Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

17.01.2019 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнавши останніх та їхнього малолітнього сина та [PERSON] 2011 р.н. такими, що втратили право користування житлом по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві спільної часткової власності належить Ѕ частини даної квартири, іншим співвласником Ѕ частки даної квартири є третя особа [PERSON] Без згоди позивача, проте за відома іншого співвласника відповідачі зареєструвались в даній квартирі, хоча фактично проживають в належному їм будинку по [ADDRESS] . Оскільки добровільно знятись з реєстрації у вказаній квартирі вони не бажають, (створюючи тим самим перешкоди в користуванні нею) позивач змушена вирішувати спір у судовому порядку. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідачі проти задоволення позову заперечують з наступних підстав. Як пояснили відповідачі житловий будинок з надвірними будівля по [ADDRESS] , в якому вони мешкають на даний час є предметом Договору іпотеки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку з чим зареєструватись в ньому разом з дитиною вони не можуть, оскільки це заборонено Договором. Зазначений будинок передано в іпотеку як забезпечення виконання зобов`язання щодо належного та своєчасного виконання зобов`язань [PERSON] по договору позики грошових коштів, укладеному між нею та [PERSON] У разі невчасного виконання договору позики до 04.04.2021 майнові права на будинок перейдуть до позикодавця, а тому ні вони ні їхній малолітній син не будуть мати де жити. У зв`язку із наведеним просять у задоволенні позовуу відмовити, оскільки після 04.04.2021 самі добровільно випишуться із спірної квартири. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечила, пояснивши, що фактично визнання малолітнього [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням приведе до порушення його житлових прав, оскільки іншого житла де б [PERSON] міг приписатися немає. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що він як співвласник Ѕ квартири [ADDRESS] , не заперечує щоб там проживали відповідачі. В зв`язку з цим просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.10.2005 року [PERSON] та [PERSON] в рівних частках придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2016 року [PERSON] є співвласником Ѕ частини вищевказаної квартири (а.с.13). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Славутської міської ради Хмельницької області від 03.09.2018 №7447/26-14 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.5). Згідно даних акту від 18.12.2018, складеного комісією Славутського КП «ЖКО» за результатами проведення перевірки квартири [ADDRESS] встановлено, що за вказаною адресою (а.с.6) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ніколи не проживали. Водночас в матеріалах справи наявна копія договору позики від 05.04.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] готівкою в гривнях суму еквівалентну 2700 доларів США, які позичальник зобов`язується повернути до 04.04.2021 (а.с.48). На забезпечення виконання вказаного Договору між цими ж сторонами укладено Договір іпотеки від 05.04.2018, відповідно до якого Іпотекодавець передав Іпотекодержателю житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно п.5.1 Договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, якщо на момент строку виконання зобов`язань за договором позики вони не будуть виконанні повністю. Також однією з умов даного Договору є те, що Іпотекодавець засвідчує, що внаслідок укладення договору іпотеки не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в т.ч. неповнолітніх, малолітніх, яких Іпотекодавець зобов`язаний утримувати за законом чи договором; відсутні права користування будинком малолітніми чи неповнолітніми дітьми будинком (п.2.1.16) Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд враховує наступне. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачі не є членом сім`ї позивача, не несуть жодних матеріальних витрат на квартири утримання, окрім того фактично проживають за іншою адресою та мають власну нерухомість, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у частині вимог про визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідачі не позбавлені можливості зареєструватися за адресою фактичного проживання. Таке рішення буде законним і справедливим та захистить права позивача як власника частини квартири. Доводи третьої особи про те, що він не заперечує проти того, щоб відповідачі проживали на його частині квартири суд до уваги не бере, оскільки частки житла в натурі не виділені. Щодо вимог позивача про визнання такою що втратила правом користування малолітнього [PERSON] суд враховує наступне. Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Таким чином, місце проживання дитини віком до 10 років може бути зареєстроване за місцем проживання батьків (одного з них). Судом встановлено, що малолітній фактично проживає з батьками, але там зареєструватися не має можливості враховуючи обмеження встановлені Договором іпотеки. Судом враховується висновки органу опіки і піклування Славутської міської ради викладені у висновку від 26.02.2019, відповідно до якого у разі задоволення позову будуть порушені права [PERSON] 2011 року народження. Оскільки судом прийнято рішення про визнання батьків [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою де вони були зареєстровані, а місце майбутньої його реєстрації на даній стадії не є відомим, оскільки зареєструвати його за фактичною адресою місця проживання батьків неможливо, підстави для зняття з реєстрації малолітнього [PERSON] відсутні з метою недопущення його прав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Outcome: partial