Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

15 серпня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона народилася в сімї [PERSON] та [PERSON], які перебували у шлюбі з 1989 по 1998 р.р. Після розлучення вона та її брат [PERSON] перебували на утриманні матері, батько згідно виконавчого листа по справі № 2-1488 від 06.10.1998 року виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська повинен був сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця до настання їхнього повноліття, але постійно ухилявся від своїх батьківських обов'язків. Будучи повнолітньою вона продовжує навчання у ДПТНЗ «ДЦППРКТС» на денній формі навчання на неповному держзабезпеченні. Її мати тимчасово не працює, її стипендія учня замала для підтримання нормальної життєдіяльності та навчання, їй бракує коштів і вона потребує матеріальної допомоги, за цією допомогою вона звернулася до відповідача, який їй відмовив. Просила стягнути аліменти з відповідача у сумі 1000 грн. до закінчення її навчання; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився. Справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню на підставі ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровськ,а, запис за № 48 (а.с. 3). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Довідки від 11.08.2014 року № 365 (а.с. 5) [PERSON] є ученицею ДПТНЗ «ДЦППРКТС» ІІ рівня акредитації, за прецесією «Перукар. Манікюрник. Педикірник», наказ № 6-«З-УДЗ» від 27.08.2012 р., форма навчання денна, термін навчання 3 роки, з 01.09.2012 р. до 28.06.2015 р.. Знаходиться не на повному державному забезпеченні. Судом встановлено, що дочка відповідача повнолітня, не має свого достатнього доходу (від стипендії), на теперішній час має скрутне матеріальне становище, тому суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання. Відповідно до КУ, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Також, у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року зазначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду чи домовленості між батьками, може бути в результаті зменшений чи збільшений за рішенням суду за позовом платника або отримувача аліментів у випадку зміни матеріального чи сімейного положення, погіршення чи поліпшення здоров'я будь-кого із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Так, Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача аліментів . Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, обов'язок надавати допомогу відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. 00 коп. щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]), починаючи стягнення з 15 серпня 2014 року і до закінчення навчання до 28 червня 2015 року, але не більш як до досягнення нею 23 років, допустивши по справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. В решті заявлених позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial