Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

17.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя посилаючись на те, що в період шлюбу відповідачем та позивачем було придбано квартиру № 1, яка знаходиться по вулиці Радіонова в селищі міського типу [PERSON], Козельщинського району Полтавської області. Після розірвання шлюбу відповідач в добровільному порядку не бажає розділити квартиру посилаючись на те, що остання належить йому на праві власності, а тому позивач прохає враховуючи те, що на її утриманні перебувають двоє неповнолітні дитини, поділити спільне з відповідачем майно , визнавши за нею 2/3 частини вищезазначеної квартири та стягнути судові витрати. До початку розгляду справи по суті позивач збільшила розмір позовних вимог та прохала визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: квартиру № 1 (один) в будинку № 8 (вісім) по вулиці Радіонова в селищі міського типу [PERSON], Козельщинського району Полтавської області, земельну ділянку площею 0,0425 га розташовану під квартирою № 1 (один) в будинку № 8 (вісім) по вулиці Радіонова в селищі міського типу [PERSON], Козельщинського району Полтавської області та автомобіль ВАЗ 2107 білого кольору та поділити його між позивачем та відповідачем [PERSON] без реального розподілу, при цьому : 1. Визнати за позивачем [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири № 1 (один) в будинку № 8 (вісім) по вулиці Радіонова в селищі міського типу [PERSON], Козельщинського району Полтавської області. 3. Визнати за позивачем [PERSON] право власності на 2/3 частини земельної ділянки, яка знаходиться під квартирою № 1 (один) в будинку № 8 (вісім) по вулиці Радіонова в селищі міського типу [PERSON], Козельщинського району Полтавської області загальною площею -0,0284 га. 4. Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири № 1 (один) в будинку № 8 (вісім) по вулиці Радіонова в селищі міського типу [PERSON], Козельщинського району Полтавської області. 2. Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на 1/3 частини земельної ділянки яка знаходиться під квартирою № 1 (один) в будинку 8 (вісім) по вулиці Радіонова в селищі міського типу [PERSON], Козельщинського району Полтавської області загальною площею -0,0141 га. 3. У звязку з відступом від рівності часток на квартиру, визнати за відповідачем [PERSON] право власності на автомобіль марки ВАЗ 2107 білого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова ХТА 21070052127442. 4.Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору - 551,20 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що під час перебування з відповідачем у шлюбі з 17.09.2000 року по 17.06.2014 pік, а саме: 12.10.2001 року вони за спільні кошти в сумі 2333,00 грн., на підставі договору купівлі - продажу придбали квартиру № 1 (один) в будинку № 8 (вісім) по вулиці Радіонова в селищі Нова Галещина, Козельщинського району Полтавської області. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано на імя відповідача. Відповідно до даних технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], виданого -КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 05.07.2007 року, інвентаризаційна вартість квартири складає 32555,00 грн. Також, після купівлі квартири, в період шлюбу, відповідачеві за рішенням Новогалещинської селищної ради від 24.10.2001 pоку, було передано земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS], з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель» загальною площею 0,0425 га. Право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № - 054082 від 22.11.2001 року виданим на імя відповідача. Також, за час шлюбу з відповідачем, приблизно в 2010 pоку, за спільні кошти в сумі 20,000 грн. ними було придбано автомобіль ВАЗ 2107 білого кольору орієнтовно 2005 року випуску, даний автомобіль також було зареєстровано на імя відповідача. Після розірвання шлюбу, автомобілем користується тільки відповідач, що є порушенням її прав як співвласника на володіння та користування цим майном. Позивач в позові також зазначила, що відповідач в добровільному порядку з врахуванням інтересів дітей розподілити майно, яке було придбано ними в шлюбі і є спільною сумісною власністю не бажає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та прохала задовольнити, оскільки вищезазначене майно, було придбано нею та відповідачем за спільні кошти в період шлюбу. Відповідач [PERSON] позов позивача не визнав та пояснив, що вважає, що кожному з них належить по ? частини квартири. Дійсно він квартиру придбав перебуваючи в шлюбі з позивачем за 2333 грн. Кошти на придбання квартири в розмірі 2000 грн. він отримав в кредит працюючи на підприємстві, а також він отримав від свого батька в подарунок 1\~000 грн. для придбання квартири. Автомобіль ВАЗ 2107 на даний час проданий, а тому вважає, що автомобіль не підлягає поділу, так як він не є власником автомобіля. Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.06.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем припинено шляхом його розірвання. Згаданим судовим рішенням, яке набрало законної сили та має преюдиціальне значення встановлено ту обставину, що з грудня 2013 року сторони спільно не проживають тобто їхня сімя розпалася. Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей (а.с. 7-8). Далі встановлено, що відповідачем [PERSON]під час шлюбу із позивачем [PERSON]було придбано квартиру № 1 (один) в будинку № 8 (вісім) по вулиці Радіонова в селищі міського типу [PERSON], Козельщинського району Полтавської області, придбано 11.10.2011 року на підставі договору рахунку автомобіль ВАЗ 21070 білого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова ХТА 21070052127442, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 20.10.2001 року, витягом про державну реєстрацію прав на зазначену квартиру, а також обліковою карткою приватного транспортного засобу (а.с.53, 58 ). Згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ ПЛ № 054083 від 22.11.2001 року, плану присадибної ділянки [ADDRESS] в селищі міського типу [PERSON], Козельщинського району Полтавської області вбачається, що земельна ділянка розміром 0,0425 га. передана у приватну власність відповідачу для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с. 51,52). Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, що автомобіль ВАЗ 21070 білого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], він продав в рахунок погашення боргів, які виникли в період існування шлюбу з позивачем, оскільки зазначене твердження спростовується довідкою з Територіального сервісного центру №5346 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області, а саме те, що власником зазначеного транспортного засобу є відповідач по справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України вбачається, що майно \~набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності\~подружжя. Суд звертає увагу на пояснення позивача в частині того, що дійсно батько відповідача передав відповідачу грошові кошти для придбання квартири в розмірі 1\~000 грн. з подальшим їх часткового повернення, грошові кошти в розмірі 2000 грн. отримувалися відповідачем на підприємстві з подальшим поверненням грошових коштів підприємству. На пояснення відповідача, що грошові кошти, які були передані його рідним батьком, були використані ним в інтересах його сімї для придбання квартири, а отже суд вважає, що квартира є обєктом спільною сумісною власністю сторін, так як судом не встановлено, а сторонами не надано доказів, що квартира була придбана за власні кошти відповідача. Ст. 57 СК України визначено мано, що є обєктом особистою власністю подружжя зокрема і земельна ділянка. Суд звертає увагу на те, що правила п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України в частині того, що вищезазначена земельна ділянка є особистою власністю відповідача не підлягає до застосуванню, оскільки правовідносини щодо набуття прав власності відповідачем на земельну ділянку виникли в період дії ст. 22 Кодексу про шлюб і сімю України, якою визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, а отже суд вважає, що з врахуванням ст. 22 Кодексу про шлюб і сімю України,земельна ділянка є обєктом спільної сумісної власності позивача та відповідача. Ч. 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що сторони не домовилися щодо частки у вищезазначеному майні. Відповідно до положень ч. 1ст. 71 СК України вбачається, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2ст. 71 СК України). Ч.2, 3 ст. 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна\~суд\~може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне\~майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням\~суду\~частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також\~непрацездатні\~повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Суд не бере до уваги доводи позивача, що необхідно за нею визначити 2/3 частини спірної квартири та земельної ділянки в рахунок того, що відповідач має заборгованість по аліментам, оскільки зазначене твердження спростовується довідкою з відділу Автозаводського ДВС про відсутність заборгованості. Також, суд не бере до уваги доводи позивача, що вона не може користуватися неподільною річчю, а саме автомобілем, а тому в інтересах дітей прохає відступити від рівності часток подружжя, визначивши за нею 2/3 частини спірної квартири та земельної ділянки в рахунок зменшення частки відповідача у вищезазначеній квартирі виходячи з наступного. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він не бажає в рахунок автомобіля щоб суд зменшив його частку в квартирі, а також частку в земельній ділянці, оскільки аліменти сплачує своєчасно, йому також немає де проживати, так як на даний час винаймає квартиру. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна,\~що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Отже, підстав для відступу від рівності часток подружжя, судом не встановлено. Суд звертає увагу на те, що позивачем не ставиться питання щодо реального розподілу майна між позивачем та відповідачем. З врахуванням вищевикладеного, аналізуючи правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем суд, вважає, що позов позивача підлягає до часткового задоволенню, а саме в частині визнання за позивачем та відповідачем спільної сумісної власності на квартиру № 1 (один) в будинку № 8 (вісім) по вулиці Радіонова в селищі міського типу [PERSON], Козельщинського району Полтавської області, земельну ділянку площею 0,0425 га розташовану під квартирою та автомобіль ВАЗ 21070 білого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова ХТА 21070052127442. Суд вважає за необхідно визнати за кожним позивачем та відповідачем без виділу в натурі право власності на 1/2 частину квартири № 1 (один) в будинку № 8 (вісім) по вулиці Радіонова в селищі міського типу [PERSON], Козельщинського району Полтавської області та земельної ділянки, яка знаходиться під квартирою, а також на автомобіль марки ВАЗ 2107 білого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова ХТА 21070052127442. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» та з врахуванням ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, судові витрати в розмірі 413,40 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial