Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

16.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], з ? частки всіх видів доходу щомісячно, до 1/6 частки його доходу щомісячно але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки він на він одружився та від шлюбу має малолітнього сина [PERSON], [INFO] та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, надали до суду письмову заяву, просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, надали до суду письмову заяву, просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення. Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного: Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.08.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2012 року до досягнення дитиною повноліття. 07.08.2015 року між позивачем та [PERSON] Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №431 від 07.08.2015 року. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], свідченням чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Приймаючи до уваги те, що у позивача змінився сімейний стан, що є підставою для утримання дружини та малолітньої дитини, суд вважає що наявні підстави для зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частки його доходу, а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. ст. 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved