Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

16 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Київської міської ради, Марковецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. З урахуванням заяви про зміну предмету позову (т. 1, а.с. 210-214) свої вимоги мотивують тим, що [INFO] року помер [PERSON], який не був одружений та не мав дітей. Після смерті [PERSON] його спадкоємцями третьої черги є позивач [PERSON] - двоюрідна сестра (дочка рідного дядька) померлого та позивач [PERSON] - рідна тітка померлого. Вони в установлений законом шестимісячний строк звернулися до приватного нотаріуса Марініченко О.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Третя особа - [PERSON] також звернулася з заявою про прийняття спадщини після померлого. [PERSON] був власником квартири за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 0,0616 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Вони звернулися до приватного нотаріуса Марініченко О.С. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у м Києві та на садовий будинок за адресою: [ADDRESS]», проте нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Також нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]» через відсутність правовстановлюючого документа, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. З урахуванням наведеного простять суд ухвалити рішення, яким: -визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка згідно державного акта серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі за № 121 від 15 грудня 1995 року, рахується за [PERSON]; -визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка згідно державного акта серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі за № 121 від 15 грудня 1995 року, рахується за [PERSON]; Протокольною ухвалою Солом'янського районного суд м. Києва від 21 квітня 2015 року до спільного розгляду з позовом [PERSON] та [PERSON] прийнято позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами - [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з листопада 2000 року по [INFO] року, визнання права спільної власності на майно її та [PERSON] у рівних частках, виключення 1/2 частини майна із спадкового майна, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності (т. 1, а.с. 187-191). Третьою особою з самостійними вимогами - [PERSON] змінювався предмет позову та окремі пункти позовних вимог (т. 2, а.с. 2-7, 82). Вимоги позову третьої особи з самостійними вимогами мотивуються тим, що з листопада 2000 року вона та [PERSON] почали постійно проживати однією сім'єю. Вона вважала його своїм чоловіком, а він її - своєю дружиною, проте вони не встигли звернутися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу в зв'язку з раптовою смертю її чоловіка. Жили вони як справжнє подружжя, мали спільний побут, взаємні права та обов'язки, постійно і безперервно проживали разом впродовж тринадцяти років в квартирі [ADDRESS]. Також мали дачу в с. Марківці Бобровицького району Чернігівської області, де регулярно разом проводили вільний від роботи час та вели спільне господарство. Підтвердити їхні подружні стосунки можуть спільні друзі. Крім того, відповідно до акту КП «Грушківське», яке обслуговує їхній будинок, сусіди підтвердили, що вони проживали як чоловік і дружина. КП «Грушківське» надало аналогічне підтвердження їх фактичних шлюбних відносин. Згідно пайової книжки про внесення членських внесків кооперативу [PERSON] самостійно вписав її в графу «склад членів родини». Вона займалася оплатою комунальних платежів та рахунків на утримання квартири. Протягом тривалого часу (понад п'ять років) вона жила з [PERSON] однією сім'єю та перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах, вела спільне господарство, мала сімейний бюджет та піклувалась про нього. За час спільного проживання в квартирі вони спільно з чоловіком купували спільну техніку для ведення сумісного побуту, зробили капітальний ремонт, перебудували дачний будинок, що підтверджується письмовими доказами. На придбання спільного майна та проведення ремонту в квартирі і дачному будинку брали кредит, який погашали разом зі спільних коштів. Значну частину кредиту вона особисто сплатила вже після смерті [PERSON] Також частина коштів, отриманих за кредитним договором, була витрачена на поліпшення земельної ділянки, на якій знаходиться цей будинок, вжиття заходів для покращення якості ґрунту, догляду та підвищенням врожайності саду, що знаходиться на земельній ділянці. Спільними зусиллями і працею, в тому числі її, вони з чоловіком істотно покращили та збільшили вартість майна. За таких обставин, існують підстави для визнання квартири [ADDRESS], дачного будинку в с. Марківці Бобровицького району Чернігівської області та земельної ділянки їх спільною сумісною власністю. 