Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

15.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування вартості безпідставно набутого майна на суму 9393 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що позивач, у звязку з тимчасовими труднощами, та за згодою відповідача, тимчасового проживав без реєстрації в квартирі [PERSON] за адресою: вул. Зелена, б. 29, кв. 5 в м. Новоград-Волинський. У липні 2010 року позивач за власні кошти замінив у вищевказаній квартирі старі вікна на метопластикові в кількості 4 штук та 1 балконного блока, за умови повернення відповідачем витрачених коштів після звільнення вказаної квартири. Вартість вказаних металопластикових конструкцій складає 8367 грн., їх встановлення коштувало 1026 грн. У грудні 2013 року [PERSON] звільнив вказану квартиру, однак відповідач витрачені кошти позивачу не повернув. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Пояснив, що з жовтня 2006 року проживав за адресою: [INFO], б. 29, кв. 5, за згодою відповідача, який є власником зазначеної квартири. За домовленістю сторін користування квартирою було безоплатним, позивач сплачував лише комунальні послуги за час проживання. В липні 2010 року позивач за власні кошти замінив у квартирі старі вікна на металопластикові. Виконавцем робіт був ФОП [PERSON] Вартість вказаних металопластикових конструкцій складає 8367 грн., їх встановлення коштувало 1026 грн., що підтверджується комерційною пропозицією, гарантійним талоном та довідкою. Перед замовленням і виконанням робіт позивач отримав усну згоду відповідача на це. [PERSON] також обіцяв повернути позивачу витрачені кошти після звільнення вказаної квартири. Позивач переїхав до іншого житла у грудні 2013 року, але відповідач до теперішнього часу кошти не повернув. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив наступне. Він дійсно в 2006 році надав [PERSON] у безоплатне тимчасове користування квартиру за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Зелена, б. 29, кв. 5, яка належить відповідачу на праві приватної власності. Письмовий договір про це між ними не укладався. За усною домовленістю [PERSON] сплачував лише вартість спожитих житлово-комунальних послуг. У липні 2010 року позивач за власною ініціативою, без погодження з відповідачем замінив у квартирі деревяні вікна на металопластикові. Будь-яких зобовязань щодо повернення вартості ремонтних робіт відповідач на себе не брав. Вважає позов необґрунтованим та посилався на позовну давність. Заслухавши пояснення сторін і дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Позивач посилається на безпідставність отримання відповідачем майна, вартість якого позивач оцінює у 9393 грн. Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Позивачем не доведено факт безпідставного набуття майна відповідачем. Ціна позову складається з вартості вікон та вартості їх монтажу станом на 2010 рік. Доказів вартості встановлених вікон на момент розгляду судом справи не надано. Судом розяснено позивачу право заявити клопотання про проведення експертизи для визначення вартості спірного майна, але таке клопотання заявлено не було. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.11.2008 року, [PERSON] є власником жилого приміщення за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Зелена, б. 29, кв. 5. Згідно ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. Враховуючи домовленість сторін про безоплатність користування житлом, що не заперечується ними в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають з договору позички. Підчас дії цього договору в липні 2010 року позивачем замовлено та оплачено ремонтні роботи, що призвели до поліпшення умов проживання в квартирі відповідача. Позивач продовжував користуватися цією квартирою до грудня 2013 року, отже тривалий час особисто був споживачем благ, повязаних з якісною зміною умов проживання. Згідно ч. 3 ст. 828 ЦК України, договір позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у формі, яка визначена відповідно до статті 793 цього Кодексу, яка передбачає письмову форму договору та необхідність його нотаріального посвідчення у випадку, якщо його строк становить три роки і більше. Сторонами не дотримано вимоги Закону щодо форми правочину. Разом з тим, факт його укладення та виконання визнано сторонами і ніхто з них не звертався до суду з вимогою про визнання договору недійсним. У звязку з викладеним, суд дійшов висновку, що до правовідносин, що існували між позивачем та відповідачем слід застосувати положення Цивільного Кодексу України, які регулюють договір позички. Згідно ч. 3 ст. 827 ЦК України до договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу, яка регулює правовідносини за договором найму. Відповідно до ст. 778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Таким чином, згода власника на поліпшення майна є необхідною умовою відшкодування вартості витрат. Суду не надано будь-яких доказів отримання згоди відповідача на заміну вікон у квартирі, що передавалась у користування позивачу. Враховуючи загальновідомі технічні особливості кріплення віконних блоків у житловому будинку, відокремлення даних конструктивних елементів без пошкодження обєкта нерухомості є неможливим і неминуче призведе до погіршення його стану. За таких обставин, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 778 ЦК України, позивач не має права на вилучення створених поліпшень. В обґрунтування позову, позивач посилається на норми ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, які визначають порядок відшкодування вартості безпідставно набутого майна. Судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини з приводу користування квартирою, а правові наслідки зміни (поліпшення) майна, переданого у позичку (найм), прямо визначені Законом. Обставини набуття відповідачем вищезазначеного майна свідчать про наявність достатніх правових підстав для залишення невідємних покращень майна у власності відповідача. За таких обставин суд визнає необґрунтованим посилання позивача на безпідставність набуття відповідачем майна.

Outcome: dismissed