Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

16.02.2016 року ПАТ «ВБР» звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить для погашення заборгованості третьої особи [PERSON] перед ПАТ «ВБР» за кредитним договором №IKSPI.10716.012 від 26.12.2012 р. в сумі 501 618,09 грн., що складається з: поточної заборгованості по тілу кредиту - 408 712,30 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту - 584,89 грн., поточної заборгованості за процентами - 4 929,53 грн., простроченої заборгованості за процентами - 49 085,96 грн., пені - 38 305,41 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №ZXR019521.10716.013 від 26.12.2012 р., посвідченим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник I.A., від 26.12.2012 за реєстровим №2015, який належить [PERSON] , а саме на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер [NUMBER] . Визначити способом реалізації нерухомого майна, на яке звернено стягнення, через проведення прилюдних торгів. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 26.12.2012 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено кредитний договір № ІКSРІ.10716.012 відповідно до умов якого банк надав [PERSON] взяв кредит у розмірі 430 000,00 грн. на придбання житлової нерухомості строком до 25.12.2032 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних, зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00 % від суми кредиту у день укладення кредитного договору, зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,00 % від суми кредиту по договору щомісяця в період сплати, а останній зобов`язався здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, виконувати зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. 26.12.2012 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № IKSPI.10716.012 між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір іпотеки квартири № ZXR019521.10716.013, у відповідності до якого останній передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 74,0 м2, житловою площею 42,5 м2, за адресою: [ADDRESS] . Банк виконав свої обов`язки відповідно до кредитного договору у повному обсязі. Натомість [PERSON] свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, не виконує, не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах та у строки, передбачені договором, а також пеню. Сума боргу щомісячно збільшується внаслідок нарахування відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій. Третій особі направлялась вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, яка задоволена не була. В подальшому банком було встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О., 25.12.2015 року, на підставі листа про припинення іпотеки вих. № 26275 від 18.12.2015 року, заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.12.2015 року та листа про припинення обтяження 25.12.2015 року, зокрема було внесено зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про припинення прав ПАТ «ВБР» на нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 74,0 кв. м., житловою площею - 42,5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 216232231, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та перебуває в іпотеці ПАТ «ВБР» на підставі договору іпотеки квартири № ZXR019521.10716.013. Оскільки документи, що стали підставою для припинення обтяження та іпотеки не підписувалися Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВБР», їх існування є наслідком протиправних дій не встановлених осіб. ПАТ «ВБР», 31.12.2015 року за вихідним №360 було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Голосіївського Управління ГУ Національної поліції у м. Києві. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ідентифікаційний номер довідки 51303364 від 30.12.2015 року, нерухоме майно реєстраційний номер 216232231, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та перебуває в іпотеці ПАТ «ВБР» на підставі договору іпотеки квартири № ZXR019521.10716.013, на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 7212. виданий 29.12.2015, видавник Головкіна Я.В., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу знаходиться станом на 30.12.2015 року у власності [PERSON] . Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому відповідачем визначив [PERSON] до якого перейшли усі права та обов`язки за договором іпотеки від 26.12.2012 року, вказуючи на те, що відсутність державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою на дійсність договору іпотеки не впливає. Ухвалою судді від 04.05.2016 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 17.08.2016 року зупинено провадження по даній цивільній справі до вирішення іншої адміністративної справи № 826/406/16 за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигрін А.О. про скасування записів та зобов`язання вчинити певні дії, та набранням у ній рішенням законної сили. Ухвалою судді від 27.02.2020 поновлено провадження у цивільній справі та призначити до розгляду. Ухвалою судді від 14.05.2020 року ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції, забезпечення якої доручено Господарському суду міста Києва. Ухвалою суду від 08.07.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про залучення правонаступника до участі в справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без участі представника банку. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі та участі його представника. В попередніх судових засіданнях представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 26.12.2012 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено кредитний договір № ІКSРІ.10716.012 відповідно до п.п. 1.1-1.9 якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 430 000,00 грн. на придбання житлової нерухомості строком до 25.12.2032 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних, зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00 % від суми кредиту у день укладення кредитного договору, зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,00 % від суми кредиту по договору щомісяця в період сплати. Згідно п.4.2 кредитного договору [PERSON] зобов`язався здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, виконувати зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Пунктом 2.4. кредитного договору встановлено період сплати кредиту, комісії та процентів: з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. Повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок [NUMBER], зазначений у п.1.8 кредитного договору, згідно з графіком погашення, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 2 до кредитного договору). Пунктами 6.1-6.8 кредитного договору встановлено, що за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі 28 % річних від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Банк має право нараховувати позичальнику штраф в розмірі 2,0 % від суми кредиту, зазначеного в п. 1.2 кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п.п. 4.2.3, 4.2.5, 4.2.6, 4.2.11 кредитного договору за кожний факт порушення. За порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. У випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених п.п. 4.2.4 банк має право нараховувати позичальнику штраф у розмірі 100,00 гривень за кожний факт порушення. У випадку порушення позичальником строків платежів за кожним із грошових зобов`язань, передбачених п.п. 4.2.7 кредитним договором банк має право нараховувати позичальнику штраф в розмірі 1000,00 гривень за кожний факт порушення. 26.12.2012 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № IKSPI.10716.012 між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] (дружина третьої особи) був укладений договір поруки № РХ029031.81693.001, відповідно до умов якого поручитель поручився перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» за виконання позичальником Слоквенком С.М. зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до п. 6 договір поруки № РХ029031.81693.001, у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. 26.12.2012 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № IKSPI.10716.012 між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір іпотеки квартири № ZXR019521.10716.013, у відповідності до якого останній передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 74,0 м2, житловою площею 42,5 м2, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 14 договору іпотеки з моменту набрання чинності цього договору [PERSON] має право відчужувати, передавати в наступну іпотеку, оренду, лізинг, у спільну діяльність, у позичку іншим особам предмет іпотеки, або іншим чином розпоряджатися Предметом іпотеки тільки за письмовою згодою банку. Відповідно до п. 18.7 договору іпотеки [PERSON] зобов`язався не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий найм), у лізинг, наступну іпотеку, у спільну діяльність або у позичку, не здійснювати його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди банку. Відповідно до п. 18.11 договору іпотеки [PERSON] зобов`язався не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це банку. В п. 20 договорі іпотеки зазначається, що термін дії договору - до повного виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього. Договір іпотеки посвідчено за згодою дружини третьої особи [PERSON] , що підтверджується копією нотаріально посвідченої заяви. 24.11.2015 року позивач направляв на адресу [PERSON] вимогу № 9803 про сплату заборгованості за кредитним договором, в якій попереджував про намір звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. Однак, вимога залишилася без відповідного реагування. З копії інформаційної довідки № 51303364 від 30.12.2015 року вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири від 29.12.2015 року. 01.01.2016 року внесені відомості до ЄРДР під № 12016100010000005 за ст. 356 КК України на підставі заяви ПАТ «ВБР» від 31.12.2015 року відносно самоправних дій [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 05.01.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 501 618,09 грн., що складається з: поточної заборгованості по тілу кредиту - 408 712,30 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту - 584,89 грн., поточної заборгованості за процентами - 4 929,53 грн., простроченої заборгованості за процентами - 49 085,96 грн., пені - 38 305,41 грн. 29.04.2016 року рішенням Обухівського районного суду Київської області стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» поточну заборгованість по тілу кредиту - 408712 грн. 30 коп., прострочену заборгованість по тілу кредиту - 584 грн. 89 коп., поточну заборгованість за процентами 4929 грн. 53 коп., прострочену заборгованість за процентами - 49085 грн. 96 коп., суму пені - 38305 грн. 41 коп., а всього стягнути 501 618 грн. 09 коп. Вказане рішення 21.06.2016 року набрало законної сили, та на підставі нього було видано виконавчі листи. 10.06.2019 року рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигрин А.О., треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , служба у справах дітей та сім`ї про скасування рішень про внесення запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та зобов`язання вчинити дії. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 1 Закону України «Про іпотеку» визначає іпотеку як вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 ЦК України передбачені окремі види застав: іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За змістом частини 1 ст. 583 ЦК України та частини 2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). При цьому застава (іпотека) завжди є забезпеченням певного узгодженого із заставодавцем (іпотекодавцем) зобов`язання. Законодавством розрізняється застава (іпотека), надана боржником та застава (іпотека), надана третьою особою (майновим поручителем). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як вбачається з приписів ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час прийняття рішення про державну реєстрацію права власності) підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Як вбачається з приписів ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час прийняття рішення про державну реєстрацію права власності), у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема у разі наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. З матеріалів справи, судом встановлено, що 29.12.2015 року квартира [ADDRESS] , яка знаходилась в іпотеці позивача ПАТ «ВБР» при наявності чинного, та не припиненого і не розірваного договору іпотеки, в результаті незаконних дій невідомих осіб, при наявності непогашеної кредитної заборгованості, у відсутність волевиявлення позивача, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2015 року перейшла у власність [PERSON] .. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, за наявності чинного та не припиненого іпотечного договору від 26.12.2012 року, на підставі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» якою передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved