Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

16.01.2014 року позивач подала в суд позов, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем 16 серпня 2003 року та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що шлюбно-сімейні стосунки з чоловіком припинені з грудня 2013 року, спільне господарство не ведеться, мешкають вони з відповідачем окремо. Збереження шлюбу неможливо. Крім того, [PERSON] вказала, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі у них з відповідачем, [INFO] року народився син - [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Сторони в судове засідання не з'явилися. Надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їхню відсутність. Позивач зазначила, що позов підтримує, вказала, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з грудня 2013 року. Відповідач вказав в заяві, що позов визнає в повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу, та зазначив що згоден на сплату аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів своїх доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 серпня 2003 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції у м.Харкові, актовий запис №392. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року сторони мешкають окремо, спільне господарство з того ж часу не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. Крім того, суд вважає необхідним залишити неповнолітню дитину проживати разом з матір'ю. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Враховуючи добровільне визнання відповідачем свого обов'язку по сплаті аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. Згідно зі ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved