Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

15.03.2021 року позивач звернувся в суд із вищезазначеною позовною заявою, на обгрунтовання якої зазначив, що він з 10.02.2012 року по 02.12.2019 року перебував у шлюбних відносинах із [PERSON] , за час яких у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька формально залишилась проживати з матір`ю. Оскільки, остання не має постійного місця роботи в м. Луцьку, а також з світлин розміщених нею в соціальних мережах вбачається що вона знаходиться в місті Києві, то місце фактичного проживання дитини Відповідачу невідоме, що унеможливлює планування зустрічей з дитиною. Вказує, що відповідач [PERSON] чинить своєю поведінкою перешкоди та не дає позивачу змоги брати участь у вихованні доньки та особисто спілкуватися з нею. На телефонні дзвінки, з приводу можливості побачитись з дитиною не відповідає, вчиняє різноманітні дії аби позивач не мав можливості спілкуватись з дочкою. У зв`язку з такими діями відповідача позивач змушений був звернутись до Служби у справах дітей Луцької міської ради з відповідною заявою для визначення способу у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Результату розгляду заяви станом на сьогоднішній день немає, так як відповідач на дзвінки працівників Служби у справах дітей Луцької міської ради не відповідає, а тому дає підстави зробити висновок про свою легковажність та ухилення від виконання положень Сімейного кодексу України щодо участі у вихованні дитини батьками. На підставі викладеного, просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , шляхом визначення [PERSON] способу участі у вихованні та вільному спілкуванні із дочкою [PERSON] у вигляді побачень та відвідувань її чотири рази в місяць у вихідний день з 10:00 год. до 18.00 год., без присутності матері [PERSON] та членів її сім`ї, а також під час літніх канікул щороку сумарно 14 календарних днів для організації оздоровлення та відпочинку дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. 18.06.2021 року відповідачкою було подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявлені вимоги вона визнає частково. Зазначає, що з моменту розірвання шлюбу з позивачем і до сьогодні, [PERSON] не виконував і не виконує свої обов`язки з утримання дитини. Всі витрати на харчування, лікування, одяг, розвиваючі гуртки доньки несе вона. Зазначає, що змушена була звернутися до Луцького міськрайонного суду з позовом про стягнення аліментів зі [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.12.2020 року її позов у справі № 161/12157/20 задоволено частково. Стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Звертає увагу суду на той факт, що [PERSON] навіть на законом визначену мінімальну суму аліментів подавав апеляційну скаргу, оскільки був не згідний з таким рішенням суду. Постановою Волинського апеляційного суду від 24.03.2021 року у справі № 161/12157/20 рішення Луцького міськрайонного суду від 17.12.2020 року залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] без задоволення. Разом з тим, оскільки добровільно [PERSON] жодних коштів на утримання дитини не давав і не дає вона звернулася у ВДВС України з метою примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. 25.05.2021 року Луцьким районним ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів зі [PERSON] . Станом на час підготовки відзиву заборгованість [PERSON] за аліментними платежами не погашена і становить понад 20000 грн. Наявність усіх вищевказаних рішень і постанов свідчить про стійке не бажання [PERSON] брати участь у вихованні дитини, а також про намагання ускладнити і без того напружені стосунки з нею. Вважає таку ситуацію неприпустимою з огляду на те, що несплата боржником аліментів на утримання доньки грубо порушує її права. [PERSON] є працездатною людиною, однак своїми умисними діями цілеспрямовано робить все для того, щоб не платити аліменти. Разом з тим, вказує, що за останній рік позивач жодним чином не намагався встановити контакт ні з нею, ні з іншими членами її сім`ї для того щоб побачитися з донькою. З приводу того, що вона нібито вивезла дитину на постійне місце проживання до Києва повідомила наступне: така інформація не відповідає дійсності оскільки дитина зареєстрована і проживає в Луцьку за адресою: [ADDRESS] . Більше того, нею подано документи для зарахування дитини до першого класу гімназії № 4 імені Модеста Левицького, що у м.Луцьку. Зазначає, що з моменту розлучення з невідомих їй причин [PERSON] почав все рідше відвідувати доньку, а кожне відвідування супроводжувалося агресією з його боку, яка була спрямована на неї і дитину. Вказує, що [PERSON] не раз вчинялися до неї насильницькі дії у період шлюбу. Звертає увагу, що під час перебування в шлюбі зі [PERSON] їй стало відомо про те, що він довгий час страждає на психічні хвороби. Також, зауважує, що позивач є особою, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності. Зважаючи на все вищевказане, вважає, що часте спілкування [PERSON] з донькою без її участі чи інших родичів дитини може завдати непоправної шкоди психіці дитини, а особливо, якщо таке спілкування буде відбуватися безперервно протягом 14 днів літніх канікул. У той же час усвідомлює і не заперечує того, що батько і донька мають право на зустрічі і спілкування. Просить суд визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] у вигляді побачень один раз у місяць 2 години у вихідні першого тижня місяця за домовленості зі [PERSON] про місце зустрічі та за її присутності на цих побаченнях, або ж членів її сім`ї (її матері - [PERSON] чи батька [PERSON] ). У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, які викладені у позовній заяві та просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні визнали позов частково з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи просив суд при вирішенні даного спору врахувати висновок Служби у справах дітей Луцької міської ради від 18.10.2021 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Однак, як слідує із пояснень наданих суду сторонами та представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні і спілкуванні з дитиною. Даний спір у добровільному порядку сторони вирішити не можуть, у зв`язку з чим, слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з ним. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно положень ч. 1,2,3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частинами 1 та 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Докази, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному розвитку останньої, в матеріалах справи відсутні. Доказів психологічного насильства з боку батька [PERSON] щодо своєї дитини [PERSON] суду не надано. Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 277 від 18.10.2021 служба у справах дітей вважає за доцільне визначити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] : з 10:00 год. до 18:00 год. неділі ІІ та ІV тижня місяця; спільний відпочинок у літній період протягом 14 календарних днів; у перший місяць зустрічі батька з дочкою проводити у присутності матері дитини [PERSON] . Вислухавши пояснення сторін та перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з дитиною є доведеними та обґрунтованими, проте, бажаний ним порядок та час спілкування з дітьми не в повній мірі відповідає інтересам дитини. Так, враховуючи обставини справи, а також вік дитини, її інтереси та психологічний стан, враховуючи недостатність спілкування з батьком, а також особу останнього, беручи до уваги думку представника Служби у справах дітей Луцької міської ради, суд вважає необхідним визначити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] : побачення протягом чотирьох годин ІІ та ІV неділі щомісячно з 11:00 год до 15:00 год. у перші три місяці зустрічі батька з дочкою проводити у присутності матері дитини [PERSON] . Такий порядок та час спілкування батька з дитиною відповідає інтересам малолітньої [PERSON] та дозволить налагодити психологічний контакт дитини з батьком та не порушить звичайних для дитини умов життя та розпорядку дня. Вирішуючи питання про визначення такого порядку та часу спілкування батька з дитиною, суд виходив з наступного. Відмовляючи у спільному відпочинку під час літніх канікул, суд виходить з того, що відрив від звичайних умов проживання на 14 днів, як просить позивач, є значним та може негативно вплинути на дитину. Крім того, зменшуючи період часу спілкування протягом вихідних днів, суд бере до уваги пояснення допитаних в ході розгляду справи свідків [PERSON] та [PERSON] , які є батьками відповідачки [PERSON] та які пояснили, що [PERSON] не належним чином здійснював свої батьківські обов`язки, його соціальна поведінка негативно може вплинути на розвиток та світоусвідомлення [PERSON] , [INFO] . Натомість, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Outcome: partial