overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

15.08.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння та різні погляди на життя, психологічну несумісність, відсутність взаєморозуміння та довіри. За твердженням позивача подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим.. Позивач, представник позивача та відповідач до початку судового розгляду подали заяви про розгляд справи без їх присутності. За змістом поданих заяв, позивач та його представник позов підтримують, просять задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.01.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Маньківського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №3 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві [NUMBER] (а.с. 4). Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Застосовані судом заходи примирення подружжя результатів не дали. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони спільним побутом не пов'язані. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

15.08.2014 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] , мешканки [ADDRESS], про оспорювання батьківства . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові і просить позов задовольнити, призначивши судово-біологічну експертизу . Відповідачка заперечувала стосовно даного позову вважаючи , що позовна заява безпідставна і надумана і позивач є біологічним батьком їх спільних дітей . 10.12.2014 року відповідачка в судове засідання не з? явилася , не повідомила суд про поважні причини неявки в судове засідання . У зв? язку з викладеним суд приходить до висновку про розгляд справи в заочному порядку про що не заперечує позивач . Заінтересована особа в судове засідання не з? явилася та звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи за відсутністю представника , не заперечує стосовно задоволення позову . Судом встановлено , що сторони 11.08.2007 року зареєстрували шлюб ( а.с. ) . З грудня місяця 2009 року сторони перестали підтримувати подружні стосунки , тобто спільного господарства не вели і мешкали окремо , проживаючи в різних населених пунктах . [INFO] року відповідачка народила дитину - [PERSON] , зазначивши батьком позивача . [INFO] року відповідачка народила дитину - [PERSON] , знову зазначивши батьком позивача . Дані факти народження дітей стверджуються відповідними свідоцтвами про народження ( а.с. 6,7 ) та актовими записами ( а.с. 19,20 ) . Те , що позивачу не було відомо про те , що його зазначено в актових записах про народження вище зазначених дітей , стверджується поясненнями позивача та показаннями свідків , які також під присягою показали , що позивач не є батьком вище зазначених дітей . Крім того відповідно до висновку судово-біологічної ( генетичної ) експертизи встановлено , що позивач не є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] року ( а.с.32-34 ) . Відповідно до ч.1 , 2 ст.136 СК України особа , яка записана батьком дитини відповідно до статей 122 , 124 , 126 і 127 цього Кодексу , має право оспорити своє батьківство , пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з. актового запису про народження дитини; у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою , яка записана батьком , та дитиною , суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження . Суд , заслухавши пояснення позивача , показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази , які є у справі , приходить до висновку , що позов слід задовольнити , оскільки позов є обґрунтованим і доведеним належними доказами . У відповідності ст.ст.79,88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати та витрати на проведення судової експертизи .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

15.08.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей -[PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач до судового засідання не з*явилась але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб тому що: Відповідач по справі є батьком своїх неповнолітніх дітей- [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] (а.с.5-6), діти знаходяться на утриманні матері, позивача- [PERSON] (а.с.9,10), відповідач допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я ( а.с. 11) суд вважає , що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

15.08.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій проти позову не заперечував та просив розглядати справу за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Викладене підтверджується письмовими поясненнями позивачки та відсутністю заперечень на позов відповідача. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

15.08.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, зазначивши, що у них з відповідачем є спільний син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на його утримання. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка до судового засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, в зв'язку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом застосовано заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17.05.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В свідоцтві про народження [PERSON] зазначено , що він народився [INFO] і його батьком є відповідач по справі [PERSON]. Як вбачається з позовних вимог, син проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки обставин відповідно до ст. 182 СК України, які б перешкоджали стягненню з відповідача аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, судом не встановлено, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі . На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

15.08.2014 року позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту у сумі 18718,56 грн., на обґрунтування позову посилається на те, що відповідач не виконує умови укладеного 14.12.2012 р. кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту. Представник Банку письмово наполягав на задоволенні позову та просив стягнути суму заборгованості та сплачений при подачі позову судовий збір, розглянути справу на його відсутність. Відповідачка позов визнала, пояснила, що вживає зусиль на погашення боргу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши відповідачку, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14.12.2012 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9463,02 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свідомо прийняв пропозицію Банку, про що підписався власноручно, що ним не оспорюється та певний час користувався кредитною карткою. Відповідач приєднався до умов надання банківських послуг і їх підписання позичальником не обов'язково, при цьому у нього виникають певні обов'язки. Підписавши заяву позичальник підтвердив те, що він ознайомлений із правилами надання банківських послуг, що відповідачем не оспорюється. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього року жодна із сторін не проінформує іншу сторону при припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно п. 3.1. Умов та правил надання банківських послуг відповідачу була видана картка із кредитним лімітом у розмірі 9463,02 грн. Задовольняючи позов суд керується ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, згідно яких договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання повинні виконуватись сторонами договору належним чином відповідно до умов договору, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки, це безумовно для усіх зобов'язань. Заборгованість за кредитним договором станом на 19.06.2014 року складається з заборгованості за кредитом в сумі 9463,02 грн., процентів за користування кредитом в сумі 1453,61 грн., штрафу у сумі 7801,93 грн. Розрахунок відповідає умовам договору, строку та ставкам, підтверджений матеріалами справи. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

15.08.2014 р. позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «АТ науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» невиплачену заробітну плату з серпня 2013 р. по червень 2014 р. в сумі 12468, 16 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, подала письмову заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просила остаточно стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату в розмірі 2809, 16 грн. Представник відповідача в судове засідання не з»явися, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав письмову заяву, в якій визнав факт невиплати заробітної плати, проти задоволення вимог про стягнення моральної шкоди заперечував, оскільки затримка виплати заробітної плати була викликана заборгованістю самого бюджету за виконані відповідачем роботи, отже не з вини відповідача. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено та сторонами не заперечено, що [PERSON] працює начальником бюро вхідного контролю АТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань», згідно з наказом №67-к від 12.05.2014 р. Станом на 27.08.2014 р. борг по заробітній платі становить 7809, 16 коп. Згідно ст. 115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

15.08.2014р. представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], визнаного недієздатним, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], 3-х осіб: приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Градової Вероніки Григорівни, органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 22.12.2014р. позов було задоволено , визначені частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] рівними по 1/3 частини цієї квартири за [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] , та визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування згідно із законом після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO], на 2/9частини квартири [ADDRESS]. Однак при розгляді справи та вирішенні позову по суті не було вирішено питання про судовий збір і суд вважає необхідним з власної ініціативи вирішити це питання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] не заперечує проти додаткового рішення і зазначив, що він судовий збір не сплачував, оскільки його батько [PERSON] визнаний недієздатним. Відповідач [PERSON] заперечує проти додаткового рішення і не згодний сплачувати судовий збір, оскільки він не звертався до суду з позовом. Розглянувши матеріали справи, вислухавши учасників процесу суд приходить до наступного. Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України - Стороні, на користь якої ухвалено рішення суду, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України - Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення , звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки позовних вимог. Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей -інвалідів і недієздатних інвалідів І та ІІ груп. Згідно довідки приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Градової В.Г. № 230/02-14 від 20.03.2015р. вартість цілої квартири [ADDRESS] складає 262194,00грн. Цю суму в судовому засіданні підтвердив і відповідач. Сума позову складає 58265,34грн. (2/9 від 262194,00грн.), судовий збір складає 582,65грн. Розглянувши матеріали справи, враховуючи, що представник позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним судовий збір стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

15.08.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що спільне життя не склалось. Постійні сварки привели до втрати взаєморозуміння, та поваги один до одного. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 19.12.2014 року Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області № 175. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Так, в своїй заяві позивач зазначає про відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем, у звязку із чим шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

15.08.2016 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 06.11.2010 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис 106. Сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. Позов позивач мотивує тим, що відповідач покинув позивача, сторони припинили спільне проживання. Час на примирення сторонам не потрібен. Спільне проживання є неможливим. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що підтримує позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позов визнає повністю. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.11.2010, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР №068272 від 06.11.2010, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №106 (а.с.3). Згідно з свідоцтвом про народження серії І-СР №168022 від 20.05.2013, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народився 13.05.2013, актовий запис №12. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON](а.с.4). Подальше спільне життя та збереження сімї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання неповнолітньої дитини у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір \~в розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, ч.2 ст. 114 СК України,

Outcome: approved