Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

17.02.2021 року [PERSON] звернулась в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 27.10.2016 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалось, вони разом не проживають, сім`я розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просила шлюб розірвати, місцем проживання малолітньої дитини визначити її місце проживання, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати в сумі 2908,0 грн. 10.03.2021 року ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М.Р. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передано з Галицького районного суду Івано-Франківської області до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області для розгляду по суті за підсудністю. 01.04.2021 року до Тлумацького районного суду Івано-Франкіської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2021 року передана для розгляду судді Тлумацького районного суду Івано-Франкіської області Луковкіній У.Ю. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.04.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачці встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 25.05.2021 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області сторонам по справі було надано термін для примирення до 06.09.2021 року та провадження у справі зупинено до закінчення визначеного судом строку наданого для примирення. 07.09.2021 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області провадження у справі поновлено, продовжено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та у зв`язку з неявкою позивачки судове засідання було відкладено на 22.09.2021 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Жиляк М.Д. в судове засідання не з`явились, однак відповідач до суду подав письмове клопотання, в якому вказав, що примирення між ним та позивачкою не відбулось, а тому не заперечує проти заявлених позивачкою позовних вимог, проте заперечує щодо залишення позивачці після розірвання шлюбу шлюбного прізвища « [PERSON] ». Просив розгляд справи провести без його участі та без участі його представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 27.10.2016 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Мединської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Подружнє життя у сторін не склалося, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо залишення позивачці після розірвання шлюбу шлюбного прізвища « [PERSON] », оскільки вони є безпідставними, адже зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвище залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне. Враховуючи те, що позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання дитини визначити її місце проживання, а відповідач не заперечив щодо задоволення позовних вимог в цій частині, суд вважає, що місцем проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання його матері [PERSON] (позивачка). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову, а саме 454,0 грн., а решту понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 454,0 грн. та за надання професійної правничої допомоги в сумі 2000,0 грн. (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, ордер серії ІФ № 103640, квитанція № 1 від 17.02.2021 року, а.с. 8-10) слід стягнути з відповідача на її користь, згідно заявлених вимог. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved