Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

16 жовтня 2019 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до Оріхівської міської ради Запорізької області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батьками позивача є батько [PERSON] та мати [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Оріхівським рай бюро ЗАГС 13 квітня 1963 року та свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] виданого виконкомом Григорівської сільради Пологівського району Запорізької області 28 червня 1986 року. [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 15 травня 2013 року), про що зроблений відповідний актовий запис № 108. Після її смерті відкрилась спадщина яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» загальною площею 61,5 м2, житловою площею 31,5 м2, погріб літ. «Пг», паркан № 1, паркан № 2, хвіртка № 3, басейн № 4, ганок № 5, на земельній ділянці площею 515 м2, по [ADDRESS] . Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами частини другої статті 1221 ЦК України. У відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця - вона, [PERSON] . Так, з 2009 року по час смерті її матері [PERSON] , вона постійно проживала з нею, доглядала за нею, так як вона хворіла, вели спільне господарство, що найшло своє відображення у довідці квартального комітету від 08.05.2019 року. Як зазначено у ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 16 травня 2019 року вона звернулась до Оріхівської державної нотаріальної контори, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Але, у відповідності до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.05.2019 року № 366/02-31, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було відмовлено у зв`язку з тим, що строки для подання заяви про прийняття спадщини пропущені, так як в шестимісячний термін не подала заяву про прийняття спадщини та на день смерті гр. [PERSON] разом з нею не була зареєстрована. Однак, так позиція Оріхівської державної нотаріальної контори протиріччить правовим приписам ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а саме, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Визначення «постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини» і «реєстрація місця проживання з померлим за однією адресою» не є тотожним, так як в першому випадку йдеться мова постійне, спільне проживання із спадкодавцем, а в другому випадку йдеться мова тільки про реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, хоча насправді спадкоємець може постійно проживати разом зі спадкодавцем без реєстрації. Відтак, їй було порекомендовано звернутися до суду, бо іншим способом неможливо захистити своє право на спадщину у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30.05.2008 р. за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснив, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач прохає визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» загальною площею 61,5 м2, житловою площею 31,5 м2, погріб літ. «Пг», паркан № 1, паркан № 2, хвіртка № 3, басейн № 4, ганок № 5, на земельній ділянці площею 515 м2, по [ADDRESS] . Позивач у судовому засіданні позов підтримує повністю, прохає його задовольнити. Представник відповідача громади в особі органу місцевого самоврядування - Оріхівської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та вважає за можливе задовольнити його. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Також, статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 108. (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15 травня 2013 року). Так, після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з: - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» загальною площею 61,5 м2, житловою площею 31,5 м2, погріб літ. «Пг», паркан № 1, паркан № 2, хвіртка № 3, басейн № 4, ганок № 5, на земельній ділянці площею 515 м2, по [ADDRESS] . Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами частини другої статті 1221 ЦК України. Приймаючи до уваги положення ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця - донька [PERSON] та син [PERSON] . Як вбачається з копії спадкової справи № 137/2019, у зв`язку зі смертю [PERSON] 14 травня 2013 року Оріхівською державною нотаріальною конторою було 14 травня 2019 року заведено спадкову справу. Також, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Оріхівської державної нотаріальної контори від 16.05.2019 року за № 366/02-31, позивач [PERSON] пропустила строки для подання заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснив, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». [PERSON] у визначений законом шестимісячний термін не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що й вказує на його відмову від спадщини, що узгоджується з правовими приписами ч. 1 ст. 1272 ЦК України, а саме: якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. До того ж, сам відповідач [PERSON] допитаний як свідок, пояснив суду, що не бажає приймати спадщину у вигляді житлового будинку, та вважає що його сестра - позивач по справі може прийняти спадщину після померлої ї матері, так як до часу смерті їх матері проживала з нею та доглядала її. Згідно правових приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Те, що позивач до смерті матері тривалий час за нею доглядала, так як спадкоємець хворіла і їй було важко рухатись і хоронила матір (спадкодавця), і пояснили свідки [PERSON] та [PERSON] , що були допитані в судовому засіданні. Також, те що позивач тривалий час до смерті спадкодавця проживала без реєстрації разом з [PERSON] вбачається і з довідки квартальної та депутата органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved