Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

16 травня 2019 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просить рішенням суду стягнути з відповідача на її користь аліменти на доньку [PERSON] [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що сторони 11 жовтня 2016 року уклали шлюб. Дитина [PERSON] народилася [INFO] до реєстрації шлюбу. [PERSON] проживає разом з матір`ю, а її батько відповідач у справі, належної допомоги в утриманні дитини не надає, оскільки така допомога носить нерегулярний характер. Користуючись своїм правом позивач просить стягнути аліменти з відповідача в судовому порядку. За позовом [PERSON] ухвалою суду від 07.06.2019 року відкрито провадження у цивільній справі № 520/10771/19 та встановлено строк вчинення процесуальних дій учасниками справи. Ухвалою суду від 11.07.2019 року цей строк продовжено, а ухвалою від 12.10.2019 справу призначено до заочного розгляду за наявними у ній матеріалами. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку, суд враховує, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. В ході розгляду справи суд встановив, що дитина [PERSON] - [PERSON] народилася у сторін 09 грудня 2014 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , у якому в графі батько вказаний [PERSON] , в графі мати - [PERSON] . Шлюб між громадянами України Тер [PERSON] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області після народження дитини подружжя - [INFO] (свідоцтво про шлюб: серія [NUMBER] ; актовий запис № 508). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Отже, відповідач [PERSON] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання дитини разом з матір`ю підтверджений довідкою з місця проживання про склад родини та реєстрації № 719 від 13.05.2019 р. За цією ж адресою значиться зареєстрованим і батько дитини [PERSON] . Однак позивач зазначає, що відповідач не надає фінансової допомоги на утримання доньки. Відповідач [PERSON] [PERSON] не спростував посилання позивача, не проявив процесуальної активності у справі, не надавав суду будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань. За положеннями статей 141, 155, 180, 181 СК України: мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною другою статті 183 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач [PERSON] просить суд присудити аліменти на дитину у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свій юридичний та соціальний обов`язок по утриманню дитини та позбавляли його реальної можливості\~платити аліменти у зазначеному позивачем розмірі. Заявлений позивачем розмір аліментів не виходить за межі розумного. При цьому суд враховує можливість зменшення або збільшення розміру аліментів за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Вказане право закріплене статтею 192 ЦПК України. Згідно зі\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до\~ ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: approved