Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

15 листопада 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що між ними 24 липня 2014 року було укладено шлюб, який було зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідний актовий запис №343. Дошлюбне прізвище позивачки Пилипенко. З вересня 2017 року позивач проживає окремо від відповідача через втрату любові один від одного. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться у неї на утриманні. Батьком дитини в свідоцтві про народження вказаний відповідач. Матеріальну допомогу на утримання доньки в добровільному порядку відповідач не надає. З огляду на наведене, просить суд позов задовольнити, розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач підтвердила викладене в заяві та просила заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд ухвалив заочний розгляд справи. Згідно частин 3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, згідно копії свідоцтва про шлюб виданого 25 липня 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони спільне господарство не ведуть. Підстав для відмови від позову або надання сторонам строку для примирення немає, тому суд розриває шлюб та покладає судові витрати на відповідача. Згідно копії свідоцтва про народження виданого 30 вересня 2014 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8). Донька проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області Матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За\~ч. 1 ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)\~\~стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~4)\~інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2\~ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сімя сторін розпалася повністю, сторони шлюбні відносини не підтримують і підтримувати не збираються, їх спільне життя суперечить інтересам позивача, а збереження сімї є неможливим, крім того з урахуванням матеріального становища сторін та дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному об'ємі. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.110-112, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 131, 197, 208-209, 212-215, 367 ЦПК України, суд,

Outcome: partial