Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~17.\~08.\~2020\~року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив і вказав, що з 02. 08. 2010 року працював у КП «Бердянськводоканал», з 01. 04. 2018 року переведений з посади слюсаря ремонтника 5 розряду цеха відведення на посаду начальника служби каналізаційних очисних споруд (водовідведення). \~ \~ \~ \~Наказом № 51 від 25. 01. 2019 року на нього було покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду майна підприємству, про покриття шкоди, і він погодився на відрахування по 25% щомісячно від нарахованої заробітної плати на користь відповідача в рахунок відшкодування шкоди. \~ \~ \~ \~28. 01. 2019 року він був переведений на посаду слюсаря АВР 4 розряду, і з цієї посади з 13. 07. 2020 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. На час звільнення підприємством йому було нараховано заробітну плату та компенсаційні виплати в розмірі 4\~265,47 грн., яка йому не була виплачена. 16. 07. 2020 року він звернувся до відповідача із заявою про здійснення з ним остаточного розрахунку, проте отримав відповідь про те, що у зв`язку з наявністю у нього боргу перед підприємством, заробітна плата йому не виплачується. Враховуючи те, що були порушені його права, передбачені ст. 116 КЗпП України, позивач просить стягнути з відповідача борг по заробітній платі в розмірі 4265, 47 грн. та середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні з наступного після звільнення по день розгляду справи в суді. В подальшому позивач уточнив свої вимоги і просить поновити строк на оскарження наказу від 13. 07. 2020 року № 74-к в частині утримання з нього усіх сум, що нараховані при звільненні в рахунок відшкодування шкоди підприємству, і скасувати цей наказ, посилаючись на те, що про наявність цього наказу він дізнався лише після отримання його копії при наданні відповідачем відзиву на позов. Відповідач позов не визнав і у відзиві на позов вказав, що під час проведення щорічної інвентаризації було встановлено факт недостачі матеріальних цінностей, які були передані начальнику служби каналізаційних очисних споруд [PERSON] на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02. 04. 2018 року. Згідно звіту про незалежну оцінку прямих збитків, завданих підприємству, їх вартість склала 71\~319, 85 грн., а з урахуванням вартості послуг оцінщика ФОТ [PERSON] 4000 грн., збиток КП «Бердянськводоканал» становить 75\~319,85 грн. 15. 01. 2019 року [PERSON] добровільно відшкодував підприємству 6734,25 грн. і добровільно погодився на утримання з його заробітної плати 25% заробітку на погашення боргу, і за період з січня 2019 року по липень 2019 року позивач добровільно сплатив 34\~628,09 грн. На день його звільнення залишок боргу склав 39\~691,76 грн., і у зв`язку з тим, що позивач звільнився, але сплатив суму боргу, остаточний розрахунок з ним проведений не був, про що виданий наказ № 74-к від 13. 07. 2020 року, з яким [PERSON] ознайомився, але не оспорював його. У зв`язку з тим, що утримання остаточного розрахунку було здійснене на підставі чинного наказу, просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. В судовому засіданні представник відповідача заперечує проти позову на підставах, викладених к відзиві, та пояснив, що наразі триває судовий розгляд за позовом КП «Бердянськводоканал» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої підприємству. Позивач був ознайомлений з наказом про утримання з нього заробітку при звільненні в рахунок відшкодування шкоди, вчасно цей наказ не оскаржив, тому він вважається таким, що діє на теперішній час, отже підстав для застосування ст. 117 КЗпП України немає, крім того, позивач пропустив строк на оскарження наказу. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 01. 06. 2011 року по 13 .07. 2020 року [PERSON] працював на КП «Бердянськводоканал», був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією особової картки працівника та копією наказу № 74-к від 13 липня 2020 року. Згідно розрахункового листка за липень 2020 року при звільненні [PERSON] підлягала до виплати сума в розмірі 4265,47 грн., проте як вбачається з копії наказу № 74-к від 13. 07. 2020 року вказана сума була утримана в рахунок відшкодування шкоди підприємству згідно наказу № 51 від 25. 01. 2019 року. Посилаючись на порушення своїх прав на отримання остаточного розрахунку при звільненні, на той факт, що наказ про звільнення в частині утримання з нього суми відшкодування суперечить чинному законодавству, [PERSON] просить поновити строк на оскарження наказу та скасувати його, а також стягнути суму, яка була належна йому до виплати при здійсненні остаточного розрахунку при звільненні - 4265,47 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні по день винесення судоми рішення. Згідно положень ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про нараховані\~суми,\~належні працівникові\~при звільненні,\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~письмово повідомити\~працівника перед\~виплатою зазначених\~сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідач не повідомив про наявність будь якого спору щодо розміру суми, належної [PERSON] на день звільнення з КП «Бердянськводоканал», отже нарахована сума повинна була виплачена позивачу в усякому разі, і у разі порушення положення вказаної статті, настає відповідальність за ст. 117 КЗпП України, яка передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що на день слухання справи розрахунок з [PERSON] відповідач не здійснив, тому позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08. 02. 1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», виходячи з кількості робочих днів на місяць 19,5 та середньоденної заробітної плати в розмірі 447,43 грн. Вказані розрахунки підтверджуються розрахунковими листками за травень липень 2020 року, тобто за 2 місяці, коли [PERSON] працював перед звільненням. Відповідач ці обставини та відомості не спростував, отже суд приймає ці вихідні дані до уваги для проведення обчислення середнього заробітку по день слухання справи. Починаючи з наступного дня після звільнення, тобто з 14. 07. 2020 року по день винесення судом рішення кількість днів затримки остаточного розрахунку при звільненні [PERSON] складає 156 робочих днів, а виходячи з розміру середньоденного заробітку 447,43 грн., сума компенсації складає 69\~799,08 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Доводи відповідача щодо законності наказу № 74-к від 13. 07. 2020 року у зв`язку з тим, що у встановлені строки позивач його не оскаржив, не можуть бути прийняті судом до уваги у зв`язку з очевидною незаконністю наказу, який суперечить нормам КЗпП України та порушує права працівника на отримання винагороди за виконану роботу, передбачені ст. 43 Конституції України. За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Частина 3 ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Втім, відповідач не скористався своїм правом на подання такої заяви, тому з урахуванням тієї обставини, що на запит [PERSON] відповідачем не був надісланий наказ про утримання з його заробітної плати суми відшкодування шкоди підприємству, строк на оскарження наказу № 74-к від 13. 07. 2020 року № 74-к в частині утримання з позивача усіх сум, що нараховані при звільненні, в рахунок відшкодування шкоди підприємству підлягає поновленню, а наказ скасуванню.

Outcome: approved