Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

15 грудня 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що сімейне життя не склалося. У звязку з суттєвими розбіжностями у поглядах на життя, несумісності характерів у родині виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння. Сім?я фактично не існує, спільне господарство не ведеться, шлюб фактично припинено. З червня 2017 року сторони разом не проживають. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Сторони в судове засідання не зявились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення. Зазначають, що надають згоду на розірвання шлюбу, оскільки з червня 2017 року по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, загальне господарство не ведуть. Примирення між ними не можливе. Спору про поділ спільного майна немає. Дитина залишиться проживати з матірю. Відповідачка, також зазначила про вибір прізвища «Лукашина». В порядку ч.3 ст. 200 ЦПК України, в звязку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2012 року, про що свідчить актовий запис №1569 зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції (свідоцтво про шлюб Серія 1-ЖД №175749). Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який за згодою сторін залишиться проживатим з матірю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору та спору щодо проживання дитини не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надала. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу відповідач виявила бажання змінити прізвище на дошлюбне «Лукашина».

Outcome: approved