Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

15 грудня 2016 року до Кіровського районного суду звернулась [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи без самостійних вимог - Центральний відділ державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст лілія Дмитрівна, про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом скасування арешту та заборони на відчуження майна. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником квартирою [ADDRESS] яку придбала у встановленому порядку з прилюдних торгів. На цей час квартира знаходиться під арештами пов'язаними з виконавчими провадженнями щодо попередніх власників та під забороною, накладеною за договором іпотеки за яким було здійснено продажу квартири. Наявні заборони та арешти порушують права позивачки щодо розпорядження належним їй майном у зв'язку з чим вона просить їх скасувати В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином. У зв'язку з неявкою всіх відповідачів, на підставі Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України справа розглянута в заочному порядку. Треті особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідачу [PERSON] належала по праву приватної власності квартира [ADDRESS], яку згідно договору іпотеки № 11141722000/11141794000/3/1, посвідченого 13 квітня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. за реєстром № 3389 було передано в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» (а.с. а.с. 99 - 100). При цьому нотаріусом було накладено заборону на відчуження квартири за реєстром № 3390 (а.с. 100 на зв.). Відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] належала по праву приватної власності нежитлове приміщення [ADDRESS] яку згідно договору іпотеки № 11299890000/3, посвідченого 27 лютого 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. за реєстром № 2000 було передано в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» (а.с. а.с. 94 - 98). При цьому нотаріусом було накладено заборону на відчуження квартири за реєстром № 2001 (а.с. 98). Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2010 року (яке набрало законної сили 18 жовтня 2010 року) у цивільній справі № 2-2404/10 було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором (а.с. а.с. 131 - 132). Заява відповідача про перегляд заочного рішення була залишена без задоволення ухвалою від 03 жовтня 2011 року (а.с. 134). Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2010 року (яке набрало законної сили 18 жовтня 2010 року) у цивільній справі № 2-2405/10 було задоволено позов ПАТ «УкрСибБбнк» про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором (а.с. а.с. 135 - 136). Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2010 року (яке набрало законної сили 18 жовтня 2010 року) у цивільній справі № 2-2406/10 було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором (а.с. а.с. 139 - 140). Заява відповідача про перегляд заочного рішення була залишена без задоволення ухвалою від 29 грудня 2010 року (а.с. 141). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2013 року було замінено позивача у цивільній справі № 2-2405/10 ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк», а також змінено спосіб виконання рішення \-- звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с. а.с. 137 - 138). Згідно ч.ч.1,3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Також 14 квітня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалене рішення у цивільній справі № 2-9750/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили 26 квітня 2011 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська замінено сторону виконавчого провадження - ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». З метою виконання наведених вище судових рішень було відкрито зведене виконавче провадження в межах якого 02 вересня 2013 року відбулись прилюдні торги з реалізації приміщення № 17 в будинку № 62 по вул. Комсомольській в м. Дніпропетровську. Переможцем торгів було визнано позивачку, що підтверджується копіями протоколів прилюдних торгів від 02 вересня 2013 року № № 0413160-1, 0413161-2, 0413162-3 (а.с. а.с. 24 - 29). За результатами торгів державним виконавцем було складено акти про проведення прилюдних торгів по реалізації майна належне [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 05 вересня 2013 року (а.с. а.с. 30 - 35). Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (за реєстром № 1303) від 09 вересня 2013 року та проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно згідно цього свідоцтва (а.с. а.с. 21 - 23). Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження». Так ст. 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою визначені ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, це виконавчі листи, що видаються судами. Заходами примусового виконання рішень за ч.1 ст. 32 вказаного Закону є, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 52 наведеного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Згідно ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Згідно ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про нотаріат» на підтвердження права на спадщину, права власності, посвідчення фактів, що громадянин є живим, перебування його у певному місці, про прийняття на збереження документів видаються відповідні свідоцтва. Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 72 Закону України «Про нотаріат» придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна. Свідоцтва про придбання нерухомого майна видаються на підставі акта про придбання нерухомого майна або реалізацію предмета іпотеки. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріуси виконують функції державних реєстраторів. Згідно ст. 50 Закону України «Про іпотеку» після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Також, згідно ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачені підстави для закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частинами 1, 2, 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається з наявних матеріалів, виконавчі провадження, в межах яких було накладено обтяження нерухомого майна позивачки, не здійснюються, проте вказані арешти зберігають свою чинність. Так само, на нерухоме майно, яке було предметом іпотеки, було звернуто стягнення і воно реалізоване позивачці, у зв'язку з чим іпотека стосовно цього майна припинила свою дію. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права и обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином суд приходить до висновку, що з метою захисту прав позивачки на розпорядження її нерухомим майном необхідно усунути перешкоди в розпорядженні майном шляхом: скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 5695124, винесеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. 09.09.2013 року; скасування заборони відчуження нерухомого майна, внесеної до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 5695124, винесеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. 09.09.2013 року (підстава обтяження: номер запису про обтяження: 2416876, від 13.04.2007 року, договір іпотеки, серія та номер 3389, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. 13.04.2007, запис про заборону відчуження внесений 13.04.2007 року за № 4801940) шляхом виключення відповідних записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з державного реєстру іпотек; скасування заборону відчуження нерухомого майна, внесеної до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. № 5695124 від 09.09.2013 року (підстава обтяження: номер запису про обтяження 2416918 від 27.02.2008 року, договір іпотеки, серія та номер 2000, виданий 27.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В, запис про заборону відчуження внесений 27.08.2008 за № 6677469) шляхом виключення відповідних записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з державного реєстру іпотек; скасування заборони відчуження нерухомого майна, внесену до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. індексний номер 5695124 від 09.09.2013 (підстава обтяження запису про обтяження: 2417471 від 08.08.2009 року, на підставі постанови Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ про відкриття виконавчого провадження, серія та номер ВП № 14138757, видана 05.08.2009 року) шляхом виключення відповідних записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивачки щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачів сплачений позивачкою судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved