Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

15.06.2010 р. між ЗАТ СП «Партнер», правонаступником якого є ПрАТ СП «Партнер», та [PERSON] (власником) був укладений договір № 990 за яким СП «Партнер» бере на себе обов`язки по зберіганню та охороні транспортних засобів Власника в гаражі № 1 встановленого на земельній ділянці відведеній СП «Партнер» на праві довгострокової оренди по [ADDRESS] , а власник бере на себе зобов`язання вчасно вносити щомісячні внески на охорону автомобіля та експлуатаційні витрати на умовах цього договору (п. 1.1. договору). ПрАТ СП «Партнер» заявили позов про стягнення з [PERSON] 15251,95 грн. на погашення заборгованості за договором на експлуатацію та обслуговування від 15.06.2010 року №990, в тому числі 719,95 грн. інфляційних втрат, 8232 грн. пені. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати внесків за договором. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 30.12.2016 року. Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження. До початку розгляду справи по суті позивач збільшив розмір заявлених вимог до 91352,82 грн., в тому числі інфляційні втрати в сумі 4603,47 грн. та пеня в сумі 50199,35 грн. Натомість відповідачем заявлено зустрічний позов про визнання недійсними планових калькуляцій собівартості утримання машино/місця на автостоянці, що прийнятий до сумісного розгляду з первісним позовом відповідно до ухвали суду від 27.02.2018 року. Зустрічний позов мотивовано тим, що ПрАТ СП «Партнер» не вправі надавати послуги відповідно до договору на експлуатацію та обслуговування від 15.06.2010 року №990, договір не відповідає вимогам чинного законодавства, послуги передбачені договором не надаються, плата за договором визначена позивачем на власний розсуд. Ухвалою суду від 31.05.2019 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Обслуговуючий кооператив «Товариство співвласників «Біличі». Цією ж ухвалою закінчене підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті. Сторони в судовому засіданні на своїх вимогах наполягали, надали пояснення, що викладено в позовних заявах, та інших заявах. Крім того, відповідач вказала, що вона є членом обслуговуючого кооперативу «Товариство співвласників «Біличі», якому вона сплачує членські внески та на підставі чого кооператив здійснює обслуговування належного їй гаражу. Судом встановлено таке. ПрАТ СП «Партнер», відповідно до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва від 29 липня 1996 року №1041 «Про будівництво напівпідземних гаражів - автостоянок на 35, 36, 37 ділянках в 13 мікрорайоні житлового масиву «Біличі» на підставі інвестиційного підрядного договору від 20 березня 1997 року [ADDRESS], укладеного із Головним управлінням капітального будівництва Київської міської державної адміністрації та СП «Партнер», виконані будівельні роботи з будівництва напівпідземних гаражів в 13 мікрорайоні на житловому масиві Біличі. Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва від 05 січня 1998 року №10 «Про введення в експлуатацію об`єктів житлового та комунального призначення у Ленінградському районі міста Києва» затверджений акт державної приймальної комісії від 05 січня 1998 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 24 машиномісць на дільниці та їх експлуатацію покладено на СП «Партнер». Управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації 27 лютого 1998 року передало напівпідземні гаражі на 24 машиномісць на баланс СП «Партнер». Рішенням Київської міської державної адміністрації від 18 березня 2004 року №125/1335 було затверджено проект відведення земельної ділянки СП «Партнер» для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 24 автомобілі, а також було передано СП «Партнер», за умови виконання п.17.1 даного рішення, в довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку загальною площею 0,28 га для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 24 автомобілі за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до ст.6, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Укладений між сторонами договір, є письмовим правочином, який відповідає формі, що передбачена ст. ст. 207, 639 ЦК України. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Позивач вказував, що він добросовісно виконував всі умови договору щодо охорони та обслуговування автостоянки: укладає договори з постачальниками електроенергії, здійснює пропускний і внутрішній режим, забезпечує цілодобову охорону об`єкта, сплачує всі податки згідно чинного законодавства. Відповідачі вказаних обставин не заперечували. Сторони, укладаючи договір, дійшли згоди про те, що розрахунок вартості послуг проводить СП «Партнер», розмір встановленого ним тарифу підлягає зміні, що відображається в плановій детальній калькуляції собівартості утримання одного машиномісця, яка є невід`ємною частиною договору. Вказана калькуляція і є фактичним розрахунком наданих Позивачем послуг. Пунктом п. 2.3. договору сторони передбачили можливість збільшення тарифів з врахуванням змін в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок орендної плати за користування земельною ділянкою, росту цін на матеріали та ремонт, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що впливають на зміну експлуатаційних витрат та на утримання охорони. Встановлення в договорі права позивача визначати розмір щомісячних платежів, їх можливої зміни та перелік факторів, що впливають на встановлення та зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони, відповідає вимогам ч.2 ст.632 ЦК України та п.п. 15,16 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, якими передбачено, що плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляються за тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Відповідно до п.6.7. Закону України «Про ціни та ціноутворення», на всі види продукції, товари і послуги, за винятком тих, на які здійснюється державне регулювання цін і тарифів, встановлюються вільні ціни і тарифи. Інформація про зміни тарифів в напівпідземному гаражі надається за місцем надання послуг, у відповідності до припису п.7 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМУ 22 січня 1996 року за № 115. Пунктами 3.1. та 3.2 договору передбачено, що відповідач вносить грошові внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати не пізніше 10 числа кожного місяця на основі розрахунку, що додається до договору, проте розмір внесків може змінюватись на умовах пункту 2.3 договору. Згідно пункту 4.1 вказаного договору власник зобов`язаний своєчасно вносити ПрАТ СП «Партнер» внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати (пункт 3.1). Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Тому всі ремонтні та відновлювальні роботи у відношенні власного гаражного боксу він повинен здійснювати власними коштами. Внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати внесків за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати ПрАТ СП «Партнер» станом на 04.01.2019 року облікована заборгованість за договором в сумі 91193,82 грн., в тому числі: борг за внесками - 36550,00 грн., інфляційні втрати - 4603,47 грн., та пеня - 50199,35 грн. Згідно з п. 4.1. договору, у випадку затримки оплати зі сторони відповідача, останній оплачує позивачу пеню у розмірі 0,5 % від суми затриманого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач має право за весь період прострочення виконання грошового зобов`язання відшкодувати заборгованість з урахуванням втрат від інфляції. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Розрахунки виконані позивачем ПрАТ СП «Партнер» згідно з вимогами чинного законодавства та не спростовані відповідачем. Власних розрахунків заборгованості відповідач суду також не надала. Разом з тим, відповідач просила зменшити розмір пені до 4603,47 грн., пославшись на невідповідність розміру пені завданим збиткам, та на скрутне матеріальне становище. Договір зберігання транспортних засобів вважається укладеним з моменту передання майна на зберігання, що свідчить про його реальний характер. Суд звертає увагу, що, враховуючи підтвердження факту надання самих послуг, дії сторін свідчать про визнання істотних умов вказаного договору і його фактичне виконання. Позивач приймає усі можливі способи для належного забезпечення охорони власності, а відповідача належним чином виконує свої обов`язки за договором. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що, укладаючи договір, сторони дійшли згоди про те, що розрахунок вартості послуг проводить позивач, розмір встановленого позивачем тарифу підлягає зміні, що відображається в плановій детальній калькуляції собівартості утримання одного машиномісця, яка є невід`ємною частиною договору. Вартість послуги в період дії договору визначається ПрАТ СП «Партнер», виходячи з витрат із забезпечення охорони транспортного засобу. Доводи відповідача про те, що між сторонами фактично існують правовідносини, що регламентуються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а відповідно договір за формою має відповідати типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженої Постановою КМУ №529від 20 травня 2009 року «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», суперечать фактичним обставинам справи та змісту договору. Суд також відхиляє доводи відповідача щодо недійсності калькуляцій. Так, калькуляція - це розрахунок затрат підприємства, які у будь якому випадку є економічно обґрунтованими та підтверджені первинними бухгалтерськими документами. Розрахунок собівартості затрат підприємства, визначених на підставі його первинних бухгалтерських документів не може бути визнаний судом недійсними, оскільки він є внутрішнім та не обов`язковим для складання документом. Стосовно аргументів відповідача про те, що вона не має потреби в отриманні послуги від СП «Пapтнep» у зв`язку зі створенням Обслуговуючий кооператив «Товариство співвласників «Біличі», який забезпечує охорону її автомобіля та експлуатацію гаражу, суд звертає увагу на таке. Відповідно до наявних у справі доказів, СП «Партнер» має на балансі та здійснює експлуатацію напівпідземних гаражів на 24 машиномісця на земельній ділянці, переданій товариству у встановленому законом порядку для експлуатації та обслуговування напівпідземних гаражів (т. 1 а.с. 41), до створення товариства співвласників та передачі їх на баланс указаному товариству. Доказів передачі на баланс Обслуговуючого кооперативу «Товариство співвласників «Біличі» комплексу напівпідземних гаражів та переоформлення земельної ділянки, землекористувачем якої є ПрАТ СП «Пapтнep» не надано. Прийняття Обслуговуючим кооперативом «Товариство співвласників «Біличі» за актом приймання на баланс гаражів від власників, не може вважатися проведенням такої процедури, оскільки вказані гаражі знаходяться на балансі експлуатуючої організації ПрАТ СП «Пapтнep», яка здійснює їх експлуатацію та сплачує земельний податок. Як вбачається із матеріалів справи, експлуатацію та обслуговування комплексу гаражних боксів здійснює ПрАТ СП «Пapтнeр», кооператив товариства співвласників не має доступу до цього майна. Доводи відповідача щодо відсутності у неї договірних відносин із ПрАТ СП «Партнер» не відповідають дійсності, оскільки зберігання автотранспортних засобів здійснювалося ПрАТ СП «Партнер» як суб`єктом підприємницької діяльності, у зв`язку з чим такий договір є публічним. Правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. При цьому факт відсутності договору зберігання автотранспортних засобів сам по собі не може бути підставою для звільнення від оплати послуг, якщо особа фактично користувалася ними. Доказів про те, що договір між сторонами розірвано суду не надано. Односторонннє розірвання договору а ні договором а ні законом не передбачено. Інші доводи відповідача правового значення для вирішення спору по суті не мають. За наведених обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що первісний позов є обґрунтований як доказами так і посиланням на відповідний закон, в задоволенні ж зустрічного позову слід відмовити, за безпідставністю. Разом з тим, слід погодитись з відповідачем, що заявлений позивачем розмір пені значно перевищує завдані йому збитки, а тому суд за обставин справи на підставі ст. 551 ч. 3 ЦК України визначає пеню в розмірі співмірному з боргом за договором, а саме в сумі 30000 грн. Отже, позов ПрАТ СП «Партнер» на підставі наведених в рішенні норм закону, підлягає задоволенню частково в сумі 71153 грн. 47 коп. (36550+4603,47+30000). За таких рішень, витрати понесені позивачем на забезпечення розгляду справи підлягають розподілу між сторонами пропорційно частки задоволених вимог, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial