Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

16 грудня 2020 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, та визначення місця проживання дітей та заборону спілкування з дітьми. В обґрунтування позову зазначає , що з 29 грудня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено з 15.06.2020 року, спільне господарство не ведуть, разом не мешкають, . Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, несумісність характерів, різних поглядів на життя та сімейні обов`язки та цінності. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Ухвалою суду від 18 січня 2021 року за зазначеною позовною заявою було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за привалами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року роз`єднано у самостійні провадження вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та заборону спілкування з дітьми. Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року подружжю [PERSON] та [PERSON] , за клопотанням відповідача, надано строк для примирення терміном два місяці, провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року провадження по справі поновлено, у зв`язку із закінченням терміну для примирення наданого сторонам. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала, просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу, проте зазначив, що примирення сторін не відбулось, оскільки позивач не приїхала до міста Києва, де наразі він мешкає . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстровано Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області , актовий запис № 801. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 14 вересня 2019 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2337, [PERSON] , народилась [INFO] , в якому в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно 17 червня 2016 року Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1174, [PERSON] , народився [INFO] , в якому в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесених нею та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 840,80 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved