Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

16 лютого 2016 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 23 червня 2011 року [PERSON]. отримав кредит в розмірі 10 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складають між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. [PERSON] своєчасно зобовязання за договором не виконував, у звязку з чим станом на 31 грудня 2015 року має заборгованість в сумі 21 959,06 гривень, яка складається з: 9985,33 гривень заборгованість за кредитом, 9601,87 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 850 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500 - штраф (фіксована частина), 1021,86 гривня - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 21 959,06 гривень, а також судовий збір в сумі 1 378,00 гривень. Представник позивача, Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», [PERSON], діючий на підставі довіреності, у відкрите судове засідання не зявився, просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, зазначає, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Судові повістки про виклик до суду були направлені рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою проживання відповідача. Також відповідач був повідомлений через газету «Урядовий курєр», згідно діючого законодавства. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що на підставі заяви [PERSON] між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» 23.06.2011 року був укладений договір кредиту, який складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку. Згідно до умов договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 10 000 грвиень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту та зобовязався повернути наданий кредит, а також сплатити відсотки за користування ним. При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що кредитний ліміт поступово збільшувався банком, що відповідає п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за вказаним договором, [PERSON] умови договору належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31 грудня 2015 року має заборгованість в сумі 21 959,06 гривень, яка складається з: 9985,33 гривень заборгованість за кредитом, 9601,87 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 850 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500 - штраф (фіксована частина), 1021,86 гривня - штраф (процентна складова). Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням фіксованої процентної ставки 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, позивачем нараховані штрафи за неналежне виконання умов договору: штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 1021,86 гривня. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України). Однак, суд вважає, що умовами договору від 23 червня 2011 року закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне й те саме правопорушення (п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг): при порушенні позичальником строків за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень та в розмірі 5% від суми позову. На підставі наведеного суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача фіксованої суми штрафу в розмірі 500 гривень за кредитним договором, та вважає, що визначення фіксованого штрафу, закріплене в Умовах та правилах надання банківських послуг, не відповідає визначенню штрафу, закріпленому в нормах цивільного законодавства, який має обчислюватися у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, та є подвійною цивільною відповідальністю одного виду за одне й те саме правопорушення. При цьому за ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт порушення позичальником [PERSON] умов договору кредиту від 23 червня 2011 року, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково в межах стягнення з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом в сумі 9985,33 гривень, 9601,87 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 850 гривень заборгованість за пенею та комісією, 1021,86 гривня - штраф (процентна складова). В решті позовних вимог позов задоволенню не підлягає. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього грошових сум та їх розміру. Приймаючи до уваги, що рішення ухвалено на користь позивача частково, за положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які складають 1378,00 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial