Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

15 липня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі, які фактично не проживають у вказаному житловому приміщенні понад п`ять років, фактичне місце проживання вказаних осіб позивачу невідомо. Крім того, відповідачі жодним чином не приймають участі в утриманні даної квартири та не сплачують кошти за житлово-комунальні послуги. Враховуючи те, що позивачка не має можливості належним чином здійснювати своє право власності у зв`язку із реєстрацією в ній відповідачів, тому для захисту свого порушеного права вона звернулася до суду із вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила, що повністю підтримує свої позовні вимоги та просить їх задовольнити, при цьому, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзиви на заявлені вимоги до суду не надійшли. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому на підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України суд ухвалив про подальший заочний розгляд справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, враховуючи заяву позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення №00945 серія Б, виданого 20.09.2005 року Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією, [PERSON] вселилась до квартири [ADDRESS] . Відповідачі з 22.04.2016 року та 23.06.2016 року зареєстровані у квартирі, що підтверджується відповідною довідкою Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.07.2020 року та інформацією наданою на запит суду. Як зазначає позивач та встановлено судом, відповідачі не проживають у зазначеній квартирі з часу їх реєстрації, що підтверджується актом від 10.07.2020 року. Стаття 71 ЖК УРСР визначає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. В судовому засіданні не було встановлено підстав за яких жиле приміщення квартири [ADDRESS] зберігається за тимчасово відсутніми відповідачами понад шість місяців враховуючи, що вони не є членом сім`ї позивача. Згідно з положеннями статті 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі в судове засідання не з`явились, не надали доказів поважності причин непроживання в квартирі з моменту реєстрації. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі понад шість місяців відсутні в квартирі [ADDRESS] суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеною квартирою. На підставі викладеного,

Outcome: approved