Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

15.06.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельні ділянки, що розташовані на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 28.10.2011 року помер її чоловік [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої в тому числі входять 1/3 земельної ділянки площею 0,6466 га кадастровий номер 1825088300:02:002:0006 цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства і межі якої зазначені в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД №553910, виданого на імя [PERSON] 11.03.2009 року на 1/3 земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер 1825088300:02:002:0005 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і межі якої зазначені в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД №553909, виданого на імя [PERSON] 11.03.2009 року, що розташовані на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Вказані земельні ділянки спадкодавець [PERSON] в свою чергу успадкував після смерті його матері [PERSON], яка померла 19.03.2009 року, отримав у нотаріуса Свідоцтво про право на спадщину за законом, але за життя не зареєстрував відповідно до законодавства у відділі земельних ресурсів. Позивач в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, крім неї після смерті [PERSON], який помер 28.10.2011 року спадщину більше ніхто не приймав. Просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки після смерті чоловіка у порядку спадкування за законом так як нотаріус письмово повідомила її про неможливість оформлення спадщини в звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку та рекомендував звернутися для вирішення зазначеного питання до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, на адресу суду надійшла заява, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Так, за матеріалами справи судом встановлено, що 08.10.1986 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.9). 28.10.2011 року [PERSON] помер в м. Радомишлі у віці 48 років (а.с.10). Як вбачається із матеріалів справи ще за життя [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 19.03.2009 року, 1/3 земельної ділянки площею 0,6466 га кадастровий номер 1825088300:02:002:0006 цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства і межі якої зазначені в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД №553910, виданого на імя [PERSON] 11.03.2009 року на 1/3 земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер 1825088300:02:002:0005 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і межі якої зазначені в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД №553909, виданого на імя [PERSON] 11.03.2009 року, що розташовані на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.13-15). Однак правовстановлюючі документи на зазначені вище земельні ділянки у спадкодавця [PERSON] відсутні. За інформацією Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 12.07.2016 року, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 28.10.2011 року, крім заяви [PERSON] інших заяв про прийняття спадщини в спадковій справі немає (а.с.30). Згідно наданих приватним нотаріусом [PERSON] позивачеві розяснень вбачається, що в звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на спірні земельні ділянки позивачеві рекомендовано звернутися до Радомишльського районного суду для вирішення питання в судовому порядку (а.с.11). Як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на оспорювані земельні ділянки, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved