Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

17.05.2019 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, направивши позовну заяву засобами поштового зв`язку, яка отримана судом 23.05.2019. На обґрунтування позовних вимог вказує, що 27.08.2018 між сторонами укладено кредитний договір № 23-224-850-2-18-Г, згідно якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 27\~690,58 грн на строк з 27.08.2018 по 26.08.2021. Процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості - 15% річних. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором. Платіжний період календарний місяць. Починаючи з 01.09.2018 відповідачкою порушуються строки сплати платежів за кредитом. З 03.01.2019 відповідачці було встановлено процентну ставку у розмірі 0,1% річних. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачкою, станом на 06.05.2019 утворилася заборгованість у розмірі 45\~052,33 грн, яка складається із: -27\~690,58 грн залишку заборгованості за кредитом; -1\~439,69 грн суми нарахованих, але несплачених відсотків за період з 01.09.2018 по 30.04.2019; -3\~461,30 грн суми нарахованої, але несплаченої комісійної винагороди за період з 01.09.2018 по 31.01.2019; -12\~460,76 грн суми штрафу. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 23-224-850-2-18-Г від 27.08.2018 у розмірі 45\~052,33 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 1921,00 грн. 04.06.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Розгляд справи не було завершено у зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. згідно рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19. Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення повторного автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 07.02.2020. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 03.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О., яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020. 10.08.2020 суддею Романенко О.О. справу прийнято до свого провадження, ухвалено повторно проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалась. Ухвалою від 29.10.2020 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач долучив до позовної заяви клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за його відсутності, вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.90). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідачки до суду не надходило. Відповідачка не надала заперечень проти зазначених у позові обставин. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.08.2018 між ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого є АТ «Мегабанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 23-224-850-2-18-Г (а.с.8-9), відповідно до якого позивачем був наданий відповідачці кредит у розмірі 27\~690,58 грн на строк з 27.08.2018 до 26.08.2021 включно, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15 % річних. Пунктом 2.8. кредитного договору передбачено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,5 % від суми кредиту. Відповідно до п. 2.9 кредитного договору передбачено, що розмір щомісячного платежу становить 1656,30 грн., який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, що сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Пунктом 4.4 кредитного договору визначено, що у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії Договору. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процентна ставка за Кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11 цього договору (0, 1%), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтентних платежів та комісійних винагород відповідач сплачує штраф в розмірі, передбаченому п. 6.3 цього договору. Згідно з п. 6.3 кредитного договору, в разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45% від суми кредиту (а.с. 8-9). Додаток № 1 до кредитного договору, підписаний сторонами, містить графік платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит [PERSON] (а.с.9). Банком до позову також додано витяг із правил обслуговування клієнтів у АТ «Мегабанк» (а.с.27) На виконання вимог кредитного договору позивачем відповідачці видано грошові кошти у розмірі 27\~690,58 грн, що підтверджується заявою на видачу готівки № TR.1823697.2680.46 від 27.08.2018 (а.с.10). Як вбачається з виписки із рахунку [PERSON] за період з 27.08.2018 по 02.05.2019 (а.с.13-22), з 01.09.2018 відповідачка порушувала строки погашення заборгованості, за вказаний період нею погашено частину заборгованості за нарахованими відсотками та комісійною винагородою у загальному розмірі 750,00 грн. Останнє погашення кредиту відповідачкою відбулось 01.10.2018 у розмірі 0,05 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 23-224-850-2-18-Г від 27.08.2018 (а.с.11), станом на 06.05.2019 [PERSON] має заборгованість у розмірі 45\~052,33 грн, яка складається із: -27\~690,58 грн залишку заборгованості за кредитом; -1\~439,69 грн суми нарахованих, але несплачених відсотків за період з 01.09.2018 по 30.04.2019; -3\~461,30 грн суми нарахованої, але несплаченої комісійної винагороди за період з 01.09.2018 по 31.01.2019; -12\~460,76 грн суми штрафу. 25.04.2019 позивачем відповідачці направлено вимогу про погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором (а.с.12). На вимогу банку заборгованість відповідачкою не погашено. Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно ч.1\~та ч.\~2\~ст.\~549\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Судом встановлено, що відповідачка належним чином не виконувала умови, укладеного кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Що стосується заборгованості за тілом кредиту, відсотками та штрафом, то суд вважає ці вимоги доведеними належними і допустимими доказами. Відсотки за користування кредитом позивачем нараховано у межах строку дії договору за період з 01.09.2018 по 30.04.2019 та у відповідності до вимог по.4.4. у розмірі, визначеному п.2.11 кредитного договору. Сума штрафу за порушення строків погашення кредиту нараховано у відповідності до вимог та у розмірі, визначеному п. 4 4. та п. 6.3 кредитного договору. Тому заборгованість у розмірі 27\~690,58 грн залишку заборгованості за кредитом, 1\~439,69 грн суми нарахованих, але несплачених відсотків за період з 01.09.2018 по 30.04.2019 та 12\~460,76 грн суми штрафу підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення комісії, суд виходить з наступного. Згідно додатку № 1 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Національного банку України 08.06.2017\~ № 49 , - Методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за такою формулою: ЗВК = ЗРК + ЗВСК, де ЗВК - загальна вартість кредиту; ЗРК - загальний розмір кредиту, тобто сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит. Пунктом 2.8. кредитного договору передбачено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,5 % від суми кредиту. Графікплатежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит [PERSON] (а.с.9) містить, зокрема, розрахунок комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, та відповідає вимогами вищенаведеної Методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача. Зважаючи на те, що розмір комісії визначений умовами кредитного договору, укладеного сторонами, додаток до договору містить загальну вартість кредиту, розраховану у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням, зокрема, комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, а також враховуючи відсутність заперечень відповідачки щодо позовних вимог, у тому числі щодо стягнення заборгованості за комісією, позовні вимоги у частині стягнення комісії у розмірі 3\~461,30 грн підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Мегабанк» про стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором №23-224-850-2-18-Г від 27.08.2018 у розмірі 45\~052,33 грн, яка складається із: 27\~690,58 грн залишку заборгованості за кредитом; 1\~439,69 грн суми нарахованих, але несплачених відсотків за період з 01.09.2018 по 30.04.2019; 3\~461,30 грн суми нарахованої, але несплаченої комісійної винагороди за період з 01.09.2018 по 31.01.2019; 12\~460,76 грн суми штрафу, є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 1921,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 2576_23 від 16.05.2019 (а.с.1). Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 549, 611, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved