Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

16 січня 2017 року АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на кристь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 320875,00 грн., яка складається з 95628,76 грн. основного боргу (тіла кредиту), 24169,72 грн. заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту, 121120,70 грн. інфляційного збільшення заборгованості, 18512,69 грн. трьох процентів річних від суми заборгованості, 61443,13 грн. пені, посилаючись на те, що 14 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Костянтинівського відділення № [NUMBER] «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1372 з відсотковою ставкою 22,0% річних, строком на 48 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13 липня 2012 року на суму 100000,00 грн. Позивачем всі зобовязання за кредитним договором були виконані належним чином, а саме відповідачу був наданий кредит в розмірі 100000,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 1372 було укладено іпотечний договір № 70 від 14 липня 2008 року, за яким [PERSON] передала в іпотеку своє майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (Калініна) в місті Костянтинівка Донецької області. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору від 14 липня 2008 року № 1372, позичальник зобовязується щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 2083,33 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом шляхом внесення готівки до каси банку, або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ «Ощадбанк», починаючи з серпня 2008 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії Костянтинівське відділення № [NUMBER] «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 13 липня 2012 року. Відповідач в порушення умов договору, свої зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 01.12.2016 року за нею утворилася заборгованість в розмірі 320875,00 грн., яка складається з основного боргу (тіла кредиту) в сумі 95628,76 грн., заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту в сумі 24169,72 грн., інфляційного збільшення заборгованості в сумі 121120,70 грн., трьох процентів річних від суми заборгованості в сумі 18512,69 грн. та пені в сумі 61443,13 грн. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2008 року № 1372 в розмірі 111716,02 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки: жилу квартиру № 33 житлового будинку № 56 по вул. Калініна в м. Костянтинівка Донецької області. Задовольнити вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не уявляється можливим, оскільки згідно із ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669, протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 Закону України «Про іпотеку» (в частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). Представник позивача АТ «Ощадбанк» за довіреністю у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідачка, повідомлена про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, у судове засідання не зявилася, заперечень проти позову суду не надала. Дослідивши докази у справі, суд дістає таких висновків. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Костянтинівського відділення № [NUMBER] «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1372, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 100000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22% на рік (а.с. 45-50). Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1.5. кредитного договору від 14 липня 2008 року № 1372 та графіку платежів, [PERSON] повинна була повернути кредит та проценти за кредитом до 13 липня 2012 року, тобто строк виконання нею зобовязань за кредитним договором сплинув 13 липня 2012 року. Відповідно до розрахунку за кредитним договором № 1372 від 14 липня 2008 року за відповідачем утворилася заборгованість станом на 01 грудня 2016 року в розмірі 320875,00 грн., яка складається з основного боргу (тіла кредиту) в сумі 95628,76 грн., заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту в сумі 24169,72 грн., інфляційного збільшення заборгованості в сумі 121120,70 грн., трьох процентів річних від суми заборгованості в сумі 18512,69 грн. та пені в сумі 61443,13 грн. (а.с.92-93), яка до теперішнього часу не погашена. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком (а.с.92-93), виходить з того, що, по-перше, цей розрахунок стороною відповідача не спростований. По-друге, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним договором процентів за період з 29 травня 2009 року по 23 березня 2015 року, виходячи з такого: Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ № 10004/063 філії- Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» проценти за кредитним договором від 14 липня 2008 року № 1372, нараховані за період з 29 травня 2009 року по 23 березня 2015 року у розмірі 10317 (десять тисяч триста сімнадцять) грн. 44 коп. На теперішній час рішення суду не виконано. Тож від заявленої суми заборгованості за нарахованими процентами по кредиту у розмірі 24169,72 грн. слід відняти стягнуту за судовим рішенням від 08 грудня 2015 року суму нарахованих процентів по кредиту за період з 29 травня 2009 року по 23 березня 2015 року у розмірі 10317,44 грн.: 24169,72 - 10317,44 = 13852,28 грн. Отже, загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 01.12.2016 року визначений судом в розмірі 310557,56 грн.: - 95628,76 грн. сума основного боргу (тіла кредиту), - 13852,28 грн. заборгованість за нарахованими процентами по кредиту, - 121120,70 грн. інфляційне збільшення заборгованості, - 18512,69 грн. три проценти річних від суми заборгованості, - 61443,13 грн. пені. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2008 року № 1372 в розмірі 111716,02 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки: жилу квартиру № 33 житлового будинку № 56 по вул. Калініна в м. Костянтинівка Донецької області. На теперішній час рішення суду не виконано. Відповідно до роз'яснень, даних в п.17 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобовязанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобовязання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. Зазначені висновки відповідають правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України в постановах від 13.03.2017 року в справі № 6-224цс17 та від 03.02.2016 року №6-1080цс15, які згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Отже, право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, та не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання. Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду на теперішній час не виконані, предмет іпотеки не реалізовано, тобто зобов'язання за рахунок реалізації предмета іпотеки не виконано, тому підстави для припинення зобовязання відсутні. Тож позов підлягає частковому задоволенню. У звязку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 4658,36 грн. = 310557,56 грн. * 1,5%.

Outcome: partial