Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

15.07.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею у порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 3,5645 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», часка (пай) № 110 , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №493506, виданий 24.02.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-10-168). 18.07.2019 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічними позовними вимогами, які заявою від 19.09.2019 року уточнила та просить визнати за нею у порядку спадкування право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Бесарабія», села Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 4,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ОД № 006915 від 15.09.1996 року). Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Бесарабія», села Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 4,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ОД № 006915 від 15.09.1996 року). Заповіту спадкодавець не залишив. Спадщину прийняв син спадкодавця [PERSON] , який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить земельна ділянка площею 3,5645 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», часка (пай) № 110 , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №493506, виданий 24.02.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-10-168). Спадщину після [PERSON] прийняв спадкоємець першої черги - син [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, спадщину після нього прийняла дочка - [PERSON] . При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину позивачам було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2019 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майнота об`єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні первісних позовних вимог та не заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог. Позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог та не заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення первісних та зустрічних позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Бесарабія», села Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 4,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД № 006915 від 15.09.1996 року належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.02.1997 року, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Бесарабія», села Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 4,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] являється син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.06.1971 року. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.03.2003 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,5645 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», часка (пай) № 110 , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіту спадкодавець не залишила. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] являється син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.12.1985 року. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.11.2004 року, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,5645 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», часка (пай) № 110 , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, успадкована після смерті матері [PERSON] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 6). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.02.2008 року, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Бесарабія», села Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 4,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ОД № 006915 від 15.09.1996 року), успадковане після смерті батька [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 45) та свідоцтвом про шлюб (а.с. 46). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. № 837/2-15 від 25.06.2019 року позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Дослідивши матеріали справи та враховуючи, що у зв`язку з тим що, визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача за первісним позовом неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved