Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

15 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав її сестру - [PERSON] щодо її неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що відповідач є матір'ю вищевказаної дитини, але утриманням та вихованням дитини не займається. Мати дитини, проживає разом з дитиною та жодного з покладених законом на матір обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються [PERSON] самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Додатково [PERSON] приймає участь у позакласних та позашкільних виховних та трудових заходах, та бере участь у шкільних спортивних змаганнях з футболу. Ці заняття потрібні неповнолітньому сину, він відвідує кожний предмет з задоволенням. Для розвитку дитини я прикладаю всі свої зусилля та можливості. Мати [PERSON] контакт зі школою не підгримує, на батьківські збори не з'являється, навчанням сина не цікавиться. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду телефонограму з проханням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог ЦПК України. Заперечень та пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надала. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду телефонограму з проханням розглядати справу у його відсутності, зазначив, що проти позову не заперечує та вважав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Крім того, надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та акт обстеження умов проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач по справі [PERSON] являється рідною матір'ю неповнолітнього [PERSON] [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6, 9). Неповнолітній [PERSON] навчається в Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №60 Харківської міської ради Харківської області. Згідно характеристики з місця навчання, [PERSON] навчається в даній школі з 5-го класу, за період навчання проявив себе як учень середніх здібностей, не завжди старанно ставиться до виконання своїх домашніх завдань. У навчанні виявляє зацікавленість, спостережливість й уміння самостійно працювати. За характером спокійний, але інколи буває неврівноважений, до дорослих ставиться з повагою, з товаришами в класі підтримує добрі стосунки, поведінка у школі та громадських містах задовільна. Мати [PERSON] контакт зі школою не підтримує, на батьківські збори не з'являється, навчанням сина не цікавиться (а.с. 7-8). Начальник служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області отримав письмову відповідь від інспектора ЮП СППП Куп'янського ВП ГУНП в Харківській області про те, що [PERSON] [INFO] знаходиться у розшуку в Київському відділі поліції Харківської області від 30 жовтня 2013 року за ст. 185 ч.3 КК України (а.с. 10-12). Згідно довідки департаменту інформаційних технологій МВС України 1705654706099020522 за обліками МВС громадянин України [PERSON], 1975 року народження до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 13). Службою у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та акт обстеження умов проживання. У висновку зазначено, що [PERSON] не значиться зареєстрованою і на сьогодні місце її проживання на території України невідоме так само встановлено, що вона ухилилася від виховання свого сина та припинила своє спілкування з сином з 2013 року. [PERSON] жодного разу не приїздила до дитини, не спілкувалася з ним, не цікавилась його здоров'ям, не допомагала матеріально, не вітала [PERSON] зі святами, та з днями народження. За весь час навчання дитини, не підтримувала зв'язок з навчальним закладом, не відвідувала батьківські збори. На даний час [PERSON] знаходиться в розшуку у Київському відділі поліції від за ст. 185 ч.3 КК України. Неповнолітній [PERSON] проживає зі своєю рідною тіткою, [PERSON] у [ADDRESS], яка для повноцінного розвитку дитини створила всі необхідні умови та прикладає для цього всі свої зусилля і можливості. Житло, в якому проживає родина винаймається. Умови проживання задовільні. [PERSON] забезпечений всім необхідним, має достатньо речей згідно пори року та віку. Тому служба вважає, що відповідач [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення ним повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на його виховання. Будь - яких перешкод для виконання нею своїх обов'язків, гр. [PERSON] не чинила. На підставі викладеного служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача по справі відносно неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 25-26). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 СК України передбачено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини 20 листопада 1989 року (Організація Об'єднаних Націй (ООН)), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як було встановлено в ході судового розгляду, в порушення норм діючого законодавства гр. [PERSON] не займається вихованням та навчанням свого неповнолітнього сина, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи те, що [PERSON] явно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, не піклуються про стан її здоров'я, покидає дитину саму, суд вважає, що вона неналежно відноситься до виконання своїх материнських прав і ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON]. Тому, зважаючи на те, що в вищезазначених нормах Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також враховуючи те, що ч. 1 ст. 20 цієї ж Конвенції, передбачено, що дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою, суд для запобігання подальшому погіршенню фізичного, духовного, інтелектуального розвитку [PERSON], і в його ж інтересах, враховуючи думку служби у справах дітей, вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дитини.

Outcome: approved