Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

16.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з врахуванням уточнення (а.с.19-20), просить надати їй право на спадкування після померлої [PERSON] у першій черзі та встановити факт ухилення [PERSON] від надання допомоги [PERSON]. Ухвалою суду від 27.04.2017 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині встановлення факту ухилення [PERSON] від надання допомоги [PERSON]. Позовні вимоги в частині надання права на спадкування у першій черзі обґрунтовані наступним. 06.04.2016 року померла [PERSON], яка є рідною тіткою позивача. Позивач як спадкоємець другої черги за правом представлення звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а в подальшому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відповідач як спадкоємець першої черги за правом представлення також прийняв спадщину. Позивач зазначає, що з січня 2011 року померла [PERSON] перебувала у важкому фізичному стані внаслідок похилого віку та хвороби, не могла про себе самостійно піклуватися, потребувала постійної сторонньої допомоги. У звязку з цим, позивач, яка є односельцем з померлою тіткою, здійснювала догляд за нею, готувала їжу, прала білизну, прибирала в будинку, за свої кошти придбавала ліки та інші засоби, необхідні для покращення стану здоровя моєї тітки, оплачувала комунальні послуги. Таким чином, на думку позивача, відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України вона отримала право на спадкування разом із відповідачем у першій черзі. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та додатково пояснила наступне. З 2011 року померла проживала одна в [INFO], де також проживає позивач. В 2013 році у померлої був інсульт. З цього періоду стан її здоровя значно погіршився. У померлої є рідний онук, який разом із його матірю [PERSON] наприкінці 2013 року забирали померлу жити до себе в сел.Козельщина, а будинок хотіли продати. Але ж із-за поганого поводження рідних [PERSON] в січні 2014 року повернулась жити до с.Лутовинівка в свій будинок. Стан її здоровя постійно погіршувався, був високий тиск крові, постійно вживала ліки. З початку 2014 року позивач постійно доглядала померлу. Померла пересувалась виключно із ціпком, їй тяжко було вставати, падала, сама не могла піднятися. Відповідач приїздив до померлої 1-2 рази на тиждень, іноді 1-2 рази на місяць, але нічого не робив, допомоги ніякої не надавав. В період близько листопад-грудень 2015 року до померлої заселилась мати відповідача, [PERSON] та близько 2-3 тижні доглядала її, але потім поїхала, оскільки сварилась із померлою. З цього часу, позивач знову постійно доглядала померлу, готувала їжу, прала, купала померлу, прибирала, купувала ліки, продукти харчування. Останній раз померла виходила самостійно на двір в грудні 2015 року (коли її покинула [PERSON]В.). З кінця 2015 року позивач закривала двері будинку померлої з зовнішньої сторони. З середини лютого 2016 року до померлої переїхав відповідач, жив разом, але не надавав ніякої допомоги, окрім як перевернути або підняти. Гроші на ліки давала сестра позивача та її син, оскільки у них була домовленість: позивач доглядає тітку, а рідна сестра позивача надає матеріальну допомогу. Померла мала субсидію, тому комунальні послуги складали близько 40-100 грн на місяць. Останній рік перед смертю померла перебувала саме в тяжкому стані. Останні декілька днів у комі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, вважає, що наявні всі підстави для задоволення позову, передбачені ч.2 ст.1259 ЦК України. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення (а.с.39-41). Вважає, що померла [PERSON] не перебувала тривалий час у безпорадному стані, в свою чергу позивач тривалий час не опікувалась над померлою. Крім цього, позивач не надавала матеріальну допомогу померлій. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 06.04.2016 року померла [PERSON] (а.с.5). Позивач є племінницею померлої та за правом представлення спадкоємицею за законом другої черги, так як її батько та брат померлої - [PERSON], помер 31.03.2007 року (а.с.5, 96-104). Відповідач є онуком померлої та за правом представлення спадкоємцем за законом першої черги, так як його батько [PERSON], який є рідним сином померлої [PERSON], помер 04.02.1995 року. Позивач та відповідач подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Козельщинською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №139/2016 (а.с5). Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори від 24.12.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки є спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, підставою для зміни черговості спадкування є сукупність наступних юридичних фактів: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг; 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення вищевказаних дій; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом (п.5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Перед усім, судом зясовується факт безпорадного стану спадкодавця. Померла [PERSON] отримувала соціальне обслуговування працівниками територіального центру соціального обслуговування в період з 01.02.2011 року по 29.05.2015 року (а.с.31-35, 82-87). В тому числі, позивач працювала працівником вказаного центру та надавала допомогу померлій в період з 01.02.2001 року по 30.08.2013 року (а.с.35). Підставою для надання соціального обслуговування в період з 01.02.2011 року по 01.02.2014 року був договір про соціальне обслуговування (а.с.32-34). Із вказаного договору вбачається, що на підставі медичного обстеження померла мала 3 групу рухової активності. Відповідно до критеріїв Державного стандарту догляду вдома, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України №760 від 13.11.2013 року особа із 3 групою рухової активності має помірну або виражену залежність у сторонній допомозі. З медичного висновку від 09.04.2013 року вбачається, що померла мала помірно знижену рухому активність, може пересуватися по прилеглій території біля будинку, піднімати не більше 5 кг, самостійно виконувати окремі види робіт (а.с.83). Підставою для надання подальшого соціального обслуговування був інший договір про соціальне обслуговування на період з 03.02.2014 року (а.с.86-87). Із вказаного договору вбачається, що на підставі медичного обстеження померла мала 4 групу рухової активності. Відповідно до критеріїв Державного стандарту догляду вдома, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України №760 від 13.11.2013 року особа із 4 групою рухової активності має виражену або повну залежність у сторонній допомозі. З медичного висновку від 04.04.2014 року вбачається, що померла мала значно знижену рухому активність, пересувається в межах кімнати, самостійно може виконувати прості види домашньої роботи. Здатна до самообслуговування (а.с.84). З медичного висновку від 15.01.2015 року вбачається, що померла мала значно знижену рухому активність, пересувається в межах кімнати, самостійно може виконувати прості види домашньої роботи (а.с.85). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], працівник центру соціального обслуговування, показала, що особи, які потребують постійної сторонньої допомоги відносяться до 5 групи рухової активності. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], сільський голова, показав, що в літку 2015 року бачив померлу в магазині, яка самостійно здійснювала покупки, восени 2015 року бачив на вулиці. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], сімейний лікар с.Лутовинка, показала, що померла знаходилась на обліку з 1985 року з діагнозом гіпертонія, артеріальна гіпертензія, атеросклероз, цукровий діабет 2 тип. У 2013 році перенесла інсульт. Оглядала її в тому числі, 18.05.2015 року, померла ще ходила з ціпком. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], секретар сільської ради, показала, що восени 2015 року її викликали для складання заповіту померлою. Заповіт складено не було, померла сиділа на лавочці під будинком, нормально розмовляла. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], сусідка померлої, показала, що восени 2015 року померла виходила з ціпками на двір, в грудні 2015 року померла прийшла до неї «в одному черевикові, з пустим відром», після того як її покинула [PERSON] Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Сукупність вищевказаних доказів, на думку суду, свідчить, що померла [PERSON] не перебувала в безпорадному стані до грудня 2015 року. Суд критично оцінює довідку сільського голови про те, що з 2011 року померла перебувала в безпорадному стані (а.с.4), оскільки, по-перше, в судовому засіданні сільський голова [PERSON] пояснив, що довідку готувала секретар сільської ради [PERSON], по-друге, вказана довідка суперечить іншим доказам по справі. Суд також критично оцінює посилання представника позивача на медичну картку померлої (а.с.37), де у висновках ЛКК від 01.07.2013 року та у 2015 році (точної дати не зазначено), вказано на безпорадній стан (у 2013 році) та про необхідність сторонньої допомоги (у 2015 році), як наслідок інсульту, оскільки це не свідчить про постійний безпорадній стан померлої. Щодо опіки та надання іншої допомоги. Здійснення позивачем опіки над померлою, надання нею допомоги померлої, а саме - прибирання будинку, приготування їжі, прасування, доставка ліків та продуктів харчування, під час судового засідання визнані представником відповідача, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не потребують доказування. З цих причин суд не здійснює аналіз письмових доказів та показаннях свідків з цих обставин та вважає їх встановленими. В той же час, представником відповідача не визнається тривалий час вказаних дій. Враховуючи, що судом встановлено, що до грудня 2015 року померла не перебувала в безпорадному стані, а також те, що до 30.08.2013 року позивач здійснювала вказані дії в якості соціального працівника, суд приходить до висновку, що вчинення позивачем вказаних дій, в будь-якому разі, не можуть бути визнані такими, що мають тривалий час. Щодо надання матеріальної допомоги. Позивачем в судовому засіданні надано пояснення, що саме нею матеріальна допомога не надавалась, оскільки між нею, та її рідною сестрою, існувала домовленість, що позивач доглядає тітку, а рідна сестра позивача надає матеріальну допомогу. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], сестра позивача, [PERSON], чоловік сестри позивача, показали, що позивач здійснювала догляд за померлою, а їх сімя надавала періодично матеріальну допомогу у виді покупки ліків, продуктів харчування. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що померла отримувала пенсію, мала субсидію на сплату комунальних послуг, за показаннями свідка [PERSON], сімейного лікаря с.Лутовинка, отримувала, в тому числі, іноді, безкоштовні ліки, інші ліки мали вартість близько 150 грн на місяць, суд приходить до висновку, що позивач не може бути визнана такою, що надавала матеріальну допомогу. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку, відсутня сукупність юридичних фактів, які передбачені ч.2 ст.1259 ЦК України, які дають право позивачу на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed