Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

16.11.2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява позивачки [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29 500 грн. Заява обґрунтована тим, що 11.11.2021 року судом ухвалено рішення у справі № 755/19256/18 з розподілом судових витрат. Відповідно Договору про надання правничої допомоги № 13/12 від 13.12.2019 року позивачкою понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката. Під час судових дебатів представник позивачки Якобчук О.М. зробив про це відповідну заяву, в тому числі у письмовій формі. Згідно з Договору про надання правничої допомоги частина коштів ще не сплачена позивачкою, однак відповідно рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, навіть уразі несплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є фактично понесеними, оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно з договірними зобов`язаннями, тому такі витрати мають бути стягнуті з відповідачів. В судовому засіданні позивачка просила задовольнити подану заяву про стягнення судових витрат. Відповідачка [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] заперечували проти задоволення заяви, посилаючись на те, що під час розгляду справи стороною позивача не заявлялось про намір подати заяву щодо розподілу судових витрат, така заява ні позивачкою ні її представником в судовому засіданні не озвучувалась, у зв`язку з чим відповідачам про заяву відомо не було, докази [PERSON] надані з порушенням процесуального закону, тому відповідачі, в свою чергу, не подавали заяв про стягнення з позивачки понесених відповідачами судових витрат на правничу допомогу. Представник відповідачів також заявила клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги позивачки. Ухвалою суду від 08.12.2021 року відмовлено у задоволенні заяви відповідачки [PERSON] про залишення без розгляду заяви позивачки про стягнення витрат на правову допомогу. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [INFO] у статті «[INFO]» (мовою оригіналу «[INFO]»), розміщену в мережі інтернет на веб-сайті «iDom.ua» ОСББ «Русанівська затока» за адресою https://r-zatoka.idom.ua у перекладі на державну мову наступного змісту: Інформація №1 - «всі члени Правління, за винятком [PERSON] , проголосували за те, щоб відкласти капремонт даху на майбутній період, внести зміну в раніше спланований перелік робіт і коли будуть виділені гроші, то в рамках проекту «Модернізація внутрішньобудинкових мереж» зробити наступне: 1. Обладнати систему центрального опалення будинку 117-ма автоматичними балансуючими клапанами фірми «Данфосс» для регулювання подачі теплоносія в кожну квартиру. (такі клапани «Київміськбуд» повинен був встановити в нашому будинку з проектом будівництва, але заощадив на їх купівлі та встановленні, а «Новобудова» придумала їм заміну у вигляді п`ятачків з отворами). 2. Замінити всі циркулярні насоси внутрішньобудинкових мереж системи центрального опалення, гарячого та холодного водопостачання. 3. Провести ремонтно-профілактичні роботи внутрішньобудинкових мереж (демонтаж, заміну, монтаж запірної арматури). 4. Замінити теплоізоляцію на трубопроводах гарячого водопостачання і центрального опалення по всьому будинку, включаючи підвали і технічний поверх.». Інформація №2 - «Тому, [PERSON] стала перешкоджати реалізації рішення прийнятого Правлінням. Вона стала вести переговори з представниками комунального підприємства по здійсненню енергоефективних проектів, щоб створити у них негативні уявлення про діяльність Правління. І зробила заяву в Фейсбук, що «рішення щодо коригування переліку робіт незаконне, оскільки не передбачає ремонту даху в цьому році, що нібито грубо порушує права мешканців, які голосували на загальних зборах за дах». Інформація №9 - « [PERSON] в силу посади, яку вона обіймала, брала участь в більшості проектів ОСББ. Але особливу активність вона проявляла тоді, коли могла найняти на виконання робіт по будинку свого чоловіка ( [PERSON] ) і без рішення Правління оплатити рахунки за його підрядами. Так сталося, наприклад, в липні 2017 року. Скориставшись періодами літніх відпусток, [PERSON] одноосібно, без прийняття рішення Правлінням, без затвердження кошторису витрат, виплатила своєму чоловікові на ремонт в ліфтовому холі 1-го поверху близько 11,9 тис. грн. (5835 грн. - роботи і 6088 грн. - матеріали). І це далеко не єдиний випадок, коли вона, діючи самовільно, в порушення практики розпорядження грошима ОСББ, заплатила кому хотіла і скільки хотіла без затвердження виплат на Правлінні ». Зобов`язано відповідачів розмістити на інтернет-ресурсі « iDom.ua » ОСББ «Русанівська затока» на сайті https://r-zatoka.idom.ua повідомлення з відтворенням резолютивної частини рішення суду у цій справі без публікації відомостей про учасників справи щодо місця проживання та реєстраційних номерів облікових карток платників податків позивача та відповідачів. Стягнуто з відповідачів на користь позивачки моральну шкоду у розмірі по 1 000, 00 гривень з кожного. У іншій частині позову відмовлено. Рішенням суду у порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України здійснено розподіл між сторонами судового збору. Питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу рішенням суду не вирішувалося. Представник позивачки Якобчук О.М. у поданому суду письмовому виступі на дебатах зазначив, що докази оплати правової допомоги будуть подані протягом п`яти днів в порядку, передбаченому ст. 137 ЦПК України (т. 3 а.с. 76-80). Відповідно положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України). Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Інтереси позивачки під час розгляду справи представляв адвокат Якобчук О.М. згідно ордера серії КС № 732211 від 13.12.2019 року виданого Адвокатським об`єднанням «Харченко та партнери» (т. 2 а.с. 52). Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Пунктом 3.1 Договору про надання правової допомоги № 13/12 від 13.12.2019 року укладеного між позивачкою та АО «Харченко та партнери» визначено, що послуги, передбачені умовами цього договору, регулюються окремим додатком до договору (т. 2 а.с. 53). Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Надання суду таких документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правову допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості. Позивачка просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 29 500 грн. При цьому надала Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом для надання правничої допомоги позичу [PERSON] за Договором про надання правової допомоги № 13/12 від 13.12.2019 року; Додаток № 1 від 13.12.2019 року до договору про надання правової допомоги № 13/12 від 13.12.2019 року, пунктами 1, 2 якого визначено, що вартість участі в судовому засіданні складає 1 500 грн. (без ПДВ), складання процесуальних документів складає 1 000 грн.; Додаткову угоду № 1 від 01.07.2020 року до договору про надання правової допомоги № 13/12 від 13.12.2019 року, якою визначено розмір винагороди (гонорару) за складання заяви про забезпечення позовних вимог у розмірі 1 500 грн. (без ПДВ); Акт № 2 прийому-передачі наданих послуг від 09.07.2020 року; Додаткову угоду № 2 від 27.11.2020 року до договору про надання правової допомоги № 13/12 від 13.12.2019 року щодо зміни рахунку виконавця; Акт № 1 прийому-передачі наданих послуг від 21.12.2019 року; Акт № 3 прийому-передачі наданих послуг від 27.11.2020 року; Акт № 4 прийому-передачі наданих послуг від 26.01.2021 року; Акт № 5 прийому-передачі наданих послуг від 02.03.2021 року; Акт № 6 прийому-передачі наданих послуг від 10.03.2021 року; Акт № 7 прийому-передачі наданих послуг від 17.03.2021 року; Акт № 8 прийому-передачі наданих послуг від 24.03.2021 року; Акт № 9 прийому-передачі наданих послуг від 19.04.2021 року; Акт № 10 прийому-передачі наданих послуг від 18.06.2021 року; Акт № 11 прийому-передачі наданих послуг від 02.08.2021 року; Акт № 12 прийому-передачі наданих послуг від 11.11.2021 року; дублікати квитанцій про оплату послуг правової допомоги (т. 3 а.с. 103-131). Відповідно детального опису робіт (наданих послуг) заявлена до стягнення сума 29 500,00 грн. включає: вивчення документів, надання консультації - 3 год. вартістю 2 000 грн.; участь в судовому засіданні 19.12.2019 р. - 1,5 год. вартістю 1 000 грн.; складання заяви про забезпечення позовних вимог - 5 год. вартістю 1 500 грн.; участь в судових засіданнях 06 жовтня, 19, 25 листопада 2020 р. - 4 000 грн.; участь в судовому засіданні 26.01.2021 р. - 1 500 грн.; участь в судовому засіданні 01.03.2021 р. - 1 500 грн.; участь в судовому засіданні 10.03.2021 р. - 1 500 грн.; участь в судовому засіданні 17.03.2021 р. - 1 500 грн.; участь в судовому засіданні 23.03.2021 р. - 1 500 грн.; участь в судовому засіданні 23.03.2021 р. - 1 500 грн.; участь в судових засіданнях 10, 15, 16 червня 2021 р. - 4 500 грн.; участь в судових засіданнях 23, 30 червня та 29 липня 2021 р. - 4 500 грн.; участь в судових засіданнях 06 жовтня та 11 листопада 2021 р. - 3 000 грн.; фактично сплачено 26 500 грн. Разом з тим, ухвалою суду від 16.07.2020 р. у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову було відмовлено (т. 2 а.с. 108-110). Відповідачка [PERSON] заперечує проти стягнення заявлених позивачкою коштів, посилаючись на їх безпідставність та своє складне матеріальне становище, стан здоров`я, отримання невеликої пенсії. Представник відповідачів заявила про не співмірність вимог позивачки, зловживання останньою процесуальними правами та затягування розгляду справи. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі № 755/15364/17 при ухваленні додаткового судового рішення по розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Також у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Розподіляючи понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу суд дійшов наступного висновку. Позивачка подавала суду заяву від 19.12.2019 року про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, у якій зазначала, що попередні витрати на професійну правничу допомогу складатимуть 15 000 грн. (т. 2 а.с. 54). При цьому просить стягнути з відповідачів 29 500 грн. За приписами частини 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. У заяві про долучення доказів - витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та ухвалення додаткового рішення позивачка жодним чином не обґрунтувала та не довела обставин того, вона не могла передбачити суттєвого перевищення витрат на правничу допомогу від повідомленої заявленої суми 15 000 грн., яка була визначена вже після укладення договору про надання правової допомоги від 13.12.2019 року з Адвокатським об`єднанням «Харченко та партнери» в особі адвоката Якобчука О., який представляв інтереси позивачки під час розгляду справи. За таких умов процесуального закону надані позивачкою документи до заяви про ухвалення додаткового рішення не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі 29 500 грн. з іншої сторони, адже цей розмір має бути обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Отже, суд враховує понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу, що становлять у розмірі 15 000 грн. та підтверджені письмовими доказами. Відповідно положень пункту 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачою заявлялось тринадцять немайнових вимог, з яких задоволено шість, що становить 46,15%. У зв`язку з цим, з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 6 922,50 грн. (15 000 : 100 х 46,15), тобто по 988 грн. 93 коп. із кожного з відповідачів. З урахуванням зазначеного, з огляду на складність і обсяг справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та наявних у справі заяв з процесуальних питань та доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивачки про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial