Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

17.09.2012 р. позивач [PERSON] звернулася до Тернівського міського суду Дніпропетровської області із данною позовною заявою, за якою ухвалою суду від 19.10.2012 р. було відкрито провадження, 28 січня 2013 року винесено заочне рішення. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року заочне рішення від 28 січня 2013 року було скасовано, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалами Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року було заявлено самовідвід головуючого судді у справі, а цивільну справу № 194/2315/12 (провадження № 2/194/383/15) за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Тернівський міський сектор ГУДМС України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття громадянина з реєстраційного обліку та виселення, передано за підсудністю на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області порядку ч.2 ст. 166 ЦПК України (а.с.124-126). 30.10.2015 р. справа надійшла до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. За результатами розподілу справи, згідно ст. 11-1 ЦПК України, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Бабій С.О. [PERSON] в остаточній редакції позову просить визнати [PERSON] такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Харківська, 13/79, оскільки вона є власником вказаного приміщення й відповідач понад один рік без поважних причин був відсутній у ньому. Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А відповідно до ч. 4 ст. 337 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 31.03.2015 на підставі договору дарування №327, посвідченого приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу [PERSON], передав 2/3 частини квартири, що розташована: вул.. Харківська, 13/79, м. Тернівка, Дніпропетровська область, у власність [PERSON], інша частина (1/3 частина) вказаної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.02.2000, видане Тернівським житлово-комунальним підприємством згідно з розпорядженням від 07.02.2000 № 6921, (а.с. 168-170) тому у позивача відсутнє право володіння, право користування, право розпорядження зазначеним житловим приміщенням, й тому відсутнє субєктивне порушення права власності позивача, та право вимоги останнього до відповідача, а тому й выдустній спір про право між сторонами. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність законних підстав задоволення позову. На підставі вищевикладеного та ст.ст.316, 317, 337, 391, 405 ЦК України,

Outcome: dismissed