Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

17.03.2015 р. [PERSON] пред'явила до суду позов до [PERSON] про стягнення на утримання неповнолітніх дітей та на її утримання як дружини-матері аліментів, обґрунтовуючи вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. З чоловіком прожили разом, але шлюбно-сімейне життя не складається, батько дітей матеріальної допомоги не надає, тому діти перебувають на її утриманні. Власних коштів у неї не вистачає для забезпечення дітей повноцінним харчуванням, одягом, придбання необхідних речей, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, отримує одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 1012,50 грн. і інших доходів не має. Відповідач не працює, але за станом здоров'я може працювати і надавати дитині та їй допомогу. Просить стягнути на її користь на утримання дітей [PERSON] і [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дочкою трирічного віку. Позивач у судовому засіданні в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відмовилася, про що подала письмову заяву, та підтримала позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на обставини, викладені у позові. У відповідності до вимог ст.. 174 ч. 1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а у разі такої відмови суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Наслідки закриття провадження у справі позивачеві роз'яснені, підстав для неприйняття відмови від позову не встановлено, тому у відповідності до п. 3 ст. 205 ЦПК України провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку закривається. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що відповідає вимогам ст. 74 ч. 5 ЦПК України, які повернулися до суду з поштовим написом «за закінченням терміну зберігання». SMS-повідомлення, направлене судом на стільниковий [NUMBER], наданим позивачем, доставлено [PERSON] 27.03.2015 р. о 15.05 год. (а.с. 11, 17). [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, причини неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ст. 74 ч. 5 цього Кодексу у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб. які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народився [INFO] р., актовий запис № 135, а [INFO] р. народилася [PERSON], актовий запис № 70. Батьками дітей у свідоцтвах про їх народження записані сторони (а.с. 5, 6). Батько утриманням дітей не займається, свій обов'язок щодо матеріального забезпечення [PERSON] і [PERSON] не виконує, не надав суду доказів в підтвердження добровільної сплати аліментів, або перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що сукупність наведених фактів утворюють юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання, а аліменти підлягають примусовому стягненню у запропонованому позивачем до стягнення розмірі, що відповідає положенням ст. 182 СК України. При цьому суд враховує потреби дітей і можливості їх матері, батька. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182, 191 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням викладеного та на підставі статей 179 - 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved