overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

16.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 10 років вона з відповідачем мешкали разом. Від шлюбу мають неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, вони припинили стосунки пів року тому. Домовитись з відповідачем про його добровільну матеріальну допомогу на утримання дітей їм не вдалося, тому позивачка звертається з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача в примусовому порядку. Відповідач знаходиться у працездатному віці, працює, має стабільний заробіток і тому має можливість приймати участь в забезпеченні дітей. Інших дітей у відповідача немає. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце. День та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач 10 років перебували у фактичних шлюбних відносинах. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.2007 року, встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.01.2013 року, встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 2465 від 02.06.2015 року, встановлено, що [PERSON] має на утриманні двох синів [PERSON] та [PERSON], які проживають з нею. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

16.07.2015 року представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті теплової енергії на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» в сумі 5441 грн. 43 коп., а також судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.. Представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а також не заперечує про заочний розгляд справи. Відповідачі будучи повідомленими належним чином в судове засідання не з'явилися. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає задоволенню та відповідно до ст.ст. 257, 525, 526, 610, 611 ЦК України, з відповідачів слід стягнути заборгованість по оплаті теплової енергії в сумі 5441 грн. 43 коп., а також судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 5685 грн. 03 коп.. На підставі ст. ст. 257, 525, 526, 610, 611 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

16.07.2015р. позивач звернувся в суд з даним позовом. Посилався на те, що 06.11.2010р. він відповідно до договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відкрив відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом у розмірі 5412,49грн., розрахованим банком. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 19.06.2015р. має заборгованість у сумі 6050,23грн., яку просив стягнути з відповідача на його користь. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розглянути позов у їх відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідач до судового засідання не з'явилась, але була належним чином повідомлена про день та час слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Судом встановлено, що позивач 06.11.2010р. відповідно до договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відкрив відповідачеві відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом у розмірі 5.412,49грн., розрахованим банком. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 19.06.2015р. має заборгованість у сумі 6050,23грн., з яких 6050,23грн. - тіло кредиту, прострочене тіло кредиту - 0,00грн., заборгованість за відсотками - 0,00грн., заборгованість по комісії - 0,00грн., які необхідно стягнути на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

16.07.2015 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 19.09.1997 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі [PERSON]. 22.06.2006 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з матір'ю. З 01.09.2014 року син навчається на першому курсі денного відділення Запорізького національного технічного університету, що підтверджується довідкою з місця навчання. У 2009 році [PERSON] встановили діагноз вроджений порок серця, а у 2011 в нього знайшли дисплазію плечових суглобів. У зв'язку з цим кожні півроку він проходив коштовні профілактична та лікувальні процедури. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходу) за час навчання повнолітнього сина [PERSON], але не більше як до 23 років. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд \~розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

16.07.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], яка є сестрою позивача, хоча і зареєстрована в зазначеній квартирі, але з лютого 2008 року за даною адресою не проживає, місце її мешкання позивачу не відоме. По теперішній час відповідач жодного разу за вказаною адресою не з'являвся. В наслідок того, що відповідач [PERSON] фактично в квартирі не проживає без поважних причин, комунальні платежі, які нараховуються на неї не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу [PERSON] у здійсненні її права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не надала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартирою [ADDRESS] (а.с.7). У вищевказаній квартирі зареєстрована її сестра - відповідач [PERSON], яка з лютого 2008 року в зазначеній квартирі не проживає без поважних причин, місце її знаходження не відоме (а.с.8-10). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] більше року за місцем своєї реєстрації не мешкає без поважних причин, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визнати її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

16.07.2018 позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклала шлюб 15.11.2008, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1903. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинено, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. 16.07.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 17.07.2018 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження на 04.09.2018. Ухвалою суду від 04.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.11.2018. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення останніх. Також, просить розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.11.2008, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 15.11.2008, актовий запис № 1903 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8). Судом також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати з матір'ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

16.07.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; відповідач позов визнала. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 11.03.2000 року, при цьому мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Як убачається з пояснень позивача, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З серпня 2017 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що шлюб носить формальний характер і позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

16.07.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю. Позивач просив розглянути справу за його відсутності. У підготовчому засіданні відповідач визнала позов повністю; позивач не зявився, про час і місце проведення підготовчого засідання сповіщався належним чином. В силу положень частини третьої статті 200 ЦПК України, визнання відповідачем позову дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 24.10.1992 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Як випливає з позовної заяви і пояснень відповідача, сторони припинили сімейні відносини і спільне господарство не ведуть; подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

16.07.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків по утриманню спільної дитини. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні; відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.01.2018 року, і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. В звязку з розірванням шлюбу сторони проживають окремо, при цьому дочка залишилася проживати з позивачем і знаходиться на її утриманні; відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачеві не надає (а.с. 7-9). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу положень статті 181 Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі статтею 184 Кодексу суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Як випливає з пояснень позивача, відповідач не працює та не має регулярного заробітку. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно є такими, що ґрунтуються на законі, а тому предявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

16.07.2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 14.07.2015 року, який зареєстрований Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 164. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що подальше спільне проживання з відповідачем із збереженням сімї вважає неможливим, оскільки між сторонами відсутні взаєморозуміння та довіра. Вони з листопада 2017 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Просить суд шлюб розірвати. Позивач та відповідач подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності за наявними матеріалами справи. Просять суд позов задовольнити та розірвати шлюб. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про шлюб серія 1-ЕГ № 257331 від 14.07.2015 року встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 164 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 10, 11). В судовому засіданні встановлено, що подружні відносини з відповідачем припинені з листопада 2017 року, сторони не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі стягнути з відповідача. При визначенні коштів, які підлягають стягненню з кожної з сторін при реєстрації розірвання шлюбу, суд виходить з матеріального становища кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

16.07.2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 31.01.2015 року, який зареєстрований 31.01.2015 року виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що подальше спільне проживання з відповідачем із збереженням сімї вважає неможливим, оскільки з 2017 року вони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Просить суд шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Позивач подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи. Просить суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про шлюб серія 1-ЕГ № 095568 від 31.01.2015 року встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 31.01.2015 року Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 3 (а.с. 4). Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що подружні відносини з відповідачем припинені з 2017 року, сторони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі стягнути з відповідача. При визначенні коштів, які підлягають стягненню з кожної з сторін при реєстрації розірвання шлюбу, суд виходить з матеріального становища кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved