Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

15.11.2017р. [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн., заподіяної порушенням особистих немайнових прав позивача на недоторканість особистого і сімейного життя, а також права на повагу до гідності та честі. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона зі своїм чоловіком [PERSON] піклуються про двох своїх доньок: [PERSON] , 1982 р.н., та [PERSON] , 1984 р.н., які є інвалідами першої групи та потребують сторонньої допомоги. Відповідач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради (далі - УПСЗН ШМР) з заявою від 17.08.2017р. про перевірку сім`ї позивача, постановку такої на облік як неблагополучної та припинення виплат на дітей до закінчення перевірки. На думку позивача, за змістом цієї заяви відповідачем зазначені недостовірні відомості негативного характеру, які вона також розповсюдила між сусідами сторін, чим принизила честь та гідність позивача. Також ці дії відповідача призвели до втручання у сімейне та особисте життя позивача. Внаслідок вказаного [PERSON] було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 20000 грн. В свою чергу представник відповідача надав до суду відзив, у якому заперечуючи проти позову, зазначив, що 17.08.2017р. мешканці будинку [ADDRESS] , користуючись своїм правом, передбаченим ст. 40 Конституції України, звернулись до начальника УПСЗН ШМР, в якій інформували про порушення прав інвалідів (доньок позивача), що вони спостерігали особисто. Як зазначає представник відповідача, відомості викладені в заяві, на думку заявників, є обґрунтованими, не містять образ, приниження честі та/або гідності і мають на меті захист прав та інтересів осіб, які позбавлені можливості відстоювати їх самостійно. Таким чином заявники турбувались про добробут сусідів - сім`ї позивача. Крім того, з відзивом на позов звернулась також особисто відповідач. У відзиві зазначила, що проти позову заперечує та готова підтвердити кожну обставину, зазначену нею у заяві від 17.08.2017р., адресованій начальнику УПСЗН ШМР, вважає, що виконала свій громадський обов`язок, повідомивши відповідні органи про несправедливе відношення до [PERSON] та [PERSON] , що є особами з інвалідністю, з боку їхніх батьків, та підкріпила своє звернення підписами сусідів. Позивач надала суду письмові пояснення, за змістом яких зазначила, що за зверненням [PERSON] від 17.08.2017р. була проведена перевірка, однак обставини, викладені в ньому, не знайшли підтвердження. Позивач вважає, що негативна інформація, яка була доведена відповідачем до відома контролюючого органу та її оточення (сусідів з її будинку і мешканців прилеглих будинків) щодо неї та її сім`ї є порушенням її особистих немайнових прав, недоторканності особистого та сімейного життя. Внаслідок цього зазнав змін звичний уклад життя її родини, погіршились стосунки зі знайомими та сусідами, втрачено повагу оточуючих. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали доводи позову та просили його задовольнити з підстав, наведених вище. В свою чергу, відповідач в судовому засіданні наполягала на тому, що обставини, викладені в її заяві від 17.08.2017р., відповідають дійсності та підтверджені свідками. Позивач витрачає державну соціальну допомогу не за цільовим призначенням, робила ремонт, купувала коштовні речі за гроші, що держава виділяла їй для догляду та утримання доньок, які є інвалідами першої групи. Відповідач вважає, що прав позивача не порушувала, навпаки після її звернення настали позитивні зміни - тепер позивач добре доглядає за інвалідами. Представник відповідача зазначив, що подавши заяву до УПСЗН ШМР [PERSON] висловила свою громадську думку щодо недотримання прав та інтересів доньок позивача, які є інвалідами. Вважає, що обставини, викладені в такій заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Звернення досягло своєї мети - життя доньок позивача та догляд за ними покращились. Суд, заслухавши сторін, їхніх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, встановив наступне. 22.08.2017р. [PERSON] звернулася до начальника УПСЗН ШМР Наймитенка А.М. із заявою від 17.08.2017р. /а.с.17/, в якій просила направити комісію та провести перевірку доцільності витрат коштів, що виплачуються сім`ї позивача на її доньок, у зв`язку з інвалідністю останніх, поставити таку родину на облік як неблагополучну, а також призупинити виплати до закінчення перевірки. В обґрунтування заяви відповідач зазначила, що по [ADDRESS] проживає сім`я - [PERSON] , [PERSON] та доньки [PERSON] і [PERSON] , які є інвалідами першої групи з дитинства. Позивач отримує значні кошти на утримання доньок інвалідів, однак використовує їх для власних потреб, а не за цільовим призначенням. Заявник стверджує, що через те, що позивач у дитинстві недогледіла доньку [PERSON] , остання отримала перелом, а наразі у неї виріс горб, крім того інтенсивно випадає волосся, що, на думку заявника, свідчить про нестачу вітамінів в її організмі. Зі змісту заяви вбачається, що позивач годує своїй доньок гнилим фаршем з базару, на кістках варить їм супи, натомість, для себе вона обирає якісне харчування. [PERSON] витрачає всі отримані кошти на себе - змінила вікна в квартирі, балкон, зробила натяжну стелю, відремонтувала ванну кімнату та туалет, придбала собі мобільний телефон Xiaomi за 8700 грн, в квартирі плазмові телевізори, багато комп`ютерів, планшетів, у самої [PERSON] на кожному пальці рук золоті персні, багато ланцюжків та сережок. Позивач живе за рахунок подарунків від різних організацій, при цьому заощаджує на своїх доньках та такі для неї є лише засобом збагачення. Також у заяві зазначено, що батько - [PERSON] займається з донькою [PERSON] розпусними діями, займається гігієною доньок-інвалідів, миє їм інтимні місця, та за переконанням заявника, отримує від цього інтимне задоволення. Мати дівчат самоусунулась від своїх обов`язків - замовила оформлення закордонного паспорта на своє ім`я, перестала знімати кошти з картки, на яку приходила державна соціальна допомога аби заощадити грошей для поїздки до Польщі, залишивши доньок на батька. Заявник також зазначає, що подружжя жорстоко відноситься до доньок, якщо ті не слухаються. Батько ззаду обхоплює шию [PERSON] та придушує її аби та заспокоїлась, були випадки коли дівчина втрачала від цього свідомість. Також позивач не пускає до своєї оселі інспекторів, підкупає їх. На вказаній заяві містяться підписи ще чотирьох мешканців будинку [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказуючи на те, що звернення з цією заявою до УПСЗН ШМР та поширення негативної інформації про позивача та членів її сім`ї серед оточення призвело до порушення особистих немайнових прав позивача на повагу до її гідності та честі, а також недоторканості особистого та сімейного життя, позивач звернулася до суду із даним позовом. У статтях 28, 68 Конституції України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Відповідно до частин першої, четвертої ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі ст. 201 ЦК України честь, гідність є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. За змістом статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності та честі, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Як наголошує Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 81 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Водночас позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі N 522/14156/14 (провадження N 61-3231св18), п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Досліджуючи наявність даної сукупності обставин, що утворюють склад відповідного правопорушення, як підстави для покладення на особу відповідальності за його вчинення, суд звертається до наступних доказів. Так, наказом УПСЗН ШМР №22-ОД від 28.08.2017р. /а.с.15,16/ утворено комісію з розгляду звернення [PERSON] від 17.08.2017р. з питання нецільового використання коштів державних соціальних допомог у сім`ї, в якій проживають інваліди з дитинства [PERSON] та [PERSON] . За наслідками проведеної перевірки комісією складені акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї /а.с. 11, 12/, з яких вбачається, що сім`я [PERSON] складається з чоловіка [PERSON] та двох доньок [PERSON] та [PERSON] , при відвідуванні встановлено, що [PERSON] не працює, доглядає за хворими доньками [PERSON] та [PERSON] - інвалідами першої групи. Також встановлено, що діти доглянуті, скарг немає, в квартирі охайно та прибрано, умови проживання задовільні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є головою правління громадської організації «Товариство допомоги особам з інвалідністю «Турбота» та був у складі комісії, утвореної з розгляду звернення [PERSON] від 17.08.2017р., суду пояснив, що під час обстеження умов проживання сім`ї позивача інформація, зазначена у зверненні відповідача не підтвердилась. Так, в квартирі позивача прибрано, проведений ремонт, діти доглянуті, нагодовані. Також свідок зазначив, що цю родину він знає з 1997 року, будучи головою громадської організації, запрошує їх на святкові заходи, які вони з задоволенням відвідують разом зі своїми доньками, які є інвалідами першої групи, при цьому дівчата завжди охайно виглядають, доглянуті. За словами свідка, він також є батьком дитини-інваліда та знає, що розмір державної соціальної допомоги, яка призначається таким сім`ям, є неспіврозмірним потребам таких людей, разом з тим доньки позивача забезпечені всім необхідним. Також, свідок [PERSON] (завідувач сектором державних соціальних інспекторів УПСЗН ШМР) пояснила, що вона проводить перевірку щодо здійснення належного догляду за інвалідами, на даній посаді працює вже півтора роки та за цей час особисто тричі навідувала родину позивача. Свідок зазначає, що для доньок позивача, останньою створені належні умови для того аби полегшити їм життя - квартира обладнана меблями, які пристосовані для людей з інвалідністю, є крісла для інвалідів, в квартирі прибрано, приготовлена їжа. Кошти, які сім`я отримує від держави у вигляді допомоги, використовуються за призначенням - для догляду, розвитку та створення належних умов для осіб інвалідів з дитинства. Обставини, зазначені [PERSON] у її зверненні, не знайшли свого підтвердження. Крім того, обов`язковою умовою для призначення таким родинам грошової допомоги є проведення періодичних перевірок умов їх проживання (один раз на півроку), які проводяться без попередження, та за їх наслідками, до сім`ї позивача не було зауважень. Свідок [PERSON] (чоловік позивача) суду повідомив, що вони з дружиною виховують двох доньок - інвалідів першої групи з дитинства, одна майже не пересувається, інша - зі сторонньою допомогою. Отримують державну соціальну допомогу, у зв`язку з чим умови їхнього проживання регулярно перевіряють інспектори УПСЗН ШМР, які ніколи не висловлювали зауважень. Свідок зазначає, що його дружина раніше товаришувала зі [PERSON] , декілька разів позичала їй гроші, однак та не повертала, а тому коли [PERSON] знову звернулась до [PERSON] з проханням позичити гроші, остання відмовила. Після цього відносини погіршились, [PERSON] почала висловлювати своє негативне ставлення, сварилася, називала їхніх дітей каліками, а потім звернулася зі скаргою до УПСЗН ШМР, в якій зазначила обставини, які не відповідають дійсності та викликають обурення. Свідок пояснює, що його дружина більше тридцяти років здійснює догляд за доньками, добре справляється зі своїми обов`язками, адже в домі завжди чисто, готуються різноманітні страви, а самі дівчата доглянуті, кожного дня бувають на прогулянці. Доньки забезпечені спеціальними меблями, наявні інвалідні візки та столик для годування, є телевізор та планшет. Крім того він вмовив позивача вперше за все життя поїхати у відпустку до Європи на 5 днів. Поки дружини не було, він доглядав за доньками, у цьому йому допомагала баба, яка також проживає з ними. В побутових питаннях, пов`язаних з доглядом за доньками, свідок допомагає своїй дружині, але дітей він не миє. Вчинок [PERSON] дуже пригнітив [PERSON] , вона почала нервувати, в неї погіршився сон та загострились хронічні захворювання. Крім того, оскільки після дій [PERSON] сусіди перестали вітатися, через що молодша донька деякий час навіть плакала, вони не можуть гуляти у дворі. Вже тривалий час змушені гуляти з дітьми лише в парку, куди їм важко добиратися через стан дітей. Допитана свідок [PERSON] (сусідка сторін) суду повідомила, що позивач проживає разом зі своїми доньками та чоловіком. Доньок регулярно виводила на прогулянку у двір на лавку, сусіди давали дівчатам журнали, оскільки своїх книжок вони не мають. При цьому, сама позивач носить багато коштовних прикрас. Доньки позивача виглядають охайно, батьки водять їх на прогулянки, при цьому свідку достовірно не відомо чим харчуються дівчата та в яких умовах живуть, в квартирі позивача вона була лише один раз. Декілька разів свідок бачила як позивач кричить на своїх доньок. Свідок підтвердила, що підписувала заяву від 17.08.2017р., складену [PERSON] , зазначила, що особисто її не читала, однак [PERSON] зачитувала її зміст свідку. При оголошенні змісту заяви в судовому засіданні свідок обставин, зазначених в ній, підтвердити не змогла, сказала, що такі їй не відомі, а підписуючи заяву, вона не знала, що справа дійде до суду. Разом з тим вона вважає, що позивач недостатньо уваги приділяла своїм донькам з інвалідністю, оскільки не давала їм цукерки та у них не було книжок. Також свідок зауважила, що вона, як і позивач, є пенсіонеркою, однак на відміну від останньої не може собі дозволити поїхати за кордон та ремонт у неї самої значно гірший, аніж у позивачки. Також свідок підтвердила, що після того звернення, позивач разом з дітьми у дворі будинку більше не гуляють. Крім того, свідок [PERSON] (сусідка сторін) повідомила, що вона була очевидцем того, як сидячи на лавці у дворі будинку, донька позивача показувала жестами, що хоче їсти, на що позивач їй відповіла, що сьогодні вже їли та наразі досить, що, на думку свідка, свідчить про погане відношення позивача до своїх доньок. Крім того, коли позивач збиралася їхати за кордон, то казала свідку, що за доньками буде доглядати її чоловік [PERSON] , в тому числі й піклуватись про їхню гігієну. Одного разу вона бачила як [PERSON] цілував доньку [PERSON] у губи. Додатково свідок пояснила, що у квартирі позивача була декілька разів - допомагала клеїти шпалери, бачила там два телевізори та зазначила, що позивач носить на всіх пальцях рук персні. Свідок підтвердила, що вона підписувала заяву, складену [PERSON] 17.08.2017р., яку остання свідку зачитала вголос, однак очевидцем обставин, зазначених в такій заяві, свідок не була. Свідок [PERSON] (сусідка сторін) суду пояснила, що одного разу вона була свідком того як [PERSON] придбав у магазині перепелині яйця, а коли одна з доньок зазирнула до пакету, то він сказав, що то не для неї, а для матері. Свідок акцентувала увагу на тому, що позивач носить коштовні прикраси, які, на думку свідка, придбані за кошти державної допомоги, яка повинна витрачатись на доньок-інвалідів. У стосунках між доньками та батьком свідок нічого незвичного не помічала. Підтвердила, що підписувала заяву від 17.08.2017р, складену [PERSON] , зазначила, що особисто її не читала, її зміст свідку оголосила [PERSON] . При оголошенні змісту заяви в судовому засіданні свідок відповіла, що про зазначені в ній обставини їй особисто не відомо, тобто їх вона підтвердити не може. Також в судовому засіданні проведено допит свідка [PERSON] , яка також є сусідкою сторін, остання пояснила, що в будинку [ADDRESS] вона проживає близько 20 років. Знає як сім`ю позивача, так і сім`ю відповідача. Позивач виховує двох доньок, які є інвалідами та самостійно майже не пересуваються. Свідок інколи спостерігає як [PERSON] з чоловіком виводять на прогулянки доньок, при цьому діти виглядають охайно. Таким чином доказів на підтвердження достовірності поширеної [PERSON] інформації, яка має негативний відносно позивача характер, відповідачем суду не представлено. Жодний зі свідків не був очевидцем жорстокого поводження позивача чи її чоловіка зі своїми дітьми, того, що їх кормили «гнилым фаршем с рынка», чи «[PERSON]…придушивает», що позивач заощаджує на своїх доньках та такі для неї є засобом збагачення, того, що [PERSON] займається з донькою [PERSON] розпусними діями, займається гігієною доньок-інвалідів, миє їм інтимні місця, отримуючи від цього інтимне задоволення, а мати дівчат самоусунулась від своїх обов`язків, а також інших, викладених у зверненні обставин, які є негативними, та в розумінні загальноприйнятих принципів моралі соціально образливими для будь-якої особи, а в цілому такими, що порочать честь і гідність позивача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що негативна інформація, викладена [PERSON] в заяві від 17.08.2017р., про жорстоке поводження позивача зі своїми дітьми, нехтування їхніми потребами та здоров`ям, відсутність належного опікування ними, розпусні та жорстокі дії по відношенню до дітей [PERSON] чоловіка позивача, який також опікується ними, є недостовірною. (Інша інформація, розголошена [PERSON] , не є негативною, а надану відповідачем у зверненні критичну оцінку не можна вважати поширенням недостовірної інформації). І хоча звернення відповідача до УПСЗН ШМР є реалізацією права відповідача, передбаченого статтею 40 Конституції України, на направлення звернень до органів державної влади чи місцевого самоврядування, та саме по собі не може вважатися поширенням недостовірної інформації (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»), але безсумнівним для суду є та обставина, що така інформація була поширена відповідачем і доведена до відома певному колу осіб, - тим особам, особисті підписи яких маються на заяві, - мешканцям будинку, в якому живе позивач, яким відповідач оголошувала цю заяву вголос. Таким чином, в діях [PERSON] наявний юридичний склад правопорушення, що беззаперечно є підставою для задоволення позову, а саме: спірна інформація була поширена - доведена до відома певному колу осіб; поширена інформація стосується позивача; поширена інформація не відповідає дійсності, тобто є недостовірною; поширена інформація є такою, що порушує особисті немайнові права, тобто завдала шкоди особистим немайновим благам позивача, хоча направлення такого звернення і не може вважатися втручанням в її сімейне чи особисте життя. Слід зазначити, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, належить позивачеві. Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 ЦК України, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі і у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Внаслідок розповсюдження відповідачем недостовірної інформації позивачу завдано моральної шкоди, що проявилося у приниженні її честі та гідності. Поширення відповідачем недостовірної інформації про позивача серед певного кола осіб також призвело до душевних страждань останньої, переживань з приводу негативної соціальної оцінки її в очах оточуючих, що в цілому відобразилося на способі життя позивача та її сім`ї, тобто [PERSON] заподіяно моральну шкоду. Між діями відповідача та заподіяною моральною шкодою позивачу мається причинний зв`язок. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер душевних страждань позивача, пов`язаних з поширенням соціально образливої інформації відносно неї та членів її сім`ї, ступінь вимушених змін у житті, пов`язаних зі змінами в звичному укладі життя її сім`ї, негативні психоемоційні зміни особистості самої позивача, а тому суд, виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково в розмірі 5000 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до обсягу задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial