Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

15.03.2016 р. позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. 11.05.2016 р. відповідачка [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] та Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області про встановлення нікчемності оспорюваного заповіту. В ході розгляду справи позивач [PERSON] надав до суду свою заяву, в якій просив його позовну заяву залишити без розгляду та доповнив, що даний спір буде врегульовано добровільно. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] не заперечувала проти поданої заяви [PERSON] Ухвалою суду від 22.08.2016 року , відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом залишено без розгляду. Свої вимоги за зустрічним позовом позивачка [PERSON] обґрунтовує за тим , що 11 листопада 2011 року в с.Черемошне Погребищенського району Вінницької області від імені їх матері, [PERSON], складено документ у вигляді заповіту, за яким зроблено розпорядження на майно на випадок її смерті. 3 листопада 2012 року в с.Степанки Погребищенського району Вінницької області померла її мати-Титарчук [PERSON], про що 05.11.2012 року складений актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 242904, виданим виконкомом Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Проте, вважає, що складений заповіт не відповідає загальним вимогам до форми заповіту, передбаченого ст..1247 ЦК України та дійсній її волі. Заповіт не був посвідчений секретарем виконкому Черемошненської сільської ради Погребищенського району Віннницької області як того вимагає ст.1251 ЦК України , окрім того не встановлена особа спадкодавця, а саме: відсутні паспортні дані її матері -[PERSON] В зазначеному вище заповіті, складеного від імені [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за №156, секретар сільської ради [PERSON], засвідчила лише справжність підпису [PERSON], проте заповіт не був посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування. Тому вважає, що даний заповіт є нікчемним та вимагає встановити його нікчемність. В судовому засіданні позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просила з урахуванням всіх обставин задовольнити позовні вимоги і встановити нікчемність заповіту. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача за зустрічним позовом Черемошенської сільської ради в судове засідання не зявився, направив до суду свою телефонограму, в якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував, розгляд справи просив провести у відсутності їх представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення зустрічної позовної заяви з огляду на таке. Судом встановлено, що 3.11.2012 року померла рідна мати позивачки та відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 242904, виданим виконкомом Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області 5.11.2012 року, актовий запис за №23 (а. с. 6 ). 11.11.2011 року [PERSON] вчинила заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] Проте цей заповіт не було посвідчено 11.11.2011 року секретарем Черемошнеської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON], а лише засвідчено справжність підпису [PERSON]. Окрім того не було встановлено особу заповідача, а саме в заповіті відсутні паспортні дані [PERSON] та місце складання заповіту (а. с. 75 ). Вимоги щодо форми та порядку посвідчення заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення (ч. 1). Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу (ч. 2). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. 1251-1252 цього Кодексу (ч. 3). Заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Із матеріалів справи вбачається, що оспорюваний заповіт від 11 листопада 2011 року складений за допомогою технічного засобу (надрукований на компютері). У заповіті міститься рукописний текст наступного змісту: «Текст заповіту прочитаною мною, [PERSON] , особисто вголос, його зміст та умови відповідають дійсним моїм намірам». Особу [PERSON] не встановлено, відсутні її паспортні дані , окрім того місце складання заповіту у ньому не зазначено (а. с. 75). Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Разом з тим, у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 судам розяснено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі, у резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину, або про відмову в ньому. За таких обставин, оскільки встановлення нікчемності заповіту рішенням суду необхідно для захисту прав спадкоємця позивача за зустрічним позовом [PERSON], суд вважає за необхідне встановити нікчемність оспорюваного заповіту.

Outcome: approved