Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

15 квітня 2021 року до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшов позов [PERSON] до Голопристанської міської ради, міського голови Бабича О.В. про стягнення заробітної плати в сумі 7560 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 03.03.2007 була прийнятий на посаду спеціаліста із земельних питань апарату Малокопанівської сільської ради, та за грудень 2020 року їй не виплачено заробітну плату. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач з 03 березня 2007 року працює на посаді спеціаліста з земельних питань Малокопанівської сільської ради Згідно з архівною довідкою № 01-49/Л-191 від 10.08.2021 року за грудень 2020 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 75600 грн. Голопристанська міська рада Херсонської області є правонаступником усіх прав та обов`язків Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, що приєдналася до територіальної громади міста Гола Пристань Херсонської області. Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною п`ятою статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості по заробітній платі [PERSON] за грудень 2020 року в розмірі 7560 грн, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату.

Outcome: approved