overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

15 липня 2014 року [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції за актовим записом №821. В обґрунтування позову зазначає, що 10 серпня 2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Вказує, що на даний час сім'я розпалася і існує лише формально, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні з травня 2014 року , разом вони не проживають , спільним побутом не пов'язані і подружніх стосунків не підтримують. Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить їхнім спільним інтересам . Через протилежні погляди на сімейне життя та несумісність з характерів, з'явилася неприязнь один до одного, вони втратили один до одного почуття любові та поваги один до одного . Вважає що шлюб за таких обставин необхідно розірвати . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позові та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, оцінюючи досліджені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб від 10 серпня 2012 року серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 10 серпня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції , про що зроблено актовий запис №821 Від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Сукупністю досліджених доказів встановлено, що спільне подружнє життя не склалося. Шлюб між сторонами існує лише формально, оскільки з травня 2014 року разом не проживають. На даний час не спілкуються, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Неодноразові спроби примирення не дали бажаних результатів враховуючи несумісність характерів та поглядів на сімейне життя. Вони втратили почуття любові, поваги та довіри один до одного. Перебування в шлюбі із відповідачем суперечить їх інтересам. За таких обставин, шлюб між сторонами існує формально, що суперечить їх інтересам та має бути припинений внаслідок його розірвання. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

15 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла її мати [PERSON] і після смерті якої відкрилася спадщина, на належне їй майно. Спадкоємцями першої черги за законом є позивачка. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому з цим позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути по суті у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від Томашпільської селищної ради надійшла заява, в якій вона просить справу по суті розглянути у відсутності представника останньої, позовні вимоги визнає. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON], мати позивачки [PERSON], як дочка спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом, від прийняття спадщини не відмовилася. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд дійшов висновку про поважність пропуску [PERSON] строку для подання заяви для прийняття спадщини та визначенню їй додаткового цього строку, а саме, визначити цей строк у термін три місяці після набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

15 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що вони припинили спільно проживати з відповідачем близько 5 років тому і з того часу він допомоги дитині практично не надавав. Відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що допомогу на дитину не надавав, так як позивачка не просила її надавати.. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільної із позивачкою доньки [PERSON], яка народилася [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20 червня 2007 р. відділом РАЦС Теофіпольського РУЮ серії [NUMBER]. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою Теофіпольської селищної ради від 1 липня 2014 р. № 771, та визнано самим відповідачем. Відповідно до довідки Теофіпольської центру ПМСД від 2 липня 2014 р. дитина здорова. Відповідач здоровий, працездатний, інших неповнолітніх дітей не має та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, а тому, враховуючи визнання позову, кошти на утримання дитини мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

15 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 05.10.2007 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося за причиною різних поглядів на життя та несумісністю характерів. Шлюбні відносини припинені з червня 2010 року, спільне господарство не ведуть, спору про розділ майна не мають. Просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала (а.с. 16) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, позовні вимоги визнає (а.с. 17) Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2007 року, який зареєстровано Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області, свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 51 /а.с. 11/. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спір про майно між сторонами відсутній. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачені ним при пред'явленні позову судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

15 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.02.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №16, посилаючись на непорозуміння та різні погляди на життя. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2010 року. В Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом із позивачем. Спір про поділ майна відсутній. Оскільки подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, а перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача, вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності. На задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.02.2002 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 16. (а.с. 6) Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 04.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно між сторонами не має. За взаємною згодою батьків донька - [PERSON] залишається проживати з матір'ю. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

15 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на те, що 01 грудня 2010 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого позичальник отримав кошти в сумі 23 500 євро, 3000 доларів США строком до грудня 2013 року. 20 серпня 2012 року відповідачем були повернуті відсотки за користування коштами. Також було повернуто частину позики 3000 доларів, однак залишилось неповернуті 23 500 євро, які відповідач повернути не бажає, з огляду на що позивач просить його позов задовольнити, стягнути з відповідача суму позики. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 грудня 2010 року року [PERSON] позичила у [PERSON] кошти в сумі 23 500 євро, 3000 доларів США, які зобов'язувалася повернути до грудня 2013 року, що підтверджується відповідною розпискою. В 2010 році було повернуто 5 000 грн., 100 доларів США і 2 000 грн. у 2012 році, 10 травня 2013 року повернуто 1 300 доларів США, 10 липня 2013 року повернуто 1 700 доларів США. Розмір не виконаних зобов'язань становить 23 500 євро. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. ч.1 ст1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] не виконала зобов'язання з повернення позики, тому з неї на користь [PERSON] слід стягнути позичені за договором від 01 грудня 2010 року кошти в сумі 23 500 Євро, що еквівалентно 385 501 грн. 05 коп. Судові витрати по справі становлять 3 654 грн. 00 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

15 липня 2014 року [PERSON] подала до суду з урахуванням зменшення розміру позовних вимог позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 04 вересня 2010 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з червня 2014 р. Від шлюбу мають доньку, 2012 року народження, яка проживає з позивачем. За ухвалою суду від 30 вересня 2014 року сторонам надавався строк на примирення терміном шість місяців /ас. 36/, однак від відповідача надійшла заява про скорочення строку на примирення, оскільки примирення не відбулося /ас.40/, тому за ухвалою суду від 19 листопада 2014 року провадження у справі відновлено /ас. 42/. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому позивач підтримала позовну заяву, відповідач проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечував /ас.46-47/. За матеріалами справи судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 2010 року виконкомом Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 04; у якому [INFO] року народилася донька [PERSON] і відповідач записаний її батьком, подружжя проживає окремо /копії ас.5-6, ас. 8/. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 21,24, 56, 110 - 112, 115 Сімейного Кодексу України. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Зі змісту довідки з місця проживання позивача, виданої виконкомом Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області, дитина сторін проживає з матір'ю [PERSON] і знаходиться у неї на утриманні /ас. 8/. Спір щодо визначення місця проживання доньки відсутній. Відповідно до положень ст.113 СК України відповідач як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, не звернулася до суду щодо повернення дошлюбного прізвища « [PERSON]». У порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

15 липня 2014 року Буським районним судом Львівської області постановлено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. [PERSON] звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення, покликаючись на те, що в резолютивній частині зазначеного рішення не вирішено питання повернення їй судового збору, що був сплачений при зверненні до суду з даним позовом в розмірі 243,60 грн., тому просить стягнути з відповідача в її користь згадану суму. В судове засідання заявниця не з»явилась, подала заяву з проханням справу слухати без її участі, вимоги заяви підтримала. [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву з проханням справу слухати без його участі, не заперечує проти стягнення з нього судового збору. За таких обставин на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України прийнято рішення про проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів. Відповідно за ст.220 ч.3 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Оглянувши матеріали справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 243 грн. 60 коп. сплаченого нею судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

15 липня 2014 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно для утримання їх спільних неповнолітніх синів [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач добровільно не бере участі в утриманні дітей, які проживають разом з нею і потребують постійного догляду та матеріальних витрат тощо. В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та простить їх задовольнити. Відповідач, який був повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився і не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони не проживають разом як родина, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] (а. с. 9) та [PERSON], [INFO] (а. с. 8), і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобов'язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання неповнолітньої дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене та зобов'язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги, суд враховує і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров'я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання своїх неповнолітніх синів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, з урахуванням того, що обоє батьки зобов'язані нести обов'язок утримання дітей. Згідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved