Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

15 травня 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у Сполучених Штатах Америки помер його батько - [PERSON] , якому на території України належала 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем померлого першої черги та прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном. Він звертався до нотаріуса з проханням оформити спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки відсутні докази спільного проживання позивача та спадкодавця на час його смерті. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд: 1) встановити факт, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; 2) визнати за [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача подала заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] на території Сполучених Штатів Америки помер [PERSON] , який є батьком позивача (а.с.11-14). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] на території України не заводилася. Позивач є рідним сином спадкодавця, а відомостей про інших спадкоємців першої черги відсутні. Враховуючи давність смерті спадкоємця, а також відсутність будь-яких заведених спадкових справ, суд доходить висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого спадкодавця за законом. Частиною першою статті 549 ЦК УРСР, який був дійсний на час відкриття спадщини, було визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Матеріалами справи, зокрема показами допитаних свідків та квитанціями про оплату комунальних послуг підтверджується, що після відкриття спадщини позивач, як спадкоємець першої черги, вступив в управління та володіння спадковим майном - квартирою за адресою [ADDRESS] . Вказане підтверджується також тим, що ця квартира, згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 квітня 1995 року, на праві спільної сумісної власності належала спадкодавцю та позивачу. Отже, позивач у встановленому порядку, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняв спадщину після померлого [PERSON] і має право в порядку спадкування набути у власність 1/2 квартири, за адресою [ADDRESS] . Однак реалізувати це право він не в змозі, оскільки нотаріус відмовився приймати від нього заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з відсутністю доказів реєстрації місця проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи, що судом був встановлений факт прийняття спадщини позивачем, а також належність спірної квартири на праві спільної сумісної власності спадкодавцю та позивачу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved