overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

16 січня 2014 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Позивачка вказує на те, що з 14 лютого 2002 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати дітей належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково та просив суд призначити мінімальний розмір аліментів. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 14 лютого 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб між сторонами не розірвано. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене,суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням мінімального розміру прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 800 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до їх повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

16 січня 2014 року представник Банку Рогатинський О.В. звернувся до суду із скаргою, в якій вказує, що за рішенням суду на виконанні державного виконавця відділу державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції знаходився виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь Банку заборгованості за кредитним договором. Державний виконавець Кшевжинський Р.М. постановою від 24 жовтня 2013 року повернув виконавчий лист у зв'язку з неможливістю виконати, оскільки боржник [PERSON] відсутня за адресою її місця проживання. Представник Банку вважає такі дії державного виконавця незаконними, оскільки він не виконав всіх вимог чинного законодавства щодо розшуку боржника. Просить визнати постанову незаконною і скасувати її, зобов'язати відновити виконавче провадження. В суд представник подав заяву про розгляд скарги без його участі, доводи скарги підтримує. Державний виконавець до суду не прибув, подав заяву про розгляд скарги без його участі, проти скарги заперечує. Дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що вона підлягає до задоволення. В суді встановлено, що на підставі виконавчого листа суду державний виконавець повинен був здійснити стягнення коштів з [PERSON] на користь Банку. В постанові про повернення виконавчого листа зазначено, що за адресою реєстрації місця проживання [PERSON] не проживає, місцезнаходження невідомо. Відповідно до ст.. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Державний виконавець не надав суду доказів про те, що він приймав заходи по розшуку [PERSON] З огляду на встановлені обставини суд вважає скаргу обґрунтованою, оскільки державний виконавець не прийняв заходів по розшуку боржника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

16 січня 2014 року ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова позовна заява [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Креді агріколь банк» та треті особи, які не заявляють самостійних вимог, [PERSON], Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним Договору про відступлення прав за договором іпотеки від 27 вересня 2012 року - була залишена без розгляду. Вказана ухвала набрала законної сили. 13 травня 2014 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову. Сторони в судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 5 ст. 154 ЦПК України - питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 травня 2013 року Дзержинський районний суд міста Харкова виніс ухвалу про забезпечення позову, а саме порядку забезпечення позову, суд ухвалив заборонити відчуження нежитлових приміщень 1-го поверху №15-1, 15-8, 15-9, 15-10 в літ. «А-4», загальною площею 64,9 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які належать на праві власності [PERSON], податковий номер [NUMBER], до розгляду цієї справи по суті. Рішення по цій справі набрало законної сили, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України - є підстави для скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

16 січня 2014 року ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова позовна заява [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Креді агріколь банк» та треті особи, які не заявляють самостійних вимог, [PERSON], Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним Договору про відступлення прав за договором іпотеки від 27 вересня 2012 року - була залишена без розгляду. Вказана ухвала набрала законної сили. До суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову. Сторони в судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 5 ст. 154 ЦПК України - питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 травня 2013 року Дзержинський районний суд міста Харкова виніс ухвалу про забезпечення позову, а саме порядку забезпечення позову, суд ухвалив заборонити відчуження нежитлових приміщень [ADDRESS], які належать на праві власності [PERSON], податковий номер [NUMBER], до розгляду цієї справи по суті. Рішення по цій справі набрало законної сили, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України - є підстави для скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

16 січня 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 2007 року по жовтень місяць 2013 р. проживали з відповідачем однією сім'єю. Під час спільного проживання народилися діти: донька - [PERSON], [INFO] року і син - [PERSON], [INFO] р. Вказала, що вона сама утримує дітей, а відповідач ухиляється від батьківських обов'язків, гроші на утримання дітей не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки щомісячно до повноліття дітей. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала письмову заяву, в якій позов підтримала, а справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, але надав письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони у період з 01 січня 2007 р. по жовтень місяць 2013 р. проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. У період спільного проживання, а саме, [INFO] р. у них народилася донька - [PERSON], а [INFO] р. син - [PERSON], батьком яких є відповідач у справі. Встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від сім'ї. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З'ясовано, що відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дітей, не надає позивачу допомоги на їх утримання. Суд, з урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 16 січня 2014 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] (Далі - позивач) звернувся із вказаним вище позовом та зазначив, що він перебуває в шлюбних відносинах із [PERSON]Н (далі - відповідач). У шлюбі у них народились діти: [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Звернення обумовлене тим, що спільне життя між ним та відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені. Просить суд розірвати шлюб між ним і відповідачем, зареєстрований 24.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області,актовий запис №53, та не давати терміну для примирення. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надіслав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Згідно ухвали Гребінківського районного суду від 06.07.2015 було викликано відповідача через оголошення у пресі за останнім відомим місцем реєстрації, таким чином, відповідач вважається належним чином повідомлена про судове засідання, однак не зявилась на вказану дату та час у судове засідання. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 097194 сторони з 24.04.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Згідно свідоцтв про народження дитини у шлюбі у них народились діти: [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] ( а.с. 6, 7). Як вбачається із позовної заяви шлюб між сторонами не склався, спільне господарство вони не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вказане згідно частини 2 статті 112 СК України є підставою для постановлення рішення про розірвання шлюбу з огляду на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на те, що відповідач належним чином викликалась у судове засідання, однак не зявилась у судове засідання, заперечень на позов не подала, суд вирішує справу відповідно до принципу змагальності і диспозитивності на основі наявних матеріалів справи. На підставі зазначеного, зважаючи на те, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити, а шлюб, що зареєстрований між сторонами 24.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області,актовий запис №53, розірвати. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору (а.с. 1). З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24, статті 112, частини 3 статті 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 27 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачкою має двох неповнолітніх дітей, які мешкають з ним. Через втрату почуттів взаємної поваги та любові, сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав зазначивши, що з відповідачкою немає наміру примиритися, подружні стосунки не підтримує з червня 2014 року. На підставі викладеного просив про задоволення позову. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу з підстав зазначених позивачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 05. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, які мешкають з позивачем. Причинами розпаду сім'ї стала втрата почуттів любові та взаємної поваги. Зазначені факти підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюбу та свідоцтвами про народження дітей. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 17 серпня 2013 року. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття любові втрачено. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу не можливе, тому позивач звернувся з зазначеним позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримали повністю. Від стягнення судових витрат з відповідачки [PERSON] відмовився. Відповідачка [PERSON] позов визнала, на розірвання шлюбу згодна. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Заслухавши сторони, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 17 серпня 2013 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 892, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8). Причинами розпаду сім'ї є те, що сторони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття любові втрачено, що в судовому засіданні підтвердили як позивачка, так і відповідач. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться з 09 січня 2015 року. Проти примирення категорично заперечують як позивач, так і відповідачка. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки, а тому шлюб необхідно розірвати. Від стягнення судових витрат з відповідачки позивач відмовився. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 22 вересня 2006 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 10 жовтня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №601. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з грудня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про поділ майна, що є сумісною власністю не виникає. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 10 жовтня 2009 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №601 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з грудня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

16 січня 2015 року [PERSON], звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 24 листопада 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], який на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Вони з відповідачем живуть окремо, і той добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має дохід, тому просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні, позовні вимоги змінила, і просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що праацює, і погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі від якого мають сина [PERSON] [INFO], батьком якого, згідно свідоцтва про народження, є відповідач по справі. Всупереч положень ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, [PERSON] як батько, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, чим грубо порушує права останнього. Відповідач є працездатним, немає інших осіб, що перебувають на його утриманні. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання дитини, а тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховуючи положення ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, з врахуванням того, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі, в якому просить позивачка, тобто в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Вказаний розмір аліментів не буде суперечити вимогам закону. Судові витрати згідно ст.79, 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved