Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

16.01.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження з майна, що накладені відділом Державної виконавчої служби Карлівського районного управління юстиції, а саме з автомобіля марки CHEVROLET модель AVEO SF69Y, 2008 року випуску, днз [NUMBER], який є власністю [PERSON], зареєстрованої в [ADDRESS], ІПН [NUMBER], і перебуває у заставі акціонерного товариства «УкрСиббанк» згідно договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11305881000 від 27.02.2008 року, а також стягнути з [PERSON] понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у ВДВС Карлівського РУЮ знаходяться виконавчі провадження, боржником по яких виступає [PERSON] На рухоме майно [PERSON], в тому числі і на автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, д.н.з. [NUMBER], накладено арешт. Даний автомобіль перебуває в заставі банку на підставі договору про надання споживчого кредиту від 27.02.2008 року. Обтяження майна було зареєстровано відповідно до чинного законодавства. Інших обтяжень, на момент реєстрації, не існувало. Позивач є приорітетним обтяжувачем предмета застави, тому накладення арешту на таке майно виконавчою службою, є протиправним. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій просить суд справу розглядати без його участі і зазначає, що підтримує позовні вимоги. Від представника відповідача - [PERSON], надійшла заява в якій він просить суд справу розглядати за відсутності відповідача. Представник відповідача зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача - ВДВС Карлівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, при цьому не повідомивши суд про причини неявки та не надавши суду заяви про розгляд справи без його участі. Про час, дату та місце розгляду справи ВДВС Карлівського РУЮ повідомлялись належним чином. З урахуванням заяв представників сторін, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності одного з відповідачів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. (а.с. 5-13) ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», що вбачається з копії статуту товариства. Відповідно до умов договору, банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 73100 грн., а позичальник ([PERSON]) зобов'язалася повернути кредит на умовах та в строки передбачені договором. (а.с. 5) В забезпечення виконання всіх передбачених договором грошових зобов'язань, [PERSON] передала в заставу банку транспортний засіб марки CHEVROLET AVEO (п. 2.1 договору). У пункті 2.2 договору, визначено вартість предмета застави - 73100 грн., що дорівнює тілу кредиту. (а.с. 6) У пункті 2.4 договору зазначено, що власником автомобіля є [PERSON] (а.с. 7) Відповідно до ч. 6 ст. 576 ЦК України, предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 2.8 договору, предмет застави залишається у володінні та користуванні власника. (а.с. 7) Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язання, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про заставу», заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України. Статтею 15 передбачено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону. Застава передбачена договором від 27.02.2008 року, зареєстрована в реєстрі 29.10.2009 року, про що свідчить витяг від 22.03.2010 року. Згідно витягу, об'єктом застави є вищевказаний автомобіль вартістю 73100 грн. Обтяження полягає в забороні відчуження об'єкта застави. Термін дії обтяження - до 29.10.2014 року, строк виконання зобов'язання до 26.02.2015 року. (а.с. 14-15) Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Згідно з положеннями статей 4, 21 даного Закону, застава є приватним обтяженням забезпечувального характеру. Відповідно до ст. 5 даного Закону - рухоме майно може бути предметом декількох обтяжень, якщо інше не встановлено законом або правочином, на підставі якого виникло попереднє зареєстроване обтяження. Договір, на підставі якого виникло приватне обтяження, не може забороняти встановлення публічного обтяження. Витяг з державного реєстру від 01.11.2013 року, свідчить про те, що після реєстрації обтяження, на підставі договору, було зареєстровано публічне обтяження (14.10.2011 року) - арешт рухомого майна, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, з встановленням обмеження щодо заборони відчуження всього рухомого майна, що належить боржнику [PERSON] і встановлено термін дії обтяження до 14.10.2016 року. 12.06.2012 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено заборону відчужувати на все рухоме майно боржника [PERSON] і встановлено термін дії обтяження до 12.06.2017 року. (а.с. 16-18) До матеріалів справи долучено довідку про те, що на виконанні у ВДВС Карлівського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження, боржником по якому є [PERSON], заборгованість по якому становить 419831,94 грн. (а.с. 20-21) Суд приходить до висновку, що саме в ході здійснення даного виконавчого провадження, було зареєстровано обтяження від 14.10.2011 року та від 12.06.2017 року. З пункту 2.4 договору від 27.02.2008 року вбачається, що автомобіль марки CHEVROLET AVEO є власністю [PERSON] (а.с. 7) Таким чином, обтяження накладені на все рухоме майно боржника [PERSON], 14.10.2011 року та 12.06.2017 року, включають в себе і накладення заборони відчуження на вказаний автомобіль. Згідно зі статтею 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» - реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Раніше досліджені судом докази, свідчать про пріоритет обтяження зареєстрованого банком, над іншими, що були зареєстровані ВДВС пізніше. Звертаючись до суду з позовом, банк обґрунтовує свої вимоги тим, що накладення арешту на все рухоме майно [PERSON], порушує їхнє право на звернення стягнення на предмет застави, як пріоритетного обтяжувача. Відповідно до ч. 1 ст. 585 ЦК України та ст. 16 ЗУ «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 589 ЦК - у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Зазначені положення містить також ст. 19 ЗУ «Про заставу». Крім того, статтею 20 ЗУ «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно зі ст. 22 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Згідно ст. 23 цього Закону - відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. З дослідженого в судовому засіданні договору від 27.02.2008 року вбачається, що сторонами було передбачено досудовий порядок звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання (розділ 8). (а.с. 11) Так, відповідно до п. 8.2 договору, звернення стягнення на предмет застави здійснюється або на підставі рішення суду, або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення. У пункті 8.3 договору, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку. Пунктом 8.5 визначено способи, які має право обрати банк, при зверненні стягнення в позасудовому порядку. І серед таких: 1. Передача предмету застави у власність банку, в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов'язання; 2. Продаж банком предмета застави. (а.с. 11) До матеріалів справи долучено довідку-розрахунок, яка свідчить, що станом на 13.02.2014 року існує заборгованість по договору від 27.02.2008 року у розмірі 30978,54 грн. (29316 грн. - кредит і відсотки, 1662,54 - пеня). З договору від 27.02.2008 року вбачається, що повернення кредиту мало здійснюватись щомісячними платежами. Положення пунктів 6.1 та 3.1.2 договору, встановлюють право банку вимагати дострокового повернення кредиту, у разі порушення [PERSON] термінів погашення будь-яких зі своїх грошових зобов'язань. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. З довідки-розрахунку вбачається, що на даний час має місце прострочення виконання своїх зобов'язань [PERSON], що дає право банку вимагати дострокового повернення кредиту, а отже і право на звернення стягнення на предмет застави. За таких обставин, накладення арешту на майно, що становить предмет застави, порушує права банку передбачені Законом та договором. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження з автомобіля марки CHEVROLET модель AVEO SF69Y, 2008 року випуску, днз [NUMBER], який є власністю [PERSON]. На підставі статті 88 ЦПК, у зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі, суд також вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача, понесений ними судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved