Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

16.11.2017 року представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» Левченко К.В. звернулась до суду з позовною заявою, уточнивши вимоги останній раз 17.01.2019 року, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення за період з 01.04.2009 року по 01.09.2017 року в загальному розмірі 25 862 грн. 77 грн. та з гарячого водопостачання - 4376 грн. 87 коп.; стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що КПТМ «Криворіжтепломережа» по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню. [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань, за період з 01.04.2009 року по 01.09.2017 року виникла заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 25 862 грн. 77 коп. та з гарячого водопостачання в сумі 4376 грн. 87 коп. З метою стягнення з відповідачів заборгованості 27.03.2017 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу наказу, однак ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.05.2017 року у видачі наказу відмовлено. З огляду на зазначені обставини представник позивача звернулась до суду з вимогами про стягнення нарахованої заборгованості в порядку позовного провадження. Ухвалою суду від 14.12.2017 року (головуючий суддя - Прасолов В.М.) відкрито провадження по справі з призначенням до розгляду. За результатами повторного автоматизованого розподілу 07.03.2019 року матеріали справи передано в провадження судді Гриня Н.Г. На підставі ст.ст.19, 274 ЦПК України, враховуючи характер спору, ціну позову, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Домбровська Є.В. правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. У відповіді на відзив представник зазначила, що в межах заявленого періоду КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснювало постачання теплової енергії до житлового приміщення відповідачів від транзитних трубопроводів житлового будинку через систему централізованого опалення. Зауважила, що відсутність укладеного між сторонами договору не може бути підставоб для звільнення відповідачів від сплати вартості фактично отриманих житлово-комунальних послуг. Позаяк, квартира відповідачів у встановленому законом порядку не відключена від системи централізованого опалення будинку, акт про це ними не надано. Представник вважає, що за заявленими вимогами позивачем не пропущено строк позовної давності, який неодноразово переривався, а відтак починався заново: в жовтні 2012 року відповідачами здійснено часткове погашення заборгованості в сумі 9480,80 грн.; 24.03.2017 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, викликалась у встановленому законом порядку. Згідно раніше поданої заяви (а.с.40), просила справу розглянути без її участі, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] правом пристуності не скористувались, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Свої заперечення вони мотивують тим, що житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] перебуває не у комунальній власності, як це зазначено в позові, а в спільній частковій власності його та [PERSON] Опалювальна площа квартири - 59,50 кв.м., а не 59,54 кв.м., як для розрахунку приймав позивач. В розрахунок заборгованості включена послуга «підігрів води», однак фактично такої послуги не існує, вони її не отримували. З 05.10.2015 року в багатоквартирному будинку [ADDRESS] встановлено та введено в експлуатацію прилад обліку теплової енергії, однак в розрахунку зазначено, що прилад обліку введено з 13.03.2016 року, що не відповідає дійсності. Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги повинні надватись безперебійно, в той час як з наданого КПТМ «Криворіжтепломережа» розрахунку слідує, що постачання гарячої води не здійснювалося взагалі або з перебоями. Зауважив, що в договірних відносинах з КПТМ «Криворіжтепломережа» він не перебуває, а відтак споживачем послуг, що надаються підприємством не є, жодних договорів не укладав. До того ж в серпні 2009 року його квартиру було відключено від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання у зв`язку з установкою індивідуальної автономно-газової системи теплопостачання та гарячого водопостачання. Систему встановлено та введено з попереднім отриманням всіх дозволів та погодженням у встановленому порядку. Він та [PERSON] неодноразово зверталися до позивача із заявами про припинення нарахування послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а саме 16.11.2007 року, 20.05.2008 року, 20.05.2009 року, 07.12.2016 року, однак їх звернення ігнорувались. З огляду на зазначене, нараховану суму заборгованості він вважає необґрунтованою, безпідставною. Окремо просив застосувати позовну давність до заявлених вимог, оскільки заборгованість нарахована за період з 01.04.2009 року по 01.09.2017 року, тобто за межами 3-річного строку. Крім того, відповідач [PERSON] подав заяву про визначення порядку і строку виконання рішення, в якій просить суд у випадку задоволення пред`явлених КПТМ «Криворіжтепломережа» вимог врахувати його скрутне матеріальне становище та розстрочити виконання рішення шляхом стягнення з нього та [PERSON] заборгованості в розмірі не більшому ніж по 500 грн. (а.с.143-144). Представник відповідача неодноразово надав клопотання про вікладення розгляду справи. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…». Враховуючи вище викладене та строки розгляду справи передбачені ст. 210 ЦПК України, суд оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачів, суд постановив ухвалити по справі рішення на підставі наявних доказів за відсутності сторін за наявними письмовими матеріалами справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, приходить до наступного висновку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до вимог ст.ст.11, 526 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно зі п.п.3 п.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання. Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст.1, ч.3, ч.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Там же зазначено, що суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги є виробником. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). КПТМ «Криворіжтепломережа» ліцензією Міністерства з питань житлово - комунального господарства №3 від 01.08.2007 року надано право на виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії до 01.02.2012 року. 10.02.2012 року Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг, видано КПТМ «Криворіжтепломережа» ліцензії №273 про виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії та транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами. Вказані відомості є загальновідомими та не потребують окремого доказування в силу ст.80 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» як постачальником та виробником теплової енергії для потреб населення за адресою: [ADDRESS] , із відкриттям на ім`я [PERSON] особового рахунку № [NUMBER] . Квартира є приватизованою, має загальну площу 62,3 кв.м., житлову площу 40,2 кв.м. та перебуває в спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] , належить їм на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.12.2011 року (а.с.66). До перепланування житлова площа квартири становила 43,6 кв.м. (а.с.67). Відповідачі значаться зареєстрованими в належній їм квартирі, що підтверджується довідкою (а.с.5), та є споживачами послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа». Інших споживачів немає, оскільки [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстраційного обліку 10.11.2006 року та 01.04.2008 року відповідно. Доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності укладеного між ним, [PERSON] та КПТМ «Криворіжтепломережа» письмового договору про надання послуг є безпідставними, оскільки в даному випадку, в оспорюваний період відповідачам надавались послуги, нараховувалась оплата за надані послуги, але ними не сплачувались нараховані суми за фактично надані послуги. Суд зауважує, що відповідно до ст.633 ЦК України, присутні усі умови, що свідчать про наявність публічного договору, а саме: позивач є юридичною особою, надає послуги необмеженій кількості людей, умови постачання послуг є однаковими для всіх споживачів. Крім зазначеного, відповідно ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. В даному випадку відповідачі отримували та користувалася послугами КПТМ «Криворіжтепломережа», що суд розцінює як свідчення виникнення між сторонами цивільних прав та обов`язків в сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву споживача кореспондує визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено й ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Отже, у спорі, пов`язаному із стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають встановленню обставини щодо підстав, кількості, якості надання комунальних послуг, а також щодо розміру фактичної заборгованості споживача. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснюється за окремими періодами на підставі: рішення виконкому Криворізької міської ради № 584 від 13.08.2008 року, що складає 245 грн. за 1 Гкал; з 01.01.2011 року - постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14.12.2010 року «Про затверджено тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа» що складає 269,50 грн. за 1 Гкал (без ПДВ); з 01.07.2014 року - постанови Національної комісії у сферах енергетики та комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року; з 21.11.2014 року - постановою Національної комісії у сферах енергетики та комунальних послуг №146 від 17.10.2014 року; з 01.05.2015 року - постанови Національної комісії у сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015 року; на підставі Постанови Національної комісії у сферах енергетики та комунальних послуг №377 від 24.03.2016 року та з урахуванням вимог Постанови Національної комісії у сферах енергетики та комунальних послуг №528 від 31.03.2016 року «Про затвердження процедури встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання». У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Так, протягом періоду з 01.04.2009 року по 01.09.2017 року КПТМ «Криворіжтепломережа» свої зобов`язання по наданню послуг з централізованого опалення та підігріву води за адресою: [ADDRESS] (з урахуванням опалюваної площі 59,50 кв.м.) виконувало, однак відповідачі своєчасно та в повному обсязі оплату за спожиті послуги не вносили, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 30 239 грн. 64 коп., з яких: за послуги з централізованого опалення - 25 862 грн. 77 коп., з гарячого водопостачання - 4376 грн. 87 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.3-4). Судом не встановлено допущення будь-яких порушень надання послуг з боку КПТМ «Криворіжтепломережа». Зі скаргами про надання неякісних послуг з гарячого водопостачання, централізованого опалення, зниження температури повітря у житлових приміщеннях відповідачі до позивача не звертались, а тому їх доводи в цій частині є безпідставними. Подані відповідачем заяви про відмову від отримання послуг від 16.11.2007 року, 20.05.2008 року 20.05.2009 року, 07.12.2016 року (а.с.68,70, 72-74) суд оцінює критично з огляду на таке. Відповідно до п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, споживачі дійсно можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. При цьому суд зауважує, що в силу п.26 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Як вбачається з положень ст.24 Закону України «Про теплопостачання», який є спеціальним до спірних правовідносин, споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Тобто хоча це законне право кожної людини, але воно не є абсолютним та може бути реалізоване з дотриманням окремих умов. Так, відповідачі є лише власниками квартири в багатоквартирному будинку, не всього будинку, а тому здійснення ними таких прав обмежується правами власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та санітарно-технічними вимогами і правилами експлуатації будинку відповідно до ст.382 ЦК України. Оскільки всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення багатоквартирного будинку гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньобудинкової системи загалом, тому будь-яке втручання в неї шляхом зміни гідравлічного опору (від`єднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу системи в цілому, чим порушує права інших мешканців, що не припустимо за нормами ЦК України та кваліфікується як правопорушення, що може слугувати підставою для відшкодування шкоди власниками інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та відповідно стягненню штрафу у разі порушення. Відтак саме по собі лише бажання відповідачів припинити надання їм послуг КПТМ «Криворіжтепломережа» за відсутності обґрунтованих мотивів для цього та технічної можливості без завдання шкоди іншим мешканцям багатоквартирного будинку, які також є споживачами послуг з централізованого опалення, забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку є абсурдним. Посилання відповідача [PERSON] на помилковість розрахунку заборгованості виходячи з невірно визначеної опалювальної площі житлового приміщення та без врахування показів вузла комерційного обліку теплової енергії, встановленого на будинку, суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Згідно з п.12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Тлумачення терміну «опалювальна площа» надано в Кодексі газорозподільних систем та Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення. Під опалювальною площею розуміється загальна опалювальна площа об`єкта споживача без урахування площі лоджій, балконів, терас, а також площі приміщень, де відсутні тепловіддавальні поверхні (радіатори, регістри, стінки печей, трубопроводи систем опалення тощо), які не з`єднані з опалювальними приміщеннями дверними та іншими отворам Під приміщеннями, площа яких не входить до опалюваної площі квартири (будинку) відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів від 08.06.1996 року №619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» слід розуміти приміщення, які відокремлені від приміщень, що опалюються, стінами або дверними чи віконними прорізами із заповненням, які відповідають вимогам з опору теплопередачі для огороджуючих конструкцій житлових будинків. В іншому разі площа цих приміщень входить до опалюваної площі квартири (будинку). Згідно з технічною документацією на квартиру [ADDRESS] (а.с.67), загальна площа квартири з урахуванням проведеного та узаконеного перепланування становить 62,3 кв.м., житлова площа 40,2 кв.м., площа балкону - 3,1 кв.м.. Площа лоджії 2,98 кв.м. враховується, так як вона об`єднана з житловою кімнатою. Таким чином опалювальна площа квартири складає 59,2 кв.м., в той час як в розрахунку прийнято 59,50 кв.м., що є помилковим. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2010 року (а.с.119-120) з [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» стягнуто заборгованість за період з 01.11.2002 року по 01.04.2009 року в сумі 9416 грн. 40 коп. та державне мито 51 грн., витрати на ІТЗ 30 грн., а загалом 9497,40 грн. Як слідує з розрахунку заборгованості, в жовтні 2010 року відповідачем [PERSON] внесено 9480 грн. в рахунок погашення заборгованості, які відображено в графі «Оплата, в т.ч. по суду», після чого проплати відсутні (а.с.3-4). Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані кошти внесено відповідачем безпосередньо на виконання рішення суду. 27.03.2017 року КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за період з 01.03.2009 року по 01.03.2017 року. Ухвалою суду від 03.05.2017 року (а.с.6) у видачі судового наказу відмовлено. Як на одну з підстав заперечення проти задоволення вимог за позовом КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідач [PERSON] посилався на пропуск строку позовної давності, який просив застосувати. Перевіряючи обґрунтованість такої заяви, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У ст.257, ч.ч.1, 2 ст.264 ЦК України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Відповідно до постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Враховуючи, що судовий захист права КПТМ «Криворіжтепломережа» на стягнення грошових коштів за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України щодо переривання строків позовної давності поданням заяви про видачу судового наказу викладена в постанові від 13.01.2016 року по справі № 6-931цс15 та постанові від 21.01.2015 року у справі № 6-214цс14. Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, строк позовної давності переривався трьома подіями: 1) зверненням КПТМ «Криворіжтепломережа» до суду з позовом в 2010 році; 2) погашення заборгованості за судовим рішенням відповідачем [PERSON] в жовтні 2010 року як свідчення вчинення дій в рахунок визнання боргу; 3) звернення КПТМ «Криворіжтепломережа» із заявою про видачу судового наказу 27.03.2017 року, а тому позивач має право заявляти вимоги про стягнення заборгованості, з врахуванням позовної давності встановленої ст.257 ЦК України. З огляду на наведене суд приходить до висновку про можливість стягнення заборгованості в межах трирічного строку, що передував зверненню до суду із заявою про видачу судового наказу, з урахуванням меж заявлених вимог, тобто з з 27.03.2014 року по 01.09.2017 року. При цьому суд вважає неприйнятними посилання відповідачів на відсутність системи централізованого опалення у належному їй житловому приміщенні у зв`язку з встановленням автономного опалення як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки вони протирічать вимогам законодавства, виходячи з наступного. Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з урахуванням змін, що внесені постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 року №1268 (далі - Правила), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4, з урахуванням змін, що внесені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 (далі - Порядок). Вказані акти з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до п.п.25, 26, 30 п.3 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання забороняється. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Процедура відключення від систем централізованого опалення, встановлена Порядком, містить в собі імперативні норми, тобто норми, що не допускають будь-яких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків тих чи інших суб`єктів, зокрема, ним: встановлена процедура відключення від мереж централізованого опалення цілого будинку (а не окремого приміщення), а саме, шляхом написання заяви про надання дозволу на відключення до Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення; визначені суб`єкти звернення та суб`єкти, уповноважені давати дозволи на відключення від мереж централізованого опалення, яким є Міжвідомча комісія з розгляду питань відключення від мереж ЦО; передбачені документи, які оформлюються при проведенні відключення від мереж централізованого опалення, а саме: протокол Комісії, яким оформлюється прийняте нею рішення, акт про відключення від систем централізованого опалення. Отже, процедура відключення від мереж централізованого опалення не передбачає лише наявність технічної можливості у споживача, а має бути підтверджена також і шляхом отриманням у встановленому законом порядку відповідного дозволу та відповідної технічної документації. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1192цс15. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Так, житлове приміщення [ADDRESS] , розташоване у багатоквартирному будинку. В ході судового розгляду відповідачами не надано суду документального підтвердження відключення споживачів від системи центрального опалення, з отриманням дозволу у передбаченому законом порядку, зокрема, надано суду лише Витяг з протоколу Управління ЖКГ виконкому Криворізької міської ради від 21.05.2009 року (а.с.71) про надання дозволу на встановлення електричного автономного опалювального приладу в квартирі за умови виконання ряду вимог. Натомість не надано згоди власників квартир в цьому будинку на влаштування системи автономного опалення, проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП, узгодженого з відповідними організаціями, підтвердження реалізації такого проекту, відсутній акт закінчення відповідних робіт про відключення квартири від мережі ЦО і ГВП, як і докази надання такого акту комісії на затвердження відповідно до п.2.6 Порядку. Як слідує з довідки КПТМ «Криворіжтепломережа» від 06.06.2018 року №2049/13 (а.с.108), квартира відповідачів не відключена від системи централізованого опалення, нарахування виконується за показниками вузла комерційного обліку теплової енергії, автономне опалення не встановлено. Підсумовуючи вищенаведене, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідачів на користь КПТМ «Криворідтепломережа» заборгованості в межах строку позовної давності з 27.03.2014 року по 01.09.2017 року в сумі 15 557 грн. 60 коп. - за опалення та 920 грн. 46 коп. - гаряче водопостачання (з урахуванням проведених нарахувань в межах періоду та за мінусом перерахунків), а загалом 16 478 грн. 06 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України суд враховує часткове задоволення позову КПТМ «Криворіжтепломережа», у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідачів, кожного окремо, на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» судовий збір в сумі по 424 грн. пропорційно частинці задоволених вимог (53%). З огляду на розмір стягнутої з відповідачів заборгованості, сумарний їх рівень доходів, враховуючи положення розділу 9 Закону України «Про виконавче провадження» щодо граничного розміру відрахувань із заробітної плати, пенсії та інших доходів боржника, суд не вьачає підстав для розстрочення виконання рішення суду у спосіб, заявлений відповідачем [PERSON] , а тому в задоволенні поданої ним заяви слід відмовити. Суд звертає увагу відповідача, що відмова у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду на стадії ухвалення рішення не позбавляє його права повторно звернутись до суду з також заявою в порядку ст.435 ЦПК України.

Outcome: partial