Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

17.09.2021 позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 03 серпня 1996 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через втрату взаєморозуміння, почуття взаємної поваги та любові, різні погляди на життя. Спільного господарства вони не ведуть, збереження сім`ї та примирення подружжя неможливо, тому просила шлюб розірвати та змінити після розірвання шлюбу її прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». 06.11.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила змінити після розірвання шлюбу її прізвище на дошлюбне « [PERSON] » та залишити за нею судові витрати. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 серпня 1996 року у відділі РАГС Білоцерківського міськвиконкому, актовий запис № 848, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони мають стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу, а примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач заявила клопотання про зміну після розірвання шлюбу прізвища на дошлюбне « [PERSON] », тому з урахуванням ст. 113 СК України дані вимоги підлягають до задоволення. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 908,00 грн. та заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved