Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

15.06.2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із вищевказаною позовною заявою, вимоги у якій обґрунтовують тим, що на підставі договору (який не зберігся) про надання безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Синельниківською державною нотаріальною конторою від 18 березня 1958 року, було оформлено земельну ділянку користувачу [PERSON] , що підтверджено висновком комісії виконкому Синельниківської міської ради від 20 березня 1984 року. 10 червня 1960 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , і вони у 1966 році збудували на виділеній земельній ділянці житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який на підставі ст. 22 КпШС є спільною сумісною власністю подружжя. 15 червня 1971 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, за актовим записом №120. Вищевказаний будинок ніхто з подружжя на своє ім`я не оформив. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на Ѕ частку вказаного вище житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель і споруд. Заповіту [PERSON] не залишила. Єдиним спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, який прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, є син спадкодавця позивач [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , який мав право на Ѕ частку вказаного будинку. Заповіту він не залишив. Спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є: дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] (від другого шлюбу). Дружина спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Діти спадкодавця прийняли спадщину, згідно зі ст. 1269 ЦК України, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подали заяви про прийняття спадщини. Тобто, кожен з них прийняв спадщину по 1/6 частці (1/2:3). 26 лютого 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми спадкодавця [PERSON] отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано, а тільки заінвентаризовано за [PERSON] . Дана обставина підтверджена також довідкою КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1169 від 03 вересня 2019 року. Так, з постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», до 05 серпня 1992 року не передбачалось процедури введення в експлуатацію приватних будинків при оформленні права власності на них. Листом Державної архітектурної-будівельної інспекції України ніж 01 вересня 2011 року №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року», визначено, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчував відповідність закінчених будівництвом до серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатом технічної інвентаризації. Позивачі не можуть отримати правовстановлюючий документ на спадковий будинок, що перешкоджає їм належним чином оформити право власності на нього. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач [PERSON] просить суд: визнати за [PERSON] право приватної власності на 2/3 частки житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з яких: -Ѕ частка, в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] матері [PERSON] ; -1/6 частка, в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] батька [PERSON] . В зв`язку із викладеними обставинами, позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право приватної власності на 1/6 частку житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] батька [PERSON] . У відзиві на позов від 14.12.2020 року відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , посилаючись на те, що житловий будинок, який є предметом спору станом на 1971 рік так і на 14 грудня 2020 року не був зареєстрований. З 1971 року [PERSON] (мати [PERSON] ) не ставила питання, до дня смерті у 2008 році, про поділ майна подружжя, після розірвання шлюбу із [PERSON] [PERSON] з 2008 року не звертався до нотаріуса або суду щодо прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] 11 лютого 2021 року до суду подано відповідачем [PERSON] зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] в якому посилається на те, що відповідно до інформаційної довідки КП Синельниківського МБТІ Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року №1169, згідно архівних даних, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , заінвентаризовано станом на 1967 рік за [PERSON] , право власності на яке станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. 13 січня 1979 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , тому для отримання нею спадщини, їй необхідно виділити частку у спільному майні подружжя. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд: - встановити факт належності їй Ѕ частки житлового будинку, загальною площею 59,6 кв.м, жилою площею 33,3 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , як частку у спільному сумісному майні подружжя; - визнати за [PERSON] права та обов`язки спадкодавця на 1/6 частку житлового будинку, загальною площею 59,6 кв.м, жилою площею 33,3 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , з право реєстрації права власності зазначеного майна в органах державної реєстрації. До початку проведення судового засідання від представника позивачів [PERSON] , [PERSON] за первісним позовом [PERSON] , надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, але до початку його проведення надала суду заяву про підтримання зустрічних позовних вимог та розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Із копії висновка виконкому Синельниківської міської ради від 20 березня 1984 року визначено залишено у користуванні земельну ділянку [PERSON] , на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, посвідченого Синельниківською держнотконторою 18\~березня 1958\~року (а.с.18). 10 червня 1960 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який розірвано 05 лютого 1971 року на підставі рішення народного суду Синельниківського району Дніпропетровської області, що набрало законної сили 16 лютого 1971 року (а.с.122). За Інформаційною довідкою КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року №1169, вказано, що житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , заінвентаризовано станом на 1967 рік за [PERSON] . Право власності на вищевказане майно, станом на 31.12.2012 року (до вступу в дію Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), не зареєстровано. Ухвалою народного суду Синельниківського району Дніпропетровської області від 15 червня 1971 року, що набрала законної сили 26 червня 1971 року, затверджено мирову угоду, за якою [PERSON] погодилася отримати від відповідача [PERSON] 3000 рублів, за належну їй Ѕ частку жилого будинку у спільному майні подружжя, а також зобов`язалась не пред`являти ніяких вимог до [PERSON] з приводу жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.120-121). Викладені вище обставини підтверджують, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , збудований в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , і на день смерті [INFO] [PERSON] , належав [PERSON] в цілій частині за мировою угодою, укладеною між ними, затвердженою судом 15.06.1971 року, що в свою чергу спростовує обґрунтування позивача за первісним позовом [PERSON] у вимозі про спадкування за законом Ѕ частки вказаного житлового будинку, після смерті [INFO] матері [PERSON] (а.с.6). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджується факт смерті у м. Синельникове Дніпропетровської області [INFO] [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із наданої суду копії спадкової справи №239/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернулися (а.с.42,43): син [PERSON] (а.с.8), дочка [PERSON] (а.с.9, 10). Крім того, спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом також є дружина спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , (шлюб між якими зареєстровано 13 січня 1979 року), яка є відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом у справі. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 06 лютого 2020 року [PERSON] , в інтересах якої діяла представник [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із ненаданням правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на вказане майно за спадкодавцем [PERSON] (а.с.19). Відповідно п. 3.1 Розділу 3 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Змін до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» 13. 06. 2012 N 304, передбачено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Як вбачається із Технічного паспорту, виготовленого станом на 02 вересня 2019 року, на ім`я замовника [PERSON] , будинок, господарські будівлі і споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані з 1966 до 1977 року. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Таким чином, судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] належав на день смерті [INFO] житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, закінчений будівництвом до 5 серпня 1992 року, підтвердженням чого є технічний паспорт (а.с.98-107), складений за результатами технічної інвентаризації (а.с.123-165). Так, спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є позивачі за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , а також позивач за зустрічним позовом [PERSON] , правильним способом захисту порушених прав якої є визнання права власності, а не прав та обов`язків спадкодавця, зважаючи на те, що спадкове майно збудовано до 05 серпня 1992 року. Виходячи із заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення первісних та зустрічних вимог частково, так як вказані особи, будучи спадкоємцями за законом першої черги, мають право, кожен, на 1/3 частку у спадковому майні, оскільки розподіл цих часток здійснено судом з огляду на відсутність підстав у спадкуванні першої дружини спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , яка за судовим рішенням, отримала грошову компенсацію за Ѕ частку жилого будинку, у спільному майні подружжя, який є предметом даного судового розгляду. Відповідно до\~ст.\~22\~КпШС,\~визначено,\~що майно,\~нажите подружжям\~за час\~шлюбу,\~є його\~спільною сумісною\~ власністю.\~Кожен \~з подружжя\~має рівні\~права володіння,\~користування і\~розпорядження цим\~майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Суд вказує на те, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем [PERSON] , не набула житловий будинок у право спільної сумісної власності подружжя, в розумінні ст. 22 КпШС, оскільки таке право мала перша дружина спадкодавця [PERSON] , також [PERSON] не порушувала питання про те, що за час шлюбу майно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, тому вимога про встановлення факту належності їй Ѕ частки майна на праві спільної сумісної власності подружжя, не підлягає задоволенню за недоведеністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що державній реєстрації підлягають право власності на нерухоме майно. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial