Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

15.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Із позову вбачається, що позивач є власником будинку № 137 по вул. Михайла Вербицького (Крупської) в м. Краматорську Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2003 року. У зазначеному будинку з 22.12.2015 року зареєстрована його колишня дружина [PERSON]. З січня 2016 року відповідачка у даному будинку не проживає, особистих речей не зберігає, так як мешкає за іншою адресою. Рішенням Краматорського міського суду від 15.05.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування будинком № 137 по вул. Михайла Вербицького (Крупської) в м. Краматорську Донецької області. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали суду заяву з проханням справу слухати у їх відсутність та про те, що позов підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сімї, в тому числі й колишнього, права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважними причинами відсутності члена сімї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право спадщину за заповітом від 11.11.2003 року будинок № 137 по вул. Михайла Вербицького (Крупської) в м. Краматорську Донецької області належить позивачу по справі (а.с. 7). Згідно довідки комітету мікрорайону № 5 Краматорської міської ради відповідач [PERSON] зареєстрована у [INFO] (Крупської) в м. Краматорську Донецької області (а.с. 5). Згідно акту комітету мікрорайону № 5 Краматорської міської ради відповідачка [PERSON] не проживає у [INFO] (Крупської) в м. Краматорську Донецької області з 05.01.2016 року, але зареєстрована за зазначеною адресою. (а.с. 13). Відповідачка [PERSON] надала до суду заяву про визнання позовних вимог. Згідно приписів ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому за таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідачки [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування будинком № 137 по вул. Михайла Вербицького (Крупської) у м. Краматорську Донецької області, підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved