Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 349800 грн. В подальшому уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 381360 грн. В обгрунтування вимог вказує, що 20 вересня 2011 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого він позичив відповідачу 120 000 грн., що еквівалентно 10859.73 євро з терміном повернення 01.02.2012 року. Крім того, даним договором передбачено у випадку неповернення позики буде вираховуватись неустойка 0,5% за кожен день прострочення. Проте, станом на сьогоднішний день [PERSON] борг не повернув та повертати відмовляється. Тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково і пояснила, що відповідач дійсно отримав у борг кошти в сумі 120 000 грн., тому і зобов'язання повинен нести відповідно до норм Цивільного кодексу України, які регулюють дані правовідносини. В даному випадку [PERSON] зобов»язаний сплатити суму боргу-120000грн. 3%річних-10800грн.,інфляційні- 27720грн. та пеню-25186 грн.Тобто поверненню підлягає борг лише в сумі 183706грн.86 коп. Заслухавши осіб які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 20 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] 120 000 грн., що еквівалентно 10859.73 євро з терміном повернення 01.02.2012 року, що підтверджується договором позики, приєднаного до матеріалів справи. Умовами вказаного договору передбачено, що у разі неповернення позики буде вираховуватись неустойка- 0,5% за кожен день прострочення. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики укладається у письмовій формі, що передбачено ст. 1047 Цивільного кодексу України,про що свідчить розписка,яку видав відповідач.Крім того даний договір позики передбачає у разі невиконання зобов»язання щодо повернення грошей і сплату неустойки.Сторони погодили такі умови договору. Відповідно до вимог ст. 1049 даного кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Крім того даною нормою права передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.Крім того, він зобов»язаний сплатити неустойку. Судом встановлено,що сторони уклали саме договір позики,а не позички відповідно до ст.827 ЦК України і саме для вирішення цього спору повинні застосовуватися норми ст.ст.1046-1050 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України кредитор має право на стягнення пені, яка є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням інфляції, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлено договором або законом, а також неустойку- 0,5 відсотка за кожен день прострочення сплати позики відповідно до договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не виконував взяті на себе зобов»язання за договором позики на протязі трьох років, тому з нього слід стягнути три проценти річних за три роки, а саме: 120 000 грн. х 0.03% = 3600 грн.; 2600 грн. х 3 роки = 10800 грн. Умовами укладеного між сторонами договору передбачено сплата неустойки за час прострочення виконання зобов'язання в сумі 0.5 відсотка за кожен день прострочення. Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність у один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки/пені/,а тому розмір неустойки становитиме: за період з 14 січня 2014 року по 14 січня 2015 року -25186 грн. Згідно до ст.343 Господарського кодексу України платник коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі,що встановлюється за згодою сторін,але не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ,що діяла у період,за який сплачується пеня. А тому в задоволенні вимог позивача про стягнення неустойки у розмірі-319000грн,слід відмовити. Крім того,відповідно до вимог ст.625 ЦК України стягненню також підлягають інфляційні нарахування, за період 01.10.2011 року по 01.01.2015 року,які визнали сторони, в сумі- 27720 грн. Виходячи з наведеного, сума боргу складає: 120 000 грн. + 10800 грн. + 25186 грн. + 27720 грн. = 183706 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial