Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

16 листопада 2015 року до суду надійшов позов КС «Азовська кредитна компанія» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] з 11 квітня 2014 року є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія». 11 квітня 2014 року [PERSON] подав заяву про надання йому кредиту, на підставі якої 11 квітня 2014 року між філією № 2 КС «Азовська кредитна компанія» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1943/14-Ф2. За умовами договору останній отримав кредит у сумі 2 000 гривень строком користування 12 місяців зі сплатою за користування коштами 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування грішми. За весь час користування кредитом, відповідач не здійснив жодної виплати. Заборгованість [PERSON] станом на 27 жовтня 2015 року складає 3 466,40 гривень. 11 січня 2016 року від представника позивача [PERSON] (яка діє на підставі довіреності) надійшла заява про уточнення позовних вимог, за якою, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] залишок за кредитом у розмірі 2 000 гривень, нараховані відсотки за користування кредитом за період з 12 квітня 2014 року по 11 січня 2016 у розмірі 1 664,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 гривень, а всього 4 882 гривні 00 копійок. У відкрите судове засідання представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності, не прибула, від неї надійшла заява, в якій просить розглядати справу за її відсутність, збільшені позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Судові повістки про виклик до суду були направлені рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою проживання відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 11 квітня 2011 року між кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія» (далі Кредитодавець) в особі директора філії №2 [PERSON], з одного боку, та членом кредитної спілки [PERSON] (далі - Позичальник), з іншого, був укладений договір споживчого кредиту № 1943/14-Ф2, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 2 000 (дві тисяч) гривень, строком на 12 місяців та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Планові платежі щомісяця Позичальник зобовязався вносити щомісяця не пізніше 28 числа поточного місяця. При цьому Позичальник [PERSON] був ознайомлений із умовами зазначеного договору, а також із графіком та строками погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грішми, що підтверджується його особистим підписом. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно графіку платежів не здійснив жодного платежу. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього грошових сум та їх розміру. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які складають 1218 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved