Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

16.04.2015 року до суду з позовом звернувся [PERSON] про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням, вказавши, що на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований по [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 30.03.2012 року за № 33662517. В будинку зареєстрований його колишній зять, відповідач [PERSON], чоловік його доньки [PERSON]. З травня 2014 року [PERSON] не проживає в будинку, він фактично створив нову сім'ю, проживає з іншою жінкою в с. Ковалівка. Оскільки відповідач не має ніяких прав до даного житла, ні як власник ні як квартиронаймач, а тому добровільно обравши інше місце тимчасового проживання відповідач втратив право користування належним йому будинком. В зв'язку із реєстрацією відповідача в його будинку він має ряд незручностей та додаткових фінансових витрат по утриманні будинку, а саме: не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що змушує його витрачати велику суму коштів. Відповідно до ст. 167 ЖК України, член сім'ї який вибув з житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідач протягом 10 днів з часу вибуття повинен був виписатися із спірного будинку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що однією із підстав для зняття реєстрації особи з місця проживання є рішення суду про позбавлення його права користування житловим приміщенням. Будучи зареєстрованим в будинку відповідач порушує її право, як власника вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном, оформити пільги на сплату комунальних послуг. Зі змісту ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. З викладеного випливає, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування належним позивачу на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] з травня 2014 року. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Будучи допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали покази, що відповідач - [PERSON] близько року не проживає в будинку позивача. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін та свідків, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як він відповідає вимогам закону та підтверджується матеріалами справи, а саме: копією рішення Немирівського районного суду від 20.03.2015 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 5 ), копією рішення Немирівського районного суду від 05.03.2012 року, яким визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] ( а. с. 6 ) паспортними даними ( а. с. 7 ), копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок ( а. с. 8-12 ), копією витягу про державну реєстрацію прав ( а. с. 13 ) та копією повідомлення ДМС України у Вінницькій області Немирівський районний сектор від 31.03.2015 року за № 340 ( а. с. 14 ). Відповідач продовжує рахуватись зареєстрованим в будинку позивача, однак, там не проживає з травня 2014 року. Таким чином, позивачу на праві власності, яке підтверджено належним чином оформленим та зареєстрованим правовстановлюючим документом, належить житловий будинок, в якому залишаються бути зареєстрованим відповідач - [PERSON] Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власників, пов'язані з правом розпорядитися ним. Оскільки відповідач добровільно не змінює реєстрацію місця проживання, то ним порушено право власності позивача і його право вимоги захисту порушеного права є законними. Тому перешкоди, які створені цією реєстрацією мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням . Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов'язані зареєструвати місце свого проживання. [PERSON] понад рік проживає в іншому місці, а зареєстрований в будинку позивача, чим порушує права позивача і є таким, що втратив право на користування житлом, в якому його зареєстровано. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, судом не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, тому є підстави для визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням, як особа, що тривалий час понад шість місяців в ньому не проживає. Згідно ст. 107 ЖК України, [PERSON] втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved