overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

17.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 21.06.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. В наступний час вона з відповідачем не проживає однією сімєю. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із копії свідоцтва про народження, сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4), довідкою з місця мешкання позивачки про склад сімї, з якої вбачається, що донька проживає разом з нею. (а.с.18). У судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) на утримання дитини є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

17.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що 21.07.1997 р. між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Маломихайлівською сільською радою, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №5. Від шлюбу народилася дитина -донька [PERSON] [INFO]. Після розлучення позивачка разом з донькою змінили місце проживання на [INFO] де й проживають на теперішній час. Усі обовязки щодо утримання, виховання дитини позивачка несе самостійно. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку. Угоду по добровільну сплату аліментів укладено не було, стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою малолітню дитину. Відповідач працює в СФГ «Ясен». Просить присудити на користь позивача на утримання дитини та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу)щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ №337240 видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.06.1996 р. який зареєстрований Маломихайлівської сільською радою Покровського району Дніпропетровської області [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.5). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії 1-КИ № 109455, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

17.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.10.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 258. Свої вимоги мотивує тим, що 06.10.2001 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від даного шлюбу мають неповнолітню доньку Дарю, [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини. Оскільки їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сімю наміру не має, просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі, залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, просив суд шлюб розірвати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи \~вважає, що позов підлягає повному задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

17.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання регулярно, в передбаченому законом розмірі, не надає і тим самим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Просила суд стягувати на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та прохала справу розглядати в її відсутності. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позов визнав та прохав справу розглядати в його відсутність. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с.7), а батько [PERSON] своїх зобов'язань по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України, в повному обсязі не виконує. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.05.2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

17.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, обґрунтовуючи позов тим, що відповідач не приймає участі в утриманні дітей. Під час судового розгляду позивачка зменшила позовні вимоги та просила стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання позову до суду, про що подала відповідну письмову заяву, та пояснила, що відповідач проживає окремо від сімї з вересня 2015 року й з цього часу не приймає участі в утриманні дітей, оскільки сплачені ним за цей час аліменти у добровільному порядку у сумі 2,0 тис.грн. є недостатніми коштами на утримання дітей. Відповідач під час судового розгляду зменшені позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, про що подав відповідну письмову заяву, наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей.\~ Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по справі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

17.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.07.1994 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 55, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем через те, що останній почав зловживати спиртними напоями, шлюбні відносини припинені з початку 2015 року, спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна немає. Сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Оскільки, шлюб фактично розпався, сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER], 02.07.1994 року між [PERSON] та [PERSON] Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 55 /а.с. 8/. Сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] - копія Свідоцтв про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 42 та [PERSON], [INFO] - копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 89 /а.с. 9, 10/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторонам було надано строк для примирення, однак, відновлення сімейних відносин не відбулося. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, проживають окремо, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

17.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.01.2007 року [PERSON] сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 01, посилаючись на те, що шлюбні відносини не склалися з причин несумісності характерів та різні погляди на життя. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведеться сторони мешкають окремо, починаючи з грудня 2015 року, спір про майно відсутній. Оскільки подальше сумісне життя і збереження сімї неможливе та суперечить інтересам позивача, [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу наполягала, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Ткаченко». Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серії І-ВЛ № 042053, 06.01.2007 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Юхно) [PERSON] сільською радою Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 01 /а.с. 7/. Сторони мають дитину: [PERSON], [INFO] копія Свідоцтва про народження, серія 1-ВЛ № 187595, актовий запис № 44 /а.с. 8/. Судом встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

17.05.2016 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] Заява мотивована тим, що остання 16.05.2016 року поступила в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря ПНД м. Берегова - [PERSON], у зв'язку з тим, що в неї наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, тому необхідне рішення суду про її госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні Пінчук А. О. в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що за направленням лікаря ПНД м. Берегова - [PERSON], [PERSON] була доставлена до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування. Остання страждає на біполярний афективний розлад, маніакальний епізод, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. ЇЇ згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлена в судове засідання [PERSON] пояснила, що психічним розладом не хворіє та непотрібно її госпіталізовувати. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який вважає за доцільним задовольнити заяву та думку особи, щодо якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні вбачається, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих і згідно висновку комісії лікарів - психіатрів, страждає на біполярний афективний розлад, маніакальний епізод, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодилася на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

17.05.2016 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу між ними, який зареєстровано 10.08.2010 року виконкомом Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 04. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння та різні погляди на життя сімейно-шлюбні відносини стосунки між подружжям не склалися. З серпня 2015 року вони разом не проживають. Позивачка переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «Притуля» (а.с. 17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення телеграми та довідками про доставку SMS-повідомлення про виклик у судове засідання (а.с. 12, 14, 16), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При розгляді справи судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Згідно з копією свідоцтва про шлюбу, актовий запис № 04 від 10.08.2010 року, складений виконкомом Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 02 від 09 січня 2014 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 3). Матеріалами справи встановлено, що шлюб на час розгляду справи фактично перестав існувати. Головною причиною розпаду сім'ї є непорозуміння та різні погляди на життя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею дружини, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Відповідно до ч. 8 ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка [PERSON] виявила бажання залишити шлюбне прізвище «Притуля». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved