Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

15 вересня 2016 року, представник позивачів МТСБУ звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначив, що 01.08.2013 р., о 16:37 год., відповідачка, керуючи автомобілем марки «Рено» д/н [NUMBER] у м. Одесі, на регульованому перехресті вул. Катерининської Жуковського, проїхала перехрестя на заборонений сигнал світлофору «червоний» та допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON] під кернуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження, і відповідно до висновку оцінки вартості матеріального збитку № 131021 від 28.10.2013 р. сума матеріальної шкоди, причиненої власнику вказаного а/м становить 10839,53 грн., і за що, постановою Приморського райсуду м. Одеси від 11.10.2013 р., яка набрала законної сили 22.10.2013 р. [PERSON] була визнана винною у скоєнні вказаної ДТП та притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 340 грн. Як вказують позивачі, вищевказана матеріальна шкода не була відшкодована потерпілому відповідачкою, і на дату скоєння ДТП, відповідачка не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно вищевказаного висновку оцінки вартості матеріального збитку № 131021 від 28.10.2013 р. сума матеріальної шкоди, причиненої власнику вказаного а/м становить 10839,53 грн., 9032,94 грн. з яких було сплачено позивачами потерпілому у вигляді регламентної виплати, що підтверджується платіжним дорученням № 1/21521 від 11.02.2014 р. згідно заяви представника потерпілого [PERSON] про відшкодування йому матеріальної шкоди з наданням позивачам копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0265076 терміном дії з 17.04.2013 р. по 16.04.2014 р., і яку позивачі у своєму позові просили суд стягнути з відповідачки в регресному порядку, витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі в сумі 270 грн. та судовий збір у сумі 1378 грн. В судове засідання представник позивачів не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, згідно поштових повідомлень, надіславши до суду свою заяву, в якій з посилання на ст. 158 ЦПК України, повністю підтримав позов, просив його задовольнити та слухати справу без його участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 32,33,35). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, за останнім відомим судові місцем свого проживання, що підтверджується поштовими повідомленнями з відмітками про вручення судових повісток з викликом до суду, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала (а.с. 30,34). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із статтею 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Умовами статті 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з ч. 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 2 частини 4 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Судом було встановлено що 01.08.2013 р., о 16:37 год., відповідачка, керуючи автомобілем марки «Рено» д/н [NUMBER] у м. Одесі, на регульованому перехресті вул. Катерининської Жуковського, проїхала перехрестя на заборонений сигнал світлофору «червоний» та допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON] під кернуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження, і відповідно до висновку оцінки вартості матеріального збитку № 131021 від 28.10.2013 р. сума матеріальної шкоди, причиненої власнику вказаного а/м становить 10839,53 грн., і за що, постановою Приморського райсуду м. Одеси від 11.10.2013 р., яка набрала законної сили 22.10.2013 р. [PERSON] була визнана винною у скоєнні вказаної ДТП та притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 7,16-25). Як встановив суд - вищевказана матеріальна шкода не була відшкодована потерпілому відповідачкою, і на дату скоєння ДТП, остання не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно вищевказаного висновку оцінки вартості матеріального збитку № 131021 від 28.10.2013 р., на дослідження якого була запрошена відповідачка телефонограмою, однак не з`явилась, сума матеріальної шкоди, причиненої власнику вказаного а/м становить 10839,53 грн., 9032,94 грн. з яких було сплачено позивачами потерпілому у вигляді регламентної виплати та витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі в сумі 270 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1/21521 від 11.02.2014 р. № 3521 від 24.10.2013 р., згідно заяви представника потерпілого [PERSON] про відшкодування йому матеріальної шкоди з наданням позивачам копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0265076 терміном дії з 17.04.2013 р. по 16.04.2014 р. (а.с. 9-15,24). Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачами було на законних підставах та у повному обсязі сплачено регламенту суму виплати власнику пошкодженого автомобілю [PERSON], що підтверджується вищенаведеними доказами та з огляду на викладене, суд вважає, суми стягнення з відповідачки в порядку регресу законними та підтвердженими документально, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі зі стягненням з відповідачки загальної регресної суми у розмірі 9302,94 грн. Крім цього, у відповідності до вимог ст.ст. 85,88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачів мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачами судового збору у розмірі 1378 грн. (а.с. 3).

Outcome: approved