Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

17.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмежиною відповідальністю «Фінансова компанія «АВІСТАР» про визнання поруки що виникла на підставі Договору поруки № 895-009/07Ф від 03.08.2007року, укладеного між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON], посвідченого Сень-Силкою І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2953у, такою, що припинена. Печерським районним судом м. Києва до початку розгляду справи по суті з'ясувалося, що відповідач: Товариство з обмежиною відповідальністю «АВІСТАР» відступив право вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії № 895-009/07Ф від 03.08.2007 року, за договором поруки № 895-009/07Ф від 03.08.2007 року, новому кредиторові: [PERSON], у зв'язку з чим за клопотанням представника позивача [PERSON] належний відповідач ТОВ «АВІСТАР» протокольною ухвалою суду був замінений на належного: [PERSON]. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання поруки припиненою направлено для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва за підсудністю. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.02.2018 року справу було передано в провадження судді Ластовки Н.Д. В судове засідання позивач не з'явилася, однак від представника позивача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої, просив розглядати справу без його участі у підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог, безумовно в повному обсязі шляхом подання відповідної письмової заяви суду, підтвердив, що про наслідки вчинення цієї процесуальної дії, зокрема, що в разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні, їй відомо. Просила суд розглянути заяву про визнання позову та прийняти рішення про задоволення позовних вимог у підготовчому судовому засіданні. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивачка послалася як на підставу своїх вимог, що не заперечувалось відповідачем, та підтверджено доказами, які були досліджені в судовому засіданні, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що 03.08.2007 року було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 895-009/07Ф між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON]. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором про відкриття кредитної лінії між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було уклалено договір поруки № 895-009/07Ф від 03.08.2007 року, посвідчений Сень-Силкою І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2953у. 26.05.2017 року ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» було відступлене право вимоги за Кредитним договором № 895-009/07Ф та договором поруки № 895-009/07Ф від 03.08.2007 року, до ТОВ «Фінансова компанія «АВІСТАР», у зв'язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «АВІСТАР» набуло право вимоги до позичальника та поручителя за кредитним договором та договором поруки. 30.11.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «АВІСТАР» було укладено договір № 30112017 купівлі-продажу прав вимог, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «АВІСТАР» було відчужено [PERSON] право вимоги до [PERSON] за договором про відкриття кредитної лінії № 895-009/07Ф від 03.08.2007 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». У зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу прав вимог, 30.11.2017 року, [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «АВІСТАР» було укладено договір відступлення прав вимог за договором поруки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л., зареєстрований в реєстрі за № 1039, відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «АВІСТАР» відступила [PERSON], права вимоги за договором поруки № 895-009/07Ф від 03.08.2007 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», посвідченим приватним нотаріусом КМНО Сень-Силкою І.В., та зареєстрований в реєстрі за № 2953у. Як вбачається з позовної заяви порука, яка виникла на підставі договору поруки, є припиненою 03 серпня 2017 року, у зв'язку із закінченням строку дії договору поруки відповідно до п. 4.1 договору поруки № 895-009/07Ф, наслідком чого є припинення прав кредитора і обов'язків [PERSON] посвідчених договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту, кредитор вчиняти не може. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень сторони позивача про припинення дії поруки, у зв'язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат між сторонами, правове регулювання якого міститься в положеннях ст.ст. 141, 142 ЦПК України. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Особливості розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду урегульовані нормами ст. 142 цього Кодексу. Зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи те, що позивачкою [PERSON] при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 640, 00 грн (шістсот сорок грн 00 коп) відповідно до квитанції № QS000174211701 від 16.08.2017, а відповідачем визнано позов на стадії підготовчого провадження, то згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України розподіл судових витрат необхідно здійснити таким чином: позивачу [PERSON] з державного бюджету повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 320,00 грн, та зобов'язати відповідача [PERSON]. сплатити позивачу [PERSON], 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 320,00 грн. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання поруки припиненою. Враховуючи наведене та

Outcome: approved