Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

17.09.2007 року [PERSON] народила доньку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-КИ №146365, виданим 10.10.2007 року Саксаганським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по-батькові батька дитини записуються за її вказівкою. [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00011686497 від 29.01.2013 року (а.с.6) слідує, що матірю дитини дійсно є [PERSON], в той час як відомості про батька «Криштоп Олег Степанович» зазначено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. В ході судового розгляду доведеним є факт перебування [PERSON] та [PERSON] в фактичних шлюбних стосунках з 2002 року до 2017 року, проживання їх однією сімю без офіційної реєстрації між ними шлюбу. В цей період 17.09.2007 року у них народилася донька [PERSON]. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], кожна окремо, підтвердили, що стосунки між [PERSON] та [PERSON] були як між рідними батьком та донькою, називали вони один одного відповідно так. Факт того, що вказані особи дійсно є рідними очевидним є також з наданих позивачем фотознімків, на яких зафіксовані моменти спільного відпочинку [PERSON] та [PERSON] разом на курорті в Буковелі, відвідування святкових вечорів дитини в дитячому садку, а також день виписки [PERSON] з полового будинку з донькою, коли їх зустрічав [PERSON] (а.с.40-42). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалася на те, що після припинення між нею та [PERSON] стосунків, останній припинив приймати участь у вихованні дитини, матеріальному забезпеченні, не визнаючи факт його батьківства. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини і це одне з найактуальніших питань у сімейному праві України, адже факт походження дитини від даного чоловіка спричиняє необхідність виконання обовязків батька, визначених українським законодавством. За загальним правилом, у випадку, коли мати і батько перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, презюмується, що дитина походить від подружжя. У випадку, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, відповідно до ч.2 ст.125 СК України походження дитини від батька визначається або за спільною заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду. Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у\~ст.128 СК\~ України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у\~ст.53 КпШС України\~, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, встановленим ч.1 ст.58 Конституції України, норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01.01.2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм ч.2 ст.128 СК України на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням вимог закону. До цього також зводяться правові позиції Верховного Суду України, викладені в постанові від 25.02.2015 року у справі № 6-20цс15 та п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Оскільки спірні правовідносини між сторонами щодо встановлення батьківства виникли відносно [PERSON], яка народилася 17.09.2007 року, тому в даному випадку при вирішенні спору застосуванню судом підлягають відповідні правові норми СК України,\~з урахуванням\~всіх доказів в їх сукупності, що достовірно підтверджують визнання батьківства саме за [PERSON] Згідно зі ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Це положення ст.121 СК України, звичайно ж, стосується як дітей, народжених у шлюбі, так і дітей, народжених особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі (народжені поза шлюбом). Отже, визначення походження дитини є підставою виникнення прав та обов'язків матері, батька і дитини (дітей). Розділом\~ ІІІ глави 12 Сімейного кодексу України передбачений порядок визначення походження дитини, який\~ можливо розподілити на\~ визначення\~ походження дитини, яка\~ зачата і (або) народжена у шлюбі та визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. Як слідує зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Хоча судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені та можливість їх призначення є виключеною з огляду на неодноразові неявки відповідача до суду, в той час як сам по собі висновок експертизи з питання походження дитини є одним з доказів, які повинні бути оцінені судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, проте походження дитини від [PERSON], на переконання суду, є встановленим з підтвердженням належними і допустимими доказами, зокрема: тривале сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини, прийняття участі у її вихованні, оздоровленні, привселюдне визнання [PERSON] малолітньої [PERSON] своєю донькою, а дитиною його рідним батьком, що підтвердили допитані судом свідки. Крім того, поведінка відповідача під час вагітності [PERSON] та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, зустріч в пологовому будинку), підтверджені як показами свідків, так і фотознімками є прямим свідченням того, що [PERSON] є батьком [PERSON] Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.05.2018 року у справі №591/6441/14-ц. За даних обставин суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в частині визнання [PERSON] батьком [PERSON], [INFO]. Щодо позовних вимог про внесення змін до актового запису про народження дитини, суд виходить з наступного. Статтею 145 СК України визначено, що прізвище дитини визнається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Як передбачено ч.5 ст.148 СК України у разі заперечення одним з батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися судом.\~\~ При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обовязків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Як зазначила позивач у позові, реєстрація народження дитини відбулась за її заявою як матері дитини [PERSON], поданою до органу державної реєстрації актів цивільного стану в порядку ч.1 ст.135 СК України, оскільки на момент народження дитини вона не перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON], а подавати заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про визнання себе батьком дитини як в момент реєстрації народження дитини, так і після цього він не бажав. Оскільки мова йде про визнання батьком дитини [PERSON] і суд вбачає підстави для цього,\~слушним буде та відповідатиме інтересам дитини, на думку суду та з огляду на заявлення відповідних вимог матірю дитини [PERSON], внесення змін до актового запису про народження [PERSON] із зазначенням у відомостях про батька «[PERSON], [INFO], громадянин України», із виключенням відомостей про батька «Криштоп Олег Степанович». У звязку з цим позовні вимоги в цій частині також слід задовольнити. З огляду на відсутність клопотання позивача про зміну прізвища, імені, дати й місця народження дитини, а також враховуючи, що природне право людини точно знати дату та місце свого народження не повинно порушуватися без ґрунтовних підстав, тому відомості в актовому записі в цій частині підлягають залишенню без змін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, у звязку з чим понесені [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (а.с.1) підлягають компенсації шляхом їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved