Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

15.07.2019 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позовних вимог, позивач вказав, що після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом є він, який спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав з матір`ю. Проте, нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. Позивач просить: визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на житловий будинок (літ. А), загальною площею 46,3 кв. м., житловою площею 16,8 кв. м., та господарські будівлі та споруди: веранда (а), сарай (Б), погріб (В), вбиральня (Г), №1 хвіртка, № 2, 3 огорожа, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 16.07.2019 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.10.2019 р., встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також, ухвалою суду від 16.07.2019 року у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Середюка О.П. (08001, смт Макарів, вул. Д. Ростовського, 31/1, прим. 45) належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] . [PERSON] , та згідно відповіді нотаріуса, вказана спадкова справа не заводилася. У підготовче засідання позивач не з`явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач подав відзив на позов, яким позовні вимоги визнав, просив розглядати справу у відсутності представника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] р. померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 22.05.2019 р. Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 66 (а.с. 9), яка до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент її смерті разом з нею проживав та був зареєстрований її син [PERSON] - позивач у справі (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є сином покійної, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 8), спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав з матір`ю. Інших спадкоємців судом не встановлено. 10.06.2019 р. приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області Середюк О.П. своїм листом № 353/01-16 відмовив позивачу у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] на вказаний вище житловий будинок, у зв`язку з тим, що документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно видане на ім`я спадкодавця відсутнє (а.с. 18). З виписки з погосподарської книги № 517 від 03.06.2019 р. слідує, що в погосподарській книзі №3 Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області за 2016-2020 роки зроблено особовий запис № 01-0228-5 про те, що власником житлового будинку в [ADDRESS] є покійна [PERSON] (а.с. 11). Згідно технічного паспорта, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: житловий будинок (літ. А), загальною площею 46,3 кв. м., житловою площею 16,8 кв. м., та господарські будівлі та споруди: веранда (а), сарай (Б), погріб (В), вбиральня (Г), №1 хвіртка, № 2, 3 огорожа (а.с. 12-16). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, в графі «Рік побудови» зазначено: 1960. Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95 р). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, власником якого був померла [PERSON] не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, а також зазначено, що статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. З огляду на вказані обставини вищезгадана виписка з погосподарської книги Бишівської сільської ради є доказом належності вказаного домоволодіння на праві власності [PERSON] . Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, майна померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняв, до складу спадщини увійшов житловий будинок, щодо якого нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved