overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

15 грудня 2015 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 05 вересня 1992 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Львова. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу [INFO] в них народилась донька [PERSON]. На протязі останніх п'яти років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї та у сім»ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу у сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, за її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, а тому вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 11 лютого 2016 року о 09.40 год. позивач [PERSON] не з'явилась, хоч про час і місце розгляд справи повідомлялись в установленому порядку, та подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився вдруге, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України,оскільки в ній наявні достатні дані про права та взаємовідносини сторін. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

15 грудня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 03 липня 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не вважає за потрібне утримувати свого малолітнього сина. На її неодноразові прохання та вимоги про сплату аліментів на утримання дитини не звертає ніякої уваги. Коштів на її утримання також не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох років. В судове засідання позивачка не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення від 28.12.2015 року, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 03 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою № 3217 від 08.12.2015 року, виданою виконкомом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

15 грудня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 03 липня 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не вважає за потрібне утримувати свого малолітнього сина. На її неодноразові прохання та вимоги про сплату аліментів на утримання дитини не звертає ніякої уваги. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку смс-повідомлень від 22.12.2015 року та від 28.12.2015 року, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 03 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою № 3217 від 08.12.2015 року, виданою виконкомом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

15 грудня 2015 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своєї позовної заяви вказала, що з [PERSON] знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2006 року, мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проте протягом останнього часу подружжя мешкає у різних кімнатах однієї квартири, не мають взаємних відносин, мають протилежні погляди на шлюб та сімейні відносини. Позивач преконана, що подальше примирення та спільне життя не можливе. Спору про розподіл майна та місце проживання дітей на даний час немає. До судового засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON], про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, у судовому засіданні було встановлено, що 18 лютого 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] з [PERSON] (а.с. 6). Мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітніх дітей на даний час немає. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно позовної зави сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18 лютого 2006 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 59 розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

15 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Радянська, 32/35. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.12.2015 р. о 16 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.12.2015 р. о 16 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КНП НМЦ ПМСД АЗПСМ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що стан хворої значно погіршився, відмічалась неадекватна поведінка. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2007 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що протягом останніх трьох років сімейне життя з дружиною поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони припинили сумісне проживання, спільним побутом та господарством не пов'язані. Позивач переконаний, що зберігати родину немає сенсу. Просить розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, пояснив, що з дружиною вони не мешкають разом з серпня 2015 року. Причиною цього стало те, що вони не розуміють один одного, часто сваряться, а все це бачить дитини. Він намагався налагодити стосунки з дружиною, але позитивних результатів це не принесло. Просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні погодилася на розірвання шлюбу, пояснила, що між нею та чоловіком відсутнє взаєморозуміння, повага, подружні почуття. Кожен з них намагається змінити ситуацію на краще, але цього недостатньо, щоб сім'я продовжувала своє існування. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо, спільним господарством та побутом вони не пов'язані, сімейних відносин між ними не має. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнала позовні вимоги, не заперечую проти них. Суд вважає, що зобов'язати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Краснокутського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак спільно не проживають. Від цього шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача, в звязку з чим за захистом інтересів малолітньої дитини позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб, копія якого знаходиться в матеріалах справи.Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії ІВЛ №304527, виданого 05 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції у Харківській області, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище відповідача [PERSON], а також те, що стягнень за іншими виконавчими листами у нього немає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача на час навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що відповідач є рідним батьком, однією сім'єю вони не проживають. До досягнення її повноліття відповідач виплачував аліменти на її утримання на користь матері, так як вона перебувала і перебуває на її утриманні. На теперішній час вона навчається на денному відділенні в Харківському гідрометеорологічному технікумі Одеського державного екологічного університету на четвертому курсі на бюджетній основі, та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає. Позивачці відомо, що відповідач працює на комунальному підприємстві «Тролейбусне депо № 3 » і в даний час має можливість надавати матеріальну допомогу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надавши суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим у суду є підстави розглядати справу у його відсутність. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 грудня 1995 року, [PERSON] народилась [INFO] та батьками вказані - [PERSON], [PERSON] (а. с. 2). Із матеріалів справи вбачається, що позивачка навчається в Харківському гідрометеорологічному технікумі Одеського державного екологічного університету на 4-му курсі денного відділення на бюджетній основі. Строк закінчення технікуму 29 червня 2016 року, що підтверджується довідкою навчального закладу № 325 від 11.12.2015 року (а.с.6). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги, визначивши розмір аліментів на навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 487,20 грн. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 21 лютого 2009 року. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони припинили шлюбні відносини, сімейні стосунки не підтримують. Причиною цього стало те, що вони з чоловіком перестали розуміти один одного, у них різні погляди на всі життєві питання, втратили почуття кохання та довіри один до одного. Позивач переконана, що зберігати родину немає сенсу. Просить розірвати шлюб з відповідачем, дитину залишити мешкати разом з нею, їй залишити прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на розлученні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу, пояснив, що у них з дружиною різні інтереси, різні погляди на сімейні стосунки та життєві питання. Вважає, що розірвання шлюбу не порушує їх інтересів і інтересів дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо, спільним господарством та побутом вони не пов'язані, сімейних відносин між ними не має. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позовні вимоги, не заперечую проти них. Суд вважає, що зобов'язати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить визначити місце проживання дитини разом з нею, відповідач проти цього не заперечує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 21 лютого 2009 року. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони припинили шлюбні відносини, сімейні стосунки не підтримують. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але не в повному обсязі. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на сина у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця, але не менше мінімуму, встановленого законодавством, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, бажає, щоб аліменти стягувалися з відповідача за рішенням суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 21 лютого 2009 року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з матір'ю [PERSON] і відповідач цей факт не оспорює. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, а також згоден платити аліменти на утримання дитини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, працює, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї не має, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 487,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved