overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

16 січня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 14 вересня 2012 рок знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Майна, яке підлягає розподілу, не мають. З відповідачем спільне життя не склалось з причини різних поглядів на життя, немає взаєморозуміння. Почуття, які були між подружжям - втрачені. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу - неможливі. Сім'я фактично розпалась, відновити її не можливо. Сімейні відносини зупинені з грудні 2014 року. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу - визнає в повному обсязі, просить справу розглянути в її відсутність. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 14 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис №234. Спір між подружжям про розподіл майна, відсутній. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з'ясовано, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, майновий спір відсутній, також відсутні питання щодо виховання та утримання дитини. Судом були засновані заходи щодо примирення подружжя, а саме 24 лютого 2015 року було винесено ухвалу про примирення строком на 6 місяців. Примирення не настало. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. Подружнє життя зупинено в грудні 2014 року. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

16 січня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем 09 листопада 2007 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносити між ним та відповідачкою припинені 28 липня 2014 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення він не згоден. Спір щодо мешкання дитини та майновий спір на даний час між ними відсутній. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, також вказала, що на розірвання шлюбу згодна. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1303. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 15 липня 2010 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №554 [PERSON] народилась [INFO], в графі батьки вказані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

16 січня 2015 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 08.10. 2005 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №608, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з нею. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 08.10.2005 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №608, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, судом надавався строк на примирення, у який сторони не досягли примирення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

16 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 27 грудня 1989 року Степівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Подружнє життя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, тому подальше спільне життя стало суперечити його інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, зазначив, що шлюб з відповідачкою зареєстровано 27 грудня 1989 року. Стосунки з відповідачкою ускладнилися, любов та повага пройшли, просить шлюб розірвати. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та вона не заперечує щодо задоволення даного позову. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружились 27 грудня 1989 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Степівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис за № 22 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. - 3). Спільне життя подружжя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, між сторонами відсутня повага та взаєморозуміння, внаслідок чого між ними часто виникали сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат, через що сторони не проживають разом з 1993 року. Фактично позивач з 1998 року проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою - [PERSON], мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

16 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 22 квітня 2013 року рішенням колегії суддів судової палати апеляційного суду Миколаївської області з відповідача на його користь стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 962500 грн., інфляційних витрат в розмірі 1357125 грн., судовий збір в сумі 4939 грн. 50 коп., а всього 2324 564 грн. 50 коп. Однак рішення суду відповідач не виконує. Посилаючись на викладене на підставі ст.625 ЦК України [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на його користь інфляційне збільшення суми боргу за грудень 2014 року в сумі 28 875 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не з?явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, збільшив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача інфляційні витрати з грудня 2014 року по березень 2015 року на загальну суму 213 625 грн. Представник відповідача Чабанюк В.С. (за довіреністю) позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 22 квітня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 962 500 грн., інфляційні витрати в розмірі 1 357 125 грн. 50 коп. , судовий збір - 4939 грн. 50 коп., а всього 2 324564 грн. 50 коп. Відповідно до листа № 02.1-26/1716 від 11.03.2015 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у Миколаївській області на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 2/470/41/13 виданий 18.02.2013 року Березнегуватським районний судом Миколаївської області про стягнення з Державного підприємства дослідного господарства «Реконструкція» селекційно - генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення 2 324 564 грн. 50 коп. матеріальної шкоди та інфляційних витрат на користь позивача, який станом на 11 березня 2015 року не виконаний відповідачем (а.с.40). За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. За розрахунком позивача розмір інфляційних витрат, що підлягають стягненню з відповідача, у зв'язку з несплатою матеріальної шкоди в розмірі 962500 грн. з урахуванням індексів інфляції за грудень - 2014 року (1,03 (103,0%), за січень 2015 року - (1,031 (103,1%), за лютий 2015 року -1,053(105,3%), за березень 2015 року 1,108(110,8%) складає - 213 625 грн. Таким чином, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання на користь позивача підлягає стягненню інфляційне збільшення суми боргу. Отже вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

16 січня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 12 січня 2002 року в Іванківському РАЦС смт. Іванкова Київської області за актовим записом № 1. Від спільного із відповідачем шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, позивач не бачить ніякої можливості зберегти їхню колись спільну сім'ю, вони виявилися занадто різними людьми по характеру та поглядам на життя. Вони з відповідачем неодноразово обговорювали проблеми, що виникли в сім'ї, але це на жаль, не дало ніякого позитивного результату. Відповідач за час спільного життя зробив висновки і прийшов до твердого рішення, що колись спільна з відповідачем сім'я розпалась і її неможливо зберегти в подальшому. Спорів по спільно нажитому майну у позивача та відповідача на даний час немає. Позивач просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем, судові витрати покласти на нього - позивача. В судове засідання позивач не з'явився; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з'явилась, також подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позову не заперечує. Також просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 січня 2008 року. Від спільного шлюбу народилось двоє дітей, на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сімейного бюджету теж, тому суд вважає, зазначений шлюб формальним і таким, що може бути розірваним. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

16 січня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 22 серпня 2003 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. Мають спільних дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові один до одного, та вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, тому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. У разі задоволення позову, бажала змінити прізвище, обране нею під час державної реєстрації шлюбу на дошлюбне. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій проти задоволення вимог щодо розірвання їх з позивачкою шлюбу не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 2003 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 6. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.6). Проте шлюб між сторонами не склався, вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Сторони мають неповнолітніх дітей, [PERSON] 2002 року народження та [PERSON], 2004 року народження, які залишилися біля матері. Спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх неповнолітніх дітей на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

16 січня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 22.02.2002 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2014 року сторони припинили спільне життя, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, відносини мі ними погіршилися. Спільного господарства не ведуть. Син проживає з позивачкою. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.02.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 80, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

16 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що перебувала з відповідачем у цивільному у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сімейні стосунки припинили, проживають окремо, дитина проживає разом з нею, а відповідач не надає допомоги на утримання сина. Просила суд стягнути на утримання дитини аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що коли позивачка з сином проживала разом з ним, дитина була забезпечена всім необхідним, бажає, щоб син проживав разом з ним та просив суд відмовити їй у задоволенні позовних вимог. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні стосунки і проживають окремо, позивачка мешкає в [ADDRESS] а відповідач в [ADDRESS] Відповідач не працює і не надає матеріальної допомоги на утримання сина, але є працездатним і взмозі надавати допомогу дитині у розмірі, заявленому позивачкою. Посилання відповідача на ту обставину, що він надавав матеріальну допомогу на утримання дитини не заслуговують на увагу, так як не підтверджуються жодними доказами, а його бажання, щоб син проживав разом з ним дає йому право звернутися до суду з позовом про місце проживання дитини. Суд вважає, що вимоги позивачки ґрунтуються на законі, так як дитина проживає разом з нею, а відповідач не надає допомоги на її утримання і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved