Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

16.05.2019 року на адресу Кагарлицького районного суджу надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, (а.с., 1, - 4), в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого: 1. Прийняти дану позовну заяву, відкрити провадження по ній та розглянути справу в порядку скороченого провадження. 2. Постановити рішення, згідно якого щомісячно стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Гармаки Барського району Вінницької області аліменти на її користь на утримання дитини, дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. 3. Зобов`язати відповідача подати до суду довідки про його доходи, стан здоров`я та копію картки (довідки) про присвоєння ідентифікаційного номера. 4. Роз`яснити відповідачу його відповідальність за прострочення сплати аліментів. 5. Від сплати судового збору її звільнити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», поклавши судові витрати на відповідача. Своїй позовні вимоги позивачка [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами справи, та нормами права. 27 жовтня 2001 року ( маючи дошлюбне прізвище - [PERSON]) вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконкомом Гармаківської сільської ради Барського району Вінницької області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого додається. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає спільно з нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про її народження ( копія додається) та довідкою сільської ради, яка додається. На даний час шлюб з відповідачем розірваний, що підтверджується відповідним свідоцтвом копія якого додається, шлюбних відносин з ним не підтримує, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть. На даний час вона перебуває в повторному шлюбі з іншим чоловіком та має прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції 00Н про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Проте, відповідач на даний час участі як у вихованні так і в утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги їй не надає і їй приходиться її утримувати самій. Дитина має ряд хронічних захворювань, які вказані у медичній документації та підтверджуються відповідною випискою, як то дефіцитна анемія, хронічний тонзіліт, дифузний зоб І ст., і в зв`язку з чим, згідно медичного висновку потребує медичного обстеження, лікування та санаторного оздоровлення, а відтак потребує додаткових фінансових витрат. Медичний висновок додається. Відповідно до ст. ст. 150/157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвитЬк, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-УШ від 17 травня 2017 року, яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно абзацу другого частини другої статті 182 СК Уккраїни із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-УІІІ від 03.07.2018 року, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» статтею 7 з 1 січня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років встановлено щомісячний прожитковий мінімум у 2027 гривень. Таким чином, гарантований мінімальний розмір аліментів на дитину, на час звернення з даним позовом, не може бути меншим ніж 1013,50 грн. Абзацом третім частини другої статті 182 СК України в редакції Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач працездатний як за віком так і за станом здоров`я, за наявною в неї інформацією працює та отримує заробітну плату, аліментними зобов`язаннями не обтяжений, на своєму утриманні других дітей, непрацездатних батьків чи інших осіб, не має, а відтак може фінансово утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Проте, частиною 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Враховуючи її зареєстроване місце проживання в с. Слобода Кагарлицького району Київської області, справа підсудна Кагарлицькому райсуду. Пленум ВС України в п. 22 своєї постанови « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що до батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що при розгляді справ про стягнення аліментів, суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, повинен роз`яснити сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. За подання позовів про стягнення аліментів позивачі, відповідно до п. 3 частини 1 статті 5 Закону України « Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674 - VI звільняються від сплати судового збору. У відповідності до п. 10 ч. З ст. 175 ЦПК України вона, позивач, підтверджує про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 80, 84, 150, 157, 180, 182 та 183 Сімейного кодексу України та згідно із ст. 3, 13, 19, ч. 1 ст. 27, 30, 175-177, 184 та 187 ЦПК України, - просить суд винести ухвалу, якою задовольнити позовні вимоги, викладені в прохальній частині її порзовної заяви. 16.05.2019 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень чинного ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., ( а.с., 14). 04.07.2019 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено ухвалу, ( а.с., 18), на підставі якої відкрито провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в загальному порядку, призначено підготовче судове засідання на 12 год. 00 хв. 24.07.2019 року. 24.07.2019 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 18.09.2019 року в зв`язку з неявкою сторін, ( а.с., 22). 18.09.2019 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 08.10.2019 року, ( а.с., 29). 27.09.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшов письмовий відзив відповідача [PERSON] , ( а.с., 32 - 33), наступного змісту: У провадженні Кагарлицького районного суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідно віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття доньки [PERSON] , [INFO] . Він вважає, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав: 1. Позивачка посилається на те, що абзацем третім частини другої статті 182 Сімейного кодексу України в редакції Закону України № 2475 - VIII від 03 2018 року визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку / доходу/ платника аліментів. Але доказів достатності заробітку у [PERSON] позивач не надала. Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю за № 4, де зазначено, що [PERSON] прийнятий на роботу у автомайстерню «ФОП Войцехівський» на 0, 5 мінімальної заробітної плати з 17 вересня 2019 року безстроково на невизначений строк. Аналогічний трудовий договір був укладений відповідачем 01 березня 2017 року і розірваний 26 квітня 2019 року. Копії цих договорів додає до відзиву. Тобто достатнього заробітку / доходу /у відповідача для сплати аліментів у розмірі прожиткового мінімуму відповідного віку дитини немає. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України аліменти повині бути стягнуті у розмірі не менше 50 відсотків відповідного віку дитини, а в даному випадку прожитковий мінімуму на його доньку [PERSON] , 2004 р. Н., з 01 липня 2019 року прожитковий мінімум для такої дитини становить 2118 грн. Тобто розмір аліментів не може бути меншим 1059 грн. Враховуючи, що мінімальна зарплата у 2019 року становить 4 173 грн, а 1/2 від цієї суми становить 2086 грн 50 коп., то з [PERSON] можна стягнути тільки 1059 грн аліментів на утримання доньки [PERSON] , 2004 року народження. 2. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що згідно зимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України аліменти повинні бути стягнуті у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, а в даному випадку прожитковий мінімуму на доньку з 01 липня 2019 року становить 2118 грн, то до стягнення належить 1059 грн. 3. У позовній заяві позивачка вказує, що відповідач як батько не бере участі у вихованні дитини, так і у утриманні. Але це не відповідає дійсності. Протягом всього часу з дня припинення подружнього життя з 2006 року відповідач як батько систематично надавав матеріальну допомогу, переказуючи кошти позивачці на утримання дитини. Окрім того, щорічно [PERSON] надавав кошти для відпочинку дитини на морі, допомагав збирати доньку до школи, постійно вітав з днем народження, дав кошти для вінєтки в школі, купив планшет, мобільний телефон. 4. У квітні 2019 року виникла потреба припинити роботу. [PERSON] зателефонував позивачці та попередив, що через два місяці розрахується з коштами для утримання дитини. Але позивачка поспішила і звернулась до суду з позовом. Виникає питання: якщо вірити позивачці, що відповідач протягом 13 років не надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, то чому вона зразу не звернулась до суду з позовом? Тобто ясно те, що відповідач систематично надавав матеріальну допомогу на утримання доньки. На підставі викладеного та

Outcome: approved