Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

16.07.2020\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення авансу, посилаючись на те, що 03 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлю-продажу нерухомого майна з передаючою авансу, за яким досягнуто спільного наміру [PERSON] , як покупця, та [PERSON] , як продавця, укласти на момент виготовлення всіх документів, але не пізніше 05.04.2020 року договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, а саме трьох кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка передала відповідачці аванс за попереднім договором про купівлю-продаж нерухомого майна у сумі 75\~000(сімдесят п`ять тисяч) гривень, що еквівалентно сумі 3000(три тисячі) доларів США, як частку грошової суми від договірної вартості нерухомого майна та сторони домовились, що в момент підписання договору купівлі - продажу нерухомого майна Покупець передасть Продавцю залишок суми у розмірі 425\~000 (чотириста двадцять п`ять тисяч) гривень, що еквівалентно сумі 17\~000(сімнадцять тисяч) доларів США. Загальна вартість квартири складала 500\~000 (п`ятсот тисяч) гривень, що еквівалентно сумі 20\~000(двадцять тисяч) доларів США. Нижче в умовах договору було вказано про внесення Покупцем [PERSON] додаткового авансу в сумі 3000 (три тисячі) доларів США 15.03.2020 року. Дійсний факт засвідчено [PERSON] та іншими співвласниками нерухомого майна (продавцями) [PERSON] та [PERSON] . Договір підписаний сторонами особисто, про отримання авансу відповідачами засвідчено це власноручними підписами у договорі. Прийнятих на себе цивільно-правових зобов`язань відповідачі не виконали, порушили домовленість про продаж квартири, при цьому отриману суму коштів у вигляді авансу за попереднім договором не повернули. За таких обставин, оскільки основний договір купівлі-продажу не був укладений з вини відповідачів, гроші за попереднім договором на неодноразові вимоги позивача повернуто не було, позивач звертається із дійсною позовною заявою для захисту своїх прав. Просить стягнути з відповідачів грошові кошти, передані їм в якості авансу, в розмірі 6000 доларів США, та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Відзив на позов від відповідачів судом у встановлений строк не отримано. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить про їх задоволення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомив. про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 03 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлю-продажу нерухомого майна з передаючою авансу, за яким досягнуто спільного наміру [PERSON] , як покупця, та [PERSON] , як продавця, укласти на момент виготовлення всіх документів, але не пізніше 05.04.2020 року договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, а саме трьох кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка передала відповідачці аванс за попереднім договором про купівлю-продаж нерухомого майна у сумі 75\~000(сімдесят п`ять тисяч) гривень, що еквівалентно сумі 3000(три тисячі) доларів США, як частку грошової суми від договірної вартості нерухомого майна та сторони домовились, що в момент підписання договору купівлі - продажу нерухомого майна Покупець передасть Продавцю залишок суми у розмірі 425\~000 (чотириста двадцять п`ять тисяч) гривень, що еквівалентно сумі 17\~000(сімнадцять тисяч) доларів США. Загальна вартість квартири складала 500\~000 (п`ятсот тисяч) гривень, що еквівалентно сумі 20\~000(двадцять тисяч) доларів США. Нижче в умовах договору було вказано про внесення Покупцем [PERSON] додаткового авансу в сумі 3000 (три тисячі) доларів США 15.03.2020 року. Дійсний факт засвідчено [PERSON] та іншими співвласниками нерухомого майна (продавцями) [PERSON] та [PERSON] . Договір підписаний сторонами особисто, про отримання авансу відповідачами засвідчено це власноручними підписами у договорі. Прийнятих на себе цивільно-правових зобов`язань відповідачі не виконали, порушили домовленість про продаж квартири, при цьому отриману суму коштів у вигляді авансу за попереднім договором не повернули. За таких обставин, оскільки основний договір купівлі-продажу не був укладений з вини відповідачів, гроші за попереднім договором на неодноразові вимоги позивача повернуто не було, позивач звертається із дійсною позовною заявою для захисту своїх прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце у випадку наявності зобов`язання, яке повинно виникати на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов`язується передати майно /товар/ у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно /товар/ і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки договір купівлі-продажу квартири між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані позивачем відповідачу гроші є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Частина 2\~ст. 570 ЦК України\~встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч. 1\~ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати. З цього випливає, що коли сторони хочуть визнати, що сплачена сума є завдатком, вони мають здійснити наступне: По перше, між сторонами має бути укладений письмовий договір про завдаток /\~ст. 547 ЦК України/, яким передбачаються зобов`язання сторін /сплата коштів боржником та передання майна, надання послуг, тощо кредитором/. Тобто це не може бути попередній договір, про укладення в майбутньому основного договору, це має бути саме основний договір, може бути пункт в основному договорі, окремий договір про завдаток, розписка або товарний чек. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважається авансом. По друге, форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі. В цьому договорі /розписці або товарному чеку/ має бути указано, що внесена сума є саме завдатком. В іншому випадку це буде не завдаток а аванс. По третє завдаток є способом забезпечення реального зобов`язання. Тобто, спочатку має існувати саме зобов`язання, а вже потім завдаток, який його забезпечує. Іншими словами завдаток не є самостійним зобов`язанням. Він є тільки способом забезпечення іншого зобов`язання і повністю від нього залежить. Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вище наведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком а авансом. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той хто отримав аванс повинен його повернути. Відповідно до правової позиції ВСУ, викладених в ухвалах Судової палати з цивільних справ від 26.02.2004, від 13.10.2005, а також від 21.06.2006 року, залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторони домовилися укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеною у постанові від 13.02.2013 р. у справі № 6-176цс.12, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору який-би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом який підлягає поверненню. Якщо покупець, бажаючи в майбутньому придбати товар, нерухоме майно, вносить продавцеві частину коштів. Продавець приймає ці кошти під зобов`язання у майбутньому продати саме дане нерухоме майно саме цьому покупцеві то це не є завдаток, це є аванс, що має місце в даній справі. Якщо сторони підписали договір купівлі-продажу на наступних умовах: Продавець зобов`язується продати покупцеві товар, покупець зобов`язується прийняти цей товар і оплатити його вартість. На забезпечення виконання зобов`язань за цим договором покупець вносить завдаток в певній сумі. Це прямо зазначено в договорі. Крім цього, в договорі обумовлено ціну, строк оплати, інші істотні умови. Відтак, внесені кошти під час підписання договору є завдатком з усіма наслідками. З вище викладеного слідує, що внесена частина коштів в рахунок придбання якогось товару чи, в даному випадку, нерухомого майна сама по собі ще не є завдатком, як-би її не назвали. Для того щоб внесена частина коштів була завдатком необхідно все юридично правильно оформити. Враховуючи, що сторони домовилися укласти договір у майбутньому, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору кошти визнаються авансом, а тому повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. За вище викладених обставин суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Щодо стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до вимог ч.1,3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч.1 ст. 141 ЦПК). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача ( п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК). Позовні вимоги задоволено повністю, а отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1620,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4500 гривень.. На підставі викладеного,

Outcome: approved