Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

16.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування виконкому Тернівської районної у місті ради в м. Кривому Розі про визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів та припинення стягнення аліментів. В обгрунтування позову зазначив, що з 3 липня 2005 року він перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було розірвано 09 квітня 2010 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, після чого вони почали жити окремо. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась жити разом з відповідачкою. Оскільки відповідачка за своїм місцем реєстрації не проживає, тому як вона виїхала до м. Київа в пошуках кращої роботи, при цьому залишила доньку з ним. З березня 2013 р. дитина проживає разом з ним у квартирі [ADDRESS]. Після від'їзду відповідачки він самостійно виконую всі батьківські обов'язки, забезпечую потреби дитини повністю, займаюсь вихованням, забезпечую догляд, водить до школи, приймає участь в батьківських зборах, утримує її та забезпечує всім необхідним, при цьому відповідачка не цікавиться дитиною і не приймає участі в її вихованні. Відповідачка приїжджає раз на півроку і забирає доньку на нетривалий час, живе з нею на знімних квартирах, тим самим позбавляючи дитину сімейного затишку. Вона не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання доньки [PERSON], не може забезпечити умови для нормального розвитку дитини, на даний час місце мешкання відповідачки не відомо. Тому, вважає, що в інтересах доньки визначити місце проживання з ним, а не з її матір'ю. Він працює, має стабільний не малий дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, він проживає разом з дружиною, яка допомагає йому доглядати за його донькою. Щодо стосунків між донькою та його дружиною, то вони мають добрі стосунки один з одним. Дитина забезпечена всім необхідним, створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. З самого дитинства він постійно піклуюсь про дитину, допомагає матеріально: купує одяг, сплачує аліменти, був змушений звертатися до органу опіки та піклування для визначення порядку зустрічей з донькою, через постійні перепони з боку відповідача. Таким чином, проживання доньки разом з ним відповідає її інтересам. Він має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із донькою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Спиртними напоями він не зловживає, не пале, за місцем роботи характеризується позитивно, добре відноситься до доньки. Відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров'я дитини умов проживання. Його колишня дружина ніде не працює, не має постійного доходу, не займається вихованням доньки. Ті грошові кошти які з нього стягують за аліментними зобов'язаннями, відповідачка використовує у своїх інтересах. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Згідно ст.. 161 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно п.2 ч.1 ст.161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, на його користь на утримання доньки [PERSON] до досягненням дитини повноліття та припинити стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку, з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] Позивач звернувся до суду с заявою про підтримку позову та розгляд справи за його відсутність. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Третя особа - відділ опіки та піклування Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки свого представника суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 23.07.2005 року по 09.04.2010 року перебували у шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 5,6, 8). Відповідно до ст. 4, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Сторонами по справі заявлено вимогу про визначення місця проживання дитини відповідно до ст.160, 161 Сімейного кодексу України, які регулюють право батьків на визначення місця проживання дитини та вирішення спору між матір'ю та батьком щодо місця проживання дитини. Згідно акту від 08.02.2016 року малолітня [PERSON] постійно проживає разом з батьком за адресою [ADDRESS], батько відводить та забирає дитину зі школи, турбується про неї, дитина завжди доглянута та охайна (а.с.10). За правилами ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6) , проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір'ю. При цьому, поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Згідно статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При розв'язанні спору суду належить визначити, кому з батьків надати перевагу, хто стане безпосереднім вихователем дитини. При цьому, інший з батьків не втрачає своїх прав та обов'язків. Він стає носієм права на спілкування з дитиною та права брати участь у її вихованні (ч. 2 ст. 157 СК України). Відповідно до п.18 Постанови Пленуму від 21грудня 2007 року №11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід врахувати також положення статті 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При вирішенні спору щодо місця проживання суд бере до уваги позитивне ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків, враховує те, що позивач має стабільний заробіток та добрі умови для проживання доньки. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості: малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Суд враховує принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, окрім випадків, коли є виключні обставини бути розлучена зі своєю матір'ю, але в даному випадку мати життям та здоров'ям дитини не цікавиться, школу не відвідує, від спілкування з педагогами уникає (а.с.11). Таким чином оцінюючи надані докази по справі, з метою захисту інтересів малолітньої дитини, а також враховуючи вік та стать дитини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини. Тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно, з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, на користь батька - [PERSON], раніше направлений виконавчий лист відізвати.

Outcome: approved