Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

16 листопада 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Барвінський О.П. звернувся до суду із позовною заявою до Томашпільської селищної ради про визначення додаткового строку для відчуження земельних ділянок, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є громадянкою Російської Федерації і їй належить земельна ділянка площею 3,2880 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Велико-Русавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та земельна ділянка площею 3,1745 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.Через пропуск строку, встановленого законодавством для відчуження земельної ділянки, терміном один рік, не може цього здійснити, тому з даним позовом вимушена звернутися до суду. 17 листопада 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі. В судове засідання представник позивача - адвокат Барвінський О.П. не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Томашпільської селищної ради Щербатий А.І. в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована на території Велико-Русавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області площею 3,2880 га, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 711868 та земельна ділянка, розташована на території Велико-Русавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області площею 3,1745 га, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 711867 (а.с.12,13). Як вбачається з витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] належать земельні ділянки площею 3,2880 га та площею 3,1745 га (а.с.16-19). [PERSON] є громадянкою Російської Федерації (а.с.9). З довідки виданої Великорусавським старостинським округом видно, що [PERSON] , [INFO] , проживала і була зареєстрована в Україні за адресою : [ADDRESS] , а 27 вересня 1983 року вибула на постійне проживання в Російську Федерацію і до цього часу на попереднє місце проживання не прибувала (а.с.15). Згідно з ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною 5 ст. 22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства. Також ч.2 ст. 81 цього Кодексу дозволяється іноземним громадянам та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки лише несільськогосподарського призначення. Водночас ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження. Так, згідно статті 81 цього Кодексу землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Особливостей (уточнень) щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення особами, які отримали у власність ці ділянки за часів перебування у громадянстві України, а згодом змінили таке громадянство, статті 22, 81 та ін. Земельного кодексу України не містять. Разом з тим слід зазначити, що статтею 145 цього Кодексу встановлено вимогу припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності. Так, відповідно до статті 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише тільки громадянину України. Позивач на даний час має намір добровільно відчужити належні їй земельні ділянки. Приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо відчуження земельних ділянок (а.с.26,27). Відповідно до пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, до набрання чинності законом про ринок земель не допускається купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що, відповідач позов визнав, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved