Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

15 червня 2016 року Публічне Акціонерне Товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі АТ «Укрексімбанк» або Банк) в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 9001,04 грн. та сплаченої суми судового збору у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 26 листопада 2014 року між АТ «Укрексімбанк» та [PERSON] був укладений Договір № 8082131445БС/2014-11 про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту (надалі Договір). Відповідно до умов укладеного Договору, відповідач отримав у позивача кредит в сумі 5000,00 грн., зі строком погашення 31.10.2016 року, та зобовязався в порядку та на умовах, що визначені Договором повернути кредит та сплатити проценти за його користування, інші платежі, відшкодувати збитки. Позивач умови Договору виконав у повному обсязі. Відповідач в порушення умов Договору та законодавства, взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, станом на 30.05.2016 р. має заборгованість, яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 4280,37 грн., заборгованість по процентам - 1681,19 грн., заборгованість по пені - 3039,48 грн., усього - 9001,04 грн. У добровільному порядку спір вирішити не надалося можливим, у звязку з чим позивач був змушений звернутись до суду. У судове засідання представник позивача не прибув, через канцелярію суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому наполягав на постановленні по справі заочного рішення. Відповідач до суду не зявився, про день та час розгляду справи належним чином був сповіщений, що підтверджено письмовими матеріалами справи, причину не явки суду не повідомив. 19 вересня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 26 листопада 2014 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту № 8082131445БС/2014-11 від 26.11.2014 року (а.с. 7-8). За умовами укладеного договору, Сторони домовилися про відкриття Банком Клієнту Кредитної лінії, у межах якої Банк надає Клієнту Кредит з Лімітом у розмірі не більше 5000,00 гривень, для проведення операцій із застосуванням Картки, а Клієнт зобовязується повернути Кредит Банку та сплатити йому проценти за користування Кредитом у порядку та на умова, визначених цим Договором. Дія кредитної лінії припиняється 31.01.2016 року (п. 2.1., п. 2.3 Договору). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотків. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобовязання повинні виконуватись належним чином, згідно з вимогами договору та у встановлений строк, що передбачено ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України. Як встановлено судом, позивач свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн, що підтверджено Поточною випискою банку з рахунку відповідача (а.с. 10-11). Відповідач [PERSON], в порушення умов укладеного Договору свої зобовязання належним чином не виконував, що призвело до заборгованості. Відповідно до ст. 611 ч. 1 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання. Пунктами 6.2., 7.1.-7.2., 7.5. укладеного Договору, закріплено, що відповідач зобовязався сплатити позивачу суму кредиту, процентів та інших платежів, відшкодувати позивачу збитки. Зазначені вимоги, відповідач за час розгляду справи у суді також не виконав. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед АТ «Укрексімбанк» (а.с. 9), з яким суд погоджується та який узгоджується з матеріалами справи, станом на 30.05.2016 року заборгованість становить 9001,04 грн. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 4280,37 грн., заборгованість за процентами - 1681,19 грн., заборгованість по пені - 3039,48 грн. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до п. 1 ст. 1050 та п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України та умов кредитного договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачами будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. Судом встановлено, на виконання умов Договору, позивач на адресу мешкання відповідача направляв претензію про повернення кредиту та розяснив наслідки невиконання даної вимоги (а.с. 11-13), проте на час звернення з позовом до суду, вимога Банку відповідачем не виконана, кредит не повернуто. Таким чином, з огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем дійсно були порушені умови укладено договору, тому обовязок відповідача нести відповідальність перед Банком щодо погашення заборгованості по кредиту та нарахованим штрафним санкціям. Розподіляючи судові витрати по справі, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача сплачений та документально підтверджений судовий збір по справі.

Outcome: approved