Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

16 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у с. Поздимир, Радехівського району померла його мама - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видана 26.12.2008 року Радехівським районним відділом державної реєстрації. На випадок своєї смерті [PERSON] заповідального розпорядження не складала, відтак мало місце спадкування за законом. По [ADDRESS] із [PERSON] проживала і була зареєстрована на день її смерті дочка, сестра позивача - [PERSON] , про що зазначено у довідці Поздимирської сільської ради №38 від 29.01.2020 року. У склад спадкового майна, належного [PERSON] , окрім іншого, увійшло право власності на землю площею 2.8447 га, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №091160, виданим 10 квітня 2000 року. Спадщину після смерті [PERSON] , шляхом проживання із спадкодавцем, фактично прийняла [PERSON] , що узгоджується із вимогами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проте в силу певних обставин не здійснила у встановленому законом порядку реєстрацію таких прав. У подальшому - [INFO] помирає сестра - [PERSON] , про що містяться відомості у Свідоцтві про смерть, серії [NUMBER] . За життя [PERSON] , зокрема 22 жовтня 2015 року, було складено заповіт, що посвідчений секретарем виконкому Поздимирської сільської ради Радехівського району та зареєстрований у реєстрі за №31, відповідно до якого усі свої майнові і немайнові права вона заповіла позивачу - [PERSON] . Сестра була одинокою і особою похилого віку, відтак потребувала сторонньої допомоги, а тому позивач проживав із нею у с. Поздимир та здійснював опіку над нею і допомагав по господарству. У склад спадкового майна, після смерті [PERSON] , окрім іншого, увійшло право власності на землю площею 1.7277 га, що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 091155 та будинковолодіння [ADDRESS] . Так, згідно Свідоцтва про право приватної власності на будівлі від 24.11.1987 року, будинковолодіння [ADDRESS] належить [PERSON] . Окрім цього, відповідно до відомостей, викладених у довідці КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» №967 від 14.02.2020 року, станом на 31.12.2012 року, в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.1987 року, виданого Яструбичівською сільською радою. У лютому цього року позивач звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини у органи нотаріату, однак йому було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів (державних актів на право на землю), відсутні відомості про його спільне проживання із спадкодавцем та пропущений строк для прийняття спадщини. Таким чином, позивач пропустив визначений законодавцем строк для прийняття спадщини і вагомих причин, за наявності яких можна було б клопотати про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не має. Більше того, як вказано вище, позивач проживав із [PERSON] до дня її смерті без реєстрації. За таких обставин, більш дієвих заходів для забезпечення реалізації своїх майнових прав, окрім як звернення до суду, він не має. Зазначає, що претендентів на спадкову масу з числа спадкоємців за законом, окрім його брата [PERSON] , не має, а тому в якості відповідача він зазначає лише останнього. Просить встановити факт, що [PERSON] постійно проживав по [ADDRESS] без реєстрації разом із [PERSON] до дня її смерті, тобто до [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки податків [NUMBER] , право власності на земельну ділянку загальною площею 2.8447 га із кадастровим номером 4623984400:02:000:0157, що виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала померлій [INFO] [PERSON] , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №091160, виданого 10.04.2000 року. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки податків [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 1,7277 га, що виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області та належали померлій [INFO] [PERSON] , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №091155, виданого 10.04.2000 року. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки податків [NUMBER] , право власності на будинковолодіння [ADDRESS] . У підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнав та просив його задовольнити. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] у с. Поздимир, Радехівського району, Львівської області, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , повторно виданим 26.12.2019 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00025500158 від 06 лютого 2020 року, [PERSON] , [INFO] , в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-11 зворот ). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , де [PERSON] , [INFO] , в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки №38 від 29.01.2020 року, виданої виконкомом Поздимирської сільської ради, [PERSON] , котра померла [INFO] , а/з № 13 від 30 серпня 2010 року , до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . На день її смерті разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , 1943 р.н. - дочка. В Поздимирській сільській раді померлою заповіт не посвідчувався. Дані відомості також підтверджуються записами в будинковій книзі (а.с.18,38-42). [INFO] у с. Поздимир, Радехівського району, Львівської області, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.19). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00025495222 від 06 лютого 2020 року, [PERSON] , [INFO] , в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.20-20 зворот). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00025501000 від 06 лютого 2020 року, прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.21-21 зворот). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, №00025502425 від 06 лютого 2020 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.22-22 зворот). За життя [PERSON] , зокрема 22 жовтня 2015 року, склала заповіт, що посвідчений секретарем виконкому Поздимирської сільської ради Радехівського району та зареєстрований у реєстрі за №31, відповідно до якого усі свої майнові і немайнові права вона заповіла своєму братові, позивачу - [PERSON] (а.с.23). Відповідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І -ЛВ №091160, виданого 10.04.2000 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 07.04.2000 р. №151 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №8880, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,8447 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.12-17). [PERSON] звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Юрченко О.В., однак йому було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів (державних актів на право на землю), відсутні відомості про його спільне проживання із спадкодавцем та пропущений строк для прийняття спадщини (а.с.24-26). З довідки №45 від 31.01.2020 року, виданої виконкомом Поздимирської сільської ради, вбачається, що громадянка [PERSON] , котра померла [INFO] , а/з № 8 від 05 червня 2019 року до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . На день її смерті разом з нею зареєстрованих не було. В Поздимирській сільській раді померлою заповіт посвідчувався 22 жовтня 2015 року за реєстровим №31 (а.с.27). Згідно довідки №46 від 31.01.2020 року, виданої виконкомом Поздимирської сільської ради, громадянка [PERSON] , котра померла [INFO] , а/з № 8 від 05 червня 2019 року до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . До дня смерті з нею поживав, без реєстрації, її брат - [PERSON] , [INFO] В Поздимирській сільській раді померлою заповіт посвідчувався 22 жовтня 2015 року за реєстровим №31 (а.с.28). Відповідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №091155, виданого 10.04.2000 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 07.04.2000 р. №151 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №8875, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,7277 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.29-29 зворот ). Згідно Свідоцтва про право приватної власності на будівлі від 24.11.1987 року, будинковолодіння [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с.30). Відповідно до відомостей, викладених у довідці КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» №967 від 14.02.2020 року, станом на 31.12.2012 року, в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.1987 року, виданого Яструбичівською сільською радою (а.с.31). З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с.32-37). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Факт спільного проживання позивача по [ADDRESS] без реєстрації разом із [PERSON] до дня її смерті, тобто до 04 червня 2019 року підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.56). Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved