Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

15 жовтня 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, вказуючи на те, що 16 жовтня 2011 року позивачка позичила відповідачці 4000 гривень, а та в свою чергу на підтвердження укладеного договору позики надала позивачці розписку, і зобов'язалася повернути гроші до 29 жовтня 2011 року. 07 червня 2012 року позивачка позичила відповідачці 10000 гривень, а та в свою чергу на підтвердження укладеного договору позики надала позивачці розписку, і зобов'язалася повернути гроші до 30 грудня 2012 року. У встановлені строки [PERSON] борг позивачці не повернула. Тому, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідачки на її користь суму боргу у розмірі 14000 гривень, а також витрати понесені нею, у зв'язку зі сплатою судового збору. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, однак не повідомила суд про причину неявки. Відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу за зазначеним позовом, в межах заявлених позовних вимог до зазначених в позові осіб і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно розписки написаної 16 жовтня 2011 року [PERSON], яка взяла в борг у [PERSON] 4000 гривень (чотири тисячі гривень) 00 копійок. Вказану суму зобов'язалася повернути до 29 жовтня 2011 року. Згідно розписки написаної 07 червня 2012 року [PERSON], яка взяла в борг у [PERSON] 10000 гривень (десять тисяч гривень) 00 копійок. Вказану суму зобов'язалася повернути до 30 грудня 2012 року. Згідно рахунку - фактури № СР -0000111 від 16 січня 2014 року [PERSON] сплачено 158 гривень за публікацію оголошення в газеті «Донбас». Згідно оголошення в газеті «Донбас» від 23 січня 2014 року, в якому зазначається, що Тельманівський районний суд Донецької області розглядає цивільну справу № 246/1535/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідачка [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], викликається 11 лютого 2014 року о 10.00 годині до суду для участі у розгляді справи по суті. У випадку неприбуття відповідачка повинна повідомити суд про причини неявки, в іншому разі справу буде розглянуто за її відсутності. Суддя О.В. Попека. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 16 жовтня 2011 року уклала договір позики з [PERSON] на суму 4000 грн., зазначену суму грошей повинна була повернути позивачці до 29 жовтня 2011 року, а також відповідачка [PERSON] 07 червня 2012 року уклала договір позики з [PERSON] на суму 10000 грн., зазначену суму грошей повинна була повернути позивачці до 30 грудня 2012 року. До теперішнього часу відповідачка не виконала зобов'язання за договорами позики, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки суму боргу за договором позики від 16 жовтня 2011 року, в розмірі 4000 грн. 00 коп., а також суму боргу за договором позики від 08 червня 2012 року в розмірі 10000 грн. 00 коп., а всього 14000 грн. 00 коп.. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідачки на користь позивачки, підлягають стягненню документально підтвердженні витрати на сплату судового збору в сумі 229 гривень 40 копійок, а також витрати пов'язані з публікацією оголошення в газеті про виклик відповідачки до суду у розмірі 158 гривень 00 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved