Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

16.03.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, якою позивач просить суд зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна.В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.12.2003 року № 521223 належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Маючи намір продати належну йому на праві власності 1/3 частину вказаної квартири, позивач дізнався про наявність арешту на нерухоме майно, накладеного постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя від 15.03.2012 року. Листом державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя від 24.01.2017 року повідомлено позивача про те, що виконавче провадження знищено, а зняття арешту можливо лише у судовому порядку. Оскільки наявність арешту унеможливлює відчуження майна, позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлено наступне. Згідно ізст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Із змісту наявного в матеріалах справи свідоцтва про право власності на житло від 16.12.2003 року № 521223 вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Як вбачається із змісту позовних вимог, маючи намір продати належну на праві власності 1/3 частину квартири [ADDRESS], позивач дізнався про наявність арешту, який було накладено постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя від 15.03.2012 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухомість від 21.10.2016 року № 71070916, на 1/3 частину квартири [ADDRESS] постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя від 15.03.2012 року на підставі виконавчого листа № 1-642, виданого Комунарським районним судом м.Запоріжжя 31.01.2011 року, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження № 31102281. З цієї ж довідки вбачається, що вказана частина квартири належить [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право власності від 16.12.2003 року серії САА 521223. Листом від 24.01.2017 року № 941-5-16.3-43 Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області повідомив позивача, що на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист №1-642, виданий 31.01.2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO]. З метою виконання рішення суду від 15.03.2012 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження №31102281 накладено арешт на майно [PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою: [INFO]. Проте, вказане виконавче провадження, за яким боржником був [PERSON] знищено на підставі п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби і надати більш детальну інформацію не представляється можливим. Отже, судом встановлено, що державний виконавець своєю постановою помилково наклав арешт на майно [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], замість [PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою: [INFO]. За нормами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1). Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч. 2). За змістом ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1). У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч. 2). Арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5). З огляду на викладене, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт того, що державним виконавцем помилково накладено арешт на майно позивача, виконавче провадження є завершеним, а матеріали знищені, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зняття арешту, заборону на відчуження нерухомого майна та скасування в Єдиному реєстрі арешт нерухомого є доведеними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Outcome: approved