Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

15.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матірю. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначила про те, що 27.08.2011 року сторони у справі зареєстрували шлюб. У період шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Сторони у справі з 22.03.2015 року проживають окремо та не можуть дійти згоди, щодо місця проживання їх малолітніх дітей. Позивач посилається на те, що в інтересах дітей необхідно визначити місце проживання останніх разом з матірю [PERSON], за адресою: вул. Гагаріна, 8, смт Лугини. Для проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] у квартирі створено всі необхідні умови, діти забезпечені одягом, книжками, іграшками, позивач дбає про харчування дітей, їх розвиток, виховання. Позивач працює на посаді фахівця з майнових і земельних питань в ТОВ «Лугини Агро», тривалість робочого дня дозволяє їй займатися їх вихованням, піклуватися про них. На обліку у лікарня-психіатра не перебуває. Батьку у спілкуванні з дітьми не перешкоджає. Натомість, відповідач є приватним підприємцем, завжди зайнятий роботою, дітей може доглядати мати відповідача, але в останньої досить неприязні стосунки з позивачкою, тому позивач переконана, що відповідач не зможе самостійно впоратись з виконанням батьківських обовязків по вихованню двох малолітніх дітей. Крім того, позивач після неодноразових погроз відповідача, щодо викрадення дітей, звернулася до органу опіки і піклування Лугинської РДА Житомиорської області, щодо визначення місця проживання дітей, на що останній прийняв рішення, що малолітнім дітям буде краще проживати за місцем проживання матері. Позивач вважає, що відсутні передбачені законом виняткові обставини, при яких можливо розлучати дітей з матірю, а тому просила задоволити позов у повному обсязі. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи: орган опіки та піклування Лугинська РДА Житомирської області, подала до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі.\~\~Вважають, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення\~та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно\~ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 27.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис №18, що підтверджується даними свідоцтва про одруження, виданого 27.08.2011 року (а.с. 5). У період шлюбу у сторін у справі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с. 7-8). 07.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом розірвати їхній з відповідачем шлюб. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 15.07.2015 року, сторонам по справі надано строк для примирення шість місяців (а.с. 20-23). З часу окремого проживання батьків, малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають з матірю [PERSON], за адресою: вул. Гагаріна, 8, смт Лугини, Житомирська область, а на даний час, тимчасово проживають у її сестри [PERSON], за адресою: вул. Герцена, 7, м. Коростень, Житомирська область. Позивач майже щодня бачиться зі своїми дітьми. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проживає окремо від малолітніх дітей і з часу окремого проживання сторін у них існує спір з приводу місця проживання малолітніх [PERSON] і [PERSON], та сторони у справі не можуть дійти згоди з ким із батьків будуть проживати діти. Відповідно до ч. 1\~ст. 161 СК України,\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2\~ст. 161 СК України,\~орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні позовних вимог [PERSON] суд виходить з наступного. Як вбачається з довідки №2389, наданої 18.06.2015 року Лугинською селищною радою Житомирської області, про те, що позивач з 22.03.2015 року не проживає разом з чоловіком [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до висновку органу опіки і піклування Лугинської РДА Житомирської області, який діючи виключно в інтересах малолітніх дітей є обґрунтованим, не суперечить вимогам закону та правам дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON] (а.с. 9-10). Також органом опіки і піклування Лугинської РДА Житомирської області, було встановлено, що і мати [PERSON] і батько [PERSON] позитивно характеризуються за місце роботи та жителів селища, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалися, алкогольними напоями не зловживають. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] працює в ТОВ «Лугини Агро» на посаді фахівця земельних та майнових питань, зарекомендувала себе, як працьовитий і відповідальний працівник, сума її доходу дозволяє належним чином забезпечувати малолітніх дітей, відповідач [PERSON] працює приватним підприємцем і матеріально також не відмовляється допомагати на утримання та вихавання малолітніх дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права\~дитини\~в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до\~ч. 2 ст. 6 Конвенції\~ООН про права дитини, Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій\~мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. ч.\~2, 3\~ст. 150 СК України\~батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору, щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Крім того, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Враховуючи наведене та оцінюючи у сукупності вказані вище обставини, першочергово приймаючи до уваги відношення та емоційну прихильність малолітніх [PERSON] та [PERSON], до матері [PERSON], участь кожного із батьків у вихованні, піклуванні та розвитку дітей, суд надходить до висновку про необхідність визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матірю, що буде відповідати їхнім інтересам та вимогам закону. При цьому визначення місця проживання дітей з позивачем не позбавляє відповідача права виховувати дітей, утримувати їх, спілкуватися з ними. Питання про розподіл судових витрат вирішити в порядку\~ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved