Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

16.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], в якому просить припинити поруку по Договору поруки №50-06-П/02 від 21 листопада 2006 року укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Ейзер.М.Ю. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.11.2006 року між [PERSON] та ТОВ «АТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір №50-06/Ил/02. В якості забезпечення за кредитним договором між відповідачем та позивачем було укладено договір поруку №50-06-П/02 від 21.11.2006 року. [PERSON] свої зобов'язання перед відповідачем не виконувала, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість по кредитному договорі. Позивач зазначає, що правом на пред'явлення позову до поручителя відповідач скористався у червні 2010 року, а позичальник перестав платити у вересні 2008 року, тобто з пропущенням спеціального строку, який передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача, підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає позовні вимоги безпідставними та не обґрунтованими, надав суду письмові заперечення, у яких зазначено, що оскільки при укладенні договору поруки позивач взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за зобов'язаннями [PERSON] за Кредитним договором №50-06-П/02 від 21.11. 2006 року строк основного зобов'язання за яким спливає 19.11.2021 року. Отже строки пред'явлення вимоги за Договором поруки №50-06-П/02 не пропущені. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 21.11.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] був укладений Кредитний договір №50-06/Ил/02, предметом якого є надання позичальнику на умовах забезпеченості, платності, строковості, кредитні ресурси в розмірі 105000 доларів США , під 15% річних, для придбання квартири, строком до 19.11.2021 року. Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вказаним договорам був укладений договір поруки №50-06-П/02 від 21.11.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вказаного договору позивач виступив поручителем перед відповідачем за зобов'язаннями [PERSON], третьої особи у справі, які остання взяла на себе згідно кредитного договору №50-06/Ил/02 від 21.11.2006 року. Згідно п.1.1 Договору поруки №50-06-П/02 від 21.11.2006 року поручитель поручається перед банком в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за Кредитним договором №50-06/Ил/02 від 21.11.2006 року. Пунктом 1.3 вказаного договору поруки зазначено, що поручитель свідчить, що він ознайомлений із кредитним договором та договором про відкриття кредитної лінії та погоджується з їх умовами. Пунктом 5.1. цього ж договору поруки вказано, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. В матеріалах справи міститься рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21.12.2010 року, яким було стягнуто борг за кредитним договором №50-06-Ил/02 від 21.11.2006 року укладеним між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON], солідарно з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON], яке на даний час набрало законної сили. Вказане рішення повністю узгоджується з позицією викладеною у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5, щодо солідарної відповідальності боржника і поручителя та строків пред»явлення вимоги до поручителя, з боку кредитора. Отже на підставі оспорюваного в даній справі договору поруки з [PERSON] рішенням суду уже стягнуто солідарно з позичальником заборгованість за кредитним договором, вказане рішення суду набрало законної сили, висновки викладені в ньому відповідають правовій позиції викладеній в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання такою, що припинилася порука [PERSON] за Договором поруки №50-06-П/02 від 21 листопада 2006 року укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Ейзер.М.Ю., який поручився за виконання зобов'язаннями [PERSON], за кредитний договір №50-06/Ил/02 від 21.11.2006 року укладеною між [PERSON] та ТОВ «АТ «Банк Фінанси та Кредит», оскільки кредитор вчасно скористався своїм правом на звернення з вимогою за цим договором до поручителя, шляхом подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed