Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою про стягнення заборгованості за оренду земельної ділянки, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що [INFO] померла його баба [PERSON]. Спадщина померлої складається із земельної ділянки площею 8,330 га, що належала померлій на підставі державного акта серії ІІ-ДП № 038215, виданого Ордо-Василівською сільською радою. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб -(спадкоємців). Позивач прийняв спадщину померлої баби та отримав відповідні документи. 14.09.2005 року між [PERSON] та ТОВ «Регул», терміном 10 років укладено договір оренди земельної ділянки площею 8,330 га, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту серії ІІ-ДП № 038215, з виплатою орендної плати в грошовій формі у розмірі 2674,94 грн. або за заявою, в натуральній формі, зареєстрований у Софіївському районному відділі Держкомзем у Софіївському районі, за яким було передано відповідачу в оренду земельну ділянку розташовану на території Ордо-Василівської сільської ради. Відповідно до п. 10 Договору відповідач взяв на себе обов'язок своєчасно, до 31 грудня поточного року, сплачувати орендну плату визначеному у договорі. Відповідач умов договору не виконує і розраховується за оренду земельної ділянки не в повному обсязі. У 2007-2014 роках відповідачем, крім невиконання відробіткових зобов'язань, не виконано також зобов'язання по розрахунку в грошовому виразі. 10.07.2013 року позивач звернувся з листом до ТОВ «Регул» з проханням надати розрахунок по заборгованості за оренду земельної ділянки яка належала [PERSON], але відповіді на лист не отримав. Позивач вважає, що такі дії відповідача не відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства. Згідно п. 14 договору відповідач, у разі невнесення орендної плати в строк визначені договором сплачує пеню в розмірі 0,2% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Враховуючи те, що відповідачем, починаючи з 2011 року, позивачу своєчасно не сплачено орендну плату, орендар повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 0,2% від суми прострочення за кожен день, що складає: За 2011 рік -4697,19 грн. х1003 дні х 0,2% =9422,56 грн. За 2012 рік - 4697,19 грн. х638 дні х 0,2% =5961,34 грн. За 2013 рік -4697,19 грн. х274 дні х 0,2% =2574,06 грн. Всього сума заборгованості по орендній платі та сума пені складає 17957,96 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Регул» проти позову заперечує та просить в задоволенні позову відмовити. Окрім того, представник відповідача подала заперечення, в якому зазначила, що 01.09.2005 року [PERSON] уклала з ТОВ «Регул» договір оренди належної їй земельної ділянки площею 8,330 га, розташованої на території Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області строком на 5 років, тобто строком до 01.09.2010 року. Представник відповідача вказує на те, що право власності на земельну ділянку, отриману у спадщину, виникне з моменту оформлення державного акту на своє ім'я. Таким чином, з дня смерті орендодавця орендна плата за земельну ділянку лише нараховуватиметься майбутньому власник, але фактично її отримати спадкоємець може за наявності свідоцтва про спадщину і вказаного державного акту. Орендну плату, нараховану за період з дня смерті орендодавця і до моменту переходу права власності на земельну ділянку, зможе отримати орган місцевого самоврядування. Доводи позивача, щодо заборгованості орендної плати не відповідають дійсним обставинам та суперечать вимогам ст.60 ЦПК України, а саме не підтверджуються належними доказами. Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачена повністю, заборгованості по орендній платі немає і звернення позивача до суду із позовною заявою безпідставне. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Суд проаналізував матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог з підстав зазначених у позовній заяві виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ч. 1, ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. 01.09.2010 року між відповідачем та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки. Згідно умов договору [PERSON] передала в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району. Строк дії договору складає 5 років з 01.09.2005 по 01.09.2010 рік. [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до ст.781 ЦК України смерть орендодавця не є підставою для припинення договору оренди. Як вбачається з ст. 32 « Про оренду землі» « перехід права власності на земельну ділянку до другої особи не являється підставою для зміни або розірвання договору оренди. Оскільки договір оренди продовжує діяти і після смерті орендодавця, то відповідно повинні виконуватися всі його умови, в тому числі і обов'язок сплати орендної плати. Частиною 1 ст.32 Закону України « Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків , передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору , в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди , яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах , визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина яка складається із земельної ділянки площею 8,330 га, що належало померлій на підставі державного акту серії ІІ-ДП № 038215, виданого Ордо-Василівською сільською радою, що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за заповітом від 02.10.2012 року, виданого державним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області (а.с. 3). Відповідно до ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1298 ЦК України оформити право на спадщину спадкоємець може лише після спливу 6 місяців з дня смерті спадкодавця. Як вбачається зі змісту ст.. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, позивач прийняв спадщину, але право власності на неї не набув, так як не виготовив державний акт на земельну ділянку. Позивачем було вказано, що він звертався до відповідача з заявою про наявність заборгованості по орендній платі за 2012,2013, та 2014 роки, однак в підтвердження, що відповідач отримав дану заяву, позивачем не надано доказів. У зв»язку з цим відповідач не міг знати про наявність спадкоємців померлої. Враховуючи, що спадкоємці на земельну ділянку [PERSON] не з»явилися, відповідач звернувся з листом до голови Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області про намір сплатити орендну плату за земельну ділянку Софіївській районній державній адміністрації, що підтверджено документально, листом від 09.10.2014 року з додатком (а.с. 19-20). У зв»язку з цим між відповідачем та Софіївською районною державною адміністрацією було укладено договір про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне землекористування, згідно якого земельна ділянка [PERSON] входить в земельний фонд підприємства, орендна плата за який сплачується на рахунок Софіївської райдержадміністрації (а.с. 22-23). Розрахунки щодо заборгованості по орендній платі, які були надані позивачем в обгрунтування своїх позовних вимог, документально підтверджені не були, а тому суд не може взяти їх до уваги. За таких підстав суд приходить до висновку, що фактично відповідач сплачував орендну плату, але не спадкоємцю ( так як не знав про його існування) а на рахунок Софіївської районної державної адміністрації. Підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі у розмірі 17957 грн. 96 коп. не має, так як позивач у судовому засіданні не довів, що звертався з вимогою про сплату орендної плати до відповідача, а відповідач ухилявся від свого обов»язку щодо сплати орендної плати та таким чином не виконував умови договору. Враховуючи вище викладене, суд вважає , що позовних вимогах позивача необхідно відмовити. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed