overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

16.05.2014 року позивач звернувся з позовом до суду до [PERSON] про повернення завдатку, посилаючись на те, що в травні 2013 року вона за усним договором домовилась придбати у відповідача житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до усної домовленості [PERSON] повинен був переоформити житловий будинок з надвірними спорудами , а позивачка передати завдаток у сумі 6000 грн. Після передавання завдатку відповідач повідомив , що він не є власником будинку. До теперішнього часу будинок на позивачку не переоформлений , оскільки у неї не вистачає коштів , а відповідач відмовляється повернути завдаток. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму завдатку у розмірі 6000 грн., стягнути з відповідача 6000 грн. за порушення зобов'язань, стягнути судові витрати. У судове засідання позивачка та її представник не з*явились, про час та місце розгляду справи повідомлені. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Ухвалою суду від 4.07.2014 року відмовлено у визнання позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи судом фактично встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] передала [PERSON] 6000 грн. на умовах продажу житлового будинку (завдатку), що підтверджується розпискою від 17.05.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Частиною 2 ст. 570 ЦК України передбачено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За змістом указаної статті завдатком може забезпечуватися тільки дійсне зобов'язання, коли договір було укладено. Дійсність укладеного зобов'язання, включає й одночасне дотримання сторонами обов'язкової форми для забезпеченого завдатком того чи іншого цивільно-правового договору, який встановлено законом. Так ст. 657 ЦК України встановлена обов'язковість нотаріального посвідчення та державної реєстрації договорів купівлі - продажу об'єктів нерухомості. Враховуючи, що сторонами не був укладений договір купівлі-продажу в передбаченій законом формі, то грошову суму у розмірі 6000 грн. не можна вважати завдатком. Таким чином , враховуючи що сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі необхідно визнати авансовими та вони підлягають поверненню в тому розмірі, в якому вони надавались.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

16.05.2014 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вказує, що дитина проживає спільно з позивачем, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, неповнолітня дитина перебуває на повному матеріальному утриманні у позивача. Наявність даних обставин, об'єктивно унеможливлюють створення належного матеріального забезпечення неповнолітньої дитини, що і змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів від частки доходу відповідача, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Позивача не прибув в судове засідання, надав попередньо заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та надала згоду на ухвалення у справі заочного рішення(а.с.25). Відповідач не прибув у судове засідання, повідомлений належним чином про час і місце розгляду судового розгляду (а.с.28). Жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно до суду не надходило. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

16.05.2014року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати зареєстрований між ними шлюб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різних поглядів на життя. Одночасно зазначає, що вони проживають окремо з березня 2012року, шлюбно - сімейні стосунки між ними припинені, майнового спору немає. Таким чином вважає, що шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з'явилася. До суду направила заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, одночасно зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12.02.2011року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 146, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 109 п.3 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між сторонами не можливе. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки сім'я сторін існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

16.05.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Від надання судом строку на примирення відмовилася. Позивач також повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Відповідач позов визнав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 28.07.2012 року. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

16.05.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згодом позивачами надано уточнення, відповідно до яких вони просять суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги з урахуванням уточнень до позовної заяви позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач по справі у спірній квартирі не мешкає, спільного господарства з позивачами не веде, комунальні послуги не сплачує. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву, відповідно до якої просили суд задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі, розглядати справу за відсутності позивачів, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області у судове засідання не з'явився. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, зі згодою позивачів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами є цивільно-правовими та врегульовані нормами ЦК України (в ред.2003 року) та Житловим кодексом України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1999 року, є власниками квартири [ADDRESS]. У 2006 році позивачі дали дозвіл на реєстрацію в їх квартирі дальньому родичу - [PERSON], який був зареєстрований в зазначеній квартирі, однак фактично ніколи не мешкав. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. При викладених обставинах (у тому числі, враховуючи пояснення свідків, оригінали правовстановлюючих документів та інші докази), суд доходить до висновку, що уточнені позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

16.05.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що подружнє життя вони фактично припинили та мешкають окремо, суперечок про розподіл майна не мають. Сім'я розпалась в результаті того, що в них різні погляди на взаємовідносини подружжя в сім`ї та психологічна несумісність характерів. Все це негативно впливало на їх сімейні стосунки. Посилаючись на неможливість спільного проживання позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала, підтвердивши викладені в позові обставини та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату та час слухання був повідомлений вчасно та належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надавав. Суд ухвалив розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 19.11.2009 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки припинили 06.09.2012 року та спільне господарство ними не ведеться. Поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам.На примирення не погоджуються. У зв'язку з викладеним шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

16.05.2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, пояснюючи, що з відповідачем мешкали разом з 2005 року до квітня 2006 року. Від спільного мешкання мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку до повноліття сина. Позивачка у судове засідання не з,явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з,явився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, позов визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 180, 183 СК України батьки забов*язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини, сторони є батьками [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, а відповідач зобов,язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітної плати та інших доходів. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України. На підставі ст. ст.ст. 180, 183 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

16.05.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. На підтвердження своїх вимог в заяві вказала, що 03 лютого 2007 року уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем проживають окремо. Дитина знаходиться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дитини не досягнуто, участі в утримані доньки відповідач не бере. Вона не працює та в службі зайнятості на обліку не перебуває. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Від позивача, до розгляду справи по суті, надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача, до розгляду справи, надійшла заява з проханням справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]; - згідно копії рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2012 року шлюб між сторонами розірвано; - довідка видана виконкомом Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області підтверджує, що донька [PERSON], [INFO] дійсно проживає з позивачкою. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

16.05.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. На підтвердження своїх вимог в заяві вказала, що в 2000 році уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано 05 липня 2005 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та синів [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дітей не досягнуто, участі в утримані та вихованні дітей відповідач не бере. Стан здоров'я у відповідача задовільний. Інших дітей на утриманні відповідача не має. Утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Від позивача, до початку судового розгляду, надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Від відповідача, до початку розгляду справи, надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечуючи проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, сторони 05 липня 2005 року розірвали шлюб, - згідно копій свідоцтв про народження сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та синів [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], - довідка видана виконкомом Христофорівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області підтверджує, що донька [PERSON], [INFO] та сини [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] дійсно проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дітей, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

16.05.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2007 року. З квітня 2012 року з відповідачем шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть, фактично кожен мешкає самостійно, мають окремий бюджет. Оскільки сім'я розпалась та зберегти її позивач вважає не можливим, просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04 серпня 2007 року Виконкомом Іловайської міської ради міста Харцизька Донецької області, актовий запис № 73. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьками записані позивачка та відповідач. На даний час відсутній спір про місце мешкання та виховання дітей, а також про розподіл сумісного майна подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони мешкають окремо, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет з квітня 2012 року. А тому судом встановлено саме такі обставини, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. З цих підстав позов [PERSON] до [PERSON] слід задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв*язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, а саме: - судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

16.05.2014 року рішенням Суворовського районного суду м. Херсона, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03.07.2014 року первісний позов [PERSON] залишено без задоволення, зустрічний позов [PERSON] задоволено, в задоволені позову третьої особи [PERSON] відмовлено. В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про прийняття додаткового рішення, яким просив стягнути на його користь з [PERSON] 7818,5 грн., в рахунок відшкодування судових витрат, які складаються з судового збору - 243,5 грн., витрат на правову допомогу - 5000 грн., витрат на проведення судової експертизи - 2575, 5 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 30.07.2014 року відмовлено [PERSON] в ухваленні додаткового рішення. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області вказану ухвалу скасовано в частині відмови в ухвалені додаткового рішення щодо стягнення витрат по сплаті судового збору, передано вказане питання на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засідання заявник та його представник просили задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат по сплаті судового збору в розмірі 243, 5 (115 грн. та 128,5 грн. за квитанціями), сплачені при зверненні до суду з зустрічним позовом. Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін при ухваленні додаткового рішення не є обов'язковою. Відповідно до ч. 4 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,5 грн., сплачені при зверненні до суду з зустрічним позовом.

Outcome: approved