Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

15 січня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «КК «Дом.Ком» про захист прав споживачів, який у подальшому уточнив, збільшивши позовні вимоги (в ред. від 26.08.2020 (а.с. 171-125), та у якому просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 58172,00 грн., у відшкодування моральної шкоди 25000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] і у якій він проживає зі своєю сім`єю. З метою облаштування свого житла він зробив ремонт у квартирі, придбав меблі та техніку. 26.09.2019 працівниками відповідача проводилися обов`язкові регламентні роботи з промивки та гідравлічного випробування системи центрального опалення, під час яких на горищі будинку виник прорив трубопроводу, у результаті якого відбулося затоплення квартири позивача. Внаслідок затоплення було спричинено матеріальної шкоди позивачу у вигляді пошкодження техніки, меблів, оздоблюваних матеріалів. Крім того внаслідок затоплення квартира являється непридатною для нормального житла і кожен день проживання в ній спричинює позивачу моральну шкоду у вигляді душевних страждань. Враховуючи, що позивач є споживачем послуг з обслуговування будинків та прибудинкової території, які надає відповідач, - між ними наявні відносини, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». У тому числі вказані роботи з промивки та гідравлічного випробування системи центрального опалення, під час яких позивачу було спричинено шкоду, являються частиною послуг, що надає відповідач і за які позивач сплачує нараховані комунальні платежі. Тобто при наданні своїх послуг працівниками відповідача було допущено ризик для майна споживача, що привів до матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок надання послуг. Ухвалою суду від 16 січня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження. Під час підготовчого провадження ухвалою суду від 06.02.2020 за клопотанням позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. 12.02.2020 від представника відповідача надійшов відзив на первісну позовну заяву, у якому відповідач з позовними вимогами не погодився у повному обсязі і просив відмовити у їх задоволенні з таких підстав. 25.09.2010 року з 10.00 години по 12.30 годину працівниками ТОВ «Керуюча компанія «Дом.Ком» проводилися роботи з промивки і продувки системи централізованого опалення та гідравлічних випробувань на міцність і щільність за адресою: буд. [ADDRESS] . Про виконання вказаних робіт співвласники будинку були попереджені шляхом розклеювання роздрукованих повідомлень на двері кожного під`їзду із застереженнями мешканців про те, що їм необхідно перебувати у власних приміщеннях під час проведення робіт. Після проведення робіт на телефон ТОВ «КК «Дом.Ком» надійшов дзвінок з інформацією про аварійну ситуацію на трубопроводі централізованого опалення на горищі першого під`їзду буд. [ADDRESS] . 25.09.2019 майстром ТОВ «КК «Дом.Ком» Гулька С.О. та слюсарем-сантехніком Зарубою О.І. у присутності мешканця квартири [ADDRESS] складено Акт. Відповідно до висновків комісії затоплення квартири [ADDRESS] сталося внаслідок виникнення аварійної ситуації на трубопроводі централізованого опалення на горищі після проведення промивки та гідравлічного випробування системи централізованого опалення. З цього же Акту вбачається, що мешканець квартири [ADDRESS] самовільно покинула квартиру та не виконала попередження ТОВ «КК«Дом.Ком». Під час усунення аварійної ситуації працівниками відповідача було встановлено факт, що мешканцями кв. [ADDRESS] було проведено втручання в конструкцію горища будинку [ADDRESS] , а саме самовільно встановлено металеву решітку над вказаною квартирою, конструкція якої та спосіб встановлення якої, мали вплив на цілісність труби централізованого опалення. Під час проведення промивки системи централізованого опалення та проведення гідравлічного випробування системи централізованого опалення працівниками ТОВ «КК «Дом.Ком» використовувалися спеціальні прилади, які протічок не виявили. Ствердження позивача про заподіяння йому моральної шкоди ґрунтується на припущеннях. Крім того, позивачем не надані докази на підтвердження придбання техніки, меблів, оздоблювальних матеріалів, про пошкодження яких зазначає позивач. Затоплення сталося 25.09.2019, проте позивач звернувся до суду лише через майже півроку, що може свідчити про свідоме погіршення позивачем стану своєї квартири. Доданий до позовної заяви диск з фотографіями є неналежним доказом, оскільки фото датовані 02.10.2019, тобто через деякий час після факту затоплення. 22 червня 2020 року ухвалою суду поновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням висновку судової будівельно-технічної експертизи. 26 серпня 2020 року надійшла уточнена позовна заява, якою позивач збільшив позовні вимоги. 15 вересня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, аналогічних викладеним у відзиві від 12.02.2020. Крім того, зазначив, що експертна оцінка від 10.06.2020 проведена не об`єктивно, експертом не було досліджено горище будинку, місце аварії та не встановлено дійсної причини пошкоджень виявлених у квартирі позивача, а тому експертиза не може бути прийнята судом як доказ. 15 вересня 2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи, у задоволенні якого ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року було відмовлено. 28 вересня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він підтримав позовні вимоги у повному обсязі, при цьому зазначив, що не погоджується із твердженням відповідача про те, що останнім убули усунені у повному обсязі наслідки затоплення квартири. Також, вважав, що відповідачем не надано доказів на підтвердження втручання позивачем у конструкцію будинку [ADDRESS] . Щодо диску із фотографіями, на думку позивача, він є належним доказом, оскільки на ньому зафіксовано факти затоплення квартири позивача. Крім того, зазначив, що відповідач не заперечував проти експертизи та експерта, який її проводив при її призначенні, відповідач поставив на дослідження лише одне питання, хоча міг задати й інші, які виклав у своєму відзиві. Стосовно звернення позивача через півроку після затоплення, то відповідно до норм чинного законодавства строки позовної давності позивачем не пропущено. 30 вересня 2020 року представник відповідача надав свої заперечення на відповідь на відзив позивача, у яких зазначив, що відповідачем було усунуто аварійну ситуацію, що склалася 25.09.2019, а не наслідки затоплення квартири позивача. Факт втручання в конструкцію горища будинку [ADDRESS] підтверджується наявністю металевої решітки над квартирою [ADDRESS] , фото якої надані відповідачем. Відповідач наполягав, що наданий позивачем диск з фотографіями не є належним доказом, так як він не містить необхідних реквізитів електронного доказу, зокрема фіксації дати та часу зйомки, місця події. У своєму висновку експерти припустив, що технічна причина пошкоджень, виявлених у квартирі [ADDRESS] виникла внаслідок пориву трубопроводу центрального опалення при гідравлічному випробування, тобто експертом не встановлена дійсна причина затоплення. 01 жовтня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в уточненому позові, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, відповіді на відзиві. Вважав, що під час судового розгляду доведені усі обставини позову належними та допустимими доказами. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив. Пояснив, що відповідачем під час проведення робіт були прийняті усі необхідні заходи щодо попередження виникнення аварійної ситуації, в ході судового розгляду не встановлено дійсної причини затоплення, висновком експертизи це також не встановлено, вважав надані позивачем електронні докази неналежними, оскільки вони не містять обов`язкових реквізитів. Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що [PERSON] є співвласником і мешканцем квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 07.02.2007, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15302805 від 20.03.2007 (а.с. 7, 8, 11). Також, не оспорювався сторонами факт того, що підприємство відповідача визначено управителем, який забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку [ADDRESS] і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб, що підтверджується протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] від 30.11.2016, який є загальнодоступним і розміщений на офіційному сайті Криворізької міської ради за посиланням https://kr.gov.ua/ua/osxfile/pg/80716764384683_s_162o/в28.pdf . Згідно копії акту від 26.09.2019, затвердженого технічним директором ТОВ «КК «Дом.Ком», комісійним обстеженням у складі майстра ТОВ «КК «Дом.Ком» Гулька С.А. та слюсаря-сантехніка Загруба А.Я. у присутності мешканця квартири [ADDRESS] , було виявлено у зазначеній квартирі сліди її затоплення. Причиною затоплення квартири відбулося внаслідок виникнення аварійної ситуації на трубопроводі центрального опалення на горищі після проведення промивки та випробування системи центрального опалення (а.с. 13). Висновком № 33-20 судового експерта Бихно М.В., складеного 10 червня 2020 року за результатами будівельно-технічної експертизи, встановлено, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири [ADDRESS] станом на момент проведення експертизи (червень 2020 року) становить 58172,00 грн. у т.ч. ПДВ (а.с. 69-84). Також, у зазначеному висновку експерт зазначила, що з причини того, що експертиза проводиться з розривом у часі виникнення пошкоджень, експерт не був присутній в момент пошкодження оздоблюваних покриттів, але ознаки пошкодження вказують на виток великої кількості рідини зверху будівельних конструкцій (плями та відшарування шпалер більш явні зверху, зменшуються до низу по стінам, натяжна стеля зірвана та провисає з ознаками тиску великої кількості води зверху) встановити явну причину пошкодження оздоблюваних покриттів стін не представляється можливими, але враховуючи дані акту та характерні для дії рідини пошкодження, експерт припускає, що технічна причина пошкоджень виникла внаслідок пориву трубопроводу центрального опалення при гідравлічному випробуванні. З наданих представником відповідача копій документів, а саме паспорту готовності до роботи в опалювальний період 2019/2020 року будинку [ADDRESS] (а.с. 51-52), акту № 2 про перевірку виконання робіт щодо підготовки споживачем телового господарства об`єкта до роботи в опалювальному періоді 2019/2020 рр. за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що ТОВ «КК «Дом.Ком» перевірені інженерне обладнання будинку і визнано його задовільним, зокрема внутрішнього водопроводу, мереж центрального опалення, а також горища, сходи тощо, 25 вересня 2019 року проведені промивка і продувка системи централізованого опалення, виконано гідравлічне випробування на міцність і щільність системи централізованого опалення. Предметом та підставою позовних вимог [PERSON] є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку із затопленням належної йому на праві власності квартири із вини відповідача. Спір, який виник між сторонами щодо відшкодування шкоди, заподіяної пошкодження майна, регулюється нормами Цивільного кодексу України, зокрема Главою 3 «Захист цивільних прав та інтересів» Розділу І «Основні положення», § 1 «Загальні положення про відшкодування шкоди» Главою 82 «Відшкодування шкоди» Підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань». Так, статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальними правилами цивільна відповідальність за завдану майнову шкоду настає за наявності чотирьох складових: неправомірних дій, заподіювача шкоди, негативного наслідку таких дій (шкоди), причинного зв`язку між діями заподіювача шкоди та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоду. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідача. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача діючим законодавством покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. В той же час законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Згідно з п.1, 3 ст. 129 Конституції України та ст.ст. 12, 76-81 ЦПК України, всі учасники судового процесу рівні перед законом і судом; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, комісією представників ТОВ «Керуюча компанія «Дом.Ком» при обстеженні квартири [ADDRESS] , за участі мешканця квартири [ADDRESS] - позивача [PERSON] , встановлено, що причиною затоплення квартири 25.09.2019, є виникнення аварійної ситуації на трубопроводі центрального опалення на горищі після проведення промивки та випробування системи центрального опалення. Суд приймає даний акт як належний та допустимий доказ, оскільки даний акт складено та затверджено у відповідності з приписами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань Житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. №76, та відповідає типовій формі визначеній у Додатку №4 до цих Правил. Даний акт складено у присутності сторін та затверджено технічним директором ТОВ «Керуюча компанія «ДОМ КОМ». Що стосується доводів представника відповідача щодо відсутності мешканців квартири [ADDRESS] , незважаючи на попередження адміністрацією ТОВ «КК «Дом.Ком», суд відхиляє ці доводи з огляду на наступне. Як вбачається з наданого відповідачем фото (а.с. 59) підприємством відповідача було оголошено про проведення у будинку [ADDRESS] 25.09.2019 робіт по промивці і випробуванню системи централізованого опалення з метою підготовки житлового будинку до опалювального сезону 2019-2020 рр., однак жодних застережень та прохань про обов`язкове перебування мешканців під час проведення вказаних робіт у себе в приміщеннях квартир у оголошенні відсутні, так само як і не вказаний час проведення таких робіт. Більш того, представник відповідача в судовому засіданні не обґрунтував, яким чином присутність позивача [PERSON] або іншого мешканця у квартирі [ADDRESS] під час проведення робіт вплинуло би на аварійну ситуацію, яка виникла 25.09.2019, внаслідок якої відбулося затоплення квартири. Також, не можуть бути прийняті до уваги й доводи представника відповідача про те, що, згідно висновку експерта, причину залиття квартири позивача неможливо визначити і експерт лише припустив причину затоплення квартири, оскільки висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України, а матеріали справи містять достатньо даних для вирішення питання щодо визначення осіб, винних в залитті квартири позивача, й без висновку експерта. Водночас в частині визначення розміру матеріального шкоди, заподіяної позивачу внаслідок затоплення квартири, а саме вартості ремонтно-будівельних робіт, суд бере до уваги висновок в цій частині як належний та допустимий доказ у справі, і звертає увагу, що представником відповідача не ставився під сумнів висновок експерта в цій частині. Крім того, суд звертає увагу, що відповідачу було відмовлено у проведенні повторної будівельно-технічної експертизи, при цьому в ухвалі суду було мотивовано відмову у клопотанні відсутністю підстав для проведення саме повторної експертизи. При цьому, представником відповідача не було оскаржено цю ухвалу, так само і не скористався відповідач своїм правом на подачу клопотання про призначення додаткової експертизи з підстав, про які він зазначав у клопотанні та у судовому засіданні. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу про те, що затоплення квартири [ADDRESS] сталося з інших причин, ніж зазначено у Акті від 26.09.2019 року, виходячи з презумпції вини заподіювача шкоди, яка відповідачем не спростована, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди у повному обсязі. Обґрунтовуючи моральну шкоду позивач [PERSON] посилався на те, що внаслідок пошкодження його квартири, вона непридатна для нормального проживання в ній, що спричинює позивачу моральні страждання. Завдану моральну шкоду оцінив у 3000 гривень. Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ч. 2,3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Внаслідок затоплення квартири було пошкоджено майно позивача, порушився його звичайний спосіб життя, внаслідок чого він зазнав душевних страждань. Разом з тим, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі в сумі 25 000 грн., позивач не в повній мірі обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди саме в заявленому розмірі, тому враховуючи факт належності позивачу майна та його пошкодження, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача підлягає стягненню 15000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв`язку із залиттям квартири. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Як вбачається з наданих позивачем письмових доказів, ним було сплачено 5000 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи (а.с. 70), які підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 02.10.2019 між позивачем [PERSON] та ТОВ «Юридична компанія «Приват юрист» укладено договір про надання правової допомоги (а.с.127), до якого додано акт приймання-передачі виконаних послуг у розмірі 6000 (а.с.132). Вивчивши вказані докази, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн., оскільки, на думку суду, виконання друкування позовної заяви, пакування її в конверт, та відправка до суду, а також моніторинг руху справи у суді, у сього на суму 1000 грн., не є витратами у розумінні надання правничої допомоги. Також суд вважає, що на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681,60 грн. - за дві позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial