Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

17.02.2016 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, 22.02.2017 року до суду надійшла уточнена заява, в якій він посилається на те, що в усіх документах і в тому числі в паспорті серії [NUMBER], який виданий Апостолівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 13.06.2002 року, він має прізвище на українській мові - «[PERSON]». Натомість його мати [PERSON] має прізвище [PERSON], про що вказує її паспорт серії [NUMBER] виданий Апостолівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 01.02.1996 року та ідентифікаційний код платника податків № [NUMBER]. При цьому в трудовій книжці [NUMBER] вказане прізвище «[PERSON]». В договорі купівлі-продажу на будинок розташований за адресою [ADDRESS], який посвідчений державним нотаріусом Апостолівської державної нотаріальної контори [PERSON], в якому вказане прізвище матері позивача [PERSON]. У зв'язку з розбіжностями, які пов'язані з механічною (технічною) помилково, що затруднить йому в майбутньому правильно оформити документи на пенсію, спадок або інші цивільно-правові угоди, просить установити факт, що [PERSON] є його матір'ю. Заявник, представник заявника до судового засідання не з'явилися, подавши заяву про слухання справи у їх відсутність, просять заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Апостолівської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити згідно ст. ст. 234, 256, 258 ЦПК України. Судом встановлено, що 13.06.2002 року [PERSON] виданий паспорт серії [NUMBER], на російській мові «[PERSON]» (а.с. 6). 01.02.1996 року [PERSON] виданий паспорт серії [NUMBER], на російській мові «[PERSON]» (а.с. 8), 17.02.1992 року на ім'я [PERSON] видане посвідчення дитини війни на російській мові «[PERSON]». (а.с. 9). В свідоцтві про одруження виданого 25.06.1988 року райвідділом РАЦС м. Апостолове Дніпропетровської області, актовий запис № 73, на російській мові зареєстровано шлюб між «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с. 11) В свідоцтві про народження виданного 24.03.1966 року серії [NUMBER] на російській мові батьками «[PERSON]», [INFO], записані батько - «[PERSON]», мати - «[PERSON]» (а.с. 16) Також судом встановлено, що в договорі-купівлі продажу на будинок [ADDRESS], вказано, що договір складений між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17-18) Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 256 ЦПК України визначено коло справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення , віднесених до компетенції суду, зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання цієї фізичної особи. Також пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не вправі відмовляти в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом неправильності запису в актах громадянського стану. Встановлення даного факту необхідно в майбутньому для оформлення документів на пенсію, спадок, субсидії або інші цивільно- правові угоди. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під час розгляду справи встановлено, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин з фізичною особою за змістом не відповідає вимогам передбаченим ст.ст.119, 258 ЦПК України, так як зазначено мету для встановлення факту родинних відносин з фізичною особою у разі її смерті, тобто, на майбутнє для оформлення після смерті спадкодавця в нотаріальній конторі спадщини. Відповідно до роз'яснень, даних в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК (в ред. 1963 р.) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, відмовляє в задоволенні заяви. Враховуючи викладене, та те, що заявником не наведено підстав для необхідності встановлення вказаного факту, крім того не надано доказів на підтвердження неможливості одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог заявника, а тому в задоволенні заяви слід відмовити. Суд вважає заяву [PERSON] такою, що заявлена передчасно та задоволенню не підлягає. Судові витрати по справі заявнику [PERSON] відповідно до ст.88, ч.7 ст.235 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed