Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

15.08.2017 року позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць до досягнення нею повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 21.07.2012 р. вона уклала шлюб з відповідачем. [INFO] від шлюбу народилася донька [PERSON]. Відповідач протягом тривалого часу проживає окремо в м. Харків, що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу від 10.01.2017 р. Вона разом з донькою проживає в будинку її батьків, самостійно утримує та виховує доньку. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, її долею, станом здоров'я та розвитком не цікавиться, не відвідує дочку. Спілкування між дочкою та батьком відсутнє взагалі в зв'язку з повним ігноруванням з боку відповідача своєї дитини. Відповідач жодного разу не приходив до дочки та не приймав участі у її вихованні, він не поздоровляє дочку зі святами та з днем народження, не приймає участі в її утриманні та забезпеченні її повноцінного розвитку, чим грубо ігнорує положення ст.ст. 150, 157 СК України, якими передбачені ряд обов'язків по вихованню дитини, які відповідачем не виконуються та бажання виконувати які в нього відсутнє. Вона (позивачка) за станом здоров'я має можливість одноосібно виховувати та утримувати дитину. Враховуючи викладене, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в зв'язку з ухиленням відповідача від виконання обов'язків по вихованню дитини. Ухвалою суду від 19.09.2017 р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Охтирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в частині стягнення з [PERSON], [INFO] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяцьзалишено без розгляду. В судовому засідання позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просять позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в зв'язку з ухиленням відповідача від виконання обов'язків по вихованню дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, подав нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області Гмиря В.П. в судовому засіданні вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON], [INFO], в зв'язку з тим що відповідач з часу розлучення з сім'єю не проживає, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, взагалі не спілкується з дитиною, не приїжджає до неї, не зустрічається з нею, тобто свідомо та умисно не виконує обов'язків по утриманню та вихованню дитини. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника органу опіки та піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради, покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 21.07.2012 р. сторони зареєстрували шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.12.2012 р. Відповідно до рішенням Охтирського міськрайонного суду № 583/3375/16-ц пр. 2/583/63/17 від 10.01.2017 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя...., і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 6 вказаної Конвенції , держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід'ємне право на життя. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину ( ст. 19 Конвенції про права дитини) . За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 8 статті 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом ( ч. 1,2,4 ст. 155 СК України). Ухилення від виконання юридичного обов»язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Будь-яких доказів того, що відповідач не виконував свої батьківські обов'язки внаслідок тяжкого захворювання чи з інших незалежних від нього причин, матеріали справи не містять, а в судові засідання [PERSON] не з'являється. Підстави, за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, визначені у ст. 164 СК України, зокрема, у зв'язку з ухиленням від виконання ними своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч. 1 даної норми). Як роз'яснено у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом тривалого часу з вересня 2016 року не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного матеріального утримання, взагалі не спілкується з дитиною, не зустрічається з нею, її життям не цікавиться. Така поведінка [PERSON] відносно неповнолітньої доньки свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. З пояснень представника органу опіки та піклування вбачається, що [PERSON] з будь-якими заявами з приводу перешкод у його спілкуванні з дочкою до органу опіки та піклування не звертався. Крім того, [PERSON] подав до суду нотаріально посвідчену заяву про визнання позову по позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в повному обсязі, наслідки подачі даної заяви йому відомі та зрозумілі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради від 10.10.2017 року № 01-22/2906 орган опіки і піклування Охтирської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], так як це відповідає інтересам дитини. У висновку зазначено, що 10.01.2017 р. шлюб між сторонами розірвано. Батько [PERSON] покинув сім'ю, а дитина залишилася проживати разом з матір'ю, бабусею [PERSON], дідусем [PERSON] у будинку, що належить на праві власності бабусі. [PERSON] з часу розлучення з сім'єю не проживав, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, не піклувався про її фізичний та духовний розвиток, взагалі не спілкувався з дитиною. Він має нормальний фізичний стан та міг би брати участь у утриманні дитини. Мати та дитина не змінювали свого місяця проживання. Тобто батьку було відоме місце проживання дитини, але батько свідомо та умисно не виконує обов'язків по утриманню та вихованню дитини. [PERSON] опікується мати [PERSON], також у вихованні та утриманні дитини беруть активну участь дідусь та бабуся. [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад «Казка». У дитини є окрема кімната для ігор із великою кількістю розвиваючих іграшок. Є місце для сну та відпочинку. У кімнатах тепло, затишно, чисто. [PERSON] у сім'ї люблять. Відсутність батька не помічається через велику турботу із боку всіх членів родини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] та її донькою спілкується більше року. Про її чоловіка чула, що є, однак позивач з відповідачем не проживають разом вже дуже давно. Також знає, що відповідач вихованням та утримання дитини не займається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займається, взагалі з дитиною не спілкується, не приїжджає. Позивач не чинить перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною, вона ніколи не була проти їх спілкування. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач ухилився від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, наслідком чого є позбавлення батьківських прав, що є санкцією за його протиправну винну поведінку, тобто юридичною відповідальністю. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв'язку з чим, враховуючи те, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої доньки [PERSON] підтверджується зібраними у справі доказами, крім того відповідач підтвердив вказаний факт особистою заявою про визнання позову, суд дійшов до висновку про наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав, що в свою чергу слугуватиме захисту прав дитини у вирішенні всіх її життєвих питань, прав на гарантований державою соціальний захист як дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року),

Outcome: approved