overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

17.02.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням зі зняттям з реєстрації за місцем проживання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.08.2000 року вона являється власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі з 12.06.2004 року зареєстрований відповідач - [PERSON], який жодного дня в даній квартирі не проживав. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин хоча, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розміщеним оголошенням в пресі. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. Просила суд позов задовольнити. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 17.08.2000 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 6). З будинкової книги вбачається, що у спірній квартирі з 12.06.2004 року зареєстрований відповідач - [PERSON] (а.с. 20, 21). В судовому засіданні встановлено, що відповідач хоч і зареєстрований в спірній квартирі, проте більше одного року не проживає, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача суму в розмірі - 551,20 грн. понесених витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

17.02.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 09.11.1996 року виконавчим комітетом Журавичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 15, який було розірвано рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.08.2015 року. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач належної уваги вихованню дітей не приділяє, стабільно матеріально сім'ю не підтримує, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу. Згідно змінених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 30 % усіх видів його заробітку доходу щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справ у його відсутності та визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно рішення Ківерцівського районного суду від 31 серпня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 4). З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 02.05.1998 року (а.с. 5) та [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 13.12.2001 року (а.с. 6) вбачається, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. З матеріалів справи, суд встановив, що неповнолітні діти проживають з позивачем по справі, що стверджується також довідкою про склад сім'ї № 990 від 14.08.2015 року (а.с. 7), перебувають на її утриманні, відповідач офіційно працює оператором птахоферми ТзОВ «Волиньплемптиця», має постійний стабільний дохід (а.с. 42), а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

17.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2012 року, який зареєстрований Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №105. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини на теперішній час між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини на час розгляду справи не мають. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що з 21.04.2012 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, - а.с.5. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], - а.с.6. Шлюбні відносини на теперішній час між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини на час розгляду справи не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача,позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

17.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.05.2012 року у відділі ДРАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області, актовий запис №64. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем дітей немає. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Відповідач не погоджується на розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, тому вона змушена звернутись із вказаною позовною заявою до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився неодноразово 16.03.2016 року та 29.03.2016 року). Причина неявки суду не відома. Заперечень, заяв або клопотань про примирення від його імені на адресу суду не надходило. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС Балаклійського РУЮ у Харківській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.05.2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №64 (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

17.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що 28.10.2005 року уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано міським відділом реєстрації цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1552. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (усиновлений відповідачем). З січня 2015 року шлюбні відносини припинено. Позивачка зазначила, що сумісне життя не склалось внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, ведення сільного господарства та виховання дітей. Відповідач влаштовує постйно сварки, у тому числі в присутності сторонніх людей в громадських місцях, що ображає її честь і гідність. [PERSON] зловживає спиртними напоями, не працює, матеріально сім'ю не забезпечує. [PERSON] вказала, що така поведінка її чоловіка негативно впливає на її стан здоров'я. Подальше сімейне життя з відповідачем вважала неможливим, оскільки відсутні спільні інтереси. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, звернулась із заявою, в якій зазначила, що наполягає на задоволенні позову, просить розглянути справу за її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] повторно не з'явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень не надав, що відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України є підставою для постановлення заочного рішення. За неявки сторін, суд розглядає справу згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони уклали шлюб 28.10.2005 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1552, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.10.2005 року. (а.с.7) Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. (а.с.5,6) Шлюбні відносини припинено з січня 2016 року. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за причин відсутності взаєморозуміння, неналежної поведінки в сім'ї відповідача. Сторони не підтримують шлюбних відносин. Відповідач заперечень не надав. Ст.112 СК України передбачає, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивачка, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сім'ї сторін є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Спору про поділ майна сторони не мають. Згоди про місце проживання малолітніх дітей досягнуто, вони після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю [PERSON] Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

17.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дітей. В обґрунтуванні своїх вимог вказує, що вона 28.12.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час вони з відповідачем припинили сімейні стосунки. Відповідач мешкає окремо. Діти мешкають разом з позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача та до їх повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Як видно із копій свідоцтв про народження, сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с.3,4). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.2), копією довідки від 02.02.2015 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, з якої вбачається, що [PERSON] раніше постійно проживала в м. Горлівка, та перемістилася разом з неповнолітніми дітьми з тимчасово окупованої території до м. Краматорська Донецької області. (а.с.5). У судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) на утримання дітей є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

17.02.2016 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Балтський районний сектор Головного Управління Державної міграційної служби в Одеській області, про визнання втратившими право на житло. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона являється власником будинку, який розташований в с. Піщана Балтського району Одеської області, пров. Піонерський, 16. В цьому будинку зареєстровано відповідачку [PERSON], яка у ньому не проживала і не проживає, а також відповідача [PERSON], який з жовтня 2014 року у даному будинку не проживає. Добровільно знятись з реєстраційного обліку вони не бажають, внаслідок чого створюють перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження будинком. Посилаючись на викладене, вона просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування належним її будинком. В судове засідання позивачка не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи, в звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Балтського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області в судове засідання не зявилася, однак надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка являється власником будинку, який розташований в с. Піщана Балтського району Одеської області, пров. Піонерський, 16. Як вбачається з довідок Піщанської сільської ради Балтського району від 16.02.2016 року (а.с. 5, 7), в зазначеному будинку [PERSON] не проживала і не проживає, а [PERSON] не проживає з жовтня 2014 року по даний час. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи без поважних причин понад шість місяців, проводиться в судовому порядку. Оскільки відповідачі не є співвласниками частини будинку, понад шість місяців без поважних причин не проживають у даному будинку, тому слід відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

17.02.2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При судовому розгляді справи позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що у них з відповідачем є спільна неповнолітня дитина -син [PERSON] [INFO]. Син перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від матеріального забезпечення дитини. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що дійсно у них з відповідачкою є спільна неповнолітня дитина -син [PERSON] [INFO]. Він згоден сплачувати на утримання сина аліменти в тому розмірі в якому зазначила позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину -сина [PERSON] [INFO]. Дитина перебуває на утриманні матері -позивачки по справі (а.с.3). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

17.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON], від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені у вересні 2015 року, внаслідок того, що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згодний. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved