Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

16.08.2017 р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON], яку було уточнено, у якій він просив суд визнати за ним право власності на 25/100 частин домоволодіння по вул. Житомирській, 186 у м. Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 16.05.2015 р. В судовому засіданні представник позивача підтримала зазначені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, а також відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідач [PERSON] народилася 13.06.1978 р. в сімї [PERSON] та [PERSON], на підставі чого Іллічівським РАГС м. Одеси видано свідоцтво про народження серії ІІ-ЖД № 410302. (а.с. 47 звор.) [PERSON] народився 16.09.1985 р. та є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-ЖД № 289192, виданим Відділом РАГС Київського РВК м. Одеси (актовий запис № 2142). (а.с. 29, 50) З реєстраційного свідоцтва від 15.11.1978 р. вбачається, що житловий будинок по вул. Житомирській, 186 в цілому зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.09.1978 р., записано у реєстрову книгу № 185 під реєстровим № 311 стор. № 129. (а.с. 96-97) Відповідно до договору дарування від 15.03.2002 р. [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 38/100 частин житлового будинку № 186 по вул. Житомирській у м. Одесі, який в цілому складається з камяного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 41,3 кв.м., та надвірних будівель: «Б» - літня кухня, «В» - вбиральня, «Е» - сарай, «Ж» - літня кухня, «З» - гараж, № 1-3, 5-7 огородження, І-ІІ мостіння, які розташовані на земельній ділянці розміром 520 кв.м. Вказана частина житлового будинку належить дарителю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шостою одеською державною нотаріальною конторою 12.09.1978 р., зареєстровано в ОМБТІ та РОН в книзі № 185 на стор. № 129, за № 311. (а.с. 6) 22.01.2004 р. померла бабуся позивача та відповідача та мати спадкодавця відповідно [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 246421, виданим Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. (а.с. 30, 90 звор.) Після її смерті до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від 25.06.2004 р. № 368 звернувся її син [PERSON] Донька [PERSON] відмовилась від спадщини на користь [PERSON], про що надала відповідну заяву № 369 від 25.06.2004 р. (а.с. 84 звор.-85) Нотаріусом заведено спадкову справу № 289 до майна [PERSON] (а.с. 94-95 звор.) Згідно з довідкою № 1343 органу самоврядування населення комітету мікрорайону «Ленінський» [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] (а.с. 86 звор.) Майно, на яке відкрилась спадщина, складає 62/100 частки домоволодіння по вул. Житомирській у м. Одесі. Заповіту після своєї смерті [PERSON] не лишила. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 і 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч. 1 ст. 1270 ЦК України наголошує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК). [PERSON] в установленому ЦК України (ч. 3 ст. 1268 та ст. 1269) порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON], до складу якої увійшли 62/100 частин домоволодіння в м. Одесі по вул. Житомирській, 186, яка відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.10.2005 р. визнано право власності за [PERSON] на домобудівництво № 186 літ. «Б», кв. 3, по вул. Житомирській у м. Одесі, загальною площею 45,6 кв.м., розташованого на земельній ділянці, площею 131,0 кв.м., що складає 37/100 часток домоволодіння. (а.с. 20) З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» № 9266835 від 13.12.2005 р. вбачається, що 37/100 частки домоволодіння у м. Одесі по вул. Гаркавого академіка (вул. Житомирська), 186 зареєстровано за [PERSON] на підставі вказаного рішення суду. (а.с. 19) Рішенням Реєстратора про відмову в реєстрації від 21.03.2011 р. [PERSON] відмовлено у реєстрації, так як згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.10.2005 р. в домоволодінні по вул. Житомирській, 186 у м. Одесі здійснено перерозподіл ідеальних часток. (а.с. 31) 02.10.2012 р. [PERSON] склав заповіт № 53470113, бланк серії ВРП № 455928, посвідчений державним нотаріусом Пятої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано у реєстрі за № 1-270, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, та на що він за законом матиме право, заповів в рівних частках [PERSON] та [PERSON] (а.с. 55-56) [PERSON] помер 16.05.2015 р. у віці 59 років, на підставі чого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 414787 (актовий запис № 5498). (а.с. 4) Після його смерті в Пяту одеську державну нотаріальну контори з відповідними заявами 03.06.2015 р. звернулися донька [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 44, 48) З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40559162 від 03.06. 2015 р. вбачається, що після смерті [PERSON]М, зареєстровано спадкову справу № 197/2015, номер у спадковому реєстрі 57522703. (а.с. 52) Держаним нотаріусом Пятої одеської державної нотаріальної контори видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом в рівних часках по ? на користь [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] на: автомобіль марки ВАЗ 2103, 1980 р.в.; садовий будинок № 245 у Одеській області, Роздільнянському районі, Єгорівській сільській раді, СТ «Електрон», СМ «Мале-2»; земельну ділянку № 245, 265 у Одеській області, Роздільнянському районі, Єгорівській сільській раді, СТ «Електрон», СМ «Мале-2» З довідки № 461972.67.15 від 22.09.2015 р. КП «БТІ» ОМР видно, що станом на 31.12.2012 р. право власності на нерухоме майно по вул. Житомирській, 186 у м. Одесі зареєстровано у розмірі 62/100 частки за [PERSON] (а.с. 53) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.06.2017 р. [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під № 186 по вул.. Житомирській у м. Одесі після смерті їх батька [PERSON], померлого 16.05.2015 р., в звязку з тим, що сумарна ідеальна частка співвласників не дорівнює одиниці. (а.с. 82) Відповідно до ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. [PERSON] та [PERSON] в установленому ЦК України (ч. 3 ст. 1268 та ст. 1269) порядку прийняли спадщину в рівних частках по ? частині після смерті батька [PERSON], до складу якої увійшли, після перерозподілу, 1/4 частина домоволодіння в м. Одесі по вул. Житомирській, 186, з врахуванням реєстрації права власності на 37/100 частки за [PERSON] (62/100-37/100). Таким чином кожен зі спадкоємців успадкував по 1/8 частці у спірному майні (1/4 : 2) Згідно ч. 1 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Визнаючи позов, відповідач [PERSON] фактично відмовляється від своєї частки у спірному домоволодінні, що суперечить вимогам законодавства, є неприпустимим, з огляду на те, що у встановлений законом строк від своєї частки у спадщині вона не відмовилася. Тому визнання відповідачем позову, її відмова від своєї частки у спадковому домоволодінні не може бути підставою для задоволення позову. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі зазначеного, суд задовольняє позовні вимоги частково та визнає за [PERSON] право приватної власності на 1/8 частину домоволодіння по вул. Житомирській, 186 у м. Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 16 травня 2015 року

Outcome: partial