Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

16.03.2016 р. [PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13 березня 2007 року вони з відповідачем уклали шлюб та мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] (05.04.2007 р. н.), доньку [PERSON] (13.10.2013 р. н.), сина [PERSON] (07.01.20015 р. н.). Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок того, що в них різні склади характеру, спільні інтереси відсутні, спільне господарство не ведеться. Таким чином, позивач прийшла до висновку, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе і наполягає на розірванні шлюбу. У судове засідання позивач не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, без надання строку для примирення. Також позивач в заяві зазначив, що в разі неприбуття в судове засідання відповідача, згоден на прийняття заочного рішення у справі (а. с. 31). Відповідач в судове засідання не зявився (двічі викликався в судові засідання на 11.08.2016 р. о 09 год. 00 хв., 18.08.2016 р. о 08 год. 00 хв.). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать оголошення в газеті «Урядовий курєр» №147 від 06.08.2016 р. (а. с. 34). Про причину своєї неявки в судове засідання не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі.\~Таким чином, суд забезпечив\~\~законне право доступу\~\~до суду\~\~відповідача. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 13 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 4 (а. с. 6). Шлюб у сторін перший. Сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] (05.04.2007 р. н.), доньку [PERSON] (13.10.2013 р. н.), сина [PERSON] (07.01.20015 р. н.), що підтверджено копіями свідоцтв про народження (а. с. 7, 8, 9). З довідки №1081 від 15.03.2016 р., виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області вбачається, що діти проживають разом з матірю (а. с. 10). Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до\~ст. 112 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно не проживають. Суперечки матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них не має, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивач змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Петрова». Позивач не виявила бажання, після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила у позовній заяві, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав після припинення шлюбу між сторонами змінювати прізвище позивача. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України,\~витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved