Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

17.09.2018 року представник АТ КБ «ПриватБанк», Савіхіна А. М., яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом та просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 6567,74 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн., мотивуючи тим, що 15.09.2010 року з [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н на суму 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] [PERSON] померла, спадщину після її смерті прийняв син [PERSON] Так як при житті [PERSON] не виконала умови кредитного договору, у неї станом на день її смерті виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 6567,74 грн. Тому позивач просить стягнути вищезазначену заборгованість зі спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку - [PERSON] Представник позивача Савіхіна А.М. надала заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, повідомив суд, що не зможе прибути в судове засідання, так як навчається в Одеському регіональному інституті державного управління, тому в період з 8 по 27 квітня 2019 року буде знаходитися на сесії. Надав пояснення з приводу позовних вимог посилаючись на те, що він готовий сплатити відповідний борг після вивчення документів, що підтверджують його наявність. Оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до державної нотаріальної контори №3 міста Одеса до того як він заявив свої права на спадщину, спадкова справа за ініціативою банку була відкрита саме у місті Одеса, тому для оформлення права на спадщину йому доводиться їздити до м.Одеса, нажаль до цього часу він не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину. Також він зазначає, що [PERSON] підписала заяву, яка не зареєстрована під відповідним номером та датована 15 вересня 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, також із заяви-анкети вбачається, що [PERSON] вказує на отримання кредитних коштів в розмірі 2000,00 грн. На підставі вищезазначеного відповідач просить покласти виплату судових витрат на позивача та скасувати суму заборгованості [PERSON] . Так як відповідач не додає жодного доказу про знаходження у цей період на сесії, та неявка його до суду вже не перша, тому суд вважає за можливим розглянути справу у його відсутності. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Частина 1 статті 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України). [PERSON] 15 вересня 2010 року підписала заяву, що разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір № б/н від 15 вересня 2010 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитний ліміт на картковий рахунок. Підписання [PERSON] заяви засвідчує її ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, наданими їй при ознайомленні у письмовому вигляді, а також підтверджує її згоду на те, що вказані документи в цілому складають договір про надання банківських послуг (а.с. 12). На підставі договору № б/н від 15 вересня 2010 року про надання банківських послуг у [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникли боргові зобов`язання по поверненню кредитних коштів. ПАТ КБ «Приват Банк» для надання послуг відкрив [PERSON] картрахунок та видав платіжну картку з обумовленим кредитним лімітом. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких Позичальник при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку, тому зауваження відповідача, що [PERSON] уклала договір про видачу їй кредиту у розмірі 2000 грн. суд не приймає до уваги, так як банк мав право збільшити розмір ліміту до 4000 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Також судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27 червня 2017 року видане Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.09.2010 року станом на 24.06.2017 року склала 6567,74 грн., що підтверджено розрахунком (а.с.9-11), а саме 2615,83 грн. - тіло кредиту; 3701,91 грн. - нараховано процентів за користування кредитом та 250,00 грн. - нараховано пені. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 16.02.2018 року, який прийняв спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, що підтверджується довідкою Залізничненської сільської ради №725 від 18.06.2018 року. Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми ПАТ КБ «Приватбанк» 18.11.2017 року була направлена претензія кредитора до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, що підтверджено матеріалами спадкової справи №9Б/2018 від 12 січня 2018 року, заведеною державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Барановою О.В. 12.06.2018 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якої ПАТ КБ «Приватбанк» пред`явило свої вимоги (а.с.55). Станом на 24.06.2017 року відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № б/н від 15.09.2010 року, утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 6567,74 грн. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . За змістом статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. З урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки укладений між [PERSON] та позивачем кредитний договір не виконувався належним чином, що призвело до утворення зазначеної вище заборгованості за кредитом перед позивачем, яку [PERSON] при житті не виплатила та її спадкоємець [PERSON] в добровільному порядку не виплачує, тому суд стягує з [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 6567,74 грн., та відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved