Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

16 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що в період з березня 2011 року по лютий 2018 року проживала з відповідачем без укладення шлюбу. Від спільного проживання мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Білопільського районного суду від 22 грудня 2017 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 12 грудня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. 28 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказа. Так як відповідач добровільно аліменти на утримання дітей не сплачував, у нього утворилася заборгованість у розмірі 28885,15 грн. У зв`язку з наявною заборгованістю стягненню з [PERSON] підлягає пеня у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, починаючи від дня прострочення, тобто за період з січня 2018 року по червень 2020 року. Посилаючись на викладені вище обставини, на підставі ст. ст. 180, 196 СК України [PERSON] просить стягнути з [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 43344,15 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою від 23 липня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 38). 09 листопада 2020 року позивачкою подано уточнену позовну заяву, у якій вона просить стягути з відповідача [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 36442,81 грн (а. с. 70-71). У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Дорожинець Н.Г. позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Зацепін В.С. у судове засідання не прибули, адвокат Зацепін В.С. втретє направив клопотання про відкладення судових засідань, але жодного разу не приклав доказів на підтвердження поважності причин такого неприбуття. У зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та його представника. Заслухавши позивачку та її представника, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до таких висновків. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 19-20). Судовим наказом Білопільського районного суду від 22 грудня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 12 грудня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. З матеріалів справи також вбачається, що з 28 грудня 2017 року у Білопільському РВ ДВС ГТУЮ в Сумській області перебуває виконавче провадження №55449419 з виконання зазначеного вище судового наказу (а. с. 16-17). Згідно з розрахунком, складеним заступником начальника Білопільського РВ ДВС, заборгованість зі сплати аліментів за період з січня 2018 року по червень 2020 року складає 30071,80 грн (а. с. 65). Відповідно до платіжного доручення №5271 від 04.09.2020 [PERSON] перерахував [PERSON] заборгованість по аліментам у сумі 30029,95 грн (а. с. 49). Отже, зазначену суму боргу по аліментам відповідач не оспорює. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідачем не надані докази на підтвердження відсутності його вини щодо несплати аліментів. Позивачка надала свій розрахунок неустойки за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 36442,81 грн і просить саме цю суму стягнути з [PERSON] (а. с. 70-71). Але розрахунок неустойки позивачкою зроблений неправильно і дійсний її розмір за період з січня 2018 року по 16 липня 2020 року становить 106575,12 \~грн (а. с. 84). Оскільки суд розглядає цивільні справи лише у межах заявлених позовних вимог, тому спір у цій справі вирішується, виходячи із суми неустойки 36442,81 грн за несвоєчасну сплату аліментів, яку заявила позивачка. Також суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Із матеріалів справи вбачається, що заборгованість по аліментам станом на 01 липня 2020 року становила 30071,80 грн (а. с. 65). Відповідач [PERSON] надав суду докази про сплату 04 вересня 2020 року заборгованості по аліментам, про що зазначено вище. Але суд зазначає, що заборгованість відповідачем погашена вже після того, як позивачка звернулася з позовом до суду, а тому від сплати ним неустойки за несвоєчасну сплату аліментів він не може бути звільнений. Отже, враховуючи, що на момент звернення з позовом до суду 16 липня 2020 року заборгованість у [PERSON] по сплаті аліментів була і становила 30071,80 грн, доказів на підтвердження того, що виникла вона з поважних причин, відповідач не надав, як і не довів суду того, що його матеріальний чи сімейний стан є підставою для зменшення неустойки, тому стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає неустойка по аліментам у розмірі 30071,80 грн. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 840,80 грн на користь держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial