Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

15.12.2017 року до суду звернулась позивач [PERSON]. з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 31.01.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в на 02 березня 2018 року в спрощеному провадженні без виклику сторін . Згідно поданої позовної заяви просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року відповідач [PERSON],. позбавлена батьківських прав по відношенню до своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та з неї стягненні аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини всіх видів її заробітку ( прибутку), але не менше 50% для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.06.2017 року і до повноліття дитини на користь призначеного опікуна чи піклувальника. Розпорядженням Верхньодніпровської райдержадміністрації від 29.11.2017 року неповнолітній [PERSON],. встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації № р-452 від 08.12.2017 року її призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON],, [INFO], що й стало причиною звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надала. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року відповідач [PERSON], позбавлена батьківських прав по відношенню до своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та з неї стягненні аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини всіх видів її заробітку ( прибутку) , але не менше 50% для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.06.2017 року і до повноліття дитини на користь призначеного опікуна чи піклувальника, що підтверджується копією рішення суду. Розпорядженням Верхньодніпровської райдержадміністрації від 29.11.2017 року неповнолітній [PERSON],. встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що підтверджується копією розпорядження. Розпорядженням голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації № Р-452 від 08.12.2017 року позивача призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON], [INFO], що підтверджується копією розпорядження Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав не позбавляється щодо утримання дитини. Як встановлено в судовому засіданні з відповідача стягнені аліменти на утримання [PERSON],, [INFO], відносно якої відповідач позбавлена батьківських прав, в розмірі ? частини всіх видів її заробітку прибутку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 09.06.2018 року. Проте, на час ухвалення рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав не було вирішене питання про призначення піклувальника над неповнолітньою [PERSON], [INFO]. Дане питання на час розгляду даної справи вирішене та позивачка призначена опікуном неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], За даних обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 15.12.2017 року. Проте, враховуючи, що відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2017 року аліменти присуджені з 09.06.2017 року, тому з метою забезпечення права дитини, позбавленого батьківського піклування, на матеріальне утримання, суд вважає, що аліменти повинні бути стягнені саме з цієї дати. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704.80 грн., так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір». На основі ст. 180, 182, 183, 166 СК України.

Outcome: approved