Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

16.10.2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 28.04.2017 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлення юстиції, актовий запис № 253, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Дітей від шлюбу не мають. На даний час ведення між сторонами спільного господарства та сумісного проживання припинено. Сім`я розпалася остаточно, бажання продовжувати шлюбні відносини відсутнє. Спір, щодо поділу сумісно нажитого майна, відсутній. 01.11.2018 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу передано до Комунарського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю. 14.12.2018 року ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у цивільній справі № 3336/6246/18, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 29.01.2019 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. У разі повторної неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, повторно у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Позивач згідно з наданою заявою не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги надану позивачем заяву, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 28.04.2017 року зареєстрували шлюб, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлення юстиції було видано свідоцтво про шлюб, серії І-ЖС № 189405 та складено відповідний актовий запис № 253 (а.с. 9). Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В розясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved