно-апаратного комплексу (визначеної пунктом 3 специфікації - додаток №1 до договору) протягом 15 банківських днів з дати підписання сторонами акту здавання-приймання наданих послуг. Пунктом 5.1 Договору передбачено, що поставки товару здійснюються відповідно до плану поставки товару (додаток №3 до цього договору). Постачальник зобов`язується здійснити поставку товару, зазначеного у специфікації - додаток №1 до договору, за адресами, що наведені у додатку №4 до цього договору (п. 5.2 Договору). Відповідно до п. 5.4 Договору датою поставки товару вважається дата отримання товару покупцем і підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару/послуг та/або видаткової накладної. Згідно з п. 5.5 Договору покупець протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дня отримання акту приймання-передачі товару/послуг та/або видаткової накладної повинен їх підписати або направити постачальнику письмову вмотивовану відмову від їх підписання. Додатком №3 до Договору сторони узгодили план поставки товару, відповідно до якого поставка товару 2-го етапу створення та впровадження автоматизованого програмно-апаратного комплексу для здійснення офіційного моніторингу телерадіопрограм відбувається протягом 90 календарних днів з дати зарахування на розрахунковий рахунок постачальника попередньої оплати від покупця, поставка програмного забезпечення 2-го етапу створення та впровадження автоматизованого програмно-апаратного комплексу для здійснення офіційного моніторингу здійснюється протягом 90 календарних днів з дати зарахування на розрахунковий рахунок постачальника попередньої оплати від покупця, встановлення програмного забезпечення 2-го етапу створення та впровадження автоматизованого програмно-апаратного комплексу для здійснення офіційного моніторингу телерадіопрограм здійснюється протягом 90 календарних днів з дати зарахування на розрахунковий рахунок постачальника попередньої оплати від покупця в першому етапі (підпункт 4.1.1 даного договору). Пунктом 1.2 додатку №4 до Договору сторони дійшли згоди про те, що перелік адрес доставки, встановлення та налагодження центрального комплексу моніторингу телерадіопрограм, стаціонарних та мобільних комплектів регіональних точок доступу до центрального комплексу моніторингу та перелік уповноважених представників покупця в місті Києві та регіонах буде наданий покупцем за зверненням постачальника за 10 (десять) календарних днів до поставки, шляхом повідомлення листами. В зверненні постачальника повинна бути вказана точна дата здійснення доставки. На виконання умов Договору Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення сплачено ТОВ «Новітнє Обладнання» авансові платежі, а саме: 29.05.2019 у розмірах 44 114 000,00 грн. та 6 000 000,00 грн., 01.07.2019 у розмірі 6 000 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №610 від 27.05.2019, №611 від 27.05.2019 та №808 від 27.06.2019. В свою чергу, ТОВ «Новітнє Обладнання» передало, а Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення прийняла програмне забезпечення 2-го етапу створення та впровадження автоматизованого програмно-апаратного комплексу для здійснення офіційного моніторингу телерадіопрограм загальною вартістю 12 000 000,00 грн., що підтверджується актом приймання-переачі товару №10 від 26.06.2019 та видатковою накладною №10 від 26.06.2019, які підписані уповноваженими представниками сторін. Листом №192 від 02.08.2019 ТОВ «Новітнє Обладнання» повідомило Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення про намір здійснити доставку, встановлення та налагодження стаціонарних та мобільних комплектів регіональних точок доступу до центрального комплексу моніторингу, у зв`язку з чим просило надати адреси доставки по кожному регіону стаціонарних та мобільних комплектів регіональних точок доступу, перелік уповноважених представників в місті Києві та регіонах, контактні телефони даних представників та підтвердження щодо наявності у приміщеннях, що надані для доставки комплектів, підключеного Інтернету. Листами №17/1629 від 14.08.2019, №205 від 19.08.2019 та №213 від 22.08.2019 ТОВ «Новітнє Обладнання» повідомило Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення про готовність здійснити поставку обладнання та встановлення програмного забезпечення 2-го етапу створення та впровадження автоматизованого програмно-апаратного комплексу для здійснення офіційного моніторингу телерадіопрограм у строк, передбачений додатком №3 до Договору. 23.08.2019 комісією Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення складено та підписано акт огляду товару наданого для прийняття згідно Договору від 21-23 серпня 2019 року, в якому зафіксовано невідповідність переданого товару умовам Договору по ряду обладнання. ТОВ «Новітнє Обладнання» звернулось до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення з листом №218/1 від 27.07.2019, в якому повідомило про направлення на розгляд та підписання акту приймання-передачі послуг, визначених специфікацією (додаток №1 до Договору), а також зауважило, що у зв`язку з невиконанням покупцем умов Договору, визначених п. 1.2 додатку №4 до Договору, постачальник позбавлений можливості надати наступні компоненти послуг, передбачених специфікацією товару (додаток №1 до Договору): створення, встановлення, налаштування, конфігурація регіональних комплексів моніторингу телерадіопрограм (24 одиниці); об`єднання регіональних точок доступу і центрального програмно-апаратного комплексу для здійснення офіційного моніторингу телерадіопрограм в єдину мережу моніторингу; навчання персоналу роботі з програмно-апаратним комплексом для здійснення офіційного моніторингу телерадіопрограм. Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення звернулась до ТОВ «Новітнє Обладнання» з листом №16/401 від 13.09.2019, в якому повідомила про свою відмову від підписання наданих видаткових накладних та актів приймання-передачі товару з огляду на невідповідність поставленого обладнання 2-го етапу створення та впровадження автоматизованого програмно-апаратного комплексу специфікації товару (додаток №1 до Договору), технічним характеристикам товару (додаток №2 до Договору) та наданим документам, у зв`язку з чим просила замінити невідповідний товар на товар належної якості, асортименту та якості, який повністю відповідає специфікації товару (додаток №1 до Договору) та технічним характеристикам товару (додаток №2 до Договору) у строк до 30.09.2019. У відповідь на вказаний лист ТОВ «Новітнє Обладнання» направило Національній раді України з питань телебачення і радіомовлення лист №241 від 27.09.2019, в якому надало свої пояснення стосовно викладених у листі №16/401 від 13.09.2019 зауважень, а також додало до листа додаткові документальні матеріали на підтвердження технічних характеристик товару, фактично поставленого покупцю станом на 21.08.2019 згідно 1 етапу плану поставки товару (додаток №3 до Договору), та висновок експертів Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України №219/19 від 25.09.2019. Також, за твердженням позивача за первісним позовом, ним було надано відповідачу за первісним позовом послуги на загальну суму 2 475 000,00 грн., а саме: послуги з розширення та конфігурації базового ядра програмно-апаратного комплексу для здійснення офіційного моніторингу телерадіопрограм; адаптація обладнання для виконання функцій обробки великих масивів даних в текстовому, графічному, аудіо та відео форматах; розробка та реалізація алгоритмів аналізу та моніторингу; проведення машинного навчання із заданих алгоритмів. Спір у справі за первісним позовом виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання з надання адрес доставки товару, а також прийняття поставленого товару на підставі Договору, у зв`язку з чим позивач просить зобов`язати відповідача за первісним позовом надати адреси доставки відповідно до умов п. 1.2 додатка №4 до Договору та прийняти поставлений товар згідно з актом приймання-передачі товару та видаткової накладної від 21.08.2019, а також стягнути заборгованість у розмірі 2 475 000,00 грн. Судом встановлено, що укладений Договір є змішаним договором, оскільки містить в собі елементи як договору поставки, так і договору надання послуг. Згідно з ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. На виконання умов Договору відповідач за первісним позовом сплатив позивачу за первісним позовом передоплату у загальному розмірі 56 114 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №610 від 27.05.2019, №611 від 27.05.2019 та №808 від 27.06.2019. В свою чергу, ТОВ «Новітнє Обладнання» поставило, а Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення прийняла програмне забезпечення 2-го етапу створення та впровадження автоматизованого програмно-апаратного комплексу для здійснення офіційного моніторингу телерадіопрограм загальною вартістю 12 000 000,00 грн., що передбачено етапом №2 плану поставки товару (додаток №3 до Договору), що підтверджується актом приймання-передачі №10 від 26.06.2019 та видатковою накладною №10 від 26.06.2019, які підписані уповноваженими представниками сторін. Крім того, Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення складено та підписано акт від 21-23 серпня 2019 року огляду товару наданого для прийняття згідно Договору, в якому відповідачем за первісним позовом зафіксовано огляд наданого позивачем за первісним позовом обладнання та підтверджено його наявність відповідно до вказаного в акті переліку. В той же час, згідно із наявних в матеріалах справи листів вбачається, що Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення відмовилась від підписання видаткових накладних та актів приймання-передачі обладнання з огляду на невідповідність поставленого обладнання специфікації (додаток №1 до Договору), технічним характеристикам товару (додаток №2 до Договору) та наданим документам. Отже, на виконання етапу №1 плану поставки товару (додаток №3 до Договору) позивачем за первісним позовом було передано відповідачу за первісним позовом обладнання, проте останній відмовився від підписання видаткової накладної та акту приймання-передачі товару з огляду на не відповідність такого обладнання умовам специфікації (додаток №1 до Договору), технічним характеристикам товару (додаток №2 до Договору) та наданим документам. Також, позивач за первісним позовом акцентує увагу на тому, що відповідачем за первісним позовом не виконано умови п. 1.2 додатку №4 до Договору щодо надання переліку адрес доставки, встановлення та налагодження центрального комплексу моніторингу телерадіопрограм, стаціонарних та мобільних комплектів регіональних точок доступу до центрального комплексу моніторингу та переліку уповноважених представників покупця у місті Києві та регіонах. Отже, фактично між сторонами виник спір стосовно відповідності переданого відповідачу за первісним позовом обладнання умовам специфікації (додаток №1 до Договору), технічним характеристикам товару (додаток №2 до Договору) та наданим документам, у зв`язку з чим відповідачем не підписано відповідні акти приймання-передачі товару і видаткові накладні, а також не сплачено 2 475 000,00 грн., а позивач, в свою чергу, просить зобов`язати відповідача виконати умови Договору прийняти поставлений товар згідно з актом приймання-передачі товару та видаткової накладної від 21.08.2019. Крім того, ТОВ «Новітнє Обладнання» просить зобов`язати Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення надати на запит позивача за первісним позовом адреси доставки встановлення та налагодження центрального комплексу моніторингу телерадіопрограм, стаціонарних та мобільних комплектів регіональних точок доступу до центрального комплексу моніторингу відповідно до додатка №4 до Договору. Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України). Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Виходячи зі змісту ст. 15, 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову. У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою. Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Отже, до обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги входять, зокрема, факти, з яких вбачається, що відповідач вчинив дії, спрямовані на порушення інтересу позивача, на захист якого подано позов, або утверджують за собою право, яке належить позивачу тощо, тобто ті, які свідчать про те, що право (інтерес) позивача порушене або оспорюється. Зазначені обставини входять до підстав позову і підлягають дослідженню, оскільки, суд, приймаючи рішення, має встановити чи мають місце факти порушення чи оспорення суб`єктивного матеріального права чи інтересу, на захист якого подано позов. У розумінні приписів ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 ЦК України, ст. 20 Господарського кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Господарський суд розглядає справи, пов`язані з вирішенням спору про право, та в силу положень ст. 238 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті приймає рішення, у мотивувальній частині якого вказує, зокрема, встановлені ним обставини справи. Тобто, встановлені господарським судом факти мають бути викладені саме в мотивувальній частині рішення. Чинним законодавством України не наведено чіткого визначення юридичних фактів, однак з практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції слідує, що юридичними фактами є передбачені законом конкретні обставини, які тягнуть правові наслідки у вигляді виникнення, зміни або припинення правовідносин. Таким чином, заявлені позивачем первісні вимоги є фактично вимогами про встановлення фактів, які мають юридичне значення і не можуть бути самостійним предметом спору, оскільки такі вимоги не призводять до поновлення порушених прав, а тому не можуть самостійно розглядатися в окремій справі. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22.02.2018 у справі № 910/14036/17. Рішення суду є правозахисним актом, однак способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зважаючи на зміст первісних позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що фактично такі вимоги не відповідають встановленим законом способам захисту прав, а спрямовані на встановлення судом певних юридичних фактів щодо обов`язку відповідача за первісним позовом прийняти поставлений товар та виконати умови Договору, що не віднесено до компетенції господарського суду, який, як орган державної влади, зобов`язаний діяти у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, заявлені позивачем за первісним позовом вимоги до відповідача про виконання умов Договору такими, що не призводять до поновлення права позивача, яке на його думку порушено. Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, викладених у позові, та порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача, приймаючи до уваги обраний позивачем спосіб захисту, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог зобов`язання надати адреси доставки та прийняти поставлений товар згідно з актом приймання-передачі товару та видаткової накладної від 21.08.2019. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2 475 000,00 грн. за надані на підставі Договору послуги, суд відзначає наступне. Відповідно до приписів ст. 901 Цивільного кодексу України обов`язок замовника оплатити послуги виникає за умови їх надання виконавцем, що має бути підтверджено належними доказами в розумінні ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України. В той же час, в матеріалами справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження надання послуг з розширення та конфігурації базового ядра програмно-апаратного комплексу для здійснення офіційного моніторингу телерадіопрограм, з адаптації обладнання для виконання функцій обробки великих масивів даних в текстовому, графічному, аудіо та відео форматах, з розробки та реалізації алгоритмів аналізу та моніторингу та проведення машинного навчання із заданих алгоритмів на загальну суму 2 475 000,00 грн. Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив під час вирішення позову. Наведені норми зобов`язують суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору, на основі вичерпних і підтверджених висновків. В той же час, всупереч вказаним нормам позивач за первісним позовом не подав жодних належних та допустимих доказів в підтвердження надання відповідачу за первісним позовом послуг за Договором. Відповідно до приписів ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України застосування судом будь-якого способу судового захисту вимагає наявності наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства). Тобто, важливою умовою застосування судом обраного позивачем способу захисту права або інтересу є його доведення останнім факту порушення такого права чи інтересу. В той же час, судом встановлено, що ТОВ «Новітнє Обладнання» не доведено факту надання послуг Національній раді України з питань телебачення і радіомовлення, а відтак підстав вважати наявним порушене право позивача, на захист якого спрямований даний позов, відсутні. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Новітнє Обладнання» про стягнення з Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення заборгованості у розмірі 2 475 000,00 грн. є неправомірними та необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення основної суми боргу, підстави для задоволення позову в частині стягнення пені у розмірі 1 105,27 грн., 3% річних у розмірі 62 044,52 грн. та інфляційних у розмірі 32 175,00 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання у суду відсутні. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «Новітнє Обладнання» до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про зобов`язання виконати умови Договору щодо прийняття поставленого товару, надання адреси доставки встановлення та налагодження центрального комплексу моніторингу телерадіопрограм, стаціонарних та мобільних комплектів регіональних точок доступу до центрального комплексу моніторингу відповідно до додатка №4 до Договору та стягнення 2 570 324,79 грн. Стосовно зустрічних позовних вимог Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення суд відзначає наступне. Як вказує позивач за зустрічним позовом, ним виявлено невідповідність поставленого відповідачем за зустрічним позовом обладнання умовам специфікації (додаток №1 до Договору), технічним характеристикам товару (додаток №2 до Договору) та наданим документам, у зв`язку з чим Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення відмовилась від підписання актів приймання-передачі товару та просила ТОВ «Новітнє Обладнання» здійснити поставку обладнання, що відповідає таким умовам. В той же час, відповідач за зустрічним позовом стверджує, що прийняте позивачем за зустрічним позовом обладнання, відповідно до етапу №1 плану поставки товару (додаток №3 до Договору), повністю відповідає умовам специфікації (додаток №1 до Договору), технічним характеристикам товару (додаток №2 до Договору) та наданим документам. Таким чином, фактично між сторонами виник спір стосовно відповідності переданого позивачу за зустрічним позовом обладнання умовам специфікації (додаток №1 до Договору), технічним характеристикам товару (додаток №2 до Договору) та наданим документам, у зв`язку з чим позивачем не підписано відповідні акти приймання-передачі товару і видаткові накладні та позивач просить зобов`язати відповідача виконати умови Договору щодо поставки: HPE MS WS2016 10-core Standart Support - 1 шт.; HPE MS WS2016 4-core Standart Support - 1 шт.; HPE MSR4044 Router Support - 1 шт.; Support Level Silver 1 years - 1 шт.; BWFCPC-E8100 1 U Multi format Audio Encoder and Transcoder platform with dual power supply - 2 шт.; Блок Intel Core I5 3.7 GHz/BOX/16Gb DDR4-2400/DVD- RW/120GB/2TB - 26 шт.; Блок Intel Core I5 3.7 GHz/BOX/16Gb DDR4-2400/DVD- RW/120GB/2TB - 26 шт.; Монітор LCD 17 - 26 шт. Отже, заявлені позивачем вимоги є фактично вимогами про встановлення факту, який має юридичне значення, підлягає встановленню під час розгляду спору про стягнення попередньої оплати за Договором та не може бути самостійним предметом спору, оскільки така вимога не призводять до поновлення порушених прав, а тому не може самостійно розглядатися в окремій справі. Зважаючи на зміст позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що фактично така вимога не відповідає встановленим законом способам захисту прав, а спрямована на встановлення судом певних юридичних фактів щодо поставки обладнання, яке не відповідає умовам Договору, що не віднесено до компетенції господарського суду, який, як орган державної влади, зобов`язаний діяти у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, заявлені позивачем вимоги до відповідача про зобов`язання виконати умови Договору щодо поставки товару такими, що не призводять до поновлення права позивача, яке на його думку порушено. Більш того, із пояснень сторін вбачається, що поставлений відповідачем за зустрічним позовом товар фактично перебуває у позивача за зустрічним позовом та обладнання, яке, на думку останнього, не відповідає умовам специфікації (додаток №1 до Договору), технічним характеристикам товару (додаток №2 до Договору) та наданим документам, відповідачу не поверталось. Судом встановлено, що відповідно до п. 5.1.3 технічного завдання (додаток №2 до Договору) устаткування для АПКМ повинно відповідати зазначеному у технічному завданні типу або бути йому еквівалентним, проте позивачем за зустірчним позовом не доведено, що спірний товар не є еквівалентним. Оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами обставин, викладених у позові, та порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача, приймаючи до уваги обраний позивачем спосіб захисту, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення до ТОВ «Новітнє Обладнання» про зобов`язання виконати умови Договору щодо поставки обладнання. На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за розгляд первісного позову покладаються на ТОВ «Новітнє Обладнання», а судові витрати за розгляд зустрічного позову на Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення. Крім того, суд відзначає, що позовні вимоги зустрічного позову про зобов`язання виконати умови Договору та поставити товар мають вартісну оцінку, носять майновий характер, і розмір ставок судового збору за її подання має визначатись на підставі Закону України «Про судовий збір» виходячи з розміру грошових вимог позивача, на припинення яких спрямовано позов. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб Судом встановлено, що вартість обладнання, яке є предметом зустрічного позову, визначено у специфікації до Договору та складає 16 286 400,00 грн., а відтак судовий збір за розгляд зустрічного позову складає 244 296,00 грн., проте Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення сплачено 2 102,00 грн., а відтак позивачем за зустрічним позовом не доплачено судовий збір у розмірі 242 194,00 грн. За таких обставин, судовий збір за розгляд зустрічної позовної заяви у розмірі 242 194,00 грн. підлягає стягненню в дохід державного бюджету України з Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення.

Outcome: approved