Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

15.08.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 листопада 2011 р. вони зареєстрували шлюб у відділі державної РАЦС Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 171. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З грудня 2012 р. вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї стало те, що у них відсутнє взаємопорозуміння, в результаті чого, сталося охолодження взаємних почуттів і основа подружніх відносин втрачена, на підставі чого просить розірвати шлюб між ними. Після розірвання шлюбу прізвище залишити «[PERSON]». 16 серпня 2013 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду позовна заява [PERSON] була залишена без руху для усунення недоліків, так як до позовної заяви позивачем не наданий оригінал свідоцтва про шлюб, а лише додана копія свідоцтва про шлюб. 28 серпня 2013 року до Верхньодніпровського районного суду надійшла заява [PERSON] з усуненими недоліками. Позивач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 31) , надавши суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю. Його інтереси в суді буде представляти адвокат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Проти заочного розгляду не заперечував. (а.с.35). Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, справа розглядається в порядку заочного розгляду, відповідно до ухвали суду від 20 лютого 2014 року. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 грудня 2011 року відділом державної РАЦС Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб позивачки з відповідачем, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 171, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 28.12.2011р. (а.с. 4). Від цього шлюбу народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане виконкомом Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 27.02.2012р. (а.с.5). Між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне життя не можливе та не відповідає інтересам сторін. Позов був поданий до суду 15 серпня 2013 року та до ухвалення рішення позивачкою не відкликаний. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Рішення про розірвання шлюбу постановляється після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки та відповідача, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги, виходячи з наступного. У відповідності зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте суду не надано квитанції, не вказано кількість часу, який затратив адвокат на надання правової допомоги, а також сума, в зв'язку з чим витрати на надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження. Судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 114,70 гривень.

Outcome: approved