Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

15.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат понесених на утримання житла. У своєму позові позивач зазначила, що їй та відповідачу на підставі рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 09.09.2015 року належить на праві приватної власності по 1/2 частки квартира №4 за адресою вул.Бузника,16 в м.Миколаєві. Відповідач з вересня 2013 року та до теперішнього часу не бере участі у витратах на утримання спільного майна та сплаті житлово-комунальних послуг, а всі ці витрати одноособово несе позивач. Крім того, позивачем було проведено сервісне обслуговування опалення квартири. При цьому було встановлено що газовий котел опалення квартири потребує негайної заміни, оскільки знаходився в аварійному стані. Позивачем за особисті кошти було придбано новий котел та вся арматура для поновлення роботи котла. В подальшому позивач позовні вимоги збільшила, просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на утримання квартири №4 за адресою вул.Бузника,16 у м.Миколаєві, які станом на 01.01.2018 року становлять 19\~221,13 грн. 16.11.2018 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва судді Темнікової А.О. відкрито провадження по даній справі. У звязку із закінченням 24.04.2017 року 5-річного строку повноважень судді Заводського районного суду м.Миколаєва Темнікової А.О., розпорядженням Керівника апарату Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.04.2017 року за № 71 здійснено повторний автоматизований розподіл цивільної справи за провадженням № 2/487/396/17 та справу передано судді Павловій Ж.П. 26.04.2017 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва дана цивільна справа прийнята до провадження судді Павлової Ж.П. 22.06.2017р. до суду було подано заперечення від відповідача [PERSON], в яких позовні вимоги визнав частково в частині фінансових витрат понесених на утримання квартири в сумі 2338,52 грн. та витрати понесені за газопостачання (опалення) в розмірі 4721,63 грн., станом на березень 2017 року. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 04.04.2018 року, закрито провадження в частині позовних вимог щодо компенсації заміни котла в розмірі 8875,97 грн. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення витрат понесених на утримання житла. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини квартири [ADDRESS], співвласником якої згідно з рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 09.09.2015 року також являється відповідач [PERSON]. У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що вбачається з копії довідки № 2288 від 22.09.2015 року виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІСКИМ». Співвласники квартири перебували у шлюбі з 10.08.1991 року, який розірвано 04.03.2014 року рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва. У судовому засіданні встановлено, що позивач станом на 01.01.2018 року понесла витрати на утримання квартири [ADDRESS] в розмірі 10345,19 грн., з яких: - утримання житла за період з жовтня 2013р. по вересень 2017р. - 2338,52 грн.; - за послуги електропостачання в опалювальний період з врахуванням роботи котла за період з жовтня 2013р. по березень 2017р. 960,72 грн.; - за послуги газопостачання в опалювальний період з врахуванням роботи котла за період з жовтня 2013р. по березень 2017р. 4721,63 грн.; - за послуги водопостачання в період проживання відповідача в квартирі за період з жовтня 2013р. по жовтень 2014р. 353,69 грн.; - утримання житла за період з березня 2017р. по грудень 2017р. 1038,74 грн.; - за послуги газопостачання в опалювальний період з жовтня 2017р. по грудень 2017р. 932,36 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту про не проживання від 17.09.2015р., відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з жовтня 2014 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Як передбачено ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Статтею 360 ЦК України передбачено, що власник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями пов'язаними зі спільним майном. З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у ньому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов'язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов'язку. Особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до вимог ст.ст. 156, 160 ЖК України витрати з утримання житла несуть власники та повнолітні члени сім'ї власника житла. Що стосується неповнолітньої дитини, то її витрати несуть батьки у рівних частках. Окрім того, за змістом статті 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки в силу вимог ст. 162 ЖК України наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і та плату за комунальні послуги. Незважаючи на те, що у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормам закону факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Виходячи з того, що відповідач з жовтня 2014 року не проживає у вищезазначеній квартирі та ним визнанні вимоги щодо сплати витрат по утриманню житла за період з жовтня 2013р. по вересень 2017р. та витрати за послуги газопостачання за період з жовтня 2013р. по березень 2017р., суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2013 року по жовтень 2014 року у розмірі 7576,07 грн., з яких: -утримання житла за період з жовтня 2013р. по вересень 2017р. - 2338,52 грн.; -послуги газопостачання за період з жовтня 2013р. по березень 2017р. - 4721,63 грн.; -послуги водопостачання за період з жовтня 2013р. по жовтень 2014р. - 353,69 грн.; -послуги електропостачання за період з жовтня 2013р. по жовтень 2014р. 162,23 грн. Що стосується інших позовних вимог, щодо стягнення послуг утримання житла за період з березня 2017р. по грудень 2017р.; послуг електропостачання за період з листопада 2014р. по березень 2017р.; послуг газопостачання за період з жовтня 2017р. по грудень 2017р., то суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки позивачем не надано доказів сплати цих витрат, а також суд приймає до уваги той факт, що відповідач відповідно до акту про не проживання від 17.09.2015р. у квартирі [ADDRESS] не проживає з жовтня 2014 року. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача понесенні останньою витрати на утримання 1/2 частки квартири [ADDRESS] в розмірі 7576,07 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2016р. за майновими вимогами.

Outcome: partial