Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

17.02.2020 року позивач звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. З 04.07.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від дано шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2019 р. шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу донька мешкає з неюта знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує, що відповідач надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини нерегулярно та в не повній мірі, тому вона змушена звернутися з даною позовною заявою до суду. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2020 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, встановлений сторонам час для надання заяв по суті справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце слухання повідомлена, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Враховуючи, що позивач скористалась своїм процесуальним правом, подавши заяву про розгляд справи без її участі, підстави для визнання її явки обов`язковою в судові засідання по даній цивільній справі відсутні, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивачки. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що підстави для стягнення з нього аліменти відсутні, оскільки позивачка не надає йому можливість бачитись з дитиною. Заявлений позивачкою розмір аліментів вважає завищеним. Зазначив, що він офіційно працевлаштований. Відповідач, не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не надавав. Вислухав пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 13). Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2019 р. (справа №333/1289/19) (а.с. 10). Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач в судовому засіданні не заперечував той факт, що після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо, дитина мешкає з матір`ю - позивачем по справі. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що він інших аліментних зобов`язань не має. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», у 2020 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для дітей віком від 6 до 18 років, становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Посилання відповідача про створення позивачкою перешкод у спілкуванні з донькою є голослівними, належними доказами не підтверджене. При цьому навіть існування даної обставини не звільняє батька від обов`язку утримувати свою малолітню дитину. До того ж відповідач не позбавлений можливості вирішити питання про усунення перешкод у його спілкуванні з дитиною у встановленому законодавством порядку. Суд, вважає, що позивачем необґрунтований заявлений нею розмір аліментів на утримання дитини, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати малолітню доньку, майновий стан сторін та те, що відповідач не має інших дітей на утриманні, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.02.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial