Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

16 травня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом. Вимоги мотивує тим, що 1 серпня 2008 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до його умов позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, оплачувати комісії та пені. В свою чергу банк, в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань, нараховує відсотки, пеню, штрафи. Згідно п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав шляхом надання останньому кредиту в розмірі, встановленому договором, а відповідач, у порушення своїх зобов'язань своєчасно не надавав банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх кредитних зобов'язань, станом на 30 квітня 2018 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 21253 грн. 38 коп., з яких: 2990 грн. 95 коп. заборгованість за кредитом, 14089 грн. 37 коп. заборгованість по процентам, 2922 грн. 90 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1000 грн. 16 коп. - штраф (процентна складова), яку разом із судовим збором банк просить стягнути з відповідача. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив ним не поданий. Тому, зважаючи на наявну в матеріалах справи згоду позивача про можливість розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, 1 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом оформлення заяви позичальника, підписаної відповідачем, було укладено кредитний договір зі встановленим кредитним лімітом у сумі 250 грн. на строк, що відповідає строку дії картки зі встановленням відсоткової ставки 22,8%. Згідно даної заяви відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними. Також відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року найменування позивача ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк», а останній є правонаступником прав та обов'язків першого. У подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався і 30 травня 2013 року юув встановлений у розмірі 3000 грн. За підрахунками банку станом на 30 квітня 2018 року заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором складає 21253 грн. 38 коп., з яких: 2990 грн. 95 коп. заборгованість за кредитом, 14089 грн. 37 коп. заборгованість по процентам, 2922 грн. 90 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1000 грн. 16 коп. - штраф (процентна складова). При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вимог частини першої ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно надано позивачем розрахунку відповідач багаторазово періодично користувався кредитними коштами, частково погашав борг і, відповідно, погоджувався з встановленою банком процентною ставкою за користування кредитом та іншими умовами укладеного договору. Із наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» інформації вбачається, що [PERSON] за кредитним договором видавалась кредитна картка, строк дії якої встановлений до серпня 2015 року включно. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за укладеним договором, відсоткова ставка банком неодноразово змінювалась, однак докази погодження з позивачем зміни відсоткової ставки до розміру більшого, ніж 22,80 % в матеріалах справи відсутні. Відтак, слід вважати, що [PERSON] мала обов'язок перед банком сплачувати відсотки не більше, ніж 22,80% річних за користування кредитними коштами. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості заборгованість відповідача за відсотками за погодженою відсотковою ставкою станом на 31 грудня 2012 року становить 383 грн. 33 коп. У зв'язку з цим відсотки за період з 1 січня 2013 року по 31 серпня 2015 року підлягають перерахунку виходячи з відсоткової ставки 22,80%, а не 30 %, як вказано банком. Розмір відсотків за цей період підлягає стягненню з урахуванням розміру заборгованості за кредитом, відсоткової ставки 22,80%, кількості днів прострочення та становить 1867 грн. 87 коп., що розраховано наступним чином: за період з 01.01.2013р. по 04.04.2013р. (заборгованість за кредитом 3874,27 грн. х відсоткова ставка 22,80% кількість днів 94) 227,49 грн.; за період з 05.04.2013р. по 31.08.2015р. (заборгованість за кредитом 2990,95 грн. х відсоткова ставка 22,80% кількість днів 878) 1640,38 грн. Після закінчення строку дії картки розмір процентів за період із 1 вересня 2015 року по 30 квітня 2018 року підлягає стягненню виходячи із суми заборгованості 2990 грн. 95 коп., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період, та становить 1329 грн. 84 коп., що розраховано наступним чином: за період з 01.09.2015 р. по 21.04.2016 р. (ставка НБУ 22%, кількість днів 233) 420,04 грн., за період з 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р. (ставка НБУ 19%, кількість днів 34) 52,94 грн., за період з 27.05.2016 р. по 23.06.2016 р. (ставка НБУ 18%, кількість днів 27) 39,82 грн., за період з 24.06.2016 р. по 28.07.2016 р. (ставка НБУ 16,5%, кількість днів 34) 45,97 грн., за період з 29.07.2016 р. по 15.09.2016 р. (ставка НБУ 15,5%, кількість днів 48) 60,97 грн., за період з 16.09.2016 р. по 27.10.2016 р. (ставка НБУ 15%, кількість днів 41) 50,40 грн., за період з 28.10.2016 р. по 13.04.2017 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів 167) 191,58 грн., за період з 14.04.2017 р. по 25.05.2017 р. (ставка НБУ 13%, кількість днів 41) 43,68 грн., за період з 26.05.2017 р. по 26.10.2017 р. (ставка НБУ 12,5%, кількість днів 153) 156,72 грн., за період з 27.10.2017 р. по 14.12.2017 р. (ставка НБУ 13,5%, кількість днів 49) 54,21 грн., за період з 15.12.2017 р. по 25.01.2018 р. (ставка НБУ 14,5%, кількість днів 73) 86,74 грн., за період з 26.01.2018 р. по 01.03.2018 р. (ставка НБУ 16%, кількість днів 34) 44,58 грн., за період з 02.03.2018 р. по 30.04.2018 р. (ставка НБУ 17%, кількість днів 59) 82,19 грн. Тому розмір заборгованості по відсоткам, що підлягає стягненню з відповідача становить 3581 грн. 04 коп. (383 грн. 33 коп. - відсотки станом на 31 грудня 2012 року + 1867 грн. 87 коп. - відсотки за період з 1 січня 2013 року по 31 серпня 2015 року + 1329 грн. 84 коп. - відсотки за період з 1 вересня 2015 року по 30 квітня 2018 року). Таким чином, за встановлених обставин суд приходить до висновку, що в порушення вимог вищеперелічених статей ЦК України та умов договору [PERSON] допустила заборгованість по кредитному договору, що в силу ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України надає право стягнути з боржника на користь кредитора неповернуту суму заборгованості за кредитним договором, відсотки, пеню та комісію. Однак суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині стягнення штрафів, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошового зобов'язання по кредитному договору є порушенням вимог статті 61 Конституції України про заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Із урахуванням викладених обставин справи, балансу інтересів сторін, загального розміру заборгованості за кредитом та відсотками, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з боржника неустойки у вигляді пені у розмірі 2922 грн. 90 коп. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів суд відмовляє, оскільки стягнуто пеню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог. Позов задоволено на 45%, а значить витрати по сплаті судового збору становлять 792 грн. 90 коп. (1762 грн. 00 коп. - 100%, 792 грн. 90 коп. - 45 %) та повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. Таким чином, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, відсотки, пеню та комісію.

Outcome: partial