Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

16.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» як банком та [PERSON] (дійсне прізвище [PERSON]) позичальником укладено кредитний договір № 0307/88-558, за умовами п.1 якого банк надав позичальникові кредит на споживчі цілі в розмірі 80\~000 грн. на строк до 15.10.2017 року зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом (а.с.11-12). Договором від 21.01.2010 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору (а.с.13) проведено реструктуризацію заборгованості [PERSON] із зміною порядку погашення кредиту шляхом внесення до 10 числа кожного місяця ануїтетних платежів в сумі 2618,07 грн. В рахунок забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 0307/88-558 від 16.10.2007 року між нею, [PERSON], [PERSON] з одного боку та АКБ «ТАС-Комерцбанк» з іншого боку 16.10.2007 року укладено іпотечний договір № 0307/1007/88-558-Z-1, за умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно квартиру [ADDRESS] загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м., належну їм на праві спільної часткової власності (а.с14-15). Додатковими угодами від 21.01.2010 року, 28.03.2008 року внесено зміни до іпотечного договору у звязку з проведенням реструктуризації заборгованості за кредитним договором за заявою позичальника [PERSON] (а.с.16-19). Відповідно до п.5 іпотечного договору (а.с.14), за згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 101\~000 грн., що в еквіваленті становить 20\~000 доларів США. Відповідно до п.10.4 іпотечного договору, іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Такі положення взаємоузгоджується зі ст.20 ЦК України, ст.13 ЦПК України та п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями п.12 іпотечного договору (а.с.14-зворот) передбачено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: п.12.1 за рішенням суду; п.12.2 у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; п.12.3 згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження, викладене в п.п.12.3.1, 12.3.2 п.12.3 договору шляхом передання іпотекодержателеві права власності на предмет іпотеки чи шляхом його продажу від імені іпотекодержателя будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку». Вчинення виконавчих написів щодо стягнення заборгованості за рахунок предмета іпотеки регламентується ст.18, ч. ч.1, 2 ст.590 ЦК України, ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу», ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (далі за текстом Порядок), п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Таким чином нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Положеннями\~ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 1,2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення напису. Судовим розглядом встановлено, що 30.01.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №428, про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], яка на праві власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №0307/88-558 від 16.10.2007 року за період з 28.11.2012 року по 16.10.2013 року в загальному розмірі 226\~349,61 грн., з яких: заборгованість за кредитом 145\~396,65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 77\~452,96 грн. та витрат на вчинення виконавчого напису 3500 грн. (а.с.20). Із змісту виконавчого напису слідує, що вчинений він нотаріусом на підставі документів про перехід від АКБ «ТАС-Комерцбанк» до кінцево визначеного кредитора ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, укладеними 16.10.2007 року з ([PERSON]) [PERSON], та виключно з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як зазначив Верховний Суд України в своїй правовій позиції, викладеній в постанові від 6-887цс17 від 05.07.2017 року, захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Як вказував позивач [PERSON], який є відмінним від боржника, жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором №0307/88-558 від 16.10.2007 року, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» звернути стягнення на предмет іпотеки на його адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався. Жодних посилань на докази направлення ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» на адресу іпотекодавців та боржника вимог про усунення порушень в добровільному порядку, їх отримання [PERSON], [PERSON], [PERSON] положення виконавчого напису також не містять, які і не містять відомостей про надання нотаріусу стягувачем засвідченої виписки з особового рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості в підтвердження дійсності та безспірності заявленого розміру заборгованості, надання якої відповідно до п.п.1, 2 Переліку є обовязковим. Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналів кредитного та іпотечного договорів, укладених з [PERSON], виконавчий напис також не містить. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17 від 05.07.2017 року, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною, без дотримання порядку врегулювання питання погашення заборгованості до звернення стягнення на предмет іпотеки, визначеного ст.35 Закону України «Про іпотеку», та лише з формалізованим підходом до визначеної законом процедури і перевірки поданих стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, у звязку з чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню із задоволенням вимог представника [PERSON] в цій частині. Посилання представника позивача на нікчемність умов п.12.2 іпотечного договору стосовно можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса суд залишає поза увагою, оскільки предмет спору не стосується перевірки дійсності договору іпотеки чи його окремих положень, вимоги стосовно якого позивачем не заявлялись. Однак суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про скасування виконавчого напису нотаріуса, оскільки по своїй суті така вимога є тотожною з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яку судом задоволено. Крім того, положення законодавства України не передбачають можливості саме скасування оспорюваного виконавчого напису, а тому заявлення такої вимоги в буквальному її розумінні є свідченням неналежного обраного способу захисту прав. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача на підставі ст.22 Закону України «Про судовий збір» (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011), часткове задоволення предявлених вимог, у звязку з чим вважає за необхідне стягнути з ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» в дохід держави судовий збір в сумі 352,40 грн. за подання позову пропорційно частині задоволених вимог, та стягнути з ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» на користь [PERSON] 352,40 грн. судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову. Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали від 16.01.2018 року в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку.

Outcome: partial