Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

15.02.2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20332,66 грн. \~ В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 23.07.2011 року був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до умов якого Банк надав в січні 2014 року позичальнику кредитні кошти в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.09.2014 року - 34,8 відсотків на рік, з 01.04.2015 року - 43,2 відсотків на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобовязався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач [PERSON] незважаючи на це, порушив його, оскільки своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, комісію, внаслідок чого станом на 30.11.2016 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 20332,66 грн., яка складається з: -заборгованості за кредитом у сумі 7959,52 грн.; -заборгованості за процентами у сумі 9729,68 грн.; -заборгованості за пенею та комісією у сумі 1200 грн.; - штрафів у сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 944,46 грн. (процентна складова). В судове засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, про підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи в порядку статей 224-226 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 23.07.2011 року був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до умов якого Банк надав в січні 2014 року позичальнику кредитні кошти в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.09.2014 року - 34,8 відсотків на рік, з 01.04.2015 року - 43,2 відсотків на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобовязався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно заяви позичальника [PERSON] ознайомився та згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифів банку, які були надані йому у письмовій формі і своїм підписом підтвердив повну інформацію про умови кредитування ПриватБанку. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. \~ З матеріалів справи слідує, що позичальник повинен був погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, а також штрафи, проте свої зобовязання не виконав. Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв'язку з цим станом на 30.11.2016 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 20332,66 грн., яка складається з: -заборгованості за кредитом у сумі 7959,52 грн.; -заборгованості за процентами у сумі 9729,68 грн.; -заборгованості за пенею та комісією у сумі 1200 грн.; - штрафів у сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 944,46 грн. (процентна складова). В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~ Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 1600 грн.

Outcome: approved