Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

16 травня 2017 року позивачем подано позов про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. За вироком Мар'їнського районного суду Донецької області від 27.02.2014 року відповідач по справі [PERSON] була засуджена до покарання у виді позбавлення волі. У зв'язку з цим, її син був влаштований до Мар'їнської ЗОШ № 3 Донецької області на повне державне утримання. Потім неповнолітній [PERSON] був переведений до Маріупольської загальноосвітньої школи - інтернат 1-2 ступенів № 2 Донецької обласної ради, де й знаходиться по теперішній час. Відповідач по справі весь час знала, де знаходиться її дитина. Однак, після звільнення з місця позбавлення волі, відповідач до сина так і не приїхала. З цього часу відповідач [PERSON] вихованням дитини не займається, з ним спільно не проживає, матеріально його не забезпечує, здоров'ям та життям сина зовсім не цікавиться, всіляко ухиляється від своїх материнських обов'язків, тощо. Вважає доцільним позбавити відповідача по справі батьківських прав стосовно неповнолітнього сина. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлена відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не подавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Представник третьої особи - Служби у справах дітей військово - цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, при цьому вважає, доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач по справі [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Вироком Мар'їнського районного суду Донецької області від 27.02.2014 року (а.с. 11) [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05.07.2016 року відповідача [PERSON] зобов'язано сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 13). Рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради № 82 від 19.03.2014 року (а.с.10) неповнолітньому [PERSON], [INFO] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради № 126 від 16.04.2014 року (а.с. 9) неповнолітнього [PERSON] влаштовано в державний заклад на повне державне забезпечення. На підставі наказу № 12 від 12.02.2016 року (а.с.7) неповнолітнього [PERSON] зараховано до Маріупольської ЗОШ-інтернат № 2. Згідно довідки з Маріупольської ЗОШ - інтернат 1-2 ступенів № 2 Донецької обласної ради № 398 від 10.05.2017 року (а.с. 8) неповнолітній [PERSON] з 15.02.2016 року є учнем цього учбового закладу, де й знаходиться по теперішній час, де займаються його вихованням, створюють всі необхідні умови для його розвитку. Згідно інформації з ДУ «Приазовська виправна колонія (№107)» від 29.03.2017 року (а.с. 15) відповідач [PERSON] звільнилася з виправної колонії за відбуттям строку покарання 22.02.2017 року. З акту про невідвідування № 401 від 10.05.2017 року (а.с. 17) вбачається, що відповідач [PERSON] після звільнення з виправної колонії, на протязі двох місяців до свого сина [PERSON] не приїхала, хлопчика не відвідувала, не листувалася з дитиною, ніякої матеріальної допомоги дитині не надає, з заявою про повернення їй дитини не зверталася. Отже, відповідач по справі проживає окремо від неповнолітнього сина, не займається його вихованням, не цікавиться його здоров'ям та життям, не створює йому умов для духовного і фізичного розвитку, участі в його вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, тобто всіляко ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків, тощо (а.с. 17). Наряду з цим, військово - цивільна адміністрація м. Торецьк Донецької області № 115-02/15 від 29.09.2017 року у своєму висновку визнала доцільним позбавити відповідача по справі [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори в їх сукупності, суд може розцінювати як ухилення від обов'язків по вихованню дитини, так як вона розуміє свою поведінку та не зважаючи на це, продовжує свідомо нехтувати своїми обов'язками. За таких обставин, суд вважає, що відповідача по справі [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав. Позбавлення її батьківських прав по відношенню до дитини є необхідною мірою в інтересах здоров'я та виховання дитини, оскільки відповідач своєю поведінкою оказує шкідливий вплив на дитину, її фізичний та моральний розвиток. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 640,00 грн. (а. с. 31). Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на сплату судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved