Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Жовтневий відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про припинення стягнення аліментів з батька, в якому просить: звільнити його, [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання непоновлітньої дочки [PERSON],[INFO], які було стягнено рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.12.2011 року по справі №2-6281/11. У позові посилається на наступне: він та відповідачка перебували у шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова розірвано. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.12.2011 року стягнуто з [PERSON] та користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] На виконання рішення суду про стягнення аліментів було видано виконавчий лист. Він сплачував аліменти у розмірі 1\\3 частини від усіх видів заробітку (доходу). З 01.09.2016 року його донька [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до нього, батька [PERSON], була переведена зі школи 148 до школи 54, за місцем проживання батька. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, у судове засідання, призначене на 22.11.2017 року позивач не з'явився, звернувся до суду з заявою з проханням слухати справу за його відсутності, зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про дату і час судового засідання, причина неявки суду не відома, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила. Представник третьої особи, у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. У судове засідання, яке було призначено на 10.04.2017 року представник третьої особи надав заяву, у якій просив проводити слухання справи за його відсутності, з приводу рішення суду покладався на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Харкова №2-2821/11 (а.с.6) Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.12.2011 року №2-6281/11 було стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON],[INFO], починаючи з 21.07.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7) На підставі вище вказаного судового рішення про стягнення аліментів був виданий виконавчий лист. Відповідно до довідки комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця №44 [PERSON],[INFO] з 26.11.2008 року зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (.а.с.8), тобто [PERSON] проживає з батьком [PERSON]. Відповідно до довідки, яка видана директором Харківської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області Григорєвою О.В., [PERSON] навчається ( на теперішній час закінчила) у 9-му класі загальноосвітньої школи №54 з 01.09.2016 року. Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З аналізу зазначених норм Сімейного кодексу України вбачається, що той з батьків, з ким саме проживає дитина, має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з другого з батьків. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з 01.09.2016 року неповнолітня дитина [PERSON] перестала проживати з матір'ю [PERSON], а стала проживати в родині батька [PERSON], тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог та враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплаті аліментів, призначених за рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.12.2011 року №2-6281/11 Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Враховуючи те, що правовий механізм звільнення від сплати заборгованості по аліментам у разі зміни сімейного стану сторін у справі: з вересня 2016 року неповнолітня дитина [PERSON] перестала проживати з матір'ю [PERSON], а стала проживати в родині батька [PERSON], нормами Сімейного кодексу України не визначений, суд вважає, що саме зазначена зміна сімейного стану сторін щодо проживання дитини з одним з них і є тією істотною обставиною, що породжує припинення правовідношення щодо стягнення з нього заборгованості за аліментами. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про звільнення його від сплати аліментів. Ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої укладено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved