Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

17.03.2020 позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на: земельну ділянку площею 2,3411 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 322481300:02:002:0018, яка розташована на території Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області; грошові вклади з відповідними процентами та компенсаціями, зареєстрованих в реєстрі за № 3503 та за № 3505 відповідно; житловий будинок з господарськими спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці 0,3981 га. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно, що залишилось на день смерті спадкодавця, оскільки син спадкодавця [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, про що надав нотаріусу відповідну заяву, а інших спадкоємців за законом, які претендують на спадщину немає. У встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вона подала до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та вступила в управління та володіння спадковим майном. 11.11.2009 позивачці були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку площею 2,3411 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 322481300:02:002:0018, яка розташована на території Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області та на грошові вклади з відповідними процентами та компенсаціями, зареєстрованих в реєстрі за № 3503 та за № 3505 відповідно. Крім того, відповідно до рішення Таращанського районного суду Київської області від 17.02.2010 (справа № 2-103/2010 року) за позивачкою було визнано право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці 0,3981 га. На вказану земельну ділянку на підставі звернення спадкодавця про надання дозволу на її приватизацію та відповідного рішення Дубівської сільської ради було виготовлена технічна документація та 16.03.2010 Управлінням земельних ресурсів у Таращанському районі були видані державний акт серії ЯИ № 834257 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 3224481301:01:004:0060, розташована за адресою: [ADDRESS] та державний акт серії ЯИ № 834258 на земельну ділянку площею 0,2481 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3224481301:01:004:0061, розташована за адресою: [ADDRESS] . Проте, в.о. завідувача Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки, оскільки державні акти на них були видані Управлінням земельних ресурсів у Таращанському районі 16.03.2010, тобто уже після смерті спадкодавця. Оскільки, вищевказаний факт не дає змоги оформити їй (позивачці), як спадкоємцю права на земельні ділянки, остання звернулася до суду з даним позовом. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позов визнали в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 390/2009, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка проживала до дня смерті по [ADDRESS] (а.с.6). На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема, з: земельної ділянки площею 2,3411 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 322481300:02:002:0018, яка розташована на території Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 2797843 від 26.12.2005; грошових вкладів з відповідними процентами та компенсаціями, зареєстрованих в реєстрі за № 3503 та за № 3505 відповідно, що належали померлій на підставі довідки № 208 виданої 21.10.2009 філією Богуславського відділення № 2873/028 ВАТ «Державний Ощадний Банк України»; житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці 0,3981 га, що належав померлій на підставі рішення від 15.01.2010 № 3 виконкому Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області. У встановлений законом шестимісячний строк позивач прийняла спадщину шляхом подачі 28.08.2009 відповідної заяви до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області. Вона є єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно після смерті матері, оскільки її брат [PERSON] , заявою від 28.08.2009, поданою державному нотаріусу, відмовився від прийняття спадщини за законом на її користь (матеріали спадкової справи). Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. 11 листопада 2009 року [PERSON] державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори Овраменко Л.В. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна спадкодавця [PERSON] , а саме на: приватизовану земельну ділянку площею 2,3411 га в межах згідно плану (опис меж: від «А» до «Б» землі власника сертифікату, від «Б» до «В» землевласник гр. [PERSON] , від «Г» до «Д» землі спільної власності, від « [PERSON] » до «А» землевласник гр. [PERSON] ), яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 322481300:02:002:0018, яка розташована на території Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 2797843 виданого 26.12.2005 Таращанською районною державною адміністрацією Київської області, на підставі розпорядження Таращанської районної державної адміністрації за № 313 від 20.09.2004 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.333.00099; грошові вклади з відповідними процентами та компенсаціями у філії Богуславського відділення № 2873/028 ВАТ «Державний Ощадний Банк України» м. Тараща Київської області, станом на 21.10.2009 на особистих рахунках № [NUMBER] (038) залишок вкладу 0 грн. 89 коп., № 91551180 (038) залишок вкладу 4922 грн. 85 коп., № 057145 (038) залишок вкладу 0 грн. 20 коп., що належали померлій на підставі довідки № 208 виданої 21.10.2009 філією Богуславського відділення № 2873/028 ВАТ «Державний Ощадний Банк України» м. Тараща Київської області (а.с.11). Відповідно до рішення Таращанського районного суду Київської області від 17.02.2010 (справа № 2-103/2010 року) за [PERSON] було визнано право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , вартістю 4450 грн, на земельній ділянці 0,3981 га (а.с.12). 16.03.2010 Управлінням земельних ресурсів у Таращанському районі на вказану земельну ділянку, на підставі звернення спадкодавця про надання дозволу на її приватизацію та відповідного рішення Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області, була виготовлена технічна документація та видані Державний акт серії ЯИ № 834257 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 3224481301:01:004:0060, розташована за адресою: [ADDRESS] та Державний акт серії ЯИ № 834258 на земельну ділянку площею 0,2481 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3224481301:01:004:0061, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13,14). Той факт, що вищевказані земельні ділянки належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджується вищевказаними копіями Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 834257 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 834258, виданими 16.03.2010 Управлінням земельних ресурсів у Таращанському районі; копією рішення Таращанського районного суду Київської області від 17.02.2010 (справа № 2-103/2010), копією витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0004704882020 та НВ-0004704932020 від 05.03.2020 (а.с.12,13,14, 15-20). Згідно ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.\~ Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі\~статтею 68 Закону України «Про нотаріат»\~та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012\~№ 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що позивач як спадкоємець за законом після смерті матері фактично успадкувала земельні ділянки, і відповідно до\~ст. 392 ЦК України як \~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved