Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

15.02.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 18.02.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 25.03.2019 року. 25.03.2019 року в підготовчому судовому засіданні постановлена ухвала про доручення компетентному суду Російської Федерації вручити позовний матеріал відповідачеві і надати відповіді на поставлені запитання та роз`яснити його право надати відзив на позовну заяву. 05.12.2019 року до суду надійшли матеріали на виконання судового доручення компетентним судом Російської Федерації. 09.12.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області поновлене провадження у справі. Справу призначено до розгляду у визначену резервну дату 17.03.2020 року Згідно поданої позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. починаючи з дати звернення до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:14 березня 2013 року вона зареєструвала шлюб з громадянином Російської Федерації [PERSON] період шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення про розірвання шлюбу мирового судді судової дільниці № 80 Жовтневого судового району м. Кірова (Російська федерація) від 15 жовтня 2015 року шлюб між ними розірваний Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку не надає, хоч є особою працездатного віку, працює на підприємстві та отримує заробітну плату, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Судове доручення іноземним судом, щодо вручення відповідачеві позовного матеріалу та допиту його з приводу заявлених позовних вимог не виконане в зв`язку з неявкою відповідача у призначені судові засідання. Проте відповідач повідомлений про наявність позову та про визначені дати, часу і місця слухання справи належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2013 року. Згідно рішення про розірвання шлюбу мирового судді судової дільниці № 80 Жовтневого судового району м. Кірова (Російська федерація) від 15 жовтня 2015 року шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач. Після розірвання шлюбу позивачка повернулась до України та проживає в с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, даний факт відповідачем не спростований. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дитини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Оскільки згідно ч. 2 ст. 141 СК України - Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Таким чином обов`язок утримувати дітей покладається на обох з батьків незалежно від спільного чи роздільного проживання, проживання разом з дітьми чи окремо від них, а право на отримання аліментів має той з батьків з ким проживає дитина. \~ \~Відповідно до\~ч.\~1.\~2\~ст.\~182\~СК України\~-\~ При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини. Враховуючи,\~що \~ позивач\~ \~бажає отримувати\~аліменти з\~відповідача \~в частці\~ від\~отримуваного прибутку,\~тобто позивачем\~обраний \~саме такий\~спосіб захисту\~ прав,\~ тому\~ суд\~ вважає,\~ що\~ аліменти\~ \~на \~утримання дитини\~повинні \~бути стягненні\~саме в\~ такий\~ спосіб,\~так \~як \~ спосіб\~ стягнення\~ \~аліментів \~у відповідності\~ до\~ норм\~Сімейного \~кодексу \~України обирається\~ \~стягувачем \~аліментів. \~ \~Вирішуючи питання\~про розмір\~ стягуваних\~ аліментів\~на \~утримання дитини,\~суд \~враховує \~обставини,\~ визначні\~ в\~ ч.\~1\~ст.\~182\~СК України.\~Відповідач \~доказів \~ про\~розмір отримуваного\~прибутку \~суду не\~надав,\~проте \~враховуючи,\~що \~відповідач є\~особою працездатного\~віку,\~суд приходить\~до висновку,\~що \~ відповідач\~має \~можливість матеріально\~утримувати свою\~дитину.\~ Доказів\~ про\~наявність \~інших підстав,\~ які\~ враховуються\~ судом\~ \~при визначенні\~ розміру\~ аліментів\~ відповідачем\~також не\~надано.\~ Також\~ визначаючи\~ \~розмір \~аліментів,\~що підлягає\~ стягненню\~на \~утримання дитини,\~суд \~враховує вік\~ дитини.\~ \~ Та\~з \~ урахуванням\~ всіх\~ \~вищенаведених обставини,\~суд \~ \~ вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ј \~частини \~всіх \~видів \~ його\~заробітку (доходу)\~ але\~не \~менше \~ 50%\~ \~від \~встановленого законом\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~ відповідного\~ віку.\~Дана \~сума з\~урахування обов`язку\~ матері\~ \~ матеріально\~утримувати дитину\~на думку\~ суду\~буде необхідною\~та достатньою\~для \~гармонійного \~розвитку \~дитини даного\~віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів 15.02.2019 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання дитини за попередній період. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 840 грн., 80 коп., так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір» На основі ст. 180, 181, 182, 183 СК України.

Outcome: approved