Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

17.08.2018 року представник позивача ПАТ АКБ «Індустріалбанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором № 55026/31/к6 від 09.01.2014 року, яка станом на 11.07.2018 року складає 10\~722,43 грн, а також стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» судовий збір у розмірі 1762 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.01.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний Договір № 55026/31к6, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 12000 грн строком на 14 місяців з 09.01.2014 року по 09.03.2015 року зі сплатою 1,4 % річних з погашеням кредиту. Відповідачем не було сплачено станом на 10.06.2015 року платежі у розмірі 17152,66, у зв`язку з чим 04.11.2015 року Білгород-Дністрвоським міськрайонним судом Одеської області було винесено відповідне рішення. Відповідач виконала вказане рішення через ВДВС лише 12.02.2018 року, тож банком додатково нараховувались відсотки, пеня, комісія та інфляційні втрати згідно ст. 625 ЦК України. Представник позивача, у судове засідання не зявився, надавши клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у\~судове засідання\~не зявилась, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлялась належним чином, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суду не сповістила. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.. Зі згоди представника позивача, про що свідчить клопотання представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно згідно укладеного кредитного договору № 55026/51/к6, ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Індустріалбанк», надав [PERSON] 09.01.2014 року кредит у розмірі 12000 грн, на строк 14 місяців, до 09.03.2015 року із встановленням процентної ставки у розмірі 1,4 % річних.. У відповідності до меморіальних ордерів № 2009 від 09.01.2014 року та №2010 від 09.01.2014 року, відповідачу було надано кредит у розмірі 12000 грн. Позивач у своєму позові зазначає, що він зобовязання за Договором № 55026/51/к6 виконав належним чином, проте відповідач ухилилась від його виконання у визначений в договорі строк. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2015 року, стягнуто заборгованість з [PERSON] на загальну суму 17152,66 грн. Проте, як того зазначає позивач, відповідач виконала рішення суду 12.02.2018 року, а тому він продовжив нарахування відсотків, комісій, пені та інфляційних втрат. Повідомленнями № 1404.49/177 від 09.02.2018 року та № 140449/311 від 22.03.2018 року, позивач повідомив відповідача про наявність у неї заборгованості, проте належного реагування від відповідача не надійшло Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сторони обумовили у договорі відповідно до п.7.1 Договору, що у разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобовязань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобовязань за Договором. У відповідності до довідки про стан заборгованості станом на 11.07.2018 року [PERSON] по кредитному договору № 55026\\51к6 від 09.01.2014 року та Довідки про рух коштів по рахункам для обліку заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором № 55026\\51к6 від 09.01.2014 року, загальна сума прострочених та несплачених відсотків відповідача з 30.06.2015 року складає 749,98 грн. Вказана сума нараховувалась з 30.06.2015 року, оскільки згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2015 року нарахування заборгованості за кредитом проводилось станом на 10.06.2015 року, а тому є обґрунтованим. Щодо стягнення з позивача неустойки у вигляді пені, суд приходить до наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). Згідно розрахунку загальної суми заборгованості станом на 11.07.2018 року [PERSON] по кредитному договору № 55026\\51к6 від 09.01.2014 року, нарахована пеня у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, тобто на залишок суми простроченої заборгованості, що складає 222,22 грн. Вказане є вірним та відповідає вимогам чинного законодавства. Проте, щодо нарахування комісії та пені за несвоєчасну сплату комісії, вимоги є необґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року \~\~\~\~\~\~\~\~№ 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №\~168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно умов Договору, позичальник сплачує кредитодавцю щомісячну комісію за послуги з супроводження кредиту за цим Договором. З моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, комісія за кредитне обслуговування становить 1,4 % процентів від суми кредиту за договором. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 2,4 % процентів від суми кредиту за договором. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 09.01.2014 року, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями\~частини пятої статті 11, частин першої, другої, пятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Вказана правова\~позиція узгоджується\~з Висновком\~судової палата\~у цивільних\~справах Верховного\~Суду України,\~викладеної у\~Постанові від\~16.11.2016\~року № 6-1746цс16. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії у розмірі 6672 грн. є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Так само, слід зазначити і про пеню на несвоєчасну сплату нарахованої комісії, яка є несправедливою, недоведеною, необґрунтованою, оскільки взагалі стягнення з відповідача комісії за послуги з супроводження кредиту не знайшло свого доведення необхідності її стягнення. Стосовно вимог про стягнення інфляційних втрат, то позивач їх обґрунтовує ст. 625 ЦК України. Так, статтею\~625 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч.\~1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч.\~2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст.\~625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Проте, матералами справи встановлено, що Договором № 55026/51/к6 від 09.01.2014 року був чітко вставнолений розмір відсоткової ставки, та у відповідності до п.1.4. визначений як 1,4% процентів річних (фіксована). За таких обставин, позовні вимоги публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІндустріалБанк» в частині стягнення з [PERSON] інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України також не підлягають задоволенню. Враховуючи усе вищевикладене, на основі повно та всебічно зясованих обставин справи та дослідження їх доказами, з застосуванням норм чинного законодавства, суд вважає за необхідне позовні вимоги публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІндустріалБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь ПАТКБ «ІндустріалБанк»суму простроченої заборгованості за нарахованими відсотками та пеню за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків. У відпровідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача 1762 грн/2=881 грн. судового збору.

Outcome: partial