Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

15 грудня 2016 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом, вимоги якого уточнила (а.с. 24), просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.05.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу 11.05 2014 року народився син [PERSON]. 17 жовтня 2016 року на підставі рішення Богуславського районного суду Київської області шлюб між нею та вівдповідачем було розірвано. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має джерело доходу і може надавати таку допомогу, іншої сімї чи утриманців у нього немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але звернулаcя до суду із завою, в якій просила розглянути справу без її участі. Просила позов задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не дивлячись на те, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток та через оголошення, надруковане в газеті «Урядовий Курєр» № 118 від 24.06.2016 року (а.с. 13, 15, 22). Про причини неявки відповідач не повідомив, не звертався до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, тому відсутні поважні причини неявки в судове засідання. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Беручи до уваги те, що явка до суду є правом, а не обовязком сторони у справі, суд враховуючи положення ч.4 ст.169 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. На підставі ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд визнав за можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 18 травня 2013 року по 17 жовтня 2016 року. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Син відповідача [PERSON] проживає із позивачем за адресою [ADDRESS] та перебуває на повному її утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 10.02.2017 року (а.с.18). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів. У відповідності до положень ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач в судове засідання не зявився, тому він не надав суду належних та достовірих доказів, які б свідчили про те, що він не може надавати матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині, а тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved