Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

16 серпня 2017 року [PERSON] звернулася з позовом до Синівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Волі, 57 в с. Синове Старовижівського району Волинської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 січня 2017 року помер її батько [PERSON], 27 січня 2017 року померла її мати [PERSON]. За життя вони склали заповіт, за яким все належне їм майно заповіли [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Заповіт був посвідчений виконавчим комітетом Синівської сільської ради і за життя спадкодавців не змінювався та не відмінявся. Позивач вказує, що прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу відповідної заяви, однак їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Сторона позивача в судове засідання не зявилася, представник позивача подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Синівська сільська рада подала суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності її представника, позов визнає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до\~ висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання державним нотаріусом спадкової справи 76/2017, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 27 січня 2017 року, встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] померла 27 січня 2017 року (аркуш справи 27). За життя остання склала заповіт, який був посвідчений виконавчим комітетом Синівської сільської ради Старовижівського району 20 січня 2011 року, та все своє майно заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (аркуш справи 25). Заповіт не змінено та не відмінено (аркуш справи 46). Відповідно до заяви №143 від 20 червня 2017 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса в шестимісячний строк, позивач прийняла спадщину (аркуш спадкової справи 4). [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовились від належної частки спадщини (аркуш спадкової справи 1-3). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Волі, 57 в с. Синове Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що державним нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 39). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Синівської сільської ради Старовижівського району від 15 червня 2017 року № 207 та витягу з по господарської книги №3 за 2016 20250 року Синівської сільської ради, підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Волі, 57 в с. Синове Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 28, 46). Позивач виготовив технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 57 по вул. Волі в с. Синове Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 30-36). Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Синівській сільській раді Старовижівського району було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнають в повному обсязі (аркуш справи 51). Дані обставини, в силу вимог статті 174 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Волі, 57 в с. Синове Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті [PERSON], яка померла 27 січня 2017 року.

Outcome: approved