overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

15.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. З грудня 2015 року проживають окремо та з цього часу фактично припинені шлюбні відносини. Подальше спільне життя і збереження сімї не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2018 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не зявився, причини неявки суду не відомі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя про розірвання шлюбу підтримав та просив їх задовольнити, пояснивши, що позивач має фактично іншу сімю, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило. У встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 10 жовтня 1981 року між сторонами зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, актовий запис № 16. Позивач та відповідач шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сімї та примирення неможливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

15.01.2018 року представник позивача звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 11139,37 грн. за кредитним договором №б/н від 04.10.2013 року. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 11139,37 грн.. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, однак конверт повернувся на адресу суду. Про те у відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 04.10.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 30.11.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 11139,37 грн. (а.с.4). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1762 грн., які у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

15.01.2018 року та уточнено 12.02.2018 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа - відділ реєстрацій місця проживання громадян Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.В обґрунтування позову вказують, що їм на праві приватної власності належить по 1/2 частині домоволодіння, яке складається з кам'яного, обкладеного цеглою житлового будинку А-1, житловою площею 37,1 кв.м., загальною площею 62,2 кв.м., цеглової літньої кухні Б, шлокоблокового гаражу В, бетонного погребу Г, цегляної вбиральні Д, водоколонки І, замощення ІІ, огорожі № 1-3, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач з моменту реєстрації 30.04.2010 року не проживала та не проживає у будинку, теперішнє її місцезнаходження їм невідоме. Реєстрація відповідача змушує нести додаткові комунальні витрати по оплаті за комунальні послуги та позбавляє права розпорядження власністю. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, щозгідно свідоцтва про право власності від 17.03.2003 року позивачам належить на праві приватної власності по 1/2 частині домоволодіння, яке складається з кам'яного, обкладеного цеглою житлового будинку А-1, житловою площею 37,1 кв.м., загальною площею 62,2 кв.м., цеглової літньої кухні Б, шлокоблокового гаражу В, бетонного погребу Г, цегляної вбиральні Д, водоколонки І, замощення ІІ, огорожі № 1-3, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. - а.с.9, відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою, що вбачається з домової книги - а.с.8, однак з дня реєстрації та по теперішній час там не проживає, що підтверджується актом квартального комітету № 44 від 05.01.2018 року - а.с.19. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності, без поважної причини, понад шість місяців. Таким чином сукупністю досліджених судом доказів встановлено, що відповідач не проживає у спірному будинку понад шість місяців без поважних причин, тому може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 15.01.2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дину [PERSON], 23.07.2013 р., в якому просить просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова, від шлюбу у них народилась дитина [PERSON]. Відповідач [PERSON] ухиляється від покладених на нього обовязків щодо утримання дитини та забезпечення її усім необхідним для нормального життя та розвитку, добровільно виділяти кошти відмовляється, хоча має реальну можливість сплачувати аліменти. Справу розгляду у порядку письмового, спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч.13 ст. 7, ст. 279 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, перевіривши обставини справи, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити, виходячи з вимог ст. ст.180,\~181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 23.12.2016 р. Від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON], 23.07.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ВЛ №321956. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтями\~182,\~183 СК України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням: стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір . На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

15.01.2019 [PERSON] звернулась із заявою до Старобільського районного суду про ухвалення додаткового рішення. Заяву обгрунтувала тим, що 28 листопада 2018 року рішенням Старобільського районного суду Луганської області заяву [PERSON] задоволено, встановлено факт того, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Проїждже Старобільського району Луганської області, є батьком дитини [PERSON], [INFO], який народився у [PERSON], [INFO]. Проте, рішенням суду не вказано громадянство батька дитини, що унеможливлює його виконання. У судовому засідання заявник [PERSON] підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення та просила її задовольнити. Представник зацікавленої особи Старобільського відділу РАЦС головного територіального управління юстиції у Луганській області до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, та беручи до уваги, що зазначене рішення Старобільського районного суду від 27.11.2018 ще не виконано, враховуючи що при постановленні рішення не вказано громадянство особи, яку рішенням суду визнано батьком малолітньої дитини, а саме - [PERSON], який згідно копії паспорту громадянина України [NUMBER] виданого Старобільським РВ УМВС України в Луганській області - громадянин України (а.с.4), суд вважає за необхідне відповідно до п.2 ч.1 ст. 270 ЦПК України ухвалити у даній справі додаткове рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

15.01.2019 р. до суду надійшли матеріали вказаного вище позову. 16.01.2019 р. справу передано в порядку автоматизованого розподілу судді. 05.02.2019 р. судом отримано інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - позивача та відповідача. 11.03.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартиненко Віктор Олександрович подав до суду відзив на позовну заяву, в якомупросив змінити його процесуальний статус , а саме -з відповідача на третю особу. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву, в якій просить змінити статус приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мартиненка Віктора Олександровичаз відповідача на третю особу та розглянути справу за їх відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 136, 137). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить змінити статус приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мартиненка Віктора Олександровичаз відповідача на третю особу та розглянути справу за його відсутності, позов визнає та просить його задовольнити (а.с. 138, 139). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

15.01.2019\~року [PERSON]\~(далі\~ позивач)\~звернулася до\~суду з\~позовом про\~стягнення з\~Приватного акціонерного\~товариства «Чернігівський\~завод радіоприладів» (далі відповідач) заборгованості із заробітної плати в сумі 52651 грн. 90 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує право на належну оплату праці. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що проти задоволення позову відповідач заперечує. Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді регулювальника. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.01.2019 року становить 52651 грн 90 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 28.01.2019 № 466/98. \~ \~ \~ \~Таким чином, предявлений позов ґрунтується на вимогах закону, при цьому доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~15.01.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій посилається на те, що з 21.04.2018 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Шлюбні відносини припинили, але відповідачка не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з`явився , направив заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги , не заперечує проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] з 15.01.2019 року по 10.02.2020 року до суду не з`явилася, про поважні причини своєї неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не направила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважає за можливе згідно зі ст.280 ЦПК України розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Суд, взявши до уваги позицію позивача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Сторони перебувають у шлюбі з 21 квітня 2018 року . Шлюб зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, актовий запис №617. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. З січня 2019 року не підтримують шлюбні відносини і проживають окремо, спору про майно, житло між ними не має. \~ \~ \~ \~Суд надавав подружжю строк для примирення, але вони не помирились і не бажають зберігати сім`ю. \~ \~ \~ \~Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору 768,40 грн. позивач просить покласти на нього

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

15.01.2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Надвірнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

15.01.2019 року [PERSON] звернулася до Хортицького районного суду м.\~Запоріжжя із позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] 26.12.1986 року Орджонікідзевським відділом ЗАГС, актовий запис №\~1096. В обґрунтування позову зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з причин відсутності любові та взаємоповаги, різних поглядів на життя та постійних суперечок. Вказала також, що спільних дітей та майна з відповідачем не має. Ухвалою судді від 29.01.2019 року за позовом відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження. Ухвалою від 11.03.2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не зявились, натомість надали суду заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі. Позивач в заяві також зазначила, що позовні вимоги підтримує, відповідач не заперечував проти задоволення позову, проте заперечував проти залишення позивачем шлюбного прізвища. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано, у звязку з чим суд відповідно до вимог ч. 8 ст. 178, ч.2 ст. 247 ЦПК України вирішив розглядати справу за наявними матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], 04.07.1951 народження, був зареєстрований 26.12.1986 року Орджонікідзевським відділом ЗАГС, актовий запис №\~1096, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб. Згідно з ч.1 ст.21, ч.1 ст.\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з\~ст.112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам доньки, що мають істотне значення. Як зазначила позивач у позові, і що було визнано відповідачем, сімейні стосунки між подружжям вже припинені, майнового спору вони не мають, збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що позовна заява як обґрунтована та така, що відповідає вимогам закону та інтересам подружжя, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved