Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

17.04.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості на обґрунтування вказавши, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , є споживачами послуг по теплопостачанню, що надається ДКП «Луцьктепло» у зазначене житло. Оскільки відповідачі свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконували, у них станом на 01.02.2019 року за особовим рахунком виникла заборгованість по теплопостачанню перед ДКП «Луцьктепло» в розмірі 61512,43 грн. з яких: 37085,22 грн. за опалення та 24427,21 грн. за гарячу воду. Крім того, за несвоєчасне внесення плати за послуги, на всю суму боргу відповідачам нараховані інфляційні втрати в розмірі 9957,68 грн. та три відсотки річних - 2990,12 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість за надані послуги по теплопостачанню в 61512,43 грн., інфляційні нарахування та три відсотки річних на суму боргу та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. 11.07.2019 року від адвоката Кобилинського А.О., який є представником [PERSON] , подав до суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 32). В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги із підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що сума заборгованості, яка є предметом розгляду в даній справі, у відповідачів утворилася за 4 роки в період з лютого 2015 року по січень 2019 року. На гарчу воду в квартирі відповідачів був встановлений лічильник, проте плата за гаряче водопостачання нараховується не за лічильником, а по кількості осіб, зареєстрованих у квартирі. Так, на лічильнику несправна запірна арматура, власники квартири , як споживачі послуг ДКР «Луцьктепло» зобов`язані самостійно усунути вказані недоліки та забезпечити доступ до лічильника працівників позивача з метою проведення метрологічної повірки лічильника. Проте, це відповідачами зроблено не було. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на даний час вона немає доступу до квартири за адресою: [ADDRESS] (далі - квартира), оскільки [PERSON] чинить їй перешкоди у проживанні та користуванні житлом, попри ту обставину, що вона є власником 1/3 частки вказаної квартири. З огляду на зазначене, позовні вимоги визнає частково. Відповідач [PERSON] заперечувала щодо задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, оскільки, як пояснила, вона не проживає у даному житлі, а відтак і обов`язок по оплаті за послуги з теплопостачання у неї відсутній. Додатково зазначила, що у її власності знаходиться 1/5 частки квартири. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що він є співвласником квартири, його частка складає 1/3 її частини. Зазначив, що у вказаному житлі він не проживає по причині наявності у нього перешкод, які чинить [PERSON] . Заявлені позовні вимоги не визнає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково та пояснив, що йому відомо про наявність заборгованості по оплаті за послуги з теплопостачання. Вказав, що у квартирі він проживає одноосібно, в свою чергу, інші відповідачі не проживають у даному житловому приміщенні вже понад 3 роки. Він згідний сплачувати заборгованість за опалення, проте не погоджується з розміром заборгованості за гаряче водопостачання. Так, позивачем безпідставно не враховуються показання лічильника, який встановлений на гарячу воду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли відносини, які породжують цивільні права та обов`язки, оскільки ДКП «Луцьктепло» надає житлово-комунальні послуги по теплопостачанню у вищезазначене житлове приміщення, а відповідачі, які там проживають, ними користуються. Дана обставина сторонами визнається та не заперечується. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Факт існування між сторонами даного провадження договірних зобов`язань, що випливають із надання послуг по теплопостачанню, зокрема, відповідачами не заперечується. З вищевикладеного слідує, що між сторонами виникли правовідносини з приводу теплопостачання, які регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготованого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Зазначені висновки узгоджуються із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2005 р. № 630 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Як вбачається з матеріалів справи, ДКП «Луцьктепло» у період з лютого 2015 року року по січень 2019 року надавав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру [ADDRESS] , оплата за надані послуги власниками квартири здійснювалась частково. Однак, згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Стороною позивача не надано суду доказів, що позовна давність, яка виникла у правовідносинах між ДКП «Луцьктепло» та відповідачами встановлена більш тривала, а ніж визначена ст. 257 ЦК України, а тому, у даному випадку, заява представника відповідача [PERSON] про необхідність її застосування є обґрунтованою. Так, з даною позовною заявою ДКП «Луцьктепло» звернулося 17 квітня 2019 року, а тому строк позовної давності слід обраховувати з квітня 2016 року. Таким чином, заборгованість за послуги з теплопостачання по особовому рахунку по квартирі [ADDRESS] , за період з квітня 2016 року по січень 2019 року складає: заборгованість за централізоване опалення - 30849,66 грн. (33556,24 грн. - 1063,44 грн. (нарахування за січень 2016) - 718,14 грн. (нарахування за лютий 2016) - 925 грн. (нарахування за березень 2016)), заборгованість по оплаті послуг з гарячого водопостачання 23242,74 грн. (24627,21 грн. - (416,49 грн. х 3) (нарахування за січень-березень 2016)). В свою чергу, інфляційні нарахування за вищевказаний період складають суму в розмірі 5598,54 грн. та 4731,82 грн. по опаленню та подачі гарячої води відповідно. Крім того, 3 % річних нарахувань, у даному випадку, становитимуть 1629 грн. та 1300,85 грн. по опаленню та подачі гарячої води відповідно. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за період з квітня 2016 року по грудень 2018 року по особовому рахунку по квартирі [ADDRESS] , у проживаючих в даному житловому приміщенні існує загальна заборгованість в сумі 67347,61 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача ДКП «Луцьктепло». Наявність у відповідачів боргу за оплату послуг по теплопостачанню, останні не заперечують, при цьому свого розрахунку заборгованості, суду не надали, розрахунок заборгованості складений позивачем належними та допустимими доказами не спростували. В свою чергу, відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позивачем безпідставно не враховуються показання лічильника, який встановлений на гарячу воду, а тому проведені ДКП «Луцьктепло» розрахунки щодо розміру заборгованості є невірними. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна для встановлення або заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних чи профілактичних оглядів, зняття контрольних показань вузлів обліку - згідно з умовами договору про надання відповідної комунальної послуги, договору про управління багатоквартирним будинком. Як вбачається з Акту фіксації факту неможливості демонтажу квартирного лічильника(ів) обліку гарячого водопостачання від 14.02.2018 року, складеного представником ДКП «Луцьктепло» з однієї сторони та [PERSON] з іншої, який проживає по [ADDRESS] , про те що, неможливо зробити демонтаж лічильника з причини несправності запірної арматури. При цьому, [PERSON] роз`яснено, що саме він зобов`язаний усунути вищевказаний недолік та забезпечити доступ до квартирних лічильників представників підприємства з метою проведення метрологічної повірки засобів обліку гарячої води. У разі виконання вищевикладених умов ДКП «Луцьктепло» нарахування плати за послуги з постачання гарячої води буде проводити за нормативом та кількістю проживаючих з моменту зняття останніх фактичних показників лічильників (а.с. 60). Статтею 11 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що при наданні житлово-комунальних послуг застосовуються державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування, встановлені законодавством. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи не надав будь-яких доказів усунення ним недоліків, зазначених у Акті фіксації факту неможливості демонтажу квартирного лічильника(ів) обліку гарячого водопостачання від 14.02.2018 року, тим самим забезпечивши доступ до квартирних лічильників представників підприємства з метою проведення метрологічної повірки засобів обліку гарячої води. Відтак, проведення ДКП «Луцьктепло» нарахування плати за послуги з постачання гарячої води за нормативом та кількістю проживаючих з моменту зняття останніх фактичних показників лічильників було правомірним. Крім того, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вважають, що обов`язок по оплаті послуг за теплопостачання лежить саме на [PERSON] , оскільки останній одноосібно проживає у вищевказаній квартирі. Однак з таким твердженням відповідачів суд не погоджується виходячи з наступного. За приписами ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1 - 3, 5 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За положеннями ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинним законодавством України встановлений обов`язок власника квартири нести витрати пов`язанні з утриманням квартири. Як вбачається з Інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 175201180 від 25.07.2019 року (а.с. 41), квартира, яка знаходить за адресою: [ADDRESS] , перебуває у приватній спільній частковій власності з визначенням наступних часток кожного з її співвласників: -[PERSON] (на даний час - [PERSON] ) - 1/5 частка власності; -[PERSON] та [PERSON] - по 1/3 частці власності за кожним; -[PERSON] - 2/15 частки власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що кожен зі співвласників квартири [ADDRESS] , має обов`язок відповідати перед ДКП «Луцьктепло» за договірними зобов`язаннями у обсязі, який відповідає частці власності кожного з них. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачами були порушені умови надання житлово-комунальних послуг по теплопостачанню, позовні вимоги ДКП «Луцьктепло» є обґрунтованими, проте з урахуванням застосування строків позовної давності такі підлягають до часткового задоволення, а тому з відповідачів слід стягнути суму заборгованості в загальному розмірі 67347,61 грн. у співвідношенні до частки власності квартири кожного з них. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вищевказаної норми чинного законодавства, з урахуванням принципу пропорційності при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь ДКП «Луцьктепло» судовий збір в розмірі 1737,52 грн., тобто по 434,38 грн. з кожного. На підставі ст. ст. 11, 261, 267, 319, 322, 509, 625 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: partial