Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

16 липня 2020 року представник позивача [PERSON] -адвокат Вергелес Ю.О. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Приморського районного суду м. Одеси про зняття арешту з майна, за участю третіх осіб: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Обґрунтовував позовні вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 16.02.1998 виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (син), [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько) по 1/3 частині кожному. [INFO] син позивача - [PERSON] помер, в зв`язку з чим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. заведена спадкова справа. Листом від 25.09.2019 року приватний нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири належної його синові [PERSON] , з приводу зареєстрованого 08.02.2010 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження на підставі постанови Другого Приморського відділу ДВС ОМУЮ від 08.02.2010. Оскільки наявний арешт на спадкове майно позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права на таке майно, він просить суд скасувати цей арешт. Розпорядженням Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2020 року вказану справу було направлено до Одеського апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки однією із сторін є Приморський районний суд м. Одеси. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.07.2020 року визначено підсудність цивільної справи № 522/11473/20 за позовом [PERSON] до Приморського районного суду м.Одеси про зняття арешту з майна, за участю третіх осіб: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Малиновському районному суду м. Одеси. Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 18.08.2020 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду. Справа отримана суддею 19.08.2020 року. Ухвалою суду від 25.08.2020 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою суду від 09.11.2020 року замінено первісного відповідача Приморський районний суд м. Одеси на належного відповідача- Держава в особі Приморського районного суду м Одеси. Ухвалою суду від 21.01.2021 року було закрито провадження та призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, згідно якого підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, а також просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. У зв`язку з неявкою відповідача і третьої особи та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача і третьої особи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (син), [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько) по 1/3 частині кожному, відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 16.02.1998 виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради. [INFO] син позивача - [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.01.2013 року. З матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б., вбачається, що листом від 25.09.2019 року приватний нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири належної його синові [PERSON] , з приводу зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження 08.02.2010 за №9494301 на підставі - постанови, АН №311457, 08.02.2010, Другим Приморським відділом ДВС ОМУЮ. Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 13.05.2009 у справі №1-1202/09 [PERSON] визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 500 грн. Відповідно до листа від 15.06.2020р. Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1-1202/09, виданого Приморським районним судом м.Одеси 03.08.2009, про стягнення кримінального штрафу з [PERSON] на користь держави у розмірі 17 500 грн. та при його примусовому виконанні постановою АН №311457 від 08.02.2010, Другим Приморським відділом ДВС ОМУЮ накладено арешт на 1/3 частину Квартири, відомості про сплату штрафу відсутні, матеріали виконавчого провадження знищені. На підставі вищевикладеного арешт на 1/3 частину квартири накладено в рамках примусового виконання покарання [PERSON] за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом), тобто воно нерозривно пов`язано з його особою. Відповідно до ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 23.01.2013 року по справі за №6-164цс12, згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Згідно з ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідачем та третьою особою не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засідання відповідач та третя особа також розпорядились на свій розсуд. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про скасування арешту, підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 317, 319, 321, ст.1268, ст. 1219 ЦК України,

Outcome: approved