Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

16.03.2018 року до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.11.2004 року виконкомом Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, актовий запис № 04. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.11.2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, актовий запис № 4. Далі в позові зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні поняття про сімейні стосунки, які повинні бути між чоловіком та жінкою. Через відсутність взаємоповаги, любові та взаємодопомоги з боку відповідача, різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки в сімї постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до розпаду сімї. Шлюбні відносини між ними припинені з липня 2016 року, проживають вони з відповідачем окремо, спільного господарства більше не ведуть. Від шлюбу мають трьох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають на даний час з нею. В позові позивач зазначила, що за рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області відповідач з грудня 2017 року сплачує аліменти на утриманні їхніх дітей. Вважає, що причини, які спонукали її на розірвання шлюбу, є обґрунтованими і її подальше спільне життя з відповідачем суперечитиме їх інтересам. Прохає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 20.11.2004 року виконкомом Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, актовий запис № 04. Після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Васюк». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду письмову заяву від 23.05.2018 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити та не надавати строку на примирення, так як воно неможливе, зазначила про бажання залишити прізвище «Васюк» (а.с. 29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду письмову заяву від 23.05.2018 року про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував, позов визнав, прохав його задовольнити та не надавати строку на примирення, так як воно неможливе (а.с. 26). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін, при проведенні підготовчого судового засідання. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за таких підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 20.11.2004 року та зареєстровано виконкомом Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 04, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого виконкомом Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, серії 1-ЖС № 122804 від 20.11.2004 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 007717, виданого 14.04.2005 року Полтавською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області (а.с. 7), дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 259181, виданого 04.08.2014 року виконавчим комітетом Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області (а.с. 9), дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 303178, виданого 26.04.2016 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 11). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинено з липня 2017 року, відносин, які притаманні подружжю, сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали в своїх письмових заявах, тому у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя та місця проживання спільних дітей на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, не клопотали про надання строку для примирення, відповідних заяв не надавали. Додатково, в своїх письмових заявах вказали на те, що примирення неможливе. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя та спільних дітей. Відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову в повному обсязі, обставини, які в ньому викладені не заперечував. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що в розглядуваному випадку, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, за таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч. 1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, бажає залишити його після розірвання шлюбу, про що зазначила в своїй позовній заяві. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач в позові зазначила про те, що залишає за собою витрати, повязані зі сплатою судового збору. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України. Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Outcome: approved