Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

17.10.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначає, що згідно рішення Олевського районного суду Житомирської області № 287/169/17-ц від 13.06.2017 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання двох дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до [INFO] року, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до [INFO] року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до змін до Сімейного кодексу України від 17.05.2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позивачка просить збільшити розмір аліментів, що стягується з відповідача на утримання дітей та стягувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно. Крім того, позивачка просить звільнити її від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, з якої слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що від спільного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 5,6). Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її матеріальному утримані, оскільки відповідач не надає належної допомоги, як батько, на утримання дітей. Відповідно до рішення Олевського районного суду Житомирської області № 287/169/17-ц від 13.06.2017 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до [INFO] року, а затим в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до [INFO] року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно. Стягнення аліментів проводиться з 03.05.2017 року. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку по утриманню дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток, не зважаючи на рішення суду, аліменти на утримання дітей сплачувати відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки має відповідний молодий вік, не страждає на будь-яке захворювання, не є інвалідом і має можливість утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. Так ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини , стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів , наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі, зміни матеріального або сімейного стану когось із них, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав, що є визначене ними СК України, спірні аліменти підлягають збільшенню. У сукупності наведеного, судом визначається необхідним та достатнім збільшення оспорюваних аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивачки, визначивши їх мінімальне обмеження в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, чим ставить їх у складне матеріальне становище та порушує їх право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання неповнолітніх дітей повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку, згідно вимог ст. 183 СК України, у частці від заробітку, а саме у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved