Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

15.07.2013 року Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 3171,25 дол. США., що за курсом НБУ 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.05.2013 року складає 25338 гривень 29 копійок, вказавши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.02.2006 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 1000 дол. США, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,96%% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою , складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладені договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, яки може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Позивач свої зобовязання виконав належним чином. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав та заборгованість за кредитним договором станом на 31.05.2013 року становить 3171,25 доларів США, з яких: 980,77 доларів США заборгованість за кредитом; 1979,87 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 62,58 доларів США штраф (фіксована частина); 148,03 долари США - штраф (процентна складова). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги зменшив та просить стягнути з відповідача заборгованість по відсотках, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 31.05.2010 року по 31.05.2013 року у розмірі 1276,58 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.05.2013 року складає 10199 гривень 87 копійок. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та заявив клопотання про застосування строку позовної давності встановленої для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кредитну карточку 09.02.2006 року, термін дії якої до 02.2008 року. Доказів тому, що відповідач отримував нову картку з новим строком дії до суду не надано. За Умовами і правилами надання банківських послуг, мінімальний обов'язковий платіж - розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті в межах строку дії картки. Прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані держателю платіжної картки і не були повернуті банку в термін, передбачений договором. Згідно Правил користування платіжною картою, строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при отриманні інших умов продовження, передбачених договором.. У відповідності до правової позиції, викладеній в постановах Верховного Суду України від 18 червня 2014 №6-61цс14 та 19.03.2014 №6-14цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх судів України, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Представником відповідача подано до суду заяву про застосування строків позовної давності та відмову у зв'язку з цим в задоволенні позовних вимог . За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 15.07.2013 року, а термін дії картки встановлений до лютого 2008 року. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed