Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

16.01.2017 [PERSON] звернулась в суд з позовом до Славутської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Вказувала на те, що 16.10.2014 помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,75 га, що розташована на території Великоскнитської сільської ради Славутського району Хмельницької області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вона є єдиним спадкоємцем батька за заповітом, але їй нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з'явилися, в поданій до суду заяві просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку після смерті своєї дружини [PERSON]К, як спадкоємець за законом, та йому було видане Свідоцтво про право на спадщину серії ВЕК № 241189 від 23.03.2007(а.с. 14). Згідно вказаного свідоцтва померлий [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку площею 1,75 га, розташована на території Великоскнитської сільської ради Славутського району Хмельницької області, переданої для товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала на праві власності його дружині [PERSON], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія Р1 № 799619 від 15.05.2003 (а.с.12). Однак, при житті [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт на право власності на земельну ділянку. [PERSON] є дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її народження серії 1-БВ № 236352 від 25.12.2014 року ( а.с. 30). [PERSON] помер 16.10.2014 року, що стверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-БВ № 239215 (а.с.7). Сини спадкодавця [PERSON], [PERSON] спадщини не прийняли і на неї не претендують, що стверджується копією спадкової справи. № 514/2014, що заведена у Славутській державній нотаріальній конторі. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом. Однак, враховуючи те, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за померлим, [PERSON] не має можливості зареєструвати вказану земельну ділянку на своє імя. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що за [PERSON] може бути визнане право власності на належну її батькові земельну ділянку в порядку спадкування.

Outcome: approved