Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

17.02.2015 р. позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до відповідача [PERSON], в якому просить суд: -\~розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 12.09.2009 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову ХМУЮ, актовий запис № 1799; - визначити місце проживання їхніх спільних дітей [PERSON] та [PERSON] та залишити їх проживати разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]; - стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду та до досягнення ними повноліття; - стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого судового збору в розмірі 243, 60 грн. Ухвалою \~суд від 22.06.2015 р., позовна вимога позивача в частині визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON], залишена без розгляду. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. 12.09.2009 р. позивач уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалося, між сторонами відсутні почуття любові та поваги один до одного, без чого не може повноцінно існувати шлюб. Сторони припинили сімейні відносини, оскільки шлюб носить формальний характер. Діти знаходяться на утриманні позивачки. Але відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, чим ставить її та дітей в скрутне матеріальне становище. Вважає, що примирення між ними неможливе та не доцільним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 вересня 2009 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову ХМУЮ, актовий запис № 1799/а.с. 6/. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 9-10/. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Шлюб сторін носить формальний характер. Відновлення і збереження родини сторін неможливо. Тому суд розриває шлюб сторін, вважаючи, що він розпався остаточно і існує формально. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, зі згоди позивача, суд вважає за можливим залишити позивачу [PERSON] прізвище [PERSON]. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишаються проживати разом з позивачкою. Крім того, діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, чим ставить позивача та дітей в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку дитини, так батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно з вимогами ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно зі ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє право особи на утримання, яке виникло у неї від час шлюбу. Позивач не може повноцінно утримувати дітей, оскільки одна виховує їх. Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або не кваліфікованого працівника для даної місцевості. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здоровий, працездатний, не має інших осіб на утриманні, крім дітей, не працює, не надає ніякої матеріальної допомоги дітям, тому суд задовольняє позов та стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітей повноліття. При визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей судом враховуються зазначені обставини, а також можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При подачі позовної заяви про стягнення аліментів судовий збір не сплачено, в звязку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн. за подачу позову про розірвання шлюбу. У відповідності зі ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved