Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

16 липня 2018 року до Зарічненського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами 19 листопада 2006 року який зареєстрований виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області. Позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини. Сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 2006 року, під час шлюбу у сторін народились спільні діти, [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. З відповідачем у позивачки склалися напружені стосунки, відповідач систематично зловживає спиртними напоями, безпідставно вчиняє скандали, має неврівноважений характер, спільне життя з відповідачем не склалось. Позивачка вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі неможливе, шлюбні відносини фактично припинені, на примирення не згідна, а тому просить суд розірвати шлюб. Спору щодо поділу майна подружжя немає. На підставі наведеного позивачка у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених у позовній заяві, вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату час та місце удового розгляду повідомлений належним чином, що за змістом ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії 1-ГЮ № 015214 від 19 листопада 2006 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, заслухавши пояснення позивачки суд прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим. Підстав для надання строку для примирення немає, оскільки позивачка з приводу цього категорично заперечує. Згідно довідок № 2705, 2706 від 26 червня 2018 року виданої Борівською сільською радою Зарічненського району Рівненської області діти сторін проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачкою підставні та підлягають задоволенню. Згідно\~ ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved