Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~16.01.2019 [PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із даним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що від державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області позивач дізнався про наявність виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № VIMOCS9FI11143 від 30.05.2011 у сумі 146133,93 грн. Дане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] Позивач вважає даний виконавчий напис нотаріуса таким, що не відповідає вимогам закону, так як він виданий за відсутності безспірності суми заборгованості, відсутності вимоги банку до боржника перед вчиненням виконавчого напису, а також вчинення виконавчого напису після закінчення трирічного строку з дня виникнення права вимоги. За таких підстав позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5168 від 07.06.2017, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 146133,93 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.01.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву, а третім особам для подання пояснення щодо позову, а також витребувано докази та призначено розгляд справи по суті на 13.02.2019. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач та його представник не зявились. Представник позивача адвокат [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~явку уповноваженого\~представника до\~суду не\~забезпечив без повідомлення причин його неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, правом подання пояснення щодо позову не скористалась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не з'явився, правом подання пояснення щодо позову не скористався, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали цивільної та нотаріальної справ та матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених\~законом. \~ \~ \~ \~Порядок вчинення виконавчого напису встановлений Законом України «Про нотаріат» (далі Закон) та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі Порядок), затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Так, ч. 1 ст. 88 Закону визначає, що якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, нотаріус вчиняє виконавчі написи. Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами,\~за якими\~боржниками допущено\~прострочення платежів\~за зобовязаннями, додаються: а)\~оригінал кредитного\~договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Суд встановив, що [PERSON] 30.05.2011 підписав заяву позичальника № VIMOCS9FI11143, яка разом із «Умовами та правилами, Тарифами» складає кредитний договір, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказане підтверджується копією даної заяви, наявної в матеріалах нотаріальної справи за виконавчим написом. 01.06.2017 банк направив на адресу боржника вимогу про усунення порушень за кредитним договором № VIMOCS9FI11143 від 30.05.2011, в якій вимагав від [PERSON] сплатити суму боргу за даним кредитним договором, яка становить 143633,93 грн. 07.06.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору № VIMOCS9FI11143 від 30.05.2011 для стягнення з [PERSON] боргу частинами за вказаним кредитним договором у сумі 143633,93 грн. та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису у сумі 3000,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення з 30.05.2011 по 14.05.2017. На підставі даної заяви приватний нотаріус [PERSON] вчинила виконавчий напис від 07.06.2017, реєстровий № 5165, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 143633,93 грн., які є боргом за кредитним договором № VIMOCS9FI11143 від 30.05.2011, з яких: залишок заборгованості за кредитом 18723,19 грн.; комісія 2061,40 грн.; пеня 115533,44 грн.; штраф 6815,90 грн. Вказаний виконавчий напис був предявлений відповідачем до виконання. Постановою державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] від 19.10.2017 відкрито виконавче провадження № 54949560 за вказаним виконавчим написом нотаріуса. Разом з тим, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.\~\~Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.\~50,\~87,\~88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить протилежне. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису та чи вчинений виконавчий напис у строк, встановлений стягувачу для предявлення боржнику вимоги. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 06.09.2018 у справі № 206/931/16-ц. Разом з тим, при вчиненні виконавчого напису нотаріус вирішив стягнути з позивача одночасно пеню у сумі 115533,44 грн. та штрафи у сумі 6815,90 грн. за порушення боржником грошового зобовязання, що не відповідає вимогам ст. 61 Конституції України. Крім цього, згідно з п. 3.4 глави 16 Порядку строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Суд встановив, що згідно з умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, погашення заборгованості повинно було здійснюватися шляхом внесення позичальником на рахунок банку щомісячного платежу у розмірі 1120,75 грн. Строк внесення останнього платежу 29.05.2014. Так як кредитний договір встановлює окремі зобовязання, які визначають обовязок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тобто строк для предявлення вимоги боржнику стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання позичальником обовязку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. За таких обставин трирічний строк, визначений ч. 1 ст. 88 Закону, повинен також обраховуватись окремо щодо кожного щомісячного платежу, який повинен був здійснити позивач на користь банку. При цьому такий трирічний строк для останнього платежу закінчився 30.05.2017. Разом з\~тим,\~такі обставини\~не були\~враховані приватним\~нотаріусом і\~виконавчий напис\~вчинений нею\~07.06.2017,\~тобто без\~дотриманняумови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Крім цього, відповідно до п. 5.1, 5.2, 5.3 глави 16 Порядку виконавчий напис\~вчинюється на\~оригіналі документа\~(дублікаті\~документа,\~що має\~силу оригіналу),\~що встановлює\~заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. Суд встановив, що у своїй заяві про вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що просить стягувати борг частинами. Однак з аналізу вказаних вище норм Порядку вбачається, що при стягненні боргу частинами за кожним стягненням має бути вчинений виконавчий напис. Разом з тим, в даній справі нотаріус вчинив лише один виконавчий напис щодо однієї суми заборгованості у розмірі 143633,93 грн. із зазначенням складових частин суми боргу. Вказане дає суду підстави вважати, що з урахуванням вимог Порядку виконавчий напис мав бути вчинений на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Разом з тим, в порушення таких вимог нотаріус вчинив виконавчий напис на окремому нотаріальному бланку, а в кредитному договорі лише зробив відмітку про вчинення виконавчого напису. Вказані вище обставини у сукупності дають суду підстави вважати, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами, а відтак позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved