Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

15.02.2018р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог він зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 19.12.2011р., по якому [PERSON] отримав кредит у розмірі 9500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. У порушення умов договору відповідач вказані зобов'язання належним чином не виконав у зв'язку із чим станом на 26.11.2017р. виникла заборгованість у розмірі 42095,03грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7852,40грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 18964,53грн., заборгованості за пенею у розмірі 12797,38грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 1980,72грн. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 19.02.2018р. за вказаним позовом відкрите провадження за правилами загального позовного провадження, а на підставі ухвали цього ж суду від 06.03.2018р. справу у зв'язку із закриттям підготовчого провадження призначено до судового розгляду. 17.04.2018р. на адресу суду електронною поштою надійшла уточнена позовна заява, згідно якої ПАТ «КБ «ПриватБанк» збільшило розмір позовних вимог та просило стягнути з відповідача на її користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.12.2011р. у розмірі 52864,20грн. Виходячи з вимог п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, яка регламентує, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, а оскільки у даній справі підготовче судове засідання було закінчене 06.03.2018р., а позивач із заявою про збільшення позовних вимог звернувся лише 17.04.2018р., то ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 04.05.2018р. уточнену позовну заяву залишено без розгляду та роз'яснено право на звернення до суду із вказаною заявою в загальному порядку. Представник позивача у судове засідання не з'явися, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання 04.05.2018р. не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надавши на адресу суду ряд квитанцій. Заперечень з приводу правильності розрахунку заборгованості не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору б/н від 19.12.2011р. укладеного між позивачем та відповідачем, останньому надано грошові кошти у розмірі 9500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач в порушення ст.526 Цивільного кодексу України та умов договору, своїх зобов'язань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем. Згідно розрахунку доданого до матеріалів справи, заборгованість станом на 26.11.2017р. становить 42095,03грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7852,40грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 18964,53грн., заборгованості за пенею у розмірі 12797,38грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 1980,72грн. Оскільки відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне і те саме порушення - строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором буде свідчити про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому у задоволенні вимоги про стягнення штрафів: 500грн (фіксована частина) та 1980,72грн. (процентна складова), слід відмовити. Про це говориться і у Правовій позиції ВС України у справі №6-2003 цс15. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 39614,31грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7852,40грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 18964,53грн., заборгованості за пенею у розмірі 12797,38грн. Надані відповідачем квитанції не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки з них не можна встановити на які цілі були перераховані зазначенні в них суми, та чи пов'язані вони з виконанням зобов'язань за даним кредитним договором. Крім того, платником за рядом даних платіжних документів, не є відповідач. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір: у розмірі 1600грн. згідно платіжного доручення № PROM1BAМ3W від 01.12.2017р. При цьому, не врахована сума у розмірі 162грн. згідно платіжного доручення № ІНВ93В1RM2 від 13.04.2018р., копію якого було додано до уточненої позовної заяви, яку ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 04.05.2018рн. було залишено без розгляду. Даний документ, що надійшов електронною поштою не засвідчений та не завірений печаткою банківської установи, а оригінал на момент винесення цього рішення не надійшов на адресу суду. Так, позов був заявлений у сумі 42095,03грн., а задоволений на 39614,31грн. і судові витрати склали 1600грн., то ці витрати розподіляються у такий спосіб: 42095,03грн./39614,31грн.=1,06; 1600грн./1,06=1509,43грн. Оскільки рішення постановлене у цій частині проти відповідача, то він і сплачує дану суму, а частину витрат, що залишилася (90,57грн.), сплачує позивач, тому що вона буде пропорційна тій сумі, у якій позивачу відмовлено. За таких обставин, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1509,43грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: partial