Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

16.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення\~ заборгованості в розмірі 14740 грн. 00 коп. за кредитним договором №б/н від 21.06.2010 року, яка складається з заборгованості за тілом кредита 498.09 грн., за процентами 12364.51 грн., пеня 699.3 грн., штраф (500+678.10) 1178.10 грн., а також судові витрати. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із таких підстав. Згідно ч. 1 ст.626, ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 21.06.2010 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. З матеріалів справи слідує, що відповідач умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.10.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 14740 грн. 00 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредита 498.09 грн., за процентами 12364.51 грн., пеня 699.3 грн., штраф (500+678.10) 1178.10 грн. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобов`язання відповідно до умов підписаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених вищезгаданим договором. Відповідач в порушення вищевказаних пунктів «Умов та правил надання банківських послуг» належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, а саме не вносив платежі на погашення кредиту, не сплачував нараховані проценти за користування кредитом. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Розрахунок позивача є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, відповідачем такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Відповідно ч.1ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В той же час, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 2042 грн. 94 коп. з огляду на таке. Відповідно до\~ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст.549 ЦК України). За положеннями\~ст.61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст.\~549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Одже, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в частині стягнення штрафу в сумі 1178 грн. 10 коп. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1921 грн. 00 коп. * 92% ( задоволена частина вимог) = 1767 грн. 32 коп.

Outcome: partial