overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

16.03.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач [PERSON] , [INFO] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до розміру, що становить 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, подала суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд розглянув справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Взявши до уваги заяву представника позивача, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Встановлено, що відповідно до рішення Бродівського районного суду по справі від 28.02.2017 року [PERSON] було зобов`язано сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісяця (а.с. 8, 9). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві вбачається, що їй відомо, що мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому вона, як одержувач аліментів, змушена звернутися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів для повноцінного та гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

16.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просила стягуються з [PERSON] , [INFO] , уродженця смт Казанка Миколаївської області, на її (позивача) користь аліменти: на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття; на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до припинення сином навчання [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що на її (позивача ) утриманні знаходяться двоє дітей. Вона не працює, перебуває на обліку у ЦЗН по безробіттю. Відповідач є батьком повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання на денній формі у Новобузькому коледжі Миколаївського національного державного університету, термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Коштів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] відповідач також не надає, хоча працездатний, фізично здоровий, має змогу утримувати дітей, інших утриманців не має. У судове засідання позивач не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав. Третя особа в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, у результаті повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

16.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що 04.03.2016 року зареєстрували з ним шлюб. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Через постійні конфлікти, суперечки, спільне життя стало неможливим та нестерпним, у зв`язку із чим шлюбні стосунки фактично припинені з грудня 2018 року. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам сім`ї, робить неможливим примирення з відповідачем, в зв`язку чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судове засідання [PERSON] не з`явилася. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності, шлюб розірвати. Не заперечила відносно розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В поданій до суд заяві позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив, просив розгляд справи проводити у його відсутності, шлюб розірвати. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя не веде спільного господарства, сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивачка визнає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач позов визнав, що свідчить про небажання зберегти сім`ю. При таких обставинах збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. У зв`язку із наведеним, враховуючи прийняття судом визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ст.142 ЦПК України, підлягають повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При цьому, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

16.03.2020 року [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , звернулася з позовом до відповідача [PERSON] , який зареєстрований в с. Гуничі, Овруцького району Житомирської області, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем укладений 24 жовтня 1992 року Бивальківською сільською радою Лоєвського району Гомельської області, актовий запис за № 11. Мотивуючи тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Відносини в сім`ї не склалися. Відсутнє взаєморозуміння, тому в 2008 році сторони припинили спільне проживання та на даний час шлюб фактично припинив своє існування. Вважає, що їх сім`я розпалась і зберегти її неможливо, а тому твердо має намір розірвати шлюб. Оформити розлучення через органи державної реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовляється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримав 11.04.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 24 жовтня 1992 року серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам позивача. Доводи позивача відповідачем не спростовані. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

16.03.2020 року заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обгрунтування якої посилається на те, що [INFO] у м. Зимогір`я Слов`яносербського району Луганської області померла її мати, [PERSON] . Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в реєстрації смерті було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації смерті особи відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з неможливістю проведення державної реєстрації смерті заявник просить суд задовольнити заяву. [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, просили розглянути справу за їх відсутності. Від Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу. Дослідивши матеріали справи, суд установив таке. [INFO] у м. Зимогір`я Слов`яносербського району Луганської області (Україна) внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності померла мати заявника, громадянка України [PERSON] , що підтверджується довідкою про причину смерті № 69 від 05.06.2018 року, свідоцтвом про смерть, виданими на тимчасово окупованій території України, у м. Зимогір`я Слов`яносербського району Луганської області. Як убачається із копії паспорта померлої, свідоцтва про смерть, [PERSON] народилась [INFO] у м. Зимогір`я Слов`яносербського району Луганської області, була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] . 12.02.2020 року заявник звернулась до Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з метою проведення реєстрації смерті, однак їй було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті особи, а саме відсутній медичний документ, виданий медичним закладом, розташованим на території, підконтрольній українській владі. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

16.03.2020 року заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обгрунтування якої посилається на те, що [INFO] у м. Луганськ Луганської області померла її мати, [PERSON] . Білокуракинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в реєстрації смерті було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації смерті особи відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з неможливістю проведення державної реєстрації смерті заявник просить суд задовольнити заяву. [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, просили розглянути справу за їх відсутності. Від Білокуракинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заперечень не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд установив таке. [INFO] у м. Луганськ Луганської області ( Україна ) внаслідок хронічної серцевої недостатності ІІІ ст. померла громадянка України [PERSON] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті № 47 від 15.02.2020 року, свідоцтвом про смерть, виданими на тимчасово окупованій території України, у м. Луганськ Луганської області. Як убачається із копії паспорта померлої, свідоцтва про смерть, [PERSON] народилась [INFO] в с. Райгородка Новоайдарського району Луганської області, була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] . 11.03.2020 року представник заявника [PERSON] звернувся до Білокуракинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з метою проведення реєстрації смерті, однак йому було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті особи, а саме відсутній медичний документ, виданий медичним закладом, розташованим на території, підконтрольній українській владі. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

16.03.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні характери та погляди на життя. Спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Збереження сімї та примирення не можливо. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути в його відсутність. В судове засідання відповідач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій просила справу розглянути в її відсутність, прізвище після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] », проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 13 лютого 2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Виконкомом Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 01. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

16.03.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, і свої доводи обґрунтовує тим, що подружні відносини з відповідачем припинили з грудня 2019 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне майно відсутнє. Причиною розпаду родини стали ті підстави, що між позивачем та відповідачем втрачено взаєморозуміння та взаємоповага. Вже тривалий час вони живуть кожен своїм окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Вважає, що причини, які спонукають її на розірванні шлюбу і обґрунтованими, а також, те, що при сформованих взаєминах, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя суперечить їх інтересам, просить не надавати строку для примирення. У зв`язку із викладеними обставинами просить розірвати між ними шлюб. У судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення, не з`явилася, в позові зазначила про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 15.05.2018 року зареєстрували шлюб, про що Солом`янським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, зроблено відповідний актовий запис за №704 (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають, спірне майно відсутнє. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з грудня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжя втратило взаєморозуміння та взаємоповагу, не мають наміру на збереження сімейних відносин та шлюбу, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

16.03.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через непорозуміння, а тому позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб розірвати. Позивач вказує, що сторони мають різні погляди на життя, у них відсутнє взаєморозуміння, відносини подружжя фактично припинені, а тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2020 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками, було двічі надіслану відповідачу, на адресу суду повернувся конверт із відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом установлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу шлюб виданого міським відділом ЗАГС м. Вінниці серія [NUMBER] між сторонами спору 24.09.1983 укладено шлюб. Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд дійшов висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved