Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

15.03.2018 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 07.05.2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №498 та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При цьому посилалася на те, що 07.05.2005 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З травня 2017 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. На даний час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. А тому просила суд шлюб між ними розірвати та з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи із дня предявлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 20.04.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підтовче судове засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою суду від 11.05.2018 року закрито підготовче провадження та цивільну справу №711/1989/18 призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Додатково повідомила, що працює начальником відділу планування ТОВ «4А», її дохід складає близько 5500 грн. на місяць. Син [PERSON] навчається в 7-му класі ЗОШ № 33 ім. В. Симоненка. Стан здоровя її та дитини задовільний. При цьому просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує, наполягала на відшкодуванні сплаченого при зверненні до суду судового збору. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ст. ст. 128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Суд оголосивши заяву позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні їх правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, - [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Залива) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 07.05.2005 року, про що зроблено актовий запис № 498 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва (а.с. 5). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 110 СК України, один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 1ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За таких обставин [PERSON] зобовязаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Враховуючи, що відповідач проживає окремо від дитини, а фактично її піклуванням займається позивачка, то вона має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду та вимог ст. 182-184 СК України суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню та необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2018 року і до 05.08.2023 року, тобто до повноліття [PERSON]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, судові витрати щодо вимог про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 704,80 грн., а судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу, в якості відшкодування понесених позивачем судових витрат необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280, 284, 354, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved