Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

16.09.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та згідно заяви про уточнення позовних вимог від 06.03.2017 року просить виселити [PERSON] та [PERSON] із квартири № 5, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, будинок № 5; зобовязати [PERSON], [PERSON] звільнити квартиру № 5, що розташована за адресою: м.Одеса, вул. Троїцька, будинок № 5, від особистих речей; зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» суму судового збору в розмірі 1378,00 гривень. При цьому посилається на те, що 25 жовтня 2006 року між ЗАТ «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5053847, відповідно до умов якого [PERSON] надав останній кредит в сумі 250000,00 доларів США (двісті пятдесят тисяч доларів США), а [PERSON] зобовязалася прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором відповідно до договору іпотеки від 25 жовтня 2006 року, укладеного між [PERSON] та Банком, ЗАТ «Перший Український [PERSON]» було прийнято в іпотеку квартиру № 5, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, будинок № 5 та належала [PERSON] на праві приватної власності. У звязку із невиконанням позичальником зобовязань за кредитним договором, 10.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було зареєстроване за позивачем право власності на предмет іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.06.2016 року за індексним номером: 30002454, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2016 року № 61420366. Однак, після набуття права власності на вказану квартиру, згідно Довідки (виписка з домової книги про склад сімї) КП ЖКС «Порто-Франківський» від 15.08.2016 року в квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Тому, позивач просить усунути йому перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення відповідачів з вищевказаної квартири та зняти їх з реєстраційного обліку. Представник позивача в останнє судове засідання не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідачки [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] зявлявся в судове засідання, проте в останнє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Представник відповідача - Приморського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та представник третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в останнє судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2006 року між ЗАТ «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5053847, відповідно до умов якого [PERSON] надав останній кредит в сумі 250000,00 доларів США (двісті пятдесят тисяч доларів США), а [PERSON] зобовязалася прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором відповідно до договору іпотеки від 25 жовтня 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 21471, укладеного між [PERSON] та Банком, ЗАТ «Перший Український [PERSON]» було прийнято в іпотеку квартиру №5, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, будинок № 5 та належала [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до умов п. 1.6. договору іпотеки, за рахунок предмету іпотеки [PERSON] має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми, передбачені кредитним договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, повязані із реалізацією прав, що випливають з Іпотечного договору (зокрема, але не виключно, повязані із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, включаючи витрати на оплату винагороди залученим експертам, організацію торгів тощо). Відповідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право Банку звернути стягнення на предмет іпотеки передбачене ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п. 4.1. та п. 4.2. договору іпотеки, в тому числі шляхом набуття позивачем права власності на предмет іпотеки на підставі застереження, яке міститься в Іпотечному договорі. Пунктом 4.7.1. договору іпотеки встановлено, що у разі виникнення у Іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. У звязку із невиконанням позичальником зобовязань за кредитним договором, 10.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було зареєстроване за позивачем право власності на предмет іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.06.2016 року за індексним номером: 30002454, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2016 року № 61420366. Однак, після набуття права власності на вказану квартиру, згідно Довідки (виписка з домової книги про склад сімї) КП ЖКС „Порто-Франківський» від 15.08.2016 року в квартирі № 5, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, будинок № 5 зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Проте згідно п. 1.7.4. Договору Іпотеки без письмового погодження Іпотекодержателя, Іпотекодавець не має права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу Предмету іпотеки. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не надавав [PERSON] відповідний дозвіл на реєстрацію третіх осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] підпадають під дію вказаної норми. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Судом встановлено, що 14 червня 2016 року позивач направив на адресу відповідачів вимогу про виселення № КНО-44.4.2/917, проте, вказана вимога добровільно відповідачами виконана не була. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.\~\~ Таким чином, суд вважає доведеними вимоги ПАТ «Перший Український [PERSON]» щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] порушено п. 1.7.4 Договору іпотеки від 25.10.2006 року, що зареєстрований в реєстрі за № 21471 та вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку». Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved