Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

15 квітня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтовування позову вказав, що він є наймачем квартири [ADDRESS] та в цій квартирі зареєстрований племінник дружини [PERSON] , який не проживає за цією адресою з 2004 року. зазначає, що відповідач добровільно покинув квартиру, не цікавиться проживанням у житловому приміщенні, комунальні послуги позивач сплачує, натомість позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, а тому вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання надав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просив позов задовольнити та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи суду не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти позову не має будь-яких заперечень. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, з урахуванням згоди позивача на заочний розгляд справи, суд розглядає\~справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] 29 грудня 1990 року виконавчим комітетом Жовтневої Ради народних депутатів було видано ордер на житлове приміщення за № 2581 на зайняття ним, разом із родиною з трьох осіб, квартири [ADDRESS] (а.с. 25) Відповідно до довідки, виданої головою ОСББ «КР 5-й Зарічний 87», наймачем квартири [ADDRESS] є позивач - [PERSON] (а.с. 22) Відсутність відповідача у спірному житлі підтверджується актом, наявним в матеріалах справи, складеним сусідами позивача та затвердженим головою правління ОСББ «КР 5-й Зарічний 87» від 06.02.2019, згідно якого відповідач [PERSON] з 2004 року і по теперішній час не проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до вимог ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо буде встановлено, що вона не проживає у житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 2004 року не проживає в квартирі [ADDRESS] без поважних на це причин, з вказаного часу у квартирі особистих речей відповідача немає, відповідач квартирою не цікавиться, комунальні послуги, які нараховуються не сплачує. Таким чином тривале не проживання [PERSON] у в квартирі [ADDRESS] свідчить про те, що ним обрано інше місце проживання, а спірна квартира є лише місцем його реєстрації, тому даний факт свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до спірного житла як до місця свого проживання. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані в справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved