Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

16.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 960,28 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 24.06.2011 року був укладений кредитний договір № А32BRM52430198, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 1 243,00 грн. на строк 12 місяців, з 24.06.2011 року по 23.06.2012 року включно, при цьому відповідач зобов'язався повернути ці грошові кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В результаті невиконання відповідачем умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 31.07.2013 року заборгованість складає 11 960,28 грн., із них: 1 243,02 грн. - заборгованість за кредитом; 0,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 745,80 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8 924,88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 545,73 грн. штрафу (процентна складова). Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача на розгляд справи не явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що 24.06.2011 року між закритим акціонерним товариством «Акцент -Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого на підставі анкети-заяви фізичної особи на отримання споживчого кредиту № А32BRM52430198, відповідачу було надано споживчий кредит в сумі 1 243,00 грн. строком на 12 місяців (з 24.06.2011 року по 23.06.2012 року, включно) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, або у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 62,15 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 39,66 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах та правилах строки. На погашення кредиту відповідач повинен був з «24» по «29» число кожного місяця вносити щомісячні платежі в сумі 165,85 грн. Позичальник зобов'язувався повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до заяви та Умов. В заяві позичальника вказано, що позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків. Винагороди відповідно до заяви та Умов. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватись в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п.3.3 Умов (а.с.5). Своїм підписом у заяві-анкеті про надання кредиту, відповідач погодився з тим, що у разі прийняття банком позитивного рішення про надання йому кредиту Умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифи банку та анкета-заява позичальника будуть складати кредитно - заставний договір між ним та банком (а.с.5 на звороті). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що при укладенні договору кредиту сторони досягли згоди щодо його умов у відповідності зі ст.638 ЦК України, які є обов'язковими до виконання ними. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України ). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України ). З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Позичальникові були запропоновані саме такі умови кредитного договору і відповідач з ними погодився шляхом підписання відповідної заяви позичальника. Аналогічна правова позиція викладена і у Постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року в справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для усіх судів України. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), з якими був ознайомлений [PERSON], та відповідно до яких на нього покладались певні зобов'язання, надано до суду. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, станом на 31.07.2014 року заборгованість складає 11 960,28 грн., із них: 1 243,02 грн. - заборгованість за кредитом; 0,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 745,80 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8924,88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 545,73 грн. штрафу (процентна складова). З наданого банком розрахунку вбачається, що основна заборгованість по кредитному договору становить 1 243,02 грн., заборгованість по процентах - 0,85грн., в той же час як розмір пені становить 8 924,88 грн., що більше як в сім разів перевищує розмір основної заборгованості та суму кредиту, отриману відповідачем. При цьому, за правилами п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Частиною 3 ст.551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 у справі № 6-100 цс 14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Тому, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також приймаючи до уваги, розмір тіла кредиту та суму нарахованої позивачем пені, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 1 250 грн. Оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання належним чином, то банк-кредитор має право вимагати виконання зобов'язання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які є складовою частиною кредитного договору, передбачено, що у випадку порушення позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2., 3.2.3 даних Умов, банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. У п.5.3 цього Умов зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. З наведеного вбачається, що такі види неустойки як пеня і штраф застосовані банком за різні види порушень умов кредитного договору, який відповідачем у встановленому законом порядку не оспорений. Згідно з п.5.5 Умов та укладеного між сторонами кредитного договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) встановлені тривалістю 5 років. Як підтверджено матеріалами справи, банком вчинено всі дії, передбачені законом та умовами договору кредиту, а оскільки відповідач умов договору не виконував, то банк-кредитор має право вимагати виконання зобов'язання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Розрахунки по заборгованості, не викликають сумнівів у їх вірності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що загалом вимоги банку задоволені на суму в повному обсязі, відповідач має відшкодувати банку судові витрати в розмірі 243,60 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial