Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

15.03.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05.05.1999 року у с. Княжпіль Старосамбірського району Львівської області зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного подружнього життя дітей не мають. В зв`язку з постійними конфліктами та непорозуміннями їхня сім`я фактично розпалася. Пройшло дванадцять років, як вони припинили подружнє життя і проживають окремо. Вони давно стали один для одного чужими людьми, не цікавляться життям та інтересами один одного. Кожен з них живе своїм життям. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 05.05.1999 року у с. Княжпіль Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №5. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності, оскільки є інвалідом другої групи, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином(а.с.16,22), відзиву на позовну заяву не надала, заяву про розгляд справи у її відсутності не надіслала, повідомлення про причини неявки суду також не надала. А тому, при таких обставинах, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 05.05.1999 року, зареєструвавши шлюб у с.Княжпіль Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №05 (а.с.5). Від спільного подружнього життя дітей не мають. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони проживають окремо в різних населених пунктах, дітей не мають, не підтримують 12 років подружніх відносин, стали чужими. Позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення позивача, та беручи до уваги наведені обставини в тому числі і те, що сторони протягом 12 років проживають окремими сім`ями, не ведуть спільного господарства, дітей не мають, неявка в судове засідання відповідачки також свідчить про її байдуже ставлення до збереження сім`ї, суд вважає, що сім`я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, а це вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та стало неможливим, тому шлюб слід розірвати. Крім того у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с.7). У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 768 гривень 40 копійок. А тому,

Outcome: approved