Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

16 червня 2021 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки про стягнення невиплаченої заробітної плати. Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. Позивач зазначила, що вона працює у Комунальній 5-їй стоматологічній поліклініці м. Львова на посаді лікаря стоматолога терапевта. Оригінал трудової книжки на даний час зберігається у відповідача. Стаж роботи у Комунальній 5-їй стоматологічній поліклініці м. Львова станом на травень 2021 року складає понад 30 років, що дає їй право на 30% надбавку до посадового окладу, відповідно до Колективного договору, зареєстрованого в Департаменті економічної політики Львівської міської ради за № 232 від 22.11.2016 року. Починаючи з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року їй не виплачується заробітна плата, незважаючи на те, що вона сумлінно виконувала свої посадові обов`язки. Позивач зазначила, що заборгованість з виплати заробітної плати за період з березня 2020 року по грудень 2020 року складає 105604,59 грн. (сто п`ять тисяч шістсот чотири гривні 59 копійок). Крім того, вона не має доступу до документів фінансово-господарської діяльності поліклініки, бухгалтерського обліку та не може надати інших документів. У своєму розрахунку заборгованості з виплати заробітної плати нею використана доступна інформація, а саме Колективний договір, у якому зазначено штатний розпис станом на жовтень 2016 року - 2690 грн. при мінімальній заробітній платі, встановленій законом 1450,00 грн. У зв`язку з невиплатою відповідачем заробітної плати позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова, ЄДРПОУ 01984330, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська, 39, на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , невиплачену заробітну плату за період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року в сумі 105604,59 грн. (сто п`ять тисяч шістсот чотири гривні 59 копійок), станом на 31 грудня 2020 року. Обґрунтування заперечень відповідача. Представником відповідача Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів та витребувано у відповідача Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки: завірену копію Колективного договору; штатний розпис, погоджений у встановленому порядку за 2020 рік; відомість нарахування заробітної плати позивачу за 2020 рік; відомість виплати заробітної плати за 2020 рік; табелі обліку робочого часу з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року; копію заяв позивача про надання оплачуваних та неоплачуваних відпусток; копії наказів про надання оплачуваних та неоплачуваних відпусток; звіт з праці ф. 1-ПФ (наказ Держстату 390 від 10.06.2016); звіти з ЄСВ, подані до ГУ ДФС за 2020 рік. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 серпня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивачаь [PERSON] - [PERSON] не з`явився, 04.08.2021 на електронну адресу суду подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова в судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. З`ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши усі докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова на посаді лікаря стоматолога терапевта, що підтверджується трудовою книжкою, копія якої долучена до матеріалів справи (а. с. 3). За період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року заробітна плата позивачу, як працівнику Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась, хоча вона за весь цей період виконувала обов`язки лікаря стоматолога терапевта. Відповідно до діючого законодавства та Колективного договору із врахуванням штатного розпису станом на жовтень 2016 року - 2690 грн. при мінімальній заробітній платі, встановленій законом 1450,00 грн., заборгованість відповідача перед позивачем за вказаний період становить 105604,59 грн. (сто п`ять тисяч шістсот чотири гривні 59 копійок), станом на 31 грудня 2020 року. Згідно ст. 2 КЗпП України, право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ч. 4 ст. 7 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У нормі ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 95 КЗпП України, мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України, розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України. Так, згідно трудової книжки, копія якої долучена до матеріалів справи, позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова на посаді лікаря стоматолога терапевта. За період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року заробітна плата позивачу, як працівнику Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась, хоча вона за весь цей період виконувала обов`язки лікаря стоматолога терапевта. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Права та обов`язки учасників справи врегульовані ст. ст. 43, 44 ЦПК України. Нормою ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У позовній заяві позивачем [PERSON] заявлено клопотання щодо витребування доказів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року дане клопотання задоволено, проте відповідачем вимог ухвали не виконано. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебуває у трудових відносинах із відповідачем, з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року їй невиплачено заробітну плату, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved