Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

16 січня 2020 року [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів її утримання в розмірі 1/6 частки від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що з 21 квітня 2017 року вона та [PERSON] перебувають у шлюбі, під час перебування у якому у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . На час звернення з позовом до суду сторони проживають окремо, дитина проживає разом з [PERSON] , яка її і утримує. [PERSON] є фізично здоровою людиною, має можливість надавати грошову допомогу, оскільки є військовослужбовцем, а тому позивач вважає, що має право на утримання від відповідача, з огляду на що звернулась до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 13 годину 30 хвилин 17 лютого 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зазначеною у позовній заяві. Нею до початку розгляду подано до суду заяву, у якій вона зазначила, що просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку) відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, подавши до початку судового засідання заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було роз`яснено їх права та обов`язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 квітня 2017 року вбачається, що сторони з 21 квітня 2017 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 4). [PERSON] народилась [INFO] у місті Бахмут Донецької області, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , у графі «Батьки» якого також зазначено, що батьками зазначеної особи є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до статті 84 Сімейного кодексу (далі за текстом - СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Дитина проживає разом зі своєю матір`ю - [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що надає їй право на утримання від чоловіка - батька дитини матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач, який є батьком дитини, мешкає від неї окремо і добровільно допомогу на утримання позивача не надає. При цьому, він має змогу таку матеріальну допомогу надавати, оскільки є працездатним, здоровим. Вказані обставини відповідачем не оспорювались, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, з огляду на що позивач доказала своє право на стягнення аліментів з відповідача на її утримання. Проаналізувавши надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд дістається висновку, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в примусовому порядку у вигляді аліментів і кошти на утримання дружини до досягнення дитиною, яка проживає разом з матір`ю, трирічного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України, у тому числі й стан здоров`я відповідача, його матеріальне становище та можливість надавати допомогу дружині, а також визнання ним позову, тому вважає, що позивач обґрунтовано ставить питання про стягнення з відповідача аліментів саме у частці від заробітку (доходу) і таке не суперечить положенням ч. 1 ст. 183 СК України. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до моменту досягнення дитиною трьох років. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Інших обставин, які б мали істотне значення у справі, судом встановлено не було. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному із подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved