Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

17.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити його батьківських прав відносно їх дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування свої позовних вимог зазначила, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню свого сина, не піклувався про його фізичний і духовний розвиток. На сьогоднішній день згідно вироку суду від 24.04.2014 року відбуває покарання у кримінально-виконавчій установі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Позивач в судове засідання не прибула, в письмових поясненнях до суду просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], мотивуючи тим, що він не цікавиться його життям, не хоче піклуватись про нього, байдуже ставиться до своїх батьківських обов'язків, вживає наркотичні засоби та під час їх спільного проживання неодноразово наносив їй тілесні ушкодження, що може негативно виплинути на виховання дитини. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову, зазначила, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам хлопчика. Відповідач в судове засідання не прибув, судом належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, зокрема судова повістка направлялась за його місцем відбування покарання, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не надав, а тому суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, один із батьків. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. 24.03.2014 року на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені, син проживає спільно з позивачем окремо від відповідача. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні обставини, викладені позивачем у своїх письмових поясненнях. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Це, зокрема, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до висновку органу опіки від 21.10.2015 року, який узгоджується з показами позивача і свідків та відповідачем не спростований належними та допустимими доказами, [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина [PERSON], не забезпечує йому необхідного харчування, медичного догляду, підготовку до самостійного життя тощо, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання. Судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, нехтує ними, не виявляє до сина батьківської турботи та піклування, не цікавиться його життям, здоров'ям, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. В зв'язку з наведеним, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх дитини, підлягають задоволенню.

Outcome: approved