Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

16 березня 2016 року позивач [PERSON]Я (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 01 жовтня 2010 року [PERSON] під розписку від неї отримала у позику грошові кошти у розмірі 1 000 доларів США, на підтвердження чого видала Розписку, у якій зазначила що кошти отримує на період з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року, та встановили плату за користування грошовими коштами у розмірі 5% щомісяця від суми позики. На неодноразові усні звернення позивача до відповідача, [PERSON] 14.03.2015 сплатила [PERSON] в рахунок погашення заборгованості 1000,00 грн. та 07.06.2015 500,00 грн. Оскільки Відповідач не виконує свої зобовязання перед Позивачем, заборгованість не повертає, Позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права та стягнення з відповідача основного боргу, відсотків за користування позикою, 3% річних в сумі 32824,62грн., а також судового збору в сумі 551,20 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 жовтня 2010 року між сторонами було укладено Договір позики на суму 1000 доларів США, з строком повернення до 31.12.2010 року (а.с. 4). Факт укладення договорів позики між Позивачем та Відповідачем, отримання Відповідачем від Позивача позики на суми 1000 доларів США, а також волевиявлення Відповідача повернути отримані в борг гроші у визначені строки, підтверджується розписками, підписаними відповідачем [PERSON] (а.с. 4). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку прийнятого у Постанові ВСУ від 18.09.2013 р. по справі 6-63цс13, який у відповідності до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень та для всіх судів України. Крім того, вимогами ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Статтею 207 ЦК України передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. З врахуванням вказаних вимог закону, наявності дій по передачі кошів і їх отримання відповідачем згідно розписки між позивачем і відповідачем укладено правочин, який по суті є договором позики. У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Судом достовірно встановлено, що договір позики з борговою розпискою від 01 жовтня 2010 року відповідачу повернуті не були і знаходяться у позивача, оскільки його оригінал надавався суду для огляду, що підтверджує наявність зобов'язання відповідача перед позивачем. У судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачем зобов'язання за Договорами позики не були виконані в повному обсязі, грошові кошти не повернуті та підлягають до стягнення в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Договором позики встановлений розмір процентів за користування позикою - 5% на місяць, які відповідач зобовязалася сплачувати щомісяця(а.с.4). Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З урахуванням того, що відповідач порушив взяті на себе зобовязання, то згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 5), який судом перевірений і з яким суд погоджується, на користь позивача підлягають до стягнення з відповідача кошти за Договором позики від 01.10.2010 в розмірі суми основної заборгованості 1000 доларів США, що еквівалентно 26010,00грн. по курсу Національного банку України станом на час звернення до суду, тобто на 14.03.2016; 5 % за користування вказаними коштами в розмірі 150 доларів США, що еквівалентно 3901,50 грн. по курсу Національного банку України, 3% річних за період з 01.01.2011 по 14.03.2016 в сумі 2913,12 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, відповідно до квитанції, доданої до позовної заяви (а.с. 1), необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати в сумі 551,20 грн. за оплату судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved