Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

16.07.2015 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що він на підставі договору купівлі продажу від 07.07.2015 року є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. О.Кошового, буд. 9. Житловий будинок на момент укладення договору був повністю звільнений від речей та майна продавця [PERSON] та членів її родини. Також вона завірила, що її син, тобто відповідач [PERSON], який був зареєстрований у вказаному будинку, добровільно зніметься з реєстрації за вказаною адресою до 15 липня 2015 року. Позивачу також відомо, що відповідач постійно мешкає з родиною та працює на території Російської Федерації. Обговорений строк зняття [PERSON] з реєстрації вже минув, але він і досі зареєстрований у придбаному позивачем будинку. Відповідач не є родичем позивача, не є членом його родини. На даний час його місце перебування невідоме, він фактично не проживає за адресою: [INFO], вже більше двох років, з 10.09.2013 року. Крім того, факт реєстрації відповідача у вищезазначеному будинку, створю для позивача певні незручності, а саме він змушений сплачувати за відповідача комунальні послуги ,нести матеріальні витрати. Тому, посилаючись на все вищевказане, позивач просив винести рішення, яким визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. О.Кошового, буд.9. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити на підставах, викладених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечували, про що надали суду заяву. \~\~\~\~\~\~ Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення\~\~про причину неявки\~\~до суду не надійшло. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає\~ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до\~ст. 224-228 ЦПК України. \~\~\~\~\~ Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], є власником жилого будинку: Донецька область, м. Артемівськ, вул. О.Кошового, буд. 9, що підтверджується договором купівлі продажу жилого будинку від 07.07.2015 року, посвідчений нотаріально та зареєстрований в Єдиному державному реєстрі прав власності (арк.с.5-6). Відповідно до довідки від 10.07.2015 року, яка була складена квартальним комітетом № 22, згідно показів сусідів, [PERSON], [PERSON], було встановлено, що [PERSON], згідно домової книги, дійсно прописаний за адресою: м. Артемівськ, вул. О.Кошового, буд. 9, з 24.01.2008 року до теперішнього часу, але фактично не проживає з 10.09.2013 року, оскільки виїхав в Росію (арк.с.7-9). Свідок, [PERSON] у судовому засіданні 06.10.2015 року пояснив, що є братом позивача, знає про те, що коли останній купував будинок, ніхто в ньому не проживав, а продавець будинку запевняв брата, що [PERSON] випишеться з нього у найкоротший з моменту укладення договору термін. На даний час позивач проживає в будинку сам. Свідок, [PERSON] судовому засіданні 06.10.2015 року пояснила, що вона є матірю відповідача. В 2013 році [PERSON] виїхав до Росії, пізніше забрав з собою родину. В 2014 році він мав приїхати до Артемівська, але з невідомих їй причин він поїхав не через Харків, а через Донецьк, Горлівку і через проведення антитерористичної операції на блок посту в Горлівці його затримали збройні формування і не дозволили проїхати до Артемівська, оскільки в нього не було паспорта громадянина України, тільки документ довідка про взяття на облік як особа, якій надано право на проживання. [PERSON] тоді передзвонили, щоб вона передала гроші для сина, для того, щоб він міг повернутися до Росії. [PERSON] підтвердила, що з 2013 року [PERSON] з 2013 року в місті Артемівську не перебував і в будинку не проживав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. О.Кошового, буд. 9, більш ніж один рік, особистих речей відповідача у житловому приміщенні не має. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved