Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

16.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дитину, в якій просив: стягнути з [PERSON] , [INFO] , місце проживання [ADDRESS] , аліменти на його [PERSON] , [INFO] , утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. В обґрунтування своїх вимог вказав, що він [PERSON] народився [INFO] та є інвалідом 3 групи з дитинства. Його мати [PERSON] розірвала шлюб з його батьком [PERSON] [INFO] . З того часу вони не проживають разом з батьком. Йому відомо що батько проживає в Російській Федерації за адресою Чувашська Республіка, м.Чебоксари. Від надання матеріальної допомоги на його утримання відповідач ухиляється. З 2001 року він хворіє на цукровий діабет та щоденно по три рази змушений отримувати замісну терапію « Уропресам ». Також виявлена вторинна артеріальна гіпертензія. Він перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Через вказані хвороби він не може працювати, і отримує лише соціальну пенсію в розмірі 1452 грн. на місяць. Він проживає сам, однак його кожного дня відвідує мама, яка є пенсіонеркою і отримує пенсію у розмірі 1462 грн. 37 коп. Надавати матеріальну допомогу йому вона не в змозі. Коштів які він має не вистачає на придбання ліків, оплату за житлово-комунальні послуги та харчування. Йому відомо, що відповідач володіє у Російській Федерації нерухомістю та отримує стабільний дохід. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглядати у його відсутність. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, згідно матеріалів справи зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим Лубенський міськрайонний суд Полтавської області звернувся до компетентного суду Російської Федерації із судовим дорученням про виклик відповідача в судове засідання. Згідно матеріалів доручення про вручення судових документів громадянину Російської Федерації [PERSON] , останній на неодноразові виклики до Московського районного суду міста Чебоксари Чувашскої Республіки не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв про поважність пропуску судового засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89,263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що міським відділом РАЦС м.Лубни в книзі реєстрації актів про народження [INFO] зроблено відповідний запис за №423, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] є [PERSON] , та [PERSON] . (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 28 серпня 1986 року розірвали шлюб. (а.с.7). Відповідно до довідки Комунальної Лубенської центральної міської лікарні поліклінічного відділення для дорослих [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра та являється інвалідом 3 групи безстроково з приводу психічного захворювання.(а.с.10). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] є інвалідом 3 групи з дитинства, довічно. (а.с.3). Відповідно до довідки МСЕК № виданої 26 квітня 2011 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з дитинства, довічно. (а.с.5). Частиною 2 ст.141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, проаналізувавши вищевикладені положення законодавства, відзначає, що утримання повнолітньої непрацездатної дитини, є обов`язком батьків, бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку і жодних доказів неможливості надавати допомогу повнолітній непрацездатній дитині відповідач не надав. Крім цього, суд враховує те, що непрацездатний повнолітній син є інвалідом третьої групи довічно, являється матеріально малозабезпеченим, оскільки отримує невелику пенсію, відповідач являючись батьком дитини, не надає матеріальну допомогу на утримання непрацездатного сина, є працездатний, інформації про інших осіб, які перебувають на його утриманні не надавав, в судове засідання не з`явився, заперечень проти заявлених позовних вимог не подав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і розмір аліментів необхідно визначити в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, і на весь час непрацездатності [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 16 жовтня 2018 року, тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок покладається на відповідача. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved