Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

16 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому прохала стягнути з приватного підприємця [PERSON]М на відшкодування 10000грн моральної та 5100грн матеріальної шкоди. При цьому вказувала, що 04.09.2014 року між нею та відповідачем було досягнуто згоди та укладено договору на виготовлення віконних конструкцій і їх встановленняз умовами протягом двох робочих днів з моменту оплати замовником авансу замовити конструкції і протягом 14 робочих днів з дня їх отримання провести їх встановлення з оплатою вартості конструкцій і роботи в сумі 5954грн. В цей же день був підписаний відповідний договір без номера і сплачено аванс у розмірі 5100 грн. Відповідачем було зроблено заміри віконних конструкцій, підготовлена технічна документація для розміщення заказу на виготовлення конструкцій, однак передбачені договором роботи не були виконані. Протягом 2014 року відповідач на вимогу виконати договір пояснював затримку не отриманням віконних конструкцій, а з весни 2015 року перестав виходити на зв»язок, що примусило звернутися до суду з вимогою про привернення сплачених за замовлення коштів і відшкодування понесених моральних страждань, пов»язних з погіршенням стану здоров»я через нервування з приводу невиконання домовленостей і неповернення авансових коштів, складностями, пов»язаними з погіршенням побутових умов в зимовий час. . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримувала і наполягала на його задоволенні, посилаючись на порушення її прав споживача послуг і заподіяння невиконанням зобов»язання шкоди її здоров»ю. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з»явився, у зареєстрованому місці проживання відсутній. Враховуючи відсутністьналежним чином повідомленого відповідача в судовому засіданні і згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановолено, що 04.09.2014 року сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] підписаний договір купівлі-продажу без номера, предметом якого відповідно до п.1.1 є наступне: замовник доручає, а виконавець зобов»язується провести заміри для майбутніх конструкцій на об»єкті замовника, підготувати технічну документацію, необхідну для розміщення заказу на виготовлення конструкцій, провести установку нових конструкцій, а замовник зобов»язується прийняти виконані роботи і оплатити їх у відповідності з умовами договору. Договором встановлена вартість заказу в сумі 5954грн з попередньою оплатою 5100грн. В ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за завою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перед укладанням договору сторони дійшли згоди про доставку, демонтаж і установку нових віконних конструкцій в її будинку в селі Красенівка Чорнобаївського району Черкаської області зі стекло пластика на загальну суму 5954грн. Таким чином, не викликає сумніву той факт, що між сторонами 4 вересня 2014 року був укладений договір побутового замовлення на виготовлення і установку віконних конструкцій, який вчинений у письмовій формі, з обговоренням виду робіт, їх вартості, розміру авансових виплат і строків виконання, що являються істотними умовами договору даного виду договору. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача [PERSON] про повернення сум авансу, сплаченого за договором від 04.11.2015 року, з огляду на те, що сплата позивачем- замовник5ом за договором зазначеної суми підтверджується договором підписаним сторонами. При цьому, вказані твердження позивача відповідач не спростував шляхом подання належних та доступних доказів. [PERSON] неодноразово зверталась до [PERSON]М з вимогою виконати договір або повернути кошти. Разом з тим, [PERSON] кошти [PERSON] так і не повернув, що примусило замовника звернутися до суду. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв дулового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передьачено, що боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»зання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його не виконання або виконання виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання наступають наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до п.4 Договору виконавець зобов»язувався приступити до виконання замовлення протягом двох робочих днів з моменту оплати замовником авансу і в строк 14 робочих днів з моменту поступлення конструкцій на центральний склад виконавця. Зазначені вимоги закону і умови договору відповідач не виконав, чим порушив права позивача на отримання послуги по заміні віконних конструкцій. В п.п.3.1-3.2 Договору від 04.09.2014 року встановлено, що замовник авансує кошти на виконання робіт в день укладання договору в розмірі до 50% вартості. Повний розрахунок за виконане замовлення проводиться після виконання установки конструкцій. В ч.ч.2-2 ст.693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов»язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Так, при підписанні Договору купівлі-продажу від 04.09.2014 року [PERSON] на виконання вимог п. 2.2 було внесено кошти в сумі 5100грн. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Зміст Договору від 04.09.2014 року свідчить про те, що кошти в сумі 5100грн, внесені позивачем [PERSON] при його підписанні, являються авансом. Законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами договору був переданий, а зобов»язаний не виконано, то аванс або його частина залишається у сторони, яка його отримала. Така умова договору суперечить вимогам чинного законодавства. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] авансу, внесеного при підписанні Договору від 04.09.2014 року, у повному обсязі в розмірі 5100грн. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Суд вважає доведеним той факт, що позивач [PERSON] при підписанні Договору від 04.09.2014 року виконала усі покладені на неї обов»язки, внесла суму авансу у розмірі 5100грн, але зобов»язання не було виконано з вини відповідача і передані позивачем на виконання положень угоди кошти безпідставно не були повернуті їй відповідачем, не зважаючи на неодноразові звернення позивача з цього приводу, що стало підставою для вимоги. З огляду на вищенаведене, суд вважає обгрунтованими й такими, що заслуговують на увагу, твердження позивача [PERSON] про те, що вона як особа похилого віку, якій на час підписання договору виповнилось 65 років, зазнала переживань та страждань у зв»язку з укладанням угоди з відповідачем, нереалізованими очікуваннями напередодні зимового періоду замінити вікна у квартирі, й внаслідок поневірянь при намаганні повернути належні їй кошти та ігнорування її законних вимог з боку [PERSON], який також безпідставно ухиляється і від явки до суду, тим самим затягуючи процес вирішення спору. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги характер, обсяг та тривалість моральних страждань, яких зазнала позивача, а також враховуючи принцип співмірності та розумності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає за необхідне стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 1000грн. На підставі викладеного ст.ст. 23, 526, 530, 599, 837, 846, 854, 865, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 15, 22, 24 Закону України «Про захист прав споживачів», Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 12.04.1996року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» та

Outcome: partial