Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

16.06.2020р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , третя особа - Байбузівська сільська рада, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] , в якому, крім неї, її сина [PERSON] та онуків [PERSON] і [PERSON] , з квітня 2014 року зареєстрована її колишня невістка - [PERSON] , яка в цьому будинку не проживає більше півтора року, її особистих речей в ньому немає, обов`язків щодо утримання будинку вона не несе і комунальних послуг не сплачує. Факт реєстрації місця проживання відповідача за цією адресою порушує право позивача на розпорядження і користування вказаним будинком, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування цим житловим будинком, зняти її з реєстраційного обліку та стягнути з неї сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просила розглянути за її відсутності (а.с.37). Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не подала. Представник третьої особи - Байбузівської сільської ради - в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій проти вимог позивача не заперечує, справу просив розглянути за його відсутності (а.с.34). За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав серії ССІ №474486, номер витягу 29563499 від 06.04.2011р. (а.с.8). Згідно домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , початої 09.04.2014р., власником будинку є [PERSON] (позивач), в якому зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (позивач), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] (а.с.9-12). З довідки, виданої Байбузівською сільською радою 21.02.2020р. №101, вбачається, що [PERSON] в с.Байбузівка, Савранського району, Одеської області, не проживає з 2018 року і по теперішній час (а.с.7). Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.74 листа Верховного Суду України від 26.05.2001р. «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)», при вирішенні спорів, пов`язаних із користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу III ЖК про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Так, відповідно до ст.163 цієї глави ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). Також за правилами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність поважних причин неможливості проживання відповідача за зареєстрованою адресою в житловому будинку [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності, а тому, оцінюючи встановлені обставини справи та відповідні їм норми закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки відповідач вже більше двох років, а саме з вересня 2018 року і по теперішній час не проживає за місцем своєї реєстрації і підстав, передбачених ч.3 ст.71 ЖК України, для продовження терміну зберігання за нею права користування вказаним житловим будинком судом не встановлено, її особистих речей в будинку позивача немає, що свідчить про втрату нею інтересу до цього будинку, як до свого постійного місця проживання, а тому відповідач підлягає визнанню такою, що втратила право користування цим житловим будинком. Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір в сумі 840,80грн..

Outcome: approved