Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

17.02.2017 року позивач звернулась до суду із дійсним позовом в якому просила стягувати щомісячно зі [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 25.09.2004 року у розмірі ? частки від усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], однак жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У звязку з цим між нею та відповідачем виникають постійні сварки. Тому вона змушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, неодноразово, шляхом направлення повісток про виклик, які повернулись на адресу суду із зазначенням причини «неможливо розшукати адресата», а також шляхом розміщення повістки про виклик в газеті «Урядовий курєр». Причини неявки суду не повідомив. Судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ від 06.11.2014 року, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.13). Дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №7 від 19.04.2017 року, виданої обєднанням співвласників багатоквартирного будинку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі Постанова) за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається зі змісту ст..182 СК України та п.17 Постанови при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, оскільки [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], так як останній добровільно не надає кошти на утримання доньки, суд приходить до висновку про те, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки зі [PERSON] підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн, згідно квитанції №0.0.705261244.1 від 14.02.2017 року (а.с.2). За таких обставин, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved