overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

17.03.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 22719,54 грн. за кредитним договором №б/н від 06.03.2013 року та судові витрати у розмірі 1600, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 22719,54 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що зможе виплачувати заборгованість лише частинами. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 06.03.2013 року між [PERSON] та позивачем було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 28.02.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 22719,54 грн. (а.с.3). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

17.03.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 29563,50 грн. за кредитним договором №б/н від 24.04.2012 року та судові витрати у розмірі 1600, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 29563,50 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 24.04.2012 року між [PERSON] та позивачем було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 28.02.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 29563,50 грн. (а.с.3-4). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

17.03.2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16399,09 грн. та судових витрат, посилаючись на те, що 05.12.2007 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №192/327. Згідно кредитного договору [PERSON] отримав 30000,00 грн. строком на 120 місяців, з зобовязанням погасити суму кредиту не пізніше 04.12.2017 року, а також сплачувати 15,5% річних. Позивачем всі зобов'язання за кредитним договором виконані у повному обсязі, але відповідач перестав виконувати зобовязання за договором. Станом на 05.01.2017 року заборгованість складає 16399,09 грн., яка складається з: 9912,90 грн. тіло кредиту, 3850,01 грн. заборгованість за відсотками, 2271,77 грн. інфляційне збільшення заборгованості, 364,41 грн. 3 відсотки річних. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та сплачену суму судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи\~ не заперечує. А також просить стягнути понесені витрати повязані із викликом відповідача до суду через оголошення в газеті «Урядовий Курєр» в розмірі 630,00 грн. Відповідач в судове засідання без поважної причини не з'явився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 64 від 05.04.2017 року. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

17.03.2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 95777,54 грн. та судових витрат, посилаючись на те, що 26.06.2013р. між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 192/656, відповідно до якого банк зобовязався надати відповідачу, а відповідач прийняти, належним чином використати та повернути банку 65000,00грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 19% річних в порядку та на умовах визначених договором. Позивачем всі зобовязання за кредитним договором виконані у повному обсязі, але відповідач перестала виконувати зобовязання за договором. Станом на 16.12.2016 року заборгованість складає 95777,54 грн., яка складається з: 57950,50 грн. заборгованість за основним боргом, 26646,89 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 9750,09 грн. інфляційне збільшення заборгованості, 1430,06 грн. 3% річних від простроченої суми. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та сплачену суму судового збору. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. А також просить стягнути понесені витрати повязані із викликом відповідача до суду через оголошення в газеті «Урядовий Курєр» в розмірі 630,00 грн. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявилась, хоча про дату, час, та місце слухання справи була повідомлена належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 75 від 21.04.2017 року. Заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

17.03.2017 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 28.11.2009 р. вона з відповідачем уклала шлюб. Від спільного проживання у шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Перед народженням сина відповідач [PERSON] з невідомих причини перестав контактувати зі своєю дружиною, на неодноразові намагання зв'язатися із своїм чоловіком не було досягнуто позитивного результату. Відповідач ніякої матеріальної допомоги протягом останніх чотирьох років на утримання дітей не надає, на зв'язок не виходить, з дітьми не спілкується, участі у їх вихованні не бере, сімейне життя між ними перестало існувати, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, тому просить розірвати шлюб між ними. Беручи до уваги, що батько дітей, починаючи з 2012 року проживає окремо в іншому місті та жодного покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, або будь-якої іншої участі у вихованні своїх дітей, позивачка просить такого позбавити батьківських прав по відношенню до дітей. Позивачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, просить такі задоволити та просить не надавити строк на примирення, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, подав відзив на позовну заяву, де позов в частині розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, заперечень не має. Вислухавши пояснення позивачки, відзив відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно з ст. 104 ч.2 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 28.11.2009 р., на даний час сторони як одна сім'я спільно не проживають більше чотирьох років, не підтримують жодних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов та згідний на розірвання шлюбу, про що подав відзив. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу [PERSON]. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

17.03.2017 р. рішенням Арцизького районного суду Одеської області позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя -задоволено частково. Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що витрачений значний час, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. При виготовленні повного тексту рішення суду, встановлено, що судом не вирішено питання про судові витратипо сплаті судового збору, у зв'язку з чим постало питання в ухваленні додаткового рішення. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, у випадку якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Сторони про дату, час та місце вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами в зв'язку з розглядом цивільної справи №492/2094/13-ц повідомлялись належним чином, але в судове засідання не з'явились. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, не вирішення судом питання про розподіл судових витрат є підставою для ухвалення додаткового рішення у справі. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, питання про ухвалення додаткового рішення вирішується у судовому засіданні із повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Як вбачається з рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17.03.2017 р., позов [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] (і/н [NUMBER]) право приватної власності на квартиру під номером [ADDRESS]. Квартира складається з 2 (двох) жилих кімнат, загальною площею 59,10 кв. м., житловою площею 33,20 кв. м. В решті позовних вимог відмовлено. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №492/2094/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 113,66 (сто тринадцять) гривень 66 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

17.03.2020\~ [PERSON] (далі\~ позивач)\~звернулася до\~суду з\~позовом про\~стягнення з\~приватного акціонерного\~товариства «Чернігівський\~завод радіоприладів» (далі відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 26725 грн 97 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 18.03.2020 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 23.03.2020 відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі, проте у встановлений в ухвалі строк, відзив на позовну заяву на адресу суду не направив. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посадах провідного математика і бухгалтера. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.03.2020 становить 26725 грн 97 коп. Розмір заборгованості підтверджується копією розрахункового листа. \~ \~ \~ \~Таким чином, пред`явлений позов ґрунтується на вимогах закону, при цьому доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

17.03.2020 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.09.2012 сторони зареєстрували шлюб, однак сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 24.03.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 22.04.2020 розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи по суті на 26.05.2020. 26.05.2020 позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, при зверненні з позовом до суду просила розгляд справи проводити у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. 01.09.2012 сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 113. Вказане підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 6, 7). Як зазначає позивач у позовній заяві, подружнє життя між сторонами не склалося у зв`язку з тим, що у них різні характери, погляди на життя та на вирішення сімейних проблем. На підставі цих обставин сторони втратили всі почутті, які об`єднували їх, як подружжя. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

17.03.2020 р. АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, який обґрунтовується тим, що 08.06.2018 р. банк надав відповідачу кредит у розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Так як відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просить стягнути з нього заборгованість станом на 25.12.2019 р. в сумі 12563,22 грн. Ухвалою суду від 23.04.2020 р. суд вирішив розглянути цю справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2018 р. між сторонами укладено кредитний договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку. Однак, відповідачем умови договору не виконуються та станом на 25.12.2019 р. утворилась заборгованість в сумі 12563,22 грн., з яких: 8584,06 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 612,56 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2292,16 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; а також, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 574,44 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконує умов, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості, а також на підставі ст. 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 625, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved