Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] звернувся у Словянський міськрайонний суд з позовною заявою до ДП «Артемвугілля» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 12 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ДП «Артемвугілля» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року справу за позовом [PERSON] до ДП «Артемвугілля», про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди повернуто до Словянського міськрайонного суду Донецької області для ухвалення додаткового рішення , оскільки не вирішено питання стосовно розподілу судових витрат, у частині стягнення з позивача судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру у сумі 478,20 грн. Сторони, повідомлені належним чином про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання повторно не зявилися. Згідно ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного. Відповідно з п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. При зверненні до суду за захистом порушеного права судові витрати позивачем не понесені. Ціна позову становила 45861,06 грн., яка складалась з майнових вимог в сумі 35861,06 грн. та немайнових в сумі 10000,00 грн. На підставі статті 6 Закону України «Про судовий збір» та роз'яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», встановлено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» [PERSON] звільнений від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, як позивач - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. З викладеного вбачається, що позивач не звільнений від сплати судового збору за подачу позову немайнового характеру відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Отже, за подачу даного позову підлягає стягненню судовий збір у сумі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої станом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, тобто 487 грн. 20 коп. за вимоги немайнового характеру (1218,00 грн. х 0,4 = 487,20 грн.). Згідно п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди позивачеві відмовлено та при зверненні до суду з позовом судовий збір за вимоги немайнового характеру ним не сплачено, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved