Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

16 вересня 2013 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. [PERSON], позов мотивує тим, що його земельна ділянка площею 10.21 га перебуває в оренді у ПОСП «Веселий Кут -111» з січня 2007 року. Строк дії договору про оренду землі закінчився в січня 2013 році, після чого в травні 2013 року він звернувся до відповідача усно повернути земельну ділянку. Але останній відмовився її повертати оскільки договір про оренду земельної ділянки від 06 лютого 2007 року укладено на 15 років та зареєстрований в Держкомземі Снігурівського району Миколаївської області 05 березня 2008 року. Просить визнати договір від 06 лютого 2007 року не дійсним, оскільки він такий договір не укладав та зобов'язати відповідача повернути йому земельну ділянку. ПОСП «Веселий Кут -111» подало письмове заперечення, щодо позовних вимог позивача. Стверджуючи, що позивач особисто підписав договір оренди земельної ділянки 06 лютого 2007 року строком на 15 років та отримав орендну плату за всі роки на перед. Також ним особисто підписаний акт прийому передачі об'єкта оренди та отримання грошей. В судовому засіданні позивач пояснив, що договір укладав 06 січня 2007 року строком на 6 років. Термін сплив та є бажання землю обробляти самому, на його звернення голова ПОСП «Веселий Кут -111» не відреагував. Не заперечував, що отримав від відповідача 8000 гривень за користування земельною ділянкою. Просить визнати договір не укладеним та зобов'язати відповідача повернути йому земельну ділянку. Представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача підтримав заперечення. Суду пояснив, що позивач отримуючи орендну плату заперечень не мав і про те, що договір оренди землі укладений на 15 років також знав. Державна реєстрація земельної ділянки проведена згідно вимог закону. В задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю вимог. Представник третьої особи суду показав, що договір оренди земельної ділянки від 06 лютого 2007 року укладено на 15 років та зареєстрований в Держкомземі Снігурівського району Миколаївської області 05 березня 2008 року. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов наступного. Судом установлено, підтверджується наявними доказами і не заперечується сторонами, що позивач [PERSON], має на право приватної власності земельну ділянку розміром 10,21 га, яка розташована на території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Що стверджується державним актом серії 1У-МК № 036436 виданий Кобзарцівською сільською радою 03 вересня 2001 року. (а.с.10) Згідно договору оренди землі від 06 лютого 2007 року [PERSON], передавав земельну ділянку в оренду ПОСП «Веселий Кут -111» строком на п'ятнадцять років. (а.с.5) 03 березня 2008 року у відділі Держкомзему у Снігурівському районі, у державному реєстрі земель вчинено записи про реєстрацію договору оренди землі від 06 лютого 2007 року, де орендодавцем зазначено [PERSON], якому на праві приватної власності належать земельна ділянка загальною площею 10,21 га, та орендар ПОСП «Веселий Кут -111». Договір зареєстровано за № 040802300018. У зазначеному договорі маються підписи орендодавця та орендаря. (а.с.7). Згідно висновку експерта № 190 від 29 листопада 2013 рок підпис в графі «Орендодавець» в договорі оренди землі від 06 лютого 2007 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. (а.с.45-47) Стаття 203 ч.1,2,3 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Досліджені обставини у даній справі переконують суд в тому, що спірний договір підписаний іншою особою а не власником та проти волі позивача та на інший строк. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-ХІV (далі Закон № 161-ХІV) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Таким чином, інформація про об'єкт оренди (місце розташування земельної ділянки), строк дії договору, як зазначено вище, є однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки. Отже, спірний договір не відповідає вимогам закону. Той факт, що договір укладений у письмовій формі та пройшов державну реєстрацію на заслуговують на уваги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Посилання представника відповідача на те, що позивач отримуючи орендну плату, знав про дію договору строком на 15 років, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що в оспорюваному договорі оренди землі не містяться всі істотні умови, щодо строку та дати укладення, та визнано, що договір підписано від імені позивача іншою особою, дають підстави суду визнати такий договір не укладеним. Та зобов'язує відповідача повернути позивачу земельну ділянку, яку останній використовує без правової підстави. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 114 гривень. Та відмовляє в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення судових витрат за надання йому правової допомоги. Оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів з цього питання.

Outcome: approved