Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

15.10.2019 року позивач звернувся до відповідачів з позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3100 від 01.08.2019 р. щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що 26.09.20136 р. між нею та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено договір №338284900590926 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки, відповідно до якої я отримала кредит в сумі 20\~000,00 грн. 12.06.2014 р. ПАТ «Брокбізнесбанк» припинило свою діяльність та з її заробітної плати припинили здійснювати відрахування грошових коштів на погашення кредиту. При зверненні до ПАТ «Брокбізнесбанк», їй пояснили, що банк в стадії припинення і погашати кредит немає необхідності і разі наявності правонаступника її буде додатково повідомлено. 04.09.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса БРНО Київської області Колейчик В.В. від 01.08.2019 р. за №3100 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованість в сумі 29927,56 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, а тому вказаний виконавчий напис підлягає скасуванню. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019 року визначено головуючого по справі суддю Чулуп О.С. Ухвалою від 16.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено до судового розгляду. Розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.02.2021 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. 23.02.2021 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А.. Ухвалою від 04.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач приватний виконавець ВО м. Києва Юхименко О.Л. надав суду відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову в частині заявлених вимог до нього посилаючись на те, що, що він не може бути відповідачем по справі, а лише третьою особою в порядку ст. 53 ЦПК України. Зазначає, що ним на підставі заяви стягувача про примусове виконання рішення суду, оригіналу виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження №59834215. Виконавчий документ відповідав вимогам ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», підстав для відмови у відкритті провадження, у нього не було. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив проти позову суду не надали. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 26.09.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] укладено Договір №33828490090926 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної кратки. 26.09.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] укладено Додаткова угода №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до вищевказаного договору, відповідно до якого Банк надав [PERSON] грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 20\~000,00 грн. на строк з 26.09.2013 р. по 25.09.2015 р. зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 32,00 % річних на споживчі цілі. 26.09.2013 р. між між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до вищевказаного договору. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 04.09.2019 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі виконавчого напису №3100 ,виданого 01.08.2019 року приватним нотаріусом БРНО Київської області Колейчик В.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті фінанс» заборгованість в розмірі 29\~927,56 грн. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У задоволенні позовних вимог до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. слід відмовити, як такі, що заявлені до належної сторони - відповідача по справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial