Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

16.06.2015 року позивач [PERSON]., який з 2003 року є власником житлового будинку №20 по вул. Поляшко в с. Прибужани Вознесенського району, звернувся до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач 1), [PERSON].. (далі - відповідач 2) про визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком у звязку з тим, що вони без поважних причин (з моменту відчуження нерухомого майна) не проживають в ньому. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що теперішнє місце проживання відповідачів йому невідоме, вони не є членами його сімї, реєстрація місця проживання відповідачів була обумовлена тим, що відповідачі 1 раніше був власником вказаного будинку, який відчужив, а відповідач 2 членом сімї відповідача 1. Посилаючись на те, що відповідачі не проживають за адресою реєстрації місця проживання, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги пояснивши, що потрібно усунути перешкоди йому як власнику майна у здійсненні права користування житловим будинком оскільки наявність реєстрації відповідачів у будинку є перешкодою для здійснення його права користуватися власністю житловим будинком, а тому слід визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком з підстави втрати ними права власності на житловий будинок. Відповідачі в судове засідання не зявились, судом належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку №20 по вул. Поляшко в с. Прибужани Вознесенського району згідно з договором купівлі-продажу укладеного на універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» 29.04.2003 року, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 17.06.2003 року визнаний дійсним і на час придбання житлового будинку за цією адресою було зареєстровано місце проживання всіх відповідачів. І відповідно у позивача, як власника житлового будинку, право на звернення з позовом виникло з 29.04.2003 року. В даному випадку позивач бажає вирішити наслідки дій відповідачів по реєстрації їх місця проживання, що мали місце після набуття ним права власності на житловий будинок. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Підставою позовних вимог стосовно відповідачів позивач вказав загальні положення цивільного законодавства про те, що припинення права власності на житловий будинок має наслідком припинення права користування ним. В зазначеному спорі належний позивачу житловий будинок слід оцінювати як обєкт права власності, захист якого провадиться у відповідності з Главою 29 ЦК України. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58-59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно зі статтею 60 ЦПК України, обовязок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність позову є підставою для відмови в його задоволенні. Позивач належними та допустимими доказами: показами свідків [PERSON], [PERSON], довідкою виконавчого комітету Прибужанівської сільської ради, актом депутата виконавчого комітету Прибужанівської сільської ради довів порушення свого права власності в частині наявності перешкод користування житловим будинком через дії відповідачів, які не проживають у належному йому будинку, відмовляються добровільно знятися з реєстрації. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог за наявності доказів на підтвердження обставин, які є підставою позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим.

Outcome: approved