Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

15.11.2015 року [PERSON] звернулася до Золочівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] в якому просила визнати її такою, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Судові витрати просила покласти на відповідача. Свої вимоги позивач мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить їй згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.10.2003 року. [PERSON] являється колишньою дружиною сина позивачки [PERSON], яка після реєстрації шлюбу з ним з дозволу позивачки по справі була зареєстрована в квартирі. У звязку з розірванням шлюбу відповідачка по справі в листопаді 2010 року зібрала всі свої речі з квартири та покинула її. З вказаного часу її квартиру не відвідувала. Наразі відповідачка створила нову сімю та проживає за адресою: [INFO]. Добровільно знятися з реєстрації у будинку відповідач відмовляється, що порушує право позивачки вільно розпоряджатися своєю власністю, крім того створює перешкоди у оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги, через що вона була змушена звернутися до суду зі вказаним позовом. В судове засідання 29.03.2016 року від позивача надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач\~[PERSON] у судове засідання 29.03.2016 року також не з`явилася, надала суду заяву в якій вона проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить провадити розгляд справи за її відсутності. Від представника третьої особи -Золочівського районного сектору ГУ ДМС у Харківській області надійшла заява, що проти позову не заперечують та просять суд слухати справу за відсутності представника. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.10.2003 року посвідченого комісією по приватизації державного житлового фонду Золочівської селищної ради Харківської області належить [PERSON] (а.с.8). Згідно інформації Золочівського РС ГУДМС України в Харківській області [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO](а.с.8) При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями\~Конституції України\~та ст.ст.15,\~23,405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~([PERSON], 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог\~статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно положень\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Глава 23 Цивільного кодексу України\~встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в\~ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 405 ЦК України\~окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положеннями\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV\~прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 174 ЦПК України\~передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] як колишня дружина сина позивачки, зареєстрована за вказаною адресою, проте понад пять років є відсутньою за місцем реєстрації. Проживаючи за іншою адресою, спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку [PERSON] Доказів наявності домовленості між [PERSON] та [PERSON], стосовно відсутності останнього у будинку, суду не надано, в зв'язку з чим, в розумінні положень ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~суд вважає, що [PERSON] втратила право користування вказаним житлом. Підставою для зняття особи з реєстрації може бути судове рішення про позбавлення особи права користування житлом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] зі зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог у повному обсязі відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на користь [PERSON] з відповідача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір 487,20 грн. та витрати за наданя правової допомоги в сумі 500,00 грн. а всього 987,20 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved