Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

16.05.2014р. представник Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість в сумі 275003,49грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 187742,72грн. та заборгованості за відсотками - 87260,77грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 05.06.2008р. між ЗАТ «Альфа Банк» (яке перейменовано в ПАТ «Альфа Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490071843, згідно умов якого позивач зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 20235,05 доларів США, а позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надавши позичальнику кредит у сумі 20235,05 доларів США, однак позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 17.04.2014р. має прострочену заборгованість за кредитом - 16685,16 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 187742,72грн., за відсотками - 7755,08 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 87260,77грн. В забезпечення виконання останньою зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, 05.06.2008р. позивачем був укладений договір поруки з [PERSON], за яким поручительством забезпечувалося виконання боржником зобов'язань перед позивачем, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Відповідно до умов договору, в разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. Позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, яка залишилася невиконаною. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі з викладених у ньому підстав та додатково пояснив, що п. 11.3 кредитного договору визначена позовна давність у 50 років, при цьому, згідно п. 5.1. договору поруки поручитель підтвердив, що повністю ознайомлений з умовами основного договору та обов'язками боржника за ним. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що порука відповідача є припиненою, оскільки з 1 вересня 2008 року за кредитним договором збільшилась відсоткова ставка до 17,5%. Крім того, в запереченнях зазначено, що строк виконання основного зобов'язання у будь-якому випадку настав 18. січня 2011 року, оскільки цією датою ухвалене рішення Третейського суду, яким з [PERSON] достроково стягнуто суму заборгованості за кредитним договором. Також подав суду заяву про застосування строку позовної давності, який сплинув через три роки від дати ухвалення рішення третейським судом. Додатково пояснив, що звернувшись до третейського суду, банк реалізував право вимоги, порука припинилась зі спливом 6 місяців від дня вимоги до позичальника. Третя особа в судове засідання неодноразово не з'явилась, була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, заяв чи клопотань суду не подала. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.06.2008р. між ЗАТ «Альфа Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490071843, згідно умов якого позивач зобов'язався надати позичальникові кредит на придбання транспортного засобу в сумі 20235,05 доларів США зі сплатою 14,99% річних за користування кредитом строком до 05.06.2015р., зі здійсненням повернення кредиту та сплати процентів відповідно до графіку платежів, а позичальник зобов'язалась в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та неустойку, виконувати інші обов'язки, в порядку та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту (а.с. 4-6). Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором (п.10 договору). Відповідно до умов кредитного договору позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання перед позичальником по кредитному договору - надав кредитні кошти в сумі 20235,05 доларів США, що підтверджується випискою по особовим рахункам (а.с. 22) та не оспорюється відповідачем та третьою особою. 04.02.2009р. між ЗАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 490071843 від 05.06.2008р., згідно якого датою остаточного повернення кредиту є 05.06.2020р. та вказано про викладення Додатку № 1 до кредитного договору в новій редакції, наведеній в Додатку № 1 до договору про внесення змін і доповнень (а.с. 7). Однак [PERSON] періодично допускала несвоєчасну сплату планових платежів, передбачених графіком, на підтвердження чого позивачем суду наданий розрахунок заборгованості за кредитом (а.с. 20-21), який не оспорюється відповідачем та третьою особою, згідно якого заборгованість за кредитним договором № 490071843 станом на 17.04.2014р. складає 24440,24 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 275003,49грн., з яких: заборгованість за кредитом - 16685,16 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 187742,72грн., за відсотками - 7755,08 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 87260,77грн. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) надати грошові кошти позичальникові в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов'язання або одностороння зміна його умов. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 490071843 від 05.06.2008р., цього ж дня позивачем був укладений договір поруки № 490071843-П з відповідачем [PERSON], за яким останній поручився за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, щодо повернення кредиту, сплати процентів, неустойки та відшкодування збитків (а.с.9). Згідно п. 5.1. договору поруки поручитель підтвердив, що повністю ознайомлений з умовами основного договору та обов'язками боржника за ним. Згідно п. 5.3. договору поруки, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до повного виконання зобов'язань боржника за основним договором. 04.02.2009р. між ЗАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490071843-П від 05.06.2008р., згідно якого датою остаточного повернення кредиту є 05.06.2020р. та внесені інші зміни в п. 2.1. договору поруки (а.с. 10). 30.04.2014р. позивачем складено вимогу до [PERSON] та [PERSON] про дострокове повернення кредиту (а.с. 18), яка 06.05.2014р. направлена відповідачеві 06.05.2014р. (а.с. 19). Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений, або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з частиною 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з частиною 1 статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно з частиною 2 статті 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, умова кредитного договору № 490071843 про те, що він діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором та умова договору поруки № 490071843-П про те, що він діє до повного виконання зобов'язань боржника за основним договором не є встановленим строком як дії кредитного договору, так і договору поруки, в розумінні ст. 252 ЦК України. Отже вони є такими, строк дії яких не встановлений. Таким чином, оскільки кредитор протягом встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку не пред'явив вимоги до поручителя про виконання зобов'язання, зобов'язання [PERSON] за договором поруки припинилися. Крім того, в п. 24 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18.01.2011р. позов ПАТ «Альфа Банк» до [PERSON] задоволено в повному обсязі. Вирішено стягнути достроково з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 153050,04грн. та витрати по сплаті третейського збору (а.с. 71-75). Таким чином позивач скористався правом на дострокове повернення кредиту 18.01.2011р. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на те, що позивачем не доведено надсилання вимоги поручителю протягом встановленого Законом строку, позов подано до суду 16.05.2014р., зобов'язання [PERSON] за договором поруки припинилися, позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі. На підставі викладеного, ст. ст. 251, 252, 526, 527, 530, 559, 625, 631, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed