overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

15.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], на його майно відкрилася спадщина, а саме: земельна ділянка, площею 6,4413 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великокостромської сільської ради. Звернувшись до приватного нотаріуса Богомолова В.І. із заявою про прийняття спадщин, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропущений встановлений законодавством строк для прийняття спадщини та йому запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку. Передбачений законом термін для подання заяви про прийняття спадщини позивач пропустив з поважної причини, оскільки на той момент він хворів та проходив стаціонарне лікування в КЗ «Криворізька ЦРЛ» «ДОР» з 02.12.2013 року по 27.12.2013 року. Просить позов задовольнити та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в зв'язку з пропуском строку з поважної причини. За заявами сторін справа розглянута без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. (а.с.6) Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.08.2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 6,4413 га, яка розташована на території Великокостромської сільської ради Апостолівського району, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER] (а.с. 7) Відповідно до довідки КЗ «Криворізька ЦРЛ» ДОР» від 27.12.2013 року та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1895 [PERSON] з 02.12.2013 року по 27.12.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом «виразкова хвороба 12-палої кишки в стадії загострення» (а.с. 12). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем майна після смерті [PERSON] Суд вважає, що позивач пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому вважає за необхідне визначити позивачеві додатковий строк для подання заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

15.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільного господарства та бюджету сім'ї вони не ведуть. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі з 13.06.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та вони є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.4,6). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки сторони спільного господарства та бюджету не ведуть і проживають окремо, не бажають поновлювати сімейні відносини і заперечують щодо надання судом їм строку для примирення, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного призвів до стійкого розладу подружніх стосунків - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

15.03.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 листопада 2009 року виконкомом Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №08, зазначивши в обґрунтування позову, що від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Тривалий час вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин і на теперішній час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тобто їх шлюб на сьогодні носить формальний характер. Причиною розпаду сімї сталі різні погляди на життя, почуття кохання та поваги між ними втрачені, тому примирення між ними неможливе, оскільки кожен з них живе власним життям, бажання на збереження шлюбу не мають. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними не має, на підставі викладеного, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявилася, направивши на адресу суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутність /а.с.15/. Відповідач в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі /а.с.16/. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов з наступних підстав. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 07 листопада 2009 року виконкомом Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис за №08. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON] /а.с.4/. У подружжя народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №221572, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис за №143. З матеріалів справи убачається, що сторони припинили шлюбні відносини і в даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту позовної заяви, визнання позову відповідачем, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні, підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається, збереження шлюбу суперечить інтересам обох подружжя, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

15.03.2016 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 18.04.2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час спільне проживання вони з відповідачем припинили з тієї причини, що не знаходили спільної мови при вирішенні сімейних проблем. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Між ними постійно виникали сварки, що кожен раз спричиняло їм душевні страждання. Вважає, що сім'я розпалась, подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливі, тому строк для примирення просить не надавати. Спір щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини між ними на даний час відсутній. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 квітня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за №106. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить присвоїти дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, строк для примирення просить не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 квітня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за №106 ( а.с. 6 ). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 ). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки між сторонами втрачене взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач не просила судові витрати стягувати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

15.03.2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 19.03.2012 року помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, при житті на випадок смерті батько не залишив заповіту. В установлений законом строк до нотаріальної контори вона не звернулася так як за життя батько з нею не спілкувався, родинні стосунки не підтримував. Просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини в три місяці. Представник позивача в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала посилаючись на вказані обставини. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій просить справу розглянути у їх відсутність, позов визнають. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 19.03.2012 року помер [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, серія І-АМ № 228525. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку № 106, площею 5,59 га., що розташована на території Ленінської сільської ради Маловисківського району, відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серія І-КР №032059. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. З свідоцтва про смерть серія І-АМ № 228525, вбачається що [PERSON] помер в с. Грузьке Гайсинського району Вінницької області. З довідки виданої Грузькою сільською радою від 28.04.2016 року, вбачається, що [PERSON] проживав на території Грузької сільської ради без реєстрації місця проживання, на день смерті 19.03.2012 року проживав одиноко. До виконавчого комітету сільської ради з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкове майно на території сільської ради відсутнє. Позивач є спадкоємцем померлого за законом, відповідно до ст.. 1261 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємець [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернулася 14.03.2016, але нотаріус відмовила, посилаючись на пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини та неможливістю встановити місце відкриття спадщини. З наданої інформації Маловисківською районною державною нотаріальною конторою та приватних нотаріальних контор встановлено, що спадкова справа не заводилася після смерті [PERSON], заповіт від його імені не посвідчувався. В силу ст.. 1272 ЦК України згідно, якої суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, з урахуванням того, що представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, позивач є спадкоємцем за законом померлого, інші спадкоємці відсутні, після смерті [PERSON] залишилася спадщина, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

15.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], 2015 року народження, в розмірі ? частини усіх видів доходу (заробітку), починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин з відповідачем та його ухилення від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Сторони в судове засідання не з'явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач також повідомив суду про визнання позову в повному обсязі. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З 07.10.2014 року сторони перебувають в шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Як слідує з позовної заяви, на теперішній час сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, їхній шлюб підлягає розірванню. Згідно статті 180 Кодексу батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 191 Кодексу встановлено, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене і ту обставину, що відповідач визнає позов, суд вважає можливим стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання дочки в розмірі ? частини усіх видів доходу (заробітку), починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Отже, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

15.03.2016 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1000 грн. (по 500 гривен на кожну дитину) з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно з урахуванням індексу інфляції але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 27.12.2003 року, але з січня 2015 року відносини з відповідачем зіпсувались та припинились у зв'язку зі вживанням ним спиртних напоїв. Кожен живе своїм життям та інтересами. Відповідач добровільно допомогу на утримання дітей не надає. Діти знаходяться на утриманні позивача. Відповідач має періодичні сезонні заробітки, працює по найму на будівництві, тому вона вважає доцільним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривен на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу) з урахуванням індексу інфляції але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити повністю, справу розглянути без її участі, про що надала суду заяву.. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації, заперечень на позов не надав. Суд за згодою позивача ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Як встановлено в суді, позивач з відповідачем зреєстрували шлюб 27 грудня 2003 року. За період спільного життя народились донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] Батьком дітей записаний відповідач. Діти знаходяться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою №94 від 14.03.2016 року Кошарської сільської ради. Відповідач не надає допомогу на утримання доньки та сина. Відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, тобто має змогу утримувати дітей матеріально. Вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів у розмірі по 1000 по 500 гривен на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно з урахуванням індексу інфляції але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття підлягають задоволеню. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, засади розумності та справедливості. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дитини сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. На користь держави з відповідача суд стягує 551,20 гривен судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

15.03.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом та обґрунтовує його тим, що з 22.01.2005 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, подружжя мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося внаслідок втрати почуття любові, відсутності поваги і взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше збереження шлюбу вважає за неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явилися, але подали заяви про розгляд справи без їх участі, згідно яких позивачка свої вимоги підтримала, а відповідач визнав їх. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що сторони з 22.01.2005 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом ЗАГС Адмиіністрації Радянського району м.Гомеля (а.с.6) Подружжя мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 7-9). Згідно ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружні стосунки між сторонами припинені, їх сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

15.03.2016 р. позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], 2012 року народження. Причиною розірвання шлюбу є різні характери, погляди на життя, втрата порозуміння, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву. 16.03.2018 р. ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 03.05.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що від позивача до суду не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.09.2011 року у Виконавчому комітеті Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, а/з 21. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки позивач не бажає. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, та їх дитини, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

15.03.2017 до Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21580.01 грн. за кредитним договором № б/н від 21.03.2013, яка складається з наступного: 857.27 грн. - заборгованість за кредитом; 15922.26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3296.67 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіскальна частина); 1003.81 грн. - штраф (процентна ставка); судові витрати у розмірі 1600.00 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач,

Outcome: approved