Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

16 травня 2014 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся з позовом [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на домоволодіння. Просив суд ухвалити рішення, яким: - Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане 05.09.1986 року Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою, після померлої [INFO] [PERSON]; - Визнати за ним - [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та складається з: житлового будинку (літ. «А», «а», «а1», «аг») площею 62,4 м2; погребу (літ. «Д») площею 10,6 м2; гаражу (літ. «Ж») площею 23,5 м2; вбиральні (літ. «З») площею 2,2 м2; сараю (літ. «И») площею 10,8 м2; літнього душу (літ. «Л») площею 1,8 м2; колодязю (літ. «к») площею 8 м2; огорожі («№1») площею 29,8 м2. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином. Письмово суд про причини неявки суд не повідомляв. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що в провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом [PERSON] про визнання права власності на ? частину домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], як спільно нажитого і побудованого під час шлюбу з померлою дружиною - [PERSON] Під час розгляду справи з Полтавського обласного нотаріального архіву було витребувано копію спадкової справи та свідоцтво про право на спадщину, видане Другою [PERSON] нотаріальною конторою, після померлої [PERSON] (матері померлої дружини позивач ) оскільки [PERSON] та [PERSON] вказували на те, що спірне домоволодіння було успадковане дружиною позивача - [PERSON] і позивачу не належить. Оскільки виявлене свідоцтво про право на спадщину порушує законні права позивача на 1/2 частину домоволодіння, яке вони будували разом з дружиною спільними коштами та зусиллями у позивача виникла необхідність визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним так як при його видачі було грубо порушено норми чинного, на той час, законодавства. [INFO] померла дружина позивача - [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді цілої частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки єдиним власником, згідно правовстановлюючих документів та даних Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно зазначена саме вона. 09.07.1960 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.07.1960 року ([NUMBER]). [INFO] у них народилась донька - [PERSON], та [INFO] народився син - [PERSON]. У 1970 році, згідно свідоцтва на забудову садиби за адресою: [ADDRESS], позивач з дружиною почали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями. В будівництво вказаного житлового будинку вони вкладали спільні кошти та зусилля. Більшість будівельних робіт позивач виконував самостійно, так як має будівельну освіту та відповідні навики. Весь вільний час позивач приділяв будівництву, оскільки його дружина - [PERSON], доглядала за малолітніми дітьми. У 1974 році будівництво житлового будинку з господарськими будівлями було закінчено та введено в експлуатацію. Але, введений житловий будинок з господарськими будівлями був лише 11.02.1993 року про що свідчить акт прийому в експлуатацію закінченого будівництвом житлових і господарських забудов. 02.03.1993 року дружиною позивача було отримано технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, який підтверджує закінчення будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та введення його в експлуатацію. Тобто, до 1993 року жодних правовстановлюючих документів та будь-яких інших документів, які б підтверджували законність побудування домоволодіння не було. Після цього, позивачем та його дружиною було добудовано окремі господарські будівлі і зареєстровано на них право власності, у зв'язку з чим було виготовлено новий технічний паспорт від 08.06.2004 року, який включав всі будівлі, розташовані на земельній ділянці. У зв'язку з тим, що нерухомість потрібно було реєструвати на одного власника і вони визначили, що таким буде дружина позивача - [PERSON] В 1980 році позивач та його дружина - [PERSON] переїхали проживати в приватизовану квартиру [ADDRESS] де були зареєстровані і проживали постійно однією сім'єю до часу її смерті. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5957345 від 21.12.2004 року власником нерухомого майна, а саме, житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], є [PERSON]. Рішення про реєстрацію права власності прийняте 21.12.2004 року. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 5957366 від 21.12.2004 року вартість житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON], складає: 24 073 грн. Після смерті дружини позивач звернувся до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори де йому повідомили, що він не має право на спадкування після померлої дружини, оскільки те що він є власником 1/2 частини спірного домоволодіння не підтверджується правовстановлюючими документами. Оскільки вказані обставини не дають позивачу можливості розпоряджатися своєю власністю порушують його права, а також те, що все домоволодіння, в тому числі його 1/2 частину, можуть успадкувати інші особи, він звернувся до Кременчуцького районного суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, як спільно нажитого за час шлюбу. У зв'язку з наявністю неоскарженого свідоцтва про право на спадщину, видане Другою [PERSON] нотаріальною конторою, Кременчуцьким районним судом було відмовлено позивачу у задоволенні позову. На підставі викладеного представник позивача просив суд позов задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, суду пояснив, що позивач стверджує, що у 1970 році, згідно свідоцтва на забудову садиби, яку було видано не на його ім'я, а на ім'я [PERSON], матері його дружини [PERSON], за адресою [ADDRESS], він почав будівництво житлового будинку с господарськими будівлями, але з показань відповідачів та свідків з'ясувалося, що приїхав він до Кременчука з Росії лише у 1973 року, тобто через три роки після початку будівництва, а в 1974 році будівництво житлового будинку з господарськими будівлями було закінчено та введено в експлуатацію. Не погодився з тим, що до 1993 року жодних правовстановлюючих документів які б підтверджували законність побудування домоволодіння не було, оскільки, що є Свідоцтва на забудову садиби за адресою [ADDRESS], на ім'я [PERSON], також в матеріалах спадкової справи №309/869 від 25.10.1986 року, копія якої нам надійшла з Полтавського обласного нотаріального архіву є інші документи які підтверджують право власності на дане домоволодіння за [PERSON], а саме: Довідка видана Кам'янопотокською сільською радою в тім, що за [PERSON] значиться жилий будинок з відповідними господарчими будівлями, заповіт, згідно якого [PERSON] заповідає все своє майно своїй доньці [PERSON], на підставі якого [PERSON] і було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на даний житловий будинок. Також є Рішення Кременчуцького районного суду від 24.06.1986 року, де суд встановив факт вступу [PERSON] в управління спадковим жилим будинком якій знаходиться за адресою [ADDRESS] і залишився після смерті її матері [PERSON] на підставі якого в подальшому [PERSON] і було видано технічний паспорт на даний житловий будинок з господарчими будівлями. Крім того, не має жодних доказів того, що саме [PERSON] будував даний будинок, окрім невиразних свідчень свідків, що лише бачили його там на дільниці. На підставі викладеного відповідач [PERSON] просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, та вважав їх безпідставними Відповідач [PERSON] просила позов задовольнити. Представники третіх осіб - Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Полтавської області, Реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції в судове засідання не з'явилися, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином. На адресу суду надіслали клопотання про слухання справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладалися на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав: Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. На підставі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданого відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі поданих сторонами доказів судом встановлено наступне: 09 липня 1960 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] 10 листопада 1972 року, на підставі рішення виконкому сільської ради від 29 вересня 1972 року, Виконавчим комітетом районної ради депутатів трудящихся було [PERSON] видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Україниської РСР, відповідно якого [PERSON] виділено державного фонду присадибних земель Кам'янопотоківської сільської ради земельну ділянку площею 0,07 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. За життя [PERSON] залишила заповіт від 21 вересня 1978 року, що був нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів , відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла повністю своїй дочці [PERSON]. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 16 червня 1986 року за № 21-205 за громадянкою [PERSON] значився жилий будинок з відповідними господарчими будівлями, що знаходиться в селі Садки Кременчуцького району Полтавської області і розташовані на земельній ділянці радгоспу ім. Щорса, розміром 0,01га. Жилий будинок цегляний,критий шифером, 1984 року забудови. 25 вересня 1986 року [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до якого спадкове майно не яке видано це свідоцтво складається з житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходяться в с. Садки Кременчуцького району Полтавської області, та в цілому складається з будинку загальною площею 49 кв.м., колодязя, погреба. 11 лютого 1993 року житловий будинок [ADDRESS] був введений в експлуатацію, що підтверджується відповідним актом. Таким чином, відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 30 листопада 2004 року Кам'янопотоківською сільською радою Кременчуцького району, [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Підставою для вищезазначеного свідоцтва є рішення виконкому Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про оформлення право власності. За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON], Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже спадкоємством вважається перехід права померлого ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців) у порядку передбаченому статтями 529-535 ЦК Української РСР. Для спадкоємців, хто прийняв спадщину, виникають як майнові права так і обов'язки. До майнових прав належить зокрема право власності. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований в 1973-1974 роках. У цих роках питання набуття права власності регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року « Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» ( далі Указ від 26 серпня 1948 року), що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року « Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» ( далі постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 постанови від 26 серпня 1948 року визначив, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житловий будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був саме факт збудування ним його з додержанням вимог законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно п. 128 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31 жовтня 1975 року, якщо до складу спадкового майна входить жилий будинок (частина будинку) або квартира в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, державний нотаріус вимагає правовстановлюючий документ про належність будинку (частини будинку), квартири спадкодавцю, довідку-характеристику бюро технічної інвентаризації, а в місцевостях, де інвентаризація не провадилась ,- довідку виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих, а також перевіряє по документах державної нотаріальної контори за місцем знаходження жилого будинку, чи є заборона відчуження жилого будинку (частини будинку), квартири або арешт, накладений на них. Доказів того, що проводилася інвентаризація спірного житлового будинку з господарськими будівля ми суду не було надано. В матеріалах спадкової справи після померлої [PERSON] міститься довідка від 16 червня 1986 року виконкому Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області, в якій зазначено, що згідно з записом в по господарській книзі Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області за №2009 за громадянкою [PERSON], яка була постійним мешканцем [ADDRESS] і померла [INFO] значиться жилий будинок в відповідним господарчими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] і розташовані на земельній ділянці радгоспу ім. Щорс, розміром 0,01 га. Наявність зазначеної довідки в матеріалах спадкової справи спростовує твердження позивача про порушення нотаріусом його прав, оскільки дії нотаріуса відповідають п. 128, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31 жовтня 1975 року. За таких обставин, підстав для задоволення вимоги про визнання недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане 05.09.1986 року Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою, після померлої [INFO] [PERSON] немає, що не підстав для задоволення другої позовної вимоги про визнання за [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed