Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

15 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 177. Позовні вимоги мотивуючи тим, що від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. У кожного з них протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач фактично нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матірю. Майнового спору між сторонами не має. Враховуючи викладене позивач звернулась з даним позовом до суду. 11 січня 2019 року на адресу Харківського районного суду Харківської області надійшла інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) позивача , відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 11 січня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Сторони в підготовче засідання не зявились. Позивач - [PERSON] надала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити в її відсутність, ухвалити рішення в підготовчому засіданні, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем набутим під час реєстрації шлюбу «Проскуріна», також після розірвання шлюбу місце проживання дитини залишити з нею. Також в заяві зазначила, що сімейно шлюбні відносини між сторонами були припинені в 2018 році. Відповідач - [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справу у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти них, а також в заяві вказав, що сімейно шлюбні відносини між сторонами були припинені в 2018 році. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 09 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 177, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії І -ВЛ № 220030 видане 09 листопада 2013 року. В звязку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача «Чепурко» змінено на «Проскуріна». Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], 11 червня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І ВЛ № 356836 видане 19 червня 2014 року, який проживає з позивачем. Відповідач позов визнав повністю. Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач та відповідач стверджує у заяві, що сімейно шлюбні відносини між ними припинені у 2018 році, сім'я існує формально, сторони не заперечують, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матірю, відповідач позов визнав, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями частини другої статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи спору між сторонами щодо майна, місця проживання дитини не вбачається, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем набутим під час реєстрації шлюбу «Проскуріна» є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача - [PERSON].

Outcome: approved