Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

15 травня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Як підставу позову позивач зазначає, що сторони мають спільного сина. Посилаючись на положення ст.ст.180-183 СК України позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2\~000,00 грн. щомісячно. Позивач у письмовій заяві просить суд розглядати справу за її відсутності, підтримує позовні вимоги в частині стягнення аліментів 1\~000,00 грн. щомісячно та просить суд стягувати саме цю суму аліментів. Відповідач в судове засідання не зявився однак звернувся на адресу суду із письмовою заявою в якій визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 1\~000,00 грн. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 14 грудня 2011 року. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Відповідач з позивачем та сином не проживає та не приймає участі в його утриманні. Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не приймає участі в утриманні дитини, а отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дитиною. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого матеріального становища дитини, або поганий стан її здоровя. Позивач доказів протилежного суду не надала. Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів суд не знаходить. При цьому, частиною девятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обовязків батьків в утриманні дитини, враховуючи визнання позову відповідачем, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000,00 грн. Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дитини, зокрема для її фізичного та духовного розвитку. Отже суд задовольняє уточнені позовні вимоги у повному обсязі. Також частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд вважає за необхідним стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, за позовну вимогу про стягнення аліментів з нього на користь держави слід стягнути 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 352,40 грн. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved