Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

16 січня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 16.01.2020 до досягнення донькою повноліття. Мотивуючи свою заяву тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідач разом з позивачем та донькою не проживає, спільне господарство не веде, з вересня 2019 року добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, ігнорує свої обов`язки по утриманню дитини. Ухвалою суду від 27 січня 2020 року позовну заяву про стягнення аліментів було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позові. Справу просила розглядати за її відсутності, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, будь-який клопотань на адресу суду від нього не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Криворізького районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис-22 (а.с. 8). [INFO] у сторін по справі народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.02.2014 року, актовий запис № 242 (а.с. 9). Позивачка [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 14.01.2020 року про склад сім`ї, виданою КВАРТАЛЬНИМ КОМІТЕТОМ №20 ( а.с.10). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, та обов`язку обох батьків по утриманню дітей, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи стягнення з 16 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. За п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved