Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

15 липня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. В наступному [PERSON] неодноразово уточнювала позовні вимоги, 17 квітня 2014 року звернулася до суду з уточненим позовом в остаточній редакції до Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи - Новомосковська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що у відповідності до розпорядження № 68 від 01.10.2003 року вона була прийнята на посаду головного бухгалтера 1 категорії Новостепанівської сільської ради Дніпропетровської області. 14.12.2006 року на підставі розпорядження голови Новостепанівської сільської ради Дніпропетровської області № 56 її було звільнено з роботи з 14.12.2006 року за п.4 ст. 40 КЗпПУ. В період з 13.12.2006 року по 29.12.2006 року включно вона хворіла, що підтверджується листком непрацездатності, відповідач до теперішнього часу не оплатив утримання в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2010 року розпорядження голови Новостепанівської сільської ради Дніпропетровської області № 56 від 14.12.2006 року було визнане незаконним, її було поновлено на роботі на посаду головного бухгалтера 1 категорії Новостепанівської сільської ради Дніпропетровської області, з Новостепанівської сільської ради Дніпропетровської області на її користь була стягнута заробітна плата за час вимушеного прогулу в сумі 32 882,76 грн. У відповідності до постанови суду від 28.07.2010 року, рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню, але, Новостепанівська сільська рада рішення суду не виконувала, вона була поновлена на роботі у відповідності до розпорядження голови Новостепанівської сільської ради від 10.02.2011 року № 2. У відповідності до ст. 236 КЗпПУ, відповідач повинен виплатити їй середній заробіток в зв'язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі. Крім того, з суми заробітна плата за час вимушеного прогулу, які стягнуті на її користь на підставі постанови суду, відповідач повинен був здійснити обов'язкові платежі для зарахування періоду з 14.12.2006 року по 29.07.2010 року до її страхового стажу, який буде надавати право на отримання пенсії. До теперішнього часу Новостепанівська сільська рада не надала відповідні звітні документи до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області. Через неправомірні дії відповідача їй не зарахований загальний трудовий стаж в період з 14.12.2006 року по 28.07.2010 року та з 28.07.2010 року по 10.02.2011 року. Позивач зазначила в заяві, що діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що порушення прав на працю, невиконання рішення суду про поновлення її на роботі, вона перенесла психологічні страждання, що відобразилися на стані її здоров'я, був порушений її звичний образ життя, вона була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, моральну шкоду оцінює у 10 000 грн. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -зобов'язати Новостепанівську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області нарахувати та виплатити їй, [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 29.07.2010 року по 10.02.2011 року, виходячи з окладу головного бухгалтера згідно до штатного розкладу Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з урахуванням надбавок, індексації за зазначений період; -зобов'язати Новостепанівську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області нарахувати та виплатити їй, [PERSON] заборгованість за період перебування на лікуванні в період з 13.12.2006 року по 29.12.2006 року у відповідності до листка непрацездатності серія ААО № 271834; -стягнути з Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на її, [PERSON] користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.; -зобов'язати Новостепанівську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області провести їй, [PERSON] нарахування сум виплат за кожний місяць вимушеного прогулу з обов'язкових платежів для зарахування періоду з 14.12.2006 року по 28.07.2010 року та з 28.07.2010 року по 10.02.2011 року до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії та подати відповідні звітні документи до Управління Пенсійного Фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області та Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області; -зарахувати страховий стаж за час вимушеного прогулу за період з 14.12.2006 року по 28.07.2010 року та з 28.07.2010 року по 10.02.2011 року до її, [PERSON] загального трудового стажу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги. Представник відповідача - Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судовому засідання позов визнав частково, в частині нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в іншій частині позов не визнав, посилався на те, що листок непрацездатності позивачу був оплачений, заробітна плата, яка стягнута на підставі рішення суду - виплачена, до відповідних органів подані зазначені відомості, Новостепанівська сільська рада не зараховує строк роботи до загального трудового стажу, на виплату моральної шкоди сільська рада коштів не має. Представники третіх осіб - Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у відповідності до розпорядження № 68 від 01.10.2003 року позивач [PERSON] була прийнята на посаду головного бухгалтера 1 категорії Новостепанівської сільської ради Дніпропетровської області, що підтверджується копією трудової книжки. 14.12.2006 року на підставі розпорядження голови Новостепанівської сільської ради Дніпропетровської області № 56 позивача [PERSON] було звільнено з роботи з 14.12.2006 року за п.4 ст. 40 КЗпПУ, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2010 року розпорядження голови Новостепанівської сільської ради Дніпропетровської області № 56 від 14.12.2006 року було визнане незаконним, [PERSON] було поновлено на роботі на посаду головного бухгалтера 1 категорії Новостепанівської сільської ради Дніпропетровської області, з Новостепанівської сільської ради Дніпропетровської області на користь [PERSON] була стягнута заробітна плата за час вимушеного прогулу в сумі 32 882,76 грн. Згідно вимог ч. 5 ст. 235 КЗпПУ та п.4 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що відповідачем - Новостепанівською сільською радо Новомосковського району Дніпропетровської області постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2010 року в частині поновлення [PERSON] на роботі не було виконане, позивач була поновлена на роботі у відповідності до розпорядження голови Новостепанівської сільської ради від 10.02.2011 року № 2, що підтверджується записом в трудовій книжці. Судом встановлено, що не оспорюються сторонами, що в період з 28.07.2010 року по 10.02.2011 року заробітна плата [PERSON] не виплачувалася. У відповідності до ст. 2 КЗпПУ, право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою не нижче встановленого державою мінімального розміру - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Згідно вимог ст. 236 КЗпПУ, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. В зв'язку з наведеним, позовні вимоги [PERSON] в частині покладення на Новостепанівську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області зобов'язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 29.07.2010 року по 10.02.2011 року підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в період з 13.12.2006 року по 29.12.2006 року включно позивач хворіла, що підтверджується листком непрацездатності. У відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», роботодавець зобов'язаний 1) надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом. Згідно ст. 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг:1) допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною). На підставі ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: 1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Згідно вимог ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи. Згідно довідки Новостепанівської сільської ради, [PERSON] не виплачена допомога в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, в зв'язку з чим, позовні вимоги в частині покладення на Новостепанівську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області зобов'язання нарахувати та виплатити заборгованість за період перебування на лікуванні в період з 13.12.2006 року по 29.12.2006 року у відповідності до листка непрацездатності серія ААО № 271834 обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 237-1 КЗпПУ, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати…у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд приходить до переконання, що діями відповідача позивачу [PERSON] була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, завданих внаслідок протиправної поведінки відносно неї, невиконання рішення суду в частині поновлення на роботі, позбавлення конституційного права на працю позивача, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв'язків, вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи принцип розумності та справедливості, враховуючи обставини справи, тривалість негативних наслідків для позивача, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в сумі є завищеними, а тому. підлягають частковому задоволенню, в сумі 1 000 грн. У відповідності до ст. 1 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону; У відповідності до ст. 7 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців; Згідно вимоги ст. 11 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру. На підставі ст. 14 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страхувальниками відповідно до цього Закону є: 1) роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону; У відповідності до ст. 15 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону. На підставі п.3 ч.1 ст. 16 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку; Згідно положень ст. 20 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. На обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що Пенсійним фондом не прийняті до уваги зазначені внески, в зв'язку з відсутністю відомостей щомісячного розрахунку суми страхових внесків. Як встановлено судом, Новостепанівською сільською радою. Новомосковського району Дніпропетровської області сплатило страхові внески застрахованої особи - [PERSON] за період з 29.07.2010 року по 10.02.2011 року, з суми заробітної плати, визначеної судом - 32 882,76 грн., зазначений факт визнаний та не оспорювався сторонами. Крім того, відповідач - Новостепанівська сільська рада, у відповідності до законодавства України, Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є платником страхових внесків та не має повноважень щодо зарахування, обчислення загального трудового стажу робітників. Суд приходить до переконання, що позивач [PERSON] невірно обрала спосіб захисту в частині позовних вимог щодо зарахування страхового стажу та покладення на Новостепанівську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області зобов'язання провести нарахування сум виплат за кожний місяць вимушеного прогулу з обов'язкових платежів для зарахування періоду з 14.12.2006 року по 28.07.2010 року та з 28.07.2010 року по 10.02.2011 року до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії та подати відповідні звітні документи до Управління Пенсійного Фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області та Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. В зв'язку з наведеним, в зазначеній частині позовних вимог [PERSON] належить відмовити, що не позбавляє її права звернутися до суду з відповідним позовом до органу, який оспорює, не визнає чи не зараховує загальний трудовий стаж за зазначений період часу. Враховуючи викладене,

Outcome: partial