Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

16.11.2016р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 25.05.95р. перебувала у трудових відносинах з відповідачем. На початку 2015 року у звязку із значними обстрілами вона була змушена покинути своє місце проживання і переїхати до підконтрольної території України. Отже, внаслідок цього фактично припинились трудові відносини з відповідачем, але в позасудовий порядок вирішити це питання внаслідок зазначених обставин позивач не змозі, хоча їй це необхідно для призначення інвалідності та нарахування соціальних виплат в пенсійному фонді. Позивач в судовому засідання позов підтримав та надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, третя особа надала суду заяву з проханням розглянути справу без них. Зі згоди позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 25.05.95р., перебувала у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.9-10). Як зазначено у позові, [PERSON], народилась 04.09.1967 року, у м. Єнакієве, Донецької області. Позивач проживала і працювала на території м. Єнакієве Донецької області до початку 2015 року, коли у звязку зі збільшенням кількості обстрілів і зруйнуванням житла, разом з чоловіком покинула постійне місце проживання і вимушено перемістилась на підконтрольну територію України для збереження життя і здоровя, що підтверджується Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (Довідка №2326002344 від 25.02.2016), та довідкою про первинну реєстрацію особи переселенця, виданою штабом по роботі з вимушеними переселенцями, які прибувають на територію запорізької області. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ЄДР) відповідач [PERSON] «Ольховатська» є структурним підрозділом Державного підприємства «Орджонікідзевугілля», місцезнаходження якої зареєстровано у Донецькій обл.. Бахмутський район, смт. Ольховатка, вул. Матросова. 1. Юридична адреса Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» зареєстрована за адресою: [INFO]. 21. Відповідно до даних ЄДР ДП «Орджонікідзсвугілля» перебуває у процесі банкрутства. 25.05.1995р. позивач працевлаштувалась на шахту «Ольховатська» Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» на посаду «машиніст підйому», на підставі наказу №386 від 25.05.1995р. що підтверджується записом у трудовій книжці позивача. 13.12.2000 року позивач була переведена на посаду «електромонтера» на підставі наказу № 821 від 30.12.2000р. 16.01.2002 р. позивача було переведено на посаду «машиніст підйомних установок» на тому ж підприємстві. В 2012 році позивач отримала за рішенням МСЕК III групу інвалідності, яку необхідно періодично підтверджувати. Дата наступного медичного огляду призначена на 09.02.2017р., що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК (а.с.34-34оборот). У 2015 році позивач разом з чоловіком була вимушена покинути місце проживання, чим фактично припинила трудові відносини, крім того, шахта не функціонувала ще з 2014 року. У зв'язку з цією ситуацією, позивач опинилась у «правовій колізії», а саме: Відповідно до «Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157/о «Акт № огляду медико-соціальною експертною комісією», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України 30.07.2012 № 577 далі «Інструкція», встановлений порядок складення вказаних актів. Відповідно до п 4. «Інструкції» Форма № 157/о заповнюється на кожного хворого, який оглядається у МСЕК. В пунктах 16-18 відповідно зазначаються відомості про соціальний стан хворого (службовець, робітник, працівник сільського господарства, фізична особа - підприємець, не працюючий, пенсіонер тощо), його освіта (початкова загальна, базова загальна середня, повна загальна середня, професійно-технічна, базова вища, повна вища), основна професія. В пункті 19 зазначається, ким працює на дату огляду МСЕК. В пунктах 22 та 23 зазначаються місце роботи, підприємство, установа, організація. На останній посаді позивач вважається працевлаштованим по теперішній час, що з урахуванням обставин спричиняє певні незручності: в трудовій книжці відображено запис про прийняття на роботу, хоча фактично трудові відносини припинено ще з початку 2015 року. При проведенні медико-соціальної експертизи для підтвердження свого соціального статусу, медико-соціальна експертна комісія керуватиметься Постановою КМУ від 03 грудня 2009 № 1317. де в п. 1.1 зазначені права та обовязки комісії. Тобто, комісія не може заповнити необхідну документацію, що викликане не повністю врегульованим трудовим законодавством України. Хоча позивач і вважається офіційно працевлаштованою, але згідно Довідки ОК-5 виданої Заводським управлінням ПФ України в Запоріжжі (а.с.13), перерахування передбачених податків на імя позивача від Структурного підрозділу «Шахта «Ольховатська» Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» припинено з квітня 2014 року, тобто, фактично більше двох з половиною років позивач вважається працевлаштованим, але фактично жодних виплат чи компенсацій не отримує. На момент переміщення позивача [PERSON] «Ольховатська» не функціонувала, керівництво було відсутнє і все, що позивачу вдалося врятувати, це її трудову книжку без внесення необхідних записів про звільнення. Станом на 09.11.2016 року відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, також входить м. Єнакієве Донецької облає, що унеможливлює звільнення позивачки з займаної посади за звичайною процедурою. Також, до частиною 4 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачена процедура, за якою внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного. міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. Проте, позивач не може звільнитися за вищезазначеною процедурою, адже позивач не має наміру набувати статусу безробітної у центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Відповідно до ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України кожен мас право на працю, що включає можливість заробляти собі на житія працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Стаття 46 Конституції України зазначає, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового га майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 110 ЦІ1К України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що вказана справа про встановлення факту розглянута в позовному провадженні, оскільки має місце спір про право, а саме, про припинення трудового договору згідно\~ст.38 КЗпП України. Згідно\~ст. 234 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 4\~ст. 256 ЦПК України\~суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Отже, цей спір повинен вирішуватись\~\~ в позовному провадженні, він випливає з трудових правовідносин, в спорі\~Державне підприємство «Орджонікідзевугілля» повинно виступати відповідачем, оскільки своїми діями (бездіяльністю щодо припинення договору) порушує\~\~права позивача. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що інших шляхів поновити своє право позивач не має, позов є обґрунтований, а тому підлягає задоволеню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved