Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

15 вересня 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з належної померлому земельної ділянки площею 2.54 га на території Ясенівської сільської Ради Любашівського району Одеської області на підставі державного акту на парво приватної власності на землю серії ЯА № 264483. За життя, 15 лютого 20000 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачу Сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП ім. Кобися серія ОД № 000352 виданий 04.04.1996 року та пайову книгу № 15 від 31.01.1996 року на основні засоби виробництва в КСП ім.Кобися. Вказаний заповіт не змінено та не скасовано. Позивач 14 вересня 2021 року звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у відкритті спадкової справи, так як померлий [PERSON] заповів сертифікат про право на земельну частку (пай), а не належну йому земельну ділянку та рекомендував їй звернутись до суду для тлумачення заповіту. Тому, вона змушена звернутись до суду з проханням розтлумачити заповіт. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення виклику, відзиву на позов не надав. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як видно з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РА № 264483 [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 2.54 га на території Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 12). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видно, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із належної йому земельної ділянки. Згідно Заповіту посвідченого головою та секретарем Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області 15 лютого 2000 року, який не змінено та не скасовано, [PERSON] заповів свій Сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП ім. Кобися серії ОД №№000352 позивачу по справі, (а.с. 11) Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення заповіту - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Згідно п. 2.1 Глави 3 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у його зміст, адже заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обов`язків на випадок смерті. Враховуючи зміст заповіту, позивач позбавлений можливості оформити належним чином спадкове майно після смерті [PERSON] , тому для тлумачення заповіту вимушена звернутись до суду з даним позовом. Вказані обставини підтверджуються листом приватного нотаріуса Любашівського районного нотаріального округу Бобошко Н.Є. № 208/02-14 від 14.09.2021 року, з якого видно, що після смерті [PERSON] відкрити позивачу рекомендовано звернутись до суду для тлумачення спадкову справу не можливо через неточності в заповіті. Згідно Заповіту посвідченого Ясенівською сільською радою Любашівського району Одеської області, який не змінено та не скасовано, [PERSON] заповів свій Сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП ім. Кобися серії ОД №№000352 позивачу по справі. Вказаний сертифікат є правовстановлюючим документом, який підтверджує право на земельну частку (пай) [PERSON] 4.22 умовних кадастрових гектари. На підставі вказаного сертифікату [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 264483 та став власником земельної ділянки площею 2.54 га на території Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області, яка фактично і є спадковим майном. Отже, саме вищевказане майно і заповідав [PERSON] за життя у своєму заповіті, саме так і необхідно його тлумачити. Крім позивача, ніхто не претендує на спадщину померлого [PERSON] . На підставі вищевикладеного, суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про тлумачення заповіту не суперечать вимогам діючого законодавства, заявлені вимоги є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved