Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

17.07.2018 року [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до[PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 04 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено договір дарування частин житлового будинку на підставі якого [PERSON] було безоплатно передано у власність 2/9 частин житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2015 року. 06.06.2018 року [PERSON] подарував [PERSON] (далі - Позивач) 2/9 частини житлового будинку № [ADDRESS] (далі - частина житлового будинку), що підтверджується договором дарування 2/9 частини житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В., зареєстровано в реєстрі під номером 1153. Таким чином, власником 2/9 частини житлового будинку станом на момент подачі даного позову являється Позивач - [PERSON]. Позивач зазначила, що в процесі нотаріального оформлення договору дарування, 06.06.2018 року Позивачці стало відомо від нотаріуса Кондри Л.B., яка посвідчувала договір дарування частини житлового будинку, що в подарованій їй частині житлового будинку (квартирі № 4) прописаний колишній власник - [PERSON]. Отже, Відповідач добровільно із місця реєстрації не знявся та на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою. Фактично, з дня укладення Договору дарування від 04.09.2015 р. та по даний час в житловому будинку не проживає та не з 'являється, комунальні платежі не сплачує, а також у будинку відсутні будь-які його особисті речі. Ухвалою суду від 23.07.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача, позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач повторно у судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, причини нявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, а тому, суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст.. 280 ЦПК України. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що04 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено договір дарування частин житлового будинку на підставі якого [PERSON] було безоплатно передано у власність 2/9 частин житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2015 року. Судом встановлено, що 06.06.2018 року [PERSON] подарував [PERSON] (далі - Позивач) 2/9 частини житлового будинку № [ADDRESS] (далі - частина житлового будинку), що підтверджується договором дарування 2/9 частини житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В., зареєстровано в реєстрі під номером 1153. Судом встановлено, що в подарованій їй частині житлового будинку (квартирі № 4) прописаний колишній власник - [PERSON]. Відповідач добровільно із місця реєстрації не знявся та на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою. Судом встановлено, що Відповідач протягом шести місяців не прорживає за даною адресою та не сплачую за комунальні послуги. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ч.2 ст.. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 736 грн. 40 коп., які сплачено позивачкою за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, ЦК України та

Outcome: partial