Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

16 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. 24 жовтня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 грудня 1989 року між нею та відповідачем зареєстровано\~ шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у них з відповідачем не склалося\~ через відсутність взаєморозуміння,\~ розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки\~ з ведення спільного господарства, а також постійним вживанням відповідачем алкогольних напоїв, небажання працювати та предявлення необґрунтованих претензій, що робили спільне життя нестерпним. З 2006 року шлюбні відносини фактично між ними\~ припинено, через різницю в характерах, відсутністю між\~ ними взаєморозуміння\~ і довіри, різні погляди на сімейні стосунки та цінності.\~ Тому вона вважає, що збереження шлюбу суперечить її волі та інтересам, у звязку з чим просила їх шлюб розірвати. Крім того, вона зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає і надалі іменуватися шлюбним прізвищем «Ларіонова». Позивач в судове засідання не зявилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.7/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином /а.с.17/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України розглянута у його відсутність. Судом були\~ встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 16 грудня 1989 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського райвиконкому Одеської області, актовий запис №65 /а.с.4/. Згідно пенсійного посвідчення [PERSON] є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням /а.с.5/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час\~ розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, вже більше 10 років шлюбні відносини між ними припиненні. На думку позивача, примирення та збереження сімї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сімї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно\~ до ч.1,6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач по справі на підставі п.9 ч.1 ст.5\~ ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору\~ при подачі позову до суду, судові витрати слід покласти на відповідача .

Outcome: approved