Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом в якому посилаючись на право на спадщину як спадкоємця за заповітом після смерті бабусі [PERSON], що мала місце 17.10.2013 року, та на відмову нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину, просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 6,63 га, розташованої в межах території [PERSON] селищної ради Миколаївської області, набуту у власність спадкодавцем [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №918795, виданого 14.03.2008 року. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала заявлені вимоги і пояснила, що після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] Казанківського районного нотаріального округу з проханням видати йому свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Однак приватним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що спадкоємцем [PERSON] не було надано оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку. Посилаючись на те, що Державний акт було втрачено, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] селищна рада Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечили, але надали суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, позов визнали, не заперечували проти його задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу приписів ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. \~\~Приписами ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~ Згідно до вимог ч.1, ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. \~ Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №918795 від 14 березня 2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010801600320, громадянка [PERSON] набула права власності на земельну ділянку, площею 6,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території [PERSON] селищної ради Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ФП №188606 від 22.10.2013 року [PERSON] померла 17 жовтня 2013 року у віці 81 років в смт. Казанка Миколаївської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі і земельна ділянка, яка їй належала згідно вищевказаного Державного акту, виданого на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації Миколаївської області від 05.10.2007 року за №574-р. В судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №918795 виданий [PERSON] районною державною адміністрацією Миколаївської області 14 березня 2008 року на ім'я [PERSON], остання за життя втратила. Як видно з матеріалів спадкової справи за №61/2013 до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] звернувся 09.04.2015 року [PERSON] (онук спадкодавця). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6,63 га, розташовану в межах території [PERSON] селищної ради Миколаївської області позивачу було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову від 09.04.2015 року. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є ненадання позивачем правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Аналіз наведених доказів свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] мала у власності спірну земельну ділянку, але за життя втратила державний акт на цю земельну ділянку, який було видано на її імя 14.03.2008 року. Оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі спадкоємцю [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, тому існують обєктивні перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Таким чином, визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки в судовому порядку є винятковим способом захисту його прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати, повязані зі сплатою ним судового збору, в розмірі 1690 грн. 55 коп.

Outcome: approved