overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

17.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 01 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, відсутності між сторонами спільних інтересів, внаслідок протилежних понять щодо розуміння сімї та відносин між чоловіком та дружиною. Відповідач з 2009 року переїхав жити до своїх батьків, і з того часу не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Кожен з них влаштував своє життя, перебувають у інших відносинах, мають намір створити нові сімї. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітню дитину, і не можуть розірвати шлюб через відділ РАЦС, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору, 500 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

17.07.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, в якій просять суд встановити факт народження певною жінкою дитини в певний час. В обґрунтування заяви посилаються на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] заявниця [PERSON] народила дівчинку, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 229 від [INFO], виданого державною установою «Луганський перинатальний центр» ЛНР, яке на території України не є дійсним. У зв'язку із цим вони не мають можливості звернутися до Старобільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області для державної реєстрації народження дитини. Встановлення даного юридичного факту необхідно для державної реєстрації народження дитини. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася. В своїй заяві просить суд розглянути заяву за її відсутності. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився. В своїй заяві просить суд розглянути заяву за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Старобільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області не з'явилася. В своїй письмовій заяві не заперечує проти задоволення заяви та просить суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і підлягаючою повному задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 247 складеного відділом РАГСу адміністрації м. Донецька Ростовської області [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2016 року. Згідно медичного свідоцтва про народження № 229, виданого [INFO] у [PERSON] в м. Луганськ [INFO] о 10-00 годині народилась дитина - дівчинка вагою 3850 грамів, де в графі 9 зазначено, що мати перебуває у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно ст. 257-1 ЦПК України - справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 145 Сімейного кодексу України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

17.07.2017 року головний лікар Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» - [PERSON] звернувся в суд із заявою про обовязкову госпіталізацію для лікування [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], що проживає: [INFO], перебуває на лікуванні з 03.11.2016р. в КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» з діагнозом: ВДТБ (08.2016) легенів (інфільтративний), Д+, МБТ+. З 19.06.2017 року по теперішній час хворий ухиляється від лікування, чим порушує свої обовязки згідно р.3 ст.20, р. У та ст.13 Закону України «Про боротьбу із захворюванням туберкульозу», ст.ст.9, 10 «Основ законодавства України про охорону здоровя». В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, та просив суд госпіталізувати до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» [PERSON], 10.03.1971р.н., який мешкає: Донецька область м. Краматорськ вул. Могилевська, 6-а. Захисник [PERSON] заяву підтримав та не заперечував проти її задоволення. [PERSON] до суду не викликався у звязку з тим, що за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження хвороби. Вислухавши думку прокурора, представника заявника, представника хворого, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що [PERSON], має захворювання ВДТБ (08.2016) легенів (інфільтративний), Д+, МБТ+, неодноразово викликалася на обстеження й лікування, однак відмовляється від них, хоча має потребу в лікуванні в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на лікування відсутня. Таким чином, суд вважає, що його варто примусово залучити на лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

17.07.2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 02.03.2006 року, актовий запис № 14. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 02.03.2006 року. Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу відповідач не надто обтяжував себе сімейними клопотами. Після народження першої дитини розпочалися матеріальні труднощі, оскільки відповідач не бажав приймати участь в забезпеченні сімї. Відповідач тривалий час перебував за межами дому, не ночував дома. В листопаді 2009 року відповідач залишив позивача з дітьми, і з того часу, сторони разом нею проживають. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: свідоцтво про шлюб серії І СГ № 115020 від 13.06.2009 року; свідоцтво про народження серії 1 СГ № 489730 від 09.03.2016 року, свідоцтво про народження серії 1 СГ № 075281 від 05.10.2006 року та дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

17.07.2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 02.09.2011 року, актовий запис № 37. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 02.09.2011 року. Від спільного шлюбу у сторін народися син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, протягом часу подружнього життя сторони жили, як чужі люди, не мали взаєпоморозуміння, поваги, відповідач зловживав алкогольними напоями, постійно виникали конфліктні ситуації. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами, позивач вважає неможливим. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, однак подали до суду письмові заяву у якій просять суд розглядати цивільну справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять такі задоволити, щодо постановлення судом заочного рішення представник не заперечила. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: свідоцтво про шлюб серії І СГ № 164889 від 02.09.2011 року; свідоцтво про народження серії 1 СГ № 321990 від 29.03.2012 року та дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

17.07.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів утримання дитини. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просить суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. З позовної заяви вбачається, що 04.04.2014 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З теперішнього часу сімейні відносини припиненні, але шлюб між сторонами не розірвано, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до суду, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що у позивачки та відповідача є спільна дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що обєктивно підтверджується матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення їй повноліття. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача є законними, тому підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу). Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню у доход держави судовий збір в сумі 640,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

17.07.2017 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення того факту, що померла 11.04.2017 року [PERSON] є його матірю, так як існують розбіжності в зазначенні прізвища у паспорті заявника та у свідоцтві про смерть його матері. Від представника заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа [PERSON] до суду не зявився, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 11.04.2017 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ЖС №391462. Факт родинних відносин [PERSON] з померлою [PERSON] підтверджується наступними документами: - копією свідоцтва про шлюб серії І-ЭЛ №026471 [PERSON] та [PERSON], у звязку з чим [PERSON] змінила прізвище на «Пономарьова»; - копією свідоцтва про народження [PERSON] серії ЭМ №123136, де матірю заявника зазначена [PERSON]; - копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-РУ №278496 [PERSON] та [PERSON], де прізвище матері заявника зазначене «Понамарьова»; - копією рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14.11.2007 року про встановлення факту, що померлий 19.11.1999 року [PERSON] є рідним батьком заявника. Таким чином, суд робить висновок про те, що в даному випадку різниця в зазначенні прізвища заявника та його матері у паспорті заявника та у свідоцтві про смерть його матері викликана різним його перекладом з російської на українську мову, у звязку із чим заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

17.07.2017 року заявник звернувся із заявою до суду та просить призначити примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], підопічного Романівського дитячого ПНІ до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2, без його згоди, мотивуючи тим, що останній поступив на стаціонарне лікування з діагнозом глибока розумова відсталість з порушенням психіки поведінки судомними нападами середньої частоти, супутний діагноз ВДТБ правої легені, є недієздатним і не спроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримав та пояснив суду, що хворий, на даний час, перебуває у такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування у психіатричному закладі в умовах стаціонару. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Представник хворого [PERSON]. надала заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо госпіталізації [PERSON] Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора та особи, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 23.12.2009 року [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним та йому призначено опікуна. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації (ч. 3 ст. 17 Закону). З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 17.07.2017 року вбачається, що [PERSON] хворіє на хронічний психічний розлад (глибока розумова відсталість з порушенням психіки і поведінки) , супутній діагноз - туберкульоз легень інфільтративний в фазі розпаду, потребує лікування в стаціонарних умовах, неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, які забезпечує його життєдіяльність, не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними, а тому має бути госпіталізований до психіатричного закладу в примусовому порядку. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

17.07.2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 05.12.2015 року. Від подружнього життя в сторін народився син [PERSON], 30.06.2016р.н. Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного, не проживають разом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, тому вважаю за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача з винесенням заочного рішення. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Шлюб між сторонами зареєстровано 05.12.2016 року. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сімї. Від подружнього життя в сторін народився син [PERSON], 30.06.2016р.н. Суд приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, сторони проживаю окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати.

Outcome: approved