Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

16.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 09.11.2013 року він уклав з відповідачем [PERSON] шлюб. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON], який проживає разом з матір'ю. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, однією сім'єю подружжя не проживає, на даний момент сім'я розпалася. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.22). Відповідач у судове засідання не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність позов про розірвання шлюбу визнає повністю. Просила суд залишити спільну дитину - сина [PERSON] проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]» (а.с.25). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 09.11.2013 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 3 (а.с.7). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим (повторно) Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (а.с.6). Сторони по справі дійшли згоди стосовно того, що малолітній син [PERSON], [INFO], залишиться проживати з матір'ю [PERSON] Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини сторін припинені в листопаді 2015 року, сумісного господарства не ведуть. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими: збереження сім'ї не можливо, на примирення сторони не згодні, шлюб існує лише формально, сторонами досягнуто згоди щодо подальшого проживання дитини з відповідачем, відтак позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору, тому суд не розглядає її.

Outcome: approved