Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 11.05.2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до[PERSON], третя особа: Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що встратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що на підставі рішення Залізничної районної ради № 1598 від 09.09.1969 року, Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було видано ордер [NUMBER] на житлове приміщення в м. Києві: квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON], яка доводилась матір'ю [PERSON] (прізвище на момент отримання ордеру - [PERSON]) (позивач 1), а також бабусею [PERSON] (позивач 2) та [PERSON]. Позивачі зазначили, що даний ордер був виданий на право зайняття вказаної житлової площі [PERSON] з її сім'єю у складі: Дочки [PERSON], яка після розлучення носить прізвище [PERSON], що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про припинення шлюбу; Зятя [PERSON]; Онука [PERSON]. Позивачі зазначили, що [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, після чого її дочка [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON], сином [PERSON], а згодом і дочкою [PERSON] продовжили проживати у квартирі [ADDRESS]. Станом на дату подання даного позову в квартирі [ADDRESS] відповідно до довідки форми 3 зареєстровані: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. Позивачі зазначили, що син [PERSON] (позивача 1) та брат [PERSON] (позивача 2) - [PERSON] з 2008 року втратив родинний зв'язок з сім'єю, з квартири виїхав та фактично там не проживає більше дев'яти років. Вказаний факт підтверджується довідкою Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві від 18.01.2017 року № 10389/175/54-03-2016, відповідно до якої Позивач 2 звернулася до правоохоронних органів 19.09.2016 року із заявою, про те що з 2008 року втратила родинний зв'язок з братом [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Святошинським УП ГУ НП в м. Києві відомості по даній події було внесено до ЄРДР № 12016100080010389 від 18.10.2016 року за ознаками ч. 1 ст. 1156 КК України, на теперішній час місце знаходження гр. [PERSON], [INFO], не встановлено. Враховуючи вказане, Відповідач, починаючи з 2008 року і по теперішній час не бере участі в оплаті комунальних послуг та протягом тривалого часу не проживає за місцем реєстрації, тобто не виконує свої зобов'язання за договором соціального найму. Позивачі зазначили, що факт не проживання Відповідача за вказаною вище адресою понад шести місяців без поважних причин підтверджується довідкою Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві від 18.01.2017 року № 10389/175/54-03-2016. Та актом від 28.02.2018 р. Актом від 15.03.2018 р., тому позивачі просять позов задовольнити. Ухвалою суду від 18.05.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Ухвалою суду від 06.11.2017 року замінено третю особу. Ухвалою суду від 15.03.2018 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 26.03.2018 року продовжено розгляд справи. В судовому засіданні позивач - 1, позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини нявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст.. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Залізничної районної ради № 1598 від 09.09.1969 року, Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було видано ордер [NUMBER] на житлове приміщення в м. Києві: квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON], яка доводилась матір'ю [PERSON] (прізвище на момент отримання ордеру - [PERSON]) (позивач 1), а також бабусею [PERSON] (позивач 2) та [PERSON]. (а.с.14). Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть. (а.с.15). Судом встановлено, що [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON], сином [PERSON], а згодом і дочкою [PERSON] продовжили проживати у квартирі [ADDRESS]. Станом на дату подання даного позову в квартирі [ADDRESS] відповідно до довідки форми 3 зареєстровані: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. (а.с.16). Судом встановлено, що факт не проживання Відповідача [PERSON] за вказаною вище адресою понад шести місяців без поважних причин підтверджується довідкою Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві від 18.01.2017 року № 10389/175/54-03-2016, та актом від 28.02.2018 р. Актом від 15.03.2018 р. (а.с.13). В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. 00 коп., які сплачено позивачкою за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України та

Outcome: approved