1/2 його частина має бути виключена зі спадкового майна, а за другим з цивільного подружжя має бути визнане право власності на цю частку. Також зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, на яку крім неї претендують родичі [PERSON] - двоюрідна сестра [PERSON] та тітка [PERSON] [PERSON] зазначає, що опікувалася і навіть деякий час самостійно матеріально забезпечувала [PERSON], оскільки він певний час не працював взагалі та мав проблеми зі здоров'ям. До спадкового майна померлого належить: квартира [ADDRESS]; садовий будинок, розташований по [ADDRESS], та земельна ділянка для ведення садівництва, що знаходиться на землях Марковецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. Фактично вона частково прийняла спадщину та частково виплатила кредит, який був оформлений на померлого. Просить суд ухвалити рішення, яким: -встановити факт проживання [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO], померлим [INFO] року, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з початку листопада 2000 року до [INFO] року; -визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності в рівних частинах на майно, що складається з: - квартири [ADDRESS]; - садового будинку, розташованого по [ADDRESS] - земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0616 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] -виключити з спадкового майна 1/2 частину спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], 1/2 частину спільної сумісної власності на садовий будинок, розташований по [ADDRESS] та 1/2 частину спільної сумісної власності на земельну ділянку для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]»; -змінити черговість спадкування та закріпити за нею право спадкування на підставі ст. 1259 ЦК України разом з спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування; -визнати за [PERSON] права власності на спадкове майно, що складається з: 1/2 частини квартири; 1/2 частини садового будинку та 1/2 частини земельної ділянки для ведення садівництва. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] підтримала заявлений позов у повному обсязі та просила його задовольнити. Проти задоволення позову [PERSON] заперечувала.. Представник третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] просила суд задовольнити позов третьої особи з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила суду, що його вимоги ґрунтуються на наданих суду доказах та показах свідків, які підтверджують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON], ведення спільного господарства та набуття [PERSON] права на майно. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час там місце розгляду справи повідомлений належним, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства (т. 1, а.с. 71-72, 133-134). Представник Марковецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області у судове засідання також не з'явився, про час там місце розгляду справи повідомлений належним, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі (т. 1, а.с. 131). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 листопада 2013 року (т. 1, а.с. 95). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] та земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0616 га, що знаходиться в [ADDRESS] З заявами до нотаріуса про прийняття спадщини в шестимісячний строк звернулися [PERSON], [PERSON], як спадкоємці третьої черги та [PERSON] Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину. [PERSON] просить суд встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з початку листопада 2000 року до [INFO] року, посилаючись на те, що вона проживала з спадкоємцем однією сім'єю як жінка та чоловік, за спільні кошти вони зробили ремонт квартири та садового будинку, вклали кошти в покращення земельної ділянки, тому вона набула права власності на 1/2 частину цього майна та відповідно є спадкоємцем четвертої черги в силу закону. Також просить змінити черговість спадкування, визнати її спадкоємцем третьої черги та визнати за нею право власності на спадкове майно. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На підтвердження своїх доводів, щодо проживання однією сім'єю зі спадкодавцем як жінка та чоловік, [PERSON] посилається на письмові докази та покази свідків. Так, у пайовій книжці члена СТ «Ярославка» [PERSON] зазначено, що до складу членів родини садівника належить [PERSON] (т. 2, а.с. 21). СТ «Ярославка» надало письмове підтвердження № 33 від 03 травня 2014 року, що [PERSON] проживала в громадянському шлюбі з [PERSON] і вела спільне господарство на території СТ «Ярославка» з кінця 2000 року. Дане підтвердження підписане 35 свідками. (т. 2, а.с. 23). Також сусіди [PERSON] склали та підписали акт про те, що підтверджують факт спільного проживання та ведення спільного господарства як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] з листопада 2000 року і до дня смерті - [INFO] року. (т. 2, а.с. 24). [PERSON] здійснила поховання [PERSON], що підтверджується довідкою про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва від 23 листопада 2013 року, договором-замовленням № 6.11897.3 на організацію та проведення поховання від 17 листопада 2013 року. (т. 2, .с. 70, 72). Факт спільного проживання підтверджується й світлинами, наданими [PERSON] (т. 2, а.с. 92-97). На підтвердження факту спільного проживання [PERSON] надано квитанції про сплату житлово-комунальних та телекомунікаційних послуг за січень, лютий, квітень - вересень місяці 2006 року (т. 2, а.с. 105-115), лютий, травень місяці 2007 року (т. 2, а.с. 116-119), жовтень - грудень місяці 2013 року, січень - квітень місяці 2014 року (т. 2, а.с. 120-144). Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] підтвердили і допитані в судовому засідання свідки. Свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] знала, оскільки вони проживали в одному під'їзді. З 2001 року знає [PERSON], так як почала бачити її в будинку. [PERSON] та [PERSON] вона не знає. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, ремонтували квартиру, робили заготовки, зберігали консервацію в погріб, який знаходиться у дворі. Вони робили все спільно, разом ходили за покупками на ринок. [PERSON] начебто працював в КПІ. Його стан здоров'я був нормальний, але один раз точно він лежав у лікарні, здається через проблеми з серцем. Допитана свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] знала з 1989 року, а [PERSON] знає з 2000 року, коли вона вперше з'явилася на дачі у померлого. На дачі вони бували постійно на вихідних і влітку. [PERSON] і [PERSON] проживали разом, вели себе як подружжя, з розмов було зрозуміло, що вони постійно живуть разом. Крім цього, також разом робили ремонт на дачі. [PERSON] працював у КПІ, потім деякий не працював, а пізніше знову повернувся в КПІ. У м. Києві вона не була в гостях у них, але вони дружать, на дачі є сусідами. Допитана свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] знала з кінця 80-х років, оскільки є сусідкою по дачі. [PERSON] знає десь з 2000 року, коли остання приїхала з [PERSON] З [PERSON] та [PERSON] вона не знайома. [PERSON] та [PERSON] жили як чоловік і дружина. У них в гостях у м. Києві вона не була, але вони жили там також разом. [PERSON] якийсь час не працював, а потім знову почав працювати в КПІ. [PERSON] розповідав, що має проблеми з серцем, лежав у лікарні. Разом вони робили ремонт у квартирі в м. Києві, більше за кошти [PERSON], оскільки [PERSON] заробляв небагато. Свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] знав з 1986 року, так як жив з ним у одному будинку. [PERSON] та [PERSON] він не знає, а [PERSON] знає давно. Остання жила з [PERSON] більше 10 років. Він (свідок) постійно її зустрічав, коли йшов на роботу та коли повертався додому. [PERSON], та [PERSON] разом робили покупки. Також разом робили ремонт у квартирі, за чиї кошти йому не відомо. На дачі [PERSON] він не був. На даний час [PERSON] живе в квартирі [PERSON] Свідок також зазначив, що [PERSON] отримував пенсію. Допитаний свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] знає з народження, виросли разом, оскільки жили в сусідніх будинках. Вони завжди дружили. [PERSON] та [PERSON] можливо і знає, але точно це не пам'ятає. [PERSON] знає десь з 2000 року. Вона жила з [PERSON] у його ж квартирі. Вони святкували всі свята разом, оскільки дружили, ходили в гості один до одного. [PERSON] та [PERSON] жили однією сім'єю, фактично були чоловіком і дружиною. У [PERSON] було хворе серце, йому ставили шунт. Коли він приїздив до [PERSON] на дачу, там завжди була [PERSON] Свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] знав з 1962 року, вчилися разом у школі. Спілкувався з ним в основному по телефону. Останній раз бачив померлого десь за 3 роки. [PERSON] та [PERSON] не знає, а [PERSON] вперше побачив на похоронах. Про останню померлий розповідав як про дружину, вперше розповів у 2003 році, коли вони зустрічались. Допитаний свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] знав з 1964 року. Вони разом вчились у школі, постійно дружили, часто бував у померлого в гостях. Сестру і тітку вперше побачив у 2002 році на похоронах його батька. Про родичів померлий нічого не розповідав. [PERSON] знає з початку 2000-х років, їх познайомив [PERSON] у нього вдома. З цього часу він почав жити разом з [PERSON] однією сім'єю . На дачі він (свідок) бував, там жила [PERSON] разом з [PERSON] Вони разом також робили ремонт. Свідок також зазначив, що [PERSON] отримував пенсію. Свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] знав з 1963 року, разом навчалися та дружили. [PERSON] також знає дуже давно. Йому відомо, що вони проживали разом. На дачі у [PERSON] він бував, там була і [PERSON] Вони жили разом, робили ремонт, [PERSON] в основному всім завідувала. Стороною позивачів не спростовані доводи та докази [PERSON] стосовно факту спільного проживання з [PERSON] Судом вважає, що не є підставою для відмови у встановленні такого факту покази свідка [PERSON] про те, що [PERSON] є її подругою. [PERSON] вона знала з 2004 року, однак [PERSON] не знає. [PERSON] завжди приходив до сестри сам, допомагав їй, при цьому про жінок ніколи не розповідав. Хоча якусь жінку бачила один раз і ще раз на похоронах спадкодавця. Вона з померлим бачилися на днях народженнях. [PERSON] мав хороший стан здоров'я, ніколи не скаржився. Разом з тим, [PERSON] просить встановити факт проживання однією сім'єю з початку листопада 2000 року до [INFO] року. Сімейний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року. Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Заявлені вимоги за період з листопада 2000 року по 01 січня 2004 року підпадають під застосування Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції 1969 року), нормами якого чітко визначалась реєстрація шлюбу в державних органах реєстрації актів громадянського стану Зазначений Кодекс не передбачав право встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому вимоги [PERSON] в цій частині не підлягають задоволенню. За таких обставин, враховуючи вимоги закону, суд приходить до висновку про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01 січня 2004 року до [INFO] року. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності в рівних частинах на майно, суд виходить з наступного. За життя [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується інформаційної довідкою КВ-2014 № 57960 від 11 квітня 2014 року, виданою Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомості, та земельна ділянка площею 0,0616 га для ведення садівництва на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 15 грудня 1995 року, що підтверджується відповіддю № 48/02-27 від 15 квітня 2015 року, наданою Марковецькою сільською радою Бобровицького району Чернігівської області, та відповіддю № 02-10/278 від 28 вересня 2015 року, наданою Відділом Держгеокадастру в Бобровицькому районі Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області (т. 1, а.с. 118, 194, 241). Згідно з відповіддю № 01/34-32 від 14 січня 2015 року КП «Ніжинське міське бюро технічної інвентаризації» за обліком бюро технічної інвентаризації станом на 01 червня 2010 року будинок [ADDRESS] не зареєстрований, технічна інвентаризація будинку не проводилася (т. 1, а.с. 137). Відповідно до ч. 2 ст. 74 СК на майно, що є суб'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 62 СК України визначено якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На підтвердження матеріальних витрат на поліпшення майна спадкодавця [PERSON] надано товарні чеки, квитанції за сплату товарів, видаткові накладні тощо (т. 2, а.с. 146-149, 151-166, 168-176, 178-236). Жоден з цих документів не містить даних про придбання їх [PERSON] або [PERSON], товарні чеки та квитанції є безіменними. З наданого суду договору на виготовлення металопластикових конструкцій на суму 6200 гривень вбачається, що таке замовлення мало місце, проте відсутні докази оплати цього замовлення та встановлення цих конструкцій у спірній квартирі (т. 2 а.с. 167). Наданий суду в якості доказу перелік робіт та матеріалів не є доказом понесених [PERSON] витрат на благоустрій та реконструкцію садового будинку в СТ «Ярославка», оскільки не містить документального підтвердження виконання цих робіт та їх оплати (т. 2, а.с. 177). Суд вважає, що [PERSON] не довела належними доказами істотне збільшення в своїй вартості майна [PERSON], а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про виключення із спадкового майна 1/2 частини спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], 1/2 частини спільної сумісної власності на садовий будинок, розташований по [ADDRESS] та 1/2 частини спільної сумісної власності на земельну ділянку для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]», оскільки останні є похідними від позовних вимог про визнання права спільної сумісної власності в рівних частинах на майно, у задоволенні яких судом відмовлено. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Частиною 1 ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом. Частина 2 ст. 1259 ЦК України визначає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що опікувалася і навіть деякий час самостійно матеріально забезпечувала [PERSON], оскільки він деякий час не працював взагалі та мав проблеми зі здоров'ям. На підтвердження своїх доводів [PERSON] надала виписку № 14428 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 13 грудня 2011 року; дослідження УЗД (сегментарний тиск), проведені в Національному інституті хірургії та трансплантології ім. академіка Шалімова АМН України; результати лабораторних досліджень; рецепт, консультативний висновок Національного наукового центру «Інститут кардіології ім. акад. М.Д. Стражеска»; протокол дослідження № 13277 від 29 липня 2011 року; довідку № 2581, видану Київською міською клінічною лікарнею № 6; виписку з історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого від 09 квітня 2004 року; чеки про придбання медичних препаратів (т. 2, а.с. 53-64). У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом зі спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК України. Суд вважає, що наданими [PERSON] доказів не доведено, що [PERSON] був у безпорадному стані. Крім того, з довідки № 0440/02 від 10 лютого 2016 року, наданої Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут», вбачається, що [PERSON] працював у НТУУ «КПІ» з 14 грудня 2005 року на посаді учбового майстра кафедри інструментального виробництва механіко-машинобудівного інституту. [INFO] року його виключено зі списків працівників університету в зв'язку зі смертю. (т. 2, а.с. 244). Також показами свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що [PERSON] отримував пенсію. Наведене свідчить, що [PERSON] міг самостійно забезпечити умови свого життя, не потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. У такому випадку, в задоволенні позовних вимог про зміну черговості спадкування та закріплення за [PERSON] права спадкування на підставі ст. 1259 ЦК України разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, слід відмовити за недоведеністю вимоги. Оскільки відсутні правові підстави для зміни черговості одержання права на спадщину для [PERSON] та надання їй права на спадкування разом зі спадкоємцями третьої черги за законом, тому відсутні підстави і для задоволення її про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Частиною 3 ст. 1266 ЦК України визначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є двоюрідною сестрою спадкодавця [PERSON], а [PERSON] - рідною тіткою померлого. (т. 1, а.с. 9-16, 101-108). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: -квартири [ADDRESS]; -земельної ділянки площею 0,0616 га для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] 18 лютого 2014 року [PERSON] подала заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (т. , а.с. 88). 27 січня 2014 року [PERSON] також подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (т. 1, а.с. а.с. 89). 24 липня 2014 року [PERSON], які діяла в своїх інтересах та інтересах [PERSON], звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. (т. 1, а.с. 128-129). Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Вбачається, що особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON] (т. 1, а.с. 17-18, 215). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявами про прийняття спадщини у передбачений законодавством строк, є спадкоємцями третьої черги за законом, інших спадкоємців, які б мали право на спадщину на підставі статей 1261-1263 ЦК України немає. Вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З огляду на наведене, в позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, а позов [PERSON] - частковому задоволенню. При ухваленні судом рішення, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають розподілу понесені сторонами судові витрати. Оскільки вимоги [PERSON] та [PERSON] заявлялись до Київської міської ради та Марковецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, які фактично є відповідачами не в зв'язку з порушенням прав позивачів, а в силу закону як територіальні громади, тому з них не підлягають стягненню судові витрати понесені [PERSON] та [PERSON] Позов третьої особи з самостійними вимогами задоволено частково, тому на користь [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягнення судовий збір по 121 гривні 80 копійок з кожної.

Outcome: partial