Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

16.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 12.02.2015 року померла її матір [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 часток квартири №58 за адресою: пр.Леніна №23 в м.Миколаєві, які належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.05.1993 року (1/3 частина), та Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.07.2007 року (1/3 частина). Однак при зверненні до нотаріальної контори з заявою про отримання Свідоцтва про право на спадщину, їй (позивачу) було відмовлено у видачі свідоцтва через те, що спадкодавець за життя не зареєструвала своє право власності на спадкове нерухоме майно. Виходячи з наведеного, та посилаючись на положення ст. ст. 1233, 1234, 1235, 1268 ЦК України, [PERSON] просила визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири №58 за адресою: пр.Леніна №23 в м.Миколаєві в порядку спадкування, після смерті [PERSON] У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Право власності визнається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не вбачається з закону чи незаконність придбання права власності не встановлена судом. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 17.05.1993 року, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] 02.08.2000 року, [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], та відповідно до якого [PERSON] заповідала належну на праві власності частину квартири [ADDRESS] Г.І. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.07.2007 року, було визначено, що частки в квартирі [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON], [PERSON] складають по 1/3 за кожним, та визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер 30.01.2001 року. 12.02.2015 року [PERSON] померла ( свідоцтво про смерть серії 1-ФП №214032). Постановою Державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 09.09.2015 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], на підставі п. 1 ст. 49, ст. 68 Закону України «Про нотаріат», оскільки право власності на вказане нерухоме майно, яке належало померлій, не було зареєстровано нею у відповідних органах. Суд вважає встановленим факт, що на момент смерті 12.02.2015 року [PERSON] на праві власності, належало 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог законодавству України, суд дійшов висновку про можливість визнання за позивачем [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 12.02.2015 року.

Outcome: approved