overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

15.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 11.09.2014 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 768, між нею та [PERSON] Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сімейні стосунки не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, виховання дитини, втрату нормальних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинено в 2015 році, тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження родини неможливо. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON], надав письмову заяву, в якій визнає позовні вимоги позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 11.09.2014 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №768, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] яке долучено до матеріалів справи. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], копію якого долучено до матеріалів справи. На даний час син проживає з матір'ю - [PERSON] Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, виховання дитини, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено в 2015 році, з цього часу загальне господарство не ведуть, проживають окремо, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з [PERSON], відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON], суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

15.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі вона з 17.08.2010 року по 25.02.2013 року перебувала у шлюбі і народила дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Позивач поставила питання про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на дитину, з врахуванням уточнення до позовних вимог, в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що останній з сімєю не проживає, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач до суду повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.\~\~ Зі свідоцтва про народження, виданого відділом РАГС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 18.02.2011 року, актовий запис № 217, видно, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], яка народилася 04.02.2011 року у [PERSON]. Відповідач, який є батьком дитини, відповідно до ст. 180 СК України, зобовязаний матеріально утримувати свою дитину. Згідно з наявною в справі довідкою за підписом депутата Барвінківської міської ради Харківської області від 03.09.2015 року, дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживає з матірю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, те, що відповідач не працює і не має постійного заробітку, і доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно, як того прохає позивач. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

15.09.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.07.2009 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що співжиття з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Вони не підтримують подружні стосунки з січня 2011 року та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, але надала до суду заяву, якою на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився без поважних причин, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області 31.07.2009 року (а.с.7), сторони уклали шлюб 31.07.2009 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 318. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

15.09.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. В своїй заяві вона вказала, що 07.06.2009 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області, про що видано свідоцтво [NUMBER] Від цього шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними не склались, вони мають різні погляди на сімейне життя, в сім'ї не має злагоди, тому вона звернулась з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В зв'язку з такими обставинами вона змушена звернутись до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання сина. Відповідач працює за наймом, виконує роботи з будівництва та ремонту нерухомості, матеріально забезпечений та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В зв'язку із тим, що відповідач не має постійного стабільного доходу, його заробіток носить мінливий характер, тому вона має намір одержувати кошти на утримання сина в твердому грошовому виразі, в розмірі по 1000 гривень щомісячно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги змінила, просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 400 грн. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнає, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн., щомісячно до повноліття дитини. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно копії повторного свідоцтва про народження дитини [NUMBER], яке видане 10.11.2009 року батьком [PERSON] записаний [PERSON] ( а. с. 4 ). Відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою і що розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 184 СК України регламентує порядок визначення аліментів в твердій грошовій сумі, який розповсюджується на випадки, коли платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, при цьому суд може визначити за заявою платника або одержувача розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі - 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

15.09.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 08.12.2007р. між нею та з відповідачем по справі [PERSON] було зареєстровано шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції в м.Донецьку, актовий запис № 720. Неповнолітніх дітей від шлюбу в них немає. З травня 2010 року сімейно-шлюбні відносини вони припинили з причини постійних сварок між ними, які виникали через різні погляди на сімейне життя, різних звичок, характерів та уподобань, в них відсутній інтерес один до одного. З 2014 року вони мешкають окремо і не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу суперечить її інтересам, вона вважає, що неможливо зберегти їх сімю. Вона вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просила розірвати шлюб. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON]. Позивачка [PERSON] до попереднього судового засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, оскільки вона зареєстрована в [INFO], а мешкає в м.Київ і має складності у виїзді з міста. В своїй заяві позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.(а.с.5, 24) Відповідач [PERSON] до попереднього судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій повністю підтримав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення.(а.с.4, 17, 19) Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про укладання шлюбу вбачається, що сторони - позивачка [PERSON] (до шлюбу Голоцукова) та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі з 08.12.2007 року, шлюб зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції в м.Донецьку, актовий запис № 720. (а.с.3). Судом встановлено, що неповнолітніх дітей у сторін немає, \~сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з травня 2010 року з причини постійних сварок між ними, які виникають через різні погляди на сімейне життя, різних звичок, характерів та уподобань, відсутністю інтересу один до одного, мешкають окремо, примирення між сторонами не можливе, шлюб суперечить інтересам позивачки. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що \~подальше \~спільне \~життя \~подружжя \~і збереження \~шлюбу \~суперечило \~б \~інтересам \~одного \~з них, інтересам \~їхніх дітей, \~що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За \~ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. \~Враховуючи те, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, шлюб між нею та [PERSON] слід розірвати, \~прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

15.09.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.02.2014 року між нею та відповідачкою по справі був укладений договір позики, відповідно до якого, вона передала [PERSON] грошові кошти в сумі 1200 грн., які відповідачка зобовязалась повернути до 11.03.2014 року. У вказаний строк відповідачка борг не повернула та відмовляється його повертати. Просить стягнути з відповідачки борг в сумі 1200 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 487,20 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні (позичальнику) кошти або речі, позначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики) або така ж кількість речей такого ж роду і якості. Договір позики вважається увязненим з моменту передачі чи грошей інших речей, визначених родовими ознаками. У судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено договір позики від 25.02.2014 року, згідно якого остання зайняла гроші у [PERSON] в сумі 1200 грн., які зобовязалась повернути до 11.03.2014 року. Таким чином, сторони уклали договір позики на суму 1200 грн. Суд бере до уваги основну суму заборгованості у розмірі 1200 грн. й вважає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідачки, бо на час розгляду справи вказана сума позивачці не повернена. Згідно ст.88 ЦПК України, на користь позивачки підлягає стягненню з відповідачки витрати зі сплати судового збору в сумі 487,20 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

15.09.2015 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги було задоволено. 25.09.2015 року, відповідач - Комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради, не погодившись з рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2015 року, подав апеляційну скаргу на дане рішення суду. 29 вересня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області дану цивільну справу було повернуто до Самарського районного суду м Дніпропетровська для належного оформлення, оскільки судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Сторони в судове засідання не зявились, тому у звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, судом було задоволено позовні вимоги позивача, але судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно п. 4 ч. 1\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~\~\~ Оскільки позовні вимоги [PERSON] до Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради про визнання незаконним та скасування судового наказу про накладення дисциплінарного стягнення - догани, були розглянуті судом в повному обсязі та судом не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, тому суд дійшов висновку, що слід винести додаткове рішення по справі, де слід судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

15.09.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 23.09.2000 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які за згодою сторін мешкають із матір'ю. З теперішнього часу вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2000р., від якого згідно свідоцтв про народження мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З теперішнього часу сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

15.09.2015 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.02.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Однак відповідачка станом на 31.07.2015 року має заборгованість на суму 3683,10 грн., а саме: 417,13 грн. заборгованість за кредитом; 1104,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1510,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 151,58 грн. штраф (процентна складова). На даний час кредитна заборгованість відповідачкою не погашена, тому просить стягнути з відповідача таку. Представник позивача на розгляд справи не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи не зявилася, будучи своєчасно і належно повідомленою про час і місце розгляду справи, про що є відмітка в справі. Причини неявки суду невідомі. Оцінивши вищевстановлене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що 10.02.2011 року [PERSON] уклала кредитний договір відповідно до якого вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до довідки розрахунку заборгованості [PERSON] по кредитному договору від 10.02.2011 року заборгованість по кредиту складає в сумі 3683,10 грн.. Виходячи з цього суд вважає, що факт заборгованості відповідачем перед ПАТ КБ «ПриватБанк» є безспірним, і обгрунтовано доведеним. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved