Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

15 вересня 2016 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 3-5). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 лютого 2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 27/100 частин домоволодіння №32 по вул.. Нарвська у м.\~Дніпропетровську. Позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із пропуском нею строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного та посилаючись на обґрунтування викладені у позові, позивачка просить суд, визначити їй додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], померлого 21.02.2015 року, протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. У судове засідання позивачка не зявилась. Про час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.64). Відповідач в особі свого представника у судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки свого представника не повідомляв. У відповідності до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивача із позовом до суду є захист його особистих прав та майнових інтересів, повязаних із правом спадкування, у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Суд зясувавши обставини спору, дослідивши їх наданими доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с.6,9). Зареєстрована позивачка за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Дніпрельстанівська, буд.\~№149-а (а.с. 55). 26 лютого 2015 року помер [PERSON] (а.с.8), після смерті якого відкрилась спадщина на 27/100 частин домоволодіння №32 по вул.. Нарвська у м.\~Дніпропетровську.. Для прийняття спадщини після смерті чоловіка позивачка звернулась до державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 18 грудня 2015 року, але їй було відмовлено, у звязку із пропуском встановленого строку для прийняття спадщини (з.а.с.\~52, а.с.59-60). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. За ст..1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяву до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У звязку із тим, що позивачка має хронічне захворювання печінки, шлунку та підшлункової залози, періодично хворіє та потребує постійного лікування, у зв'язку із чим, тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, тому вчасно не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON]О, померлого 26.02.2015 року (а.с. 26,24,29). Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо поважності причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини. Таким чином суд, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, з позиції належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності надані позивачкою у підтвердження викладених доводів докази, приходить до висновку щодо доведеності поважності причин, за яких позивачка дійсно пропустила строк для прийняття спадщини, тому вважає за можливе надати [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, достатній для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON]О, померлого 26.02.2015 року, рівний двом календарним місяцям з часу набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved