Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

16.09.2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 6593 грн. та відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн., посилаючись на те, що вона є власницею домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Тролейбусна, 30. Зі слів позивачки, 28.07.2016 року відповідач [PERSON] зруйнував металевий паркан позивачки, який розташований на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, вул. Тролейбусна, 30, чим завдав їй матеріальну та моральну шкоду. Відповідач у судовому засіданні просив у задоволені позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що огорожу він не ламав, позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує його вину, окрім того, позивачка не є власником чи користувачем земельної ділянки, на якій стоїть огорожа. Представник третьої особи СТ «Мирний» пояснив суду, що земельна ділянка нікому не належить, дозволу передбаченого чинним законодавством не надавав. Пошкодженого паркану та щоб його ламав [PERSON] він не бачив Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] належить садовий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Тролейбусна, 30 Актом обстеження земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Тролейбусна, 28, 30, від 22.04.2009 року, складеного Одеським міським управлінням земельних ресурсів, встановлено, що земельна ділянка, розташована між територією садового товариства «Мирне» та автостоянкою «Олімп», огороджена силами членів садового товариства та вільна вд забудови, ця огорожа існує досить тривалий час; зазначена земельна ділянка ніким із громадян не оформлена та знаходиться у розпорядженні територіальної громади міста, згідно з Земельним кодексом України; на частині зазначеної смуги існує фундамент 6 м. на 6 м., влаштований [PERSON] 28.07.2016 року позивачка звернулась з заявою до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо неправомірних дій [PERSON], внаслідок чого було відкрите кримінальне провадження № 12016160480003637 від 28.07.2016 р. Згідно з витягом з ЄРДР 18.01.2017 року, кримінальне провадження № 12016160480003637 від 28.07.2016 р. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Окрім того, з витягу вбачається, що 27.08.2016 року, о 19.20 год., невстановлена особа, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Тролейбусна, 30, зруйнувала її металевий паркан. Згідно з висновком експертного дослідження від 25.08.2016р., паркан за адресою: м. Одеса, вул. Тролейбусна, 30, який розташований з боку автомобільної стоянки «Олімп-2», має механічні пошкодження. Кількість пошкоджених листів 7 одиниць. Площа пошкоджених листів профнастилу складає 15,68 кв.м., вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для відновлення огорожі домоволодіння № 30, по вул. Тролейбусній, в м. Одесі, складає 5923,0 грн. Відповідно до ч. 1-3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. \~ \~ \~ \~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем не надано будь-яких доказів щодо її права власності чи користування, з визначенням конкретних меж, як на земельну ділянку, де знаходилася огорожа, так і на земельну ділянку, де знаходиться домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Тролейбусна, 30. Наявність правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності [PERSON] на садовий будинок, що знаходиться за адресою за адресою: м. Одеса, вул. Тролейбусна, 30, не може бути доказом правомірності користування цією земельною ділянкою та ділянкою за № 28, та встановлення огорожі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як наслідок, для відшкодування шкоди за правилами та приписами\~ст.\~1166\~ЦК України, необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди та причинний звязок. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо особа, яка заподіяла шкоду, не була уповноважена на такі дії. Наявність шкоди та причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки особи, що завдала шкоду. Отже, для задоволення позову про стягнення з [PERSON] матеріального збитку відсутні наступні умови - неправомірність поведінки та дій відповідача, а саме, вина, та причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою позивачу шкодою, оскільки право власності чи користування [PERSON] на паркан не доведено. Пунктом 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній звязок та є вина зазначеної особи. Досудовим розслідуванням № 12016160480003637, не встановлено ким саме спричинено шкоду, зазначено лише, що невстановленою особою. З наданого позивачем відеозапису, не вбачається, що саме відповідач ламав огорожу та що ця огорожа належить саме позивачеві. Відсутній також причинний зв'язок між завданням шкоди та виною відповідача, жоден з наданих письмових доказів на обґрунтування позову не містить в собі висновків про те, що саме відповідач будь-яким чином причетний до завдання шкоди, що його поведінка є, чи була неправомірною, що і в кінцевому випадку привела до спричинення шкоди позивачці. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстав для цивільно-правової відповідальності відповідача, передбаченої ст. 1166 ЦК України, немає. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то вони також не є доведеними та також задоволенню не підлягають. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судові витрати понесені позивачкою не відшкодовуються.

Outcome: dismissed