Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

16.12.2015р. представник позивача Сафір Ф.О. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 12.03.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №E/V3641, на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 37 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення не пізніше 12.03.2013р. Зазначає, що відповідач, уклавши з позивачем Договір та отримавши грошові кошти, не виконує належним чином свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Станом на 06.10.2015р. заборгованість за вказаним кредитним договором становить 60473,79 доларів США. Покликається на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 29.03.2016р., яким постановлено стягувати з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 25.07.2011р. у розмірі 45 541,62 доларів США, що еквівалентно 362 966,71 грн., а тому враховуючи наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним Кредитним договором станом на 06.10.2015р. в розмірі 14932,17 доларів США (60 473,79 грн. - 45541,62 дол. США), штрафи на загальну суму 758,40 доларів США, а всього 15 690,57 доларів США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку 06.10.2015р. згідно офіційного курсу НБУ складає 332 796,89 грн., та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4991,95 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково та просить справу слухати у його відсутності. В адресованій на адресу суду заяві зазначив, що не згідний з сумою заборгованості, бо, як вважає, при проведенні розрахунку заборгованості позивач не врахував сум, які були виручені від реалізації звернутого до стягнення його (відповідача) майна: вантажного автомобіля марки «Volvo», холодильника марки «Snaige», телевізора марки «Panasonic». Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з таких міркувань. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені у ст.11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 12.03.2008 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №E/V3641, на підставі якого банк надав відповідачу кредит на суму 37 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 % на рік з кінцевим терміном повернення 12.03.2013р. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 629, 638 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч.1 ст. 530 ЦК України вказується, що коли у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Свої зобов'язання за договором позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» виконав, чого відповідач не заперечує, однак у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем в останнього виникла заборгованість. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29.03.2016р. по цивільній справі №0417/2-3320/2011 (провадження №2/202/1030/2016) частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тим же кредитним договором, зокрема ухвалено стягнути з боржника [PERSON] заборгованість, яка виникла станом на 25.07.2011р., у розмірі 45 541,62 доларів США, що за курсом 7,97 відповідно до службового розпорядження НБУ № 205/220 від 14.06.2011р. становить 362 966 грн. 71 коп., яка складається з заборгованість за кредитом, яка становить 29 307,09 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 12 499,39 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 3 735,14 доларів США. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] і в подальшому не виконував взяті на себе зобов'язання за вказаним договором. Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором №E/V3641 станом на 06.10.2015 року складає 60473,79 доларів США, з яких: 17 572 доларів США - заборгованість за кредитом; 22 606,71 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 20 295,08 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Отже, враховуючи суму заборгованості в розмірі 45 541,62 доларів США, присуджену до стягнення з відповідача в користь позивача на підставі рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29.03.2016р., борг позичальника [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №E/V3641 становить 14 932,17 доларів США, що включає в себе заборгованість за кредитом, процентах за користування кредитом та пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Суд констатує, що кошти, виручені від реалізації звернутого до стягнення майна відповідача (вантажного автомобіля марки «Volvo», холодильника марки «Snaige», телевізора марки «Panasonic»), враховані позивачем при проведенні розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а тому вважає безпідставними доводи відповідача в цій частині. Виконання зобов'язання за ч.1 ст. 546 цього Кодексу може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією та іншими видами. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що при порушенні зобов'язання настають правові наслідки, передбачені законом чи договором. Неустойка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Відповідно до п.6.1 договору у випадку порушення позичальником якого-небудь зобов'язання по сплаті відсотків за користування кредитом чи термінів повернення кредиту, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який виплачується пеня. Згідно із ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Нарахування позивачем пені суд також розцінює обґрунтованим та таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Крім того, за порушення позичальником строків платежів відповідачу нараховані штрафи, а саме: 11,79 доларів США - штраф (фіксована частина); 746,61 доларів США - штраф (процентна складова). Пунктом 6.6 кредитного договору встановлено, що у випадку порушення позичальником будь якого з грошових зобов'язань, передбачених договором, банк має право вимагати від позичальника сплатити штраф у розмірі 250 грн. +5 % від суми позову. Суд звертає увагу на те, що кредитор просив стягнути фіксовану частину штрафу в доларах без врахування умов договору, які передбачають сплату цієї частини штрафу в гривнях, відтак фіксована частина штрафу складає 250 грн., а не 11,46 доларів США. Нарахування ж позивачем процентної складової штрафу на суму невиконаного зобов'язання є обґрунтованим та відповідає умовам договору. Отже, процентна складова штрафу складає 746,62 доларів США (14 932,17 доларів СШАх5%). Узагальнюючи, зокрема беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. З відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути суму боргу за кредитним договором №Е/V 3641 від 12.03.2008року, що виникла станом на 06.10.2015 року, в сумі 14 932,17 доларів США (заборгованість за кредитом, процентах за користування кредитом та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором), тобто в межах заявлених позовних вимог, а також 746,61 доларів США штрафу (процентна складова) та 250 грн. штрафу (фіксована складова). Також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 4991,95 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved