Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

15.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В своїй заяві вказала, що після смерті 08.01.2015 року її дядька [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями за № 21, розташований по вулиці Богунська с.Курінь Бахмацького району Чернігівської області. Вона, як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою і має намір реалізувати спадкові права. Проте позбавлена можливості це зробити у передбаченому законом нотаріальному порядку, оскільки за час життя спадкодавцем не було зареєстровано право власності на вказане домоволодіння належним чином. Тому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на зазначений будинок з надвірними будівлями. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з»явилася, але у своїй заяві просить розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з»явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України. Згідно п. 24 ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» «У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з»ясування досліджених інших обставин справи». Відповідно до ч. 4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] помер 08.01.2015 року (а.с. 3). За час життя, 12.07.2012 року [PERSON] склав заповіт на все своє майно на користь [PERSON] (а.с. 10). Згідно довідки за № 577, виданої 08.05.2018 року Курінською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області, померлий 08.01.2015 року [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [INFO]. На день смерті в будинку був зареєстрований та проживав один (а.с. 11). \~ \~ \~ Зі\~змісту \~довідки за\~№ 578,\~виданої 08.05.2018\~року Курінською\~сільською радою\~ Бахмацького\~району Чернігівської\~області,\~вбачається,\~що \~домоволодіння,\~розташоване в\~с. Курінь\~ Бахмацького\~району \~Чернігівської області вулиця Богунська, 21, станом на 15.04.1991 року належало до суспільної групи колгоспних дворів, головою якого був [PERSON], а його дружина [PERSON], [INFO], була членом колгоспного двору (а.с.12). Технічний паспорт на об»єкт нерухомого майна підтверджує, що будинок з надвірними будівлями споруджувався в колгоспному дворі в період з 1956 по 1961 роки (а.с. 4-8). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» «Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних». Таким чином розмір часток кожного зі співвласників будинку складав по 1/2 його частині. [PERSON] померла 06.04.2000 року (а.с.23). Як вбачається зі змісту довідки за № 624, виданої 17.05.2018 року Курінською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області [PERSON] до дня смерті була зареєстрована і постійно проживала за адресою: [INFO]. На день її смерті разом з нею в одному будинку проживав чоловік [PERSON] (а.с.24). Зі змісту довідки за № 886/01-16, виданої 21.05.2018 року\~\~Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадкова справа\~\~до\~\~майна померлої 06.04.2000 року [PERSON] не відкривалася, оскільки ніхто зі спадкоємців не звертався з заявою про прийняття спадщини чи про відмову в її прийнятті (а.с.31). Таким чином [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) відповідно до положень ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], до складу якої входить ? частка вищезазначеного домоволодіння, але юридично не оформив її. Нормою\~\~ ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що «Спадкоємець\~\~за заповітом\~\~чи\~\~за законом\~\~має\~\~право\~\~прийняти\~\~спадщину або не прийняти\~\~її». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1 ст. 1270\~\~ЦК України «Для\~\~прийняття спадщини\~\~ встановлюється строк\~\~у\~\~шість\~\~місяців, який починається з часу відкриття спадщини». Позивачка, як спадкоємець на підставі заповіту, прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки у передбачений законодавством шестимісячний термін звернулася до нотаріуса з відповідною заявою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як вбачається зі змісту довідки за № 879/01-16, виданої 18.05.2018 року\~\~Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа\~\~до\~\~майна померлого [PERSON] (08.01.2015р.) була відкрита 20.02.2015 року за № 83/2015 за заявами про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON]. У справі є заповіт, посвідчений Курінською сільською радою Бахмацького рйону Чернігівської області від 09.09.2013 року за № 100 на земельні ділянки згідно державних актів 111-ЧН № 036662 та 111 № 036663 на ім»я [PERSON]. Були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім»я [PERSON] від 22.10.2015 року за № 2-969, 2-970 на земельні ділянки (а.с.28). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Отже, заповіт, складений 09.09.2013 року [PERSON] на ім»я [PERSON], скасовує попередній заповіт, складений 12.07.2012 року на ім»я [PERSON] лише в частині земельних ділянок, які належали спадкодавцю. \~ \~ \~ \~ Статтею\~1218\~ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачці у реалізації спадкових прав в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення права власності на спадкове домоволодіння за час життя спадкодавцем, внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння за № 21 розташоване по вулиці Богунська с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області (а.с. 13). Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Зі змісту довідки, виданої 19.04.2018 року Прилуцьким МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок за № 21, розташований по вулиці Богунська с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області не зареєстрований (а.с.9). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості на житловий будинок з господарськими будівлями за № 21, розташований по вулиці Богунська с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с.37). Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивачка являється спадкоємцем на підставі заповіту після померлого [PERSON], прийняття нею спадщини у передбачений законодавством шестимісячний термін, відсутність спадкоємців, які мають право на обов»язкову частку у спадщині, визнання позову відповідачем, неналежне оформлення за час життя права власності на спадкове майно спадкодавцем, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на домоволодіння за № 21, розташоване по вулиці Богунська с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області після померлого [PERSON] \~ \~ \~

Outcome: approved