Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

16 вересня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 11 серпня 2016 з відповідачем був укладений договір позики на суму 1000 доларів США, що на час укладення угоди становило 25000 грн., які відповідач зобов'язався повернути до 17 серпня 2016 року. Проте, відповідач у зазначений строк гроші не повернув, посилаючись на відсутність у нього коштів. Позивач просить сягнути з відповідача борг у сумі 25000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. та за надання правової допомоги 850 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Додатково просила стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги у сумі 3000 грн. Всього просить стягнути з відповідача борг у сумі 25000 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. та витрати на правовому допомогу у сумі 3850 грн. Відповідач про час та дату судового засідання повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено в судовому засіданні 11 серпня 2016 року позивач надав відповідачу у борг 1000 доларів США, що на час надання позики еквівалентно 25000 грн.. та відповідач зобов'язався повернути грошові кошти до 17 серпня 2016 року, про що свідчить розписка відповідача, складена 11 серпня 2016 року. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно постанови Верховного суду від 18.09.2013 року №6-63цс13 Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Оскільки відповідач в добровільному порядку борг за договором позики не повернув, а тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 25000 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати за надання правової допомоги. Згідно з квитанцією від 15 вересня 2016 року позивачем сплачено 850 грн. адвокату за правову допомогу за складення позовної заяви. Згідно з розрахунком адвоката Акжитової С.М. про тривалість надання правової допомоги нею надавалася правова допомога позивачу у вигляді :попередньої консультації щодо характеру спірних відносин, на що було витрачено 1 година; вивчення матеріалів, які відносяться до спірних правовідносин, на що було витрачено 1 годину; консультація стосовно лінії захисту інтересів у суді, на що було витрачено 1 годину; участь у розгляді справи в суді - 2 години. Загальна тривалість часу надання правової допомоги складає 5 годин, розмір гонорару становить 3000 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. А згідно зі ст. 79 цього Кодексу витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат пов'язаних з розглядом судової справи. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пп. 47 та 48 своєї постанови «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за №10 встановив, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». При визначенні розміру відшкодування витрат за надання правової допомоги за консультацію, вивчення матеріалів, складення позовною заяви, участь при розгляді справи в суді, суд враховує складність позовної заяви, часу, необхідного для її складення та вважає стягнути витрати на правову допомогу у сумі 1000 грн., визнаючи тривалість надання правової допомоги, зазначеною у довідці адвоката, значно завищеною. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. Згідно зі ст.ст. 1046 -1049 ЦК України ,

Outcome: approved