Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

16.11.2015 позивач АБРО Індастріз Інк. звернувся до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України та [PERSON] та просив суд визнати свідоцтво України № [NUMBER] на знак товарів та послуг «[INFO]», видане на імя [PERSON], повністю недійсним внаслідок невідповідності зареєстрованого знаку для товарів та послуг умовам надання правової охорони, а також зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг стосовно визнання недійсним повністю свідоцтва України № [NUMBER] на знак для товарів та послу, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що оспорюване свідоцтво не відповідає вимогам надання правової охорони, оскільки є схожим настільки, що його можна сплутати з раніше зареєстрованим за позивачем позначенням за свідоцтвом України № [NUMBER], поширення якої діє на території України з 15.04.2002 року, а також знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] від 10.12.2014 є оманливим або таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар та надає послугу. В судовому засіданні 08.09.2017 суд з урахуванням думки представника позивача без виходу до нарадчої кімнати ухвалив замінити відповідача Державну службу інтелектуальної власності України на його правонаступника - Міністерство економічного розвитку та торгівлі України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача - Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в судове засідання не з'явився, як вбачається з відзиву на позов, відповідач проти позову заперечує в силу того, що на його думку позивачем не доведено факт порушення його прав і охоронюваних законом інтересів. Крім того, представник відповідача у відзиві зазначає, що знак для товарів та послуг «[INFO]», зареєстрована за свідоцтвом України № [NUMBER] від 10.12.2014, виданим на ім'я [PERSON], не є схожим настільки, що його можна сплутати по відношенню до товарів і послуг 01, 17,25 класів МКТП з торговельною маркою [INFO] зареєстрованою на ім'я позивача за свідоцтвом України № [NUMBER] від 15.04.2002, що належить позивачу, а також того, що торгівельна марка «[INFO]», зареєстрована за свідоцтвом № [NUMBER] від 10.12.2014, не може вводити в оману споживача щодо особи, яка виробляє, надає послуги з використанням цього знака. Відповідач - [PERSON] - в судовому засіданні не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а тому суд, з урахуванням думки представника позивача буз виходу до нарадчої кімнати ухвалив розглядати справу у відсутності відповідачів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач, Абро Індастріз, Інк., є власником прав на свідоцтво України № [NUMBER] від 15.04.2002 на знак для товарів і послуг [INFO] щодо товарів 1, 2, 3, 4, 9, 12, 16 та 17 класів МКТП. Дія реєстрації розповсюджується на території України до 2019 року. Наведене підтверджується наявною у матеріалах справи випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва України №[NUMBER] від 15.04.2002 (а.с. 14-16, т.1). Разом з цим, як вбачається з виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва України № [NUMBER] від 26.10.2009, 10.12.2014 за відповідачем було зареєстровано даний знак для товарів і послуг, завка на реєстрацію якого була подана 28.10.2013 ( а.с.17-19 т.1). Згідно ст. 499 ЦК України визначено, що права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 494, 495 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчуються свідоцтвом, тому визнанню недійсним підлягає саме свідоцтво. У відповідності до підпункту «а» п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони. У відповідності до п. 3 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» від 23 грудня 1993 р. відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки. На дату подання відповідачем [PERSON] заявки на реєстрацію торгівельної марки за свідоцтвом України № [NUMBER] чинною була редакція Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» від 15 грудня 1993 р. з останніми змінами від 05.12.2012 року № 5460-VI. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», чинного на дату подання заявки, правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є схожими настільки, що їх можна сплутати зі знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг. Згідно абз. 4 п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть одержати правову охорону також позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу. Суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав. Для встановлення відповідності знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] умовам надання правової охорони, на які посилався позивач, необхідним є застосування спеціальних знань. Відповідно до ст. 76 ЦПК України фактичні дані, що мають значення для справи встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Зважаючи на це, та

Outcome: approved