Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

15.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 06.08.2015 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру №114, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Садова, 9-а. Позивач 12.02.2016 року звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] для оформлення спадщини за заповітом від 21 липня 2015 року, складеного спадкодавцем на її користь. Нотаріусом було повідомлено, що нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини і додатковий строк може бути наданий лише за рішенням суду, а спадкову справу щодо майна померлого відкрито приватним нотаріусом [PERSON] Строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини нею пропущено з поважної причини. Після смерті [PERSON] вона зверталася до нотаріуса, який посвідчив заповіт, щоб дізнатися про порядок оформлення спадщини. Проте через свою необізнаність із законами та внаслідок тяжкого психічного стану після смерті спадкодавця, вона невірно зрозуміла нотаріуса, думала, що він завів спадкову справу за її зверненням та через шість місяців потрібно прийти, щоб оформити спадщину, яку вона фактично прийняла , проживаючи поряд з покійним. Просила суд визначити додатковий строк для прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], терміном на один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили. В ході судового розгляду справи позивач уточнила заявлені позовні вимоги та просила визначити додатковий строк для прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], терміном на один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили та усунути [PERSON], яка є сестрою спадкодавця, від спадкування за законом після смерті [PERSON]. Вимоги щодо усунення від права на спадкування обґрунтувала тим, що спадкодавець тривалий час хворів, потребував догляду та допомоги, соціальний працівник звертався до відповідача та повідомляв їй про тяжке захворювання брата та необхідність його лікування та догляду за ним, проте остання відмовилася надавати таку допомогу через особисті стосунки з братом, а тому з підстав, зазначених ч.5 ст.1224 ЦК України, підлягає усуненню від спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначили, що спадкодавець через тяжку хворобу був у безпорадному стані, а відповідач знала про це та ухилялася від її надання. Саме позивач надавала таку допомогу спадкодавцю. Позивач додатково зазначила, що спадкодавець тяжко захворів з лютого 2015 року та казав, що не бажає повідомляти про хворобу сестру, яка мешкала у Білозерському районі Херсонської області, та звертатися до неї за допомогою. Спадкодавець майже щонеділі до липня 2015 року їздив до сестри. Про те, що сестра знає про стан його здоровя позивачу відомо від соціального працівника, проте доказів цього вона надати не може. 21.07.2015 року спадкодавець оформив заповіт на квартиру на її користь, 27.07.2015 року спадкодавця помістили до ХОСПІСу, де він 06.08.2015 року помер. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволення заявлених позовних вимог за необґрунтованістю. Зазначила, що позивачем, який мав свідоцтво про смерть спадкодавця та заповіт, не зазначено непереборних обставин, які б заважали йому вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та докази, на їх підтвердження. Крім того, позивач не є особою, яка прийняла спадщину, та не має право на звернення до суду з вимогою про усунення від спадкування. Крім того, нею не надано доказів на підтвердження обставин, передбачених ч.5 ст. 1224 ЦК України, які є підставою для усунення спадкоємця від спадкування. Третя особа в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішення спору покладалась на розсуд суду. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06.08.2015 року помер [PERSON], [INFO], який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], разом зі спадкодавцем інших осіб зареєстровано не було, що підтверджується копією актового запису про смерть №627, від 07.08.2015 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, картками прописки спадкодавця (а.с.5, 131). [PERSON] заповіту, складеного [PERSON] 21.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], на випадок смерті [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] заповідав [PERSON] (а.с.120). [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.01.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] зареєстровано спадкову справу після померлого 06.08.2015 року [PERSON] (а.с.12). Із матеріалів зазначеної спадкової справи (а.с.61-121) вбачається, що 21.10.2015 року [PERSON],[INFO] , звернулася 15 січня 2015 року із заявою про прийняття спадщини після померлого брата [PERSON]. 15.02.2015 року до приватним нотаріусом [PERSON] звернулася [PERSON] з заявою про зупинення оформлення спадщини після смерті [PERSON] у звязку з порушенням нею строку для прийняття спадщини за заповітом та зверненням до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] на день смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала за адресою:м. Херсон, [ADDRESS], зазначена обставина підтверджується поясненнями позивача, записами у її паспорті щодо місця реєстрації. Спадкодавець спадкоємців першої черги за законом не мав. Померлий [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними братом та сестрою, що вбачається актового запису про народження [PERSON] №275 від 16.10.1950 року та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про його народження від 21.12.2016 року , актового запису про народження [PERSON] №305 від 17.10.1950 року, актового запису про одруження №35від 29.07.1965 року , згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Міроненко», рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 03.07.2002 року, яким встановлено факт, що [PERSON], яка померла 10.02.1982 року, є матірю [PERSON] (а.с. 68, 69, 281, 287, 288). З епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 215 ХОЛ «ХОСПІС» [PERSON] вбачається, що останній отримував стаціонарну, спеціалізовану паліативну допомогу в зазначеному медичному закладі з 27.07.2015 року з приводу злоякісного новоутворення тіла шлунку. 06.08.2015 року у результаті наростання явищ ракової інтоксикації на фоні розповсюдженого онкологічного процесу наступила біологічна смерть хворого (а.с.256). Допитані в судовому засіданні в якості свідків зі сторони позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] з 30.12.2014 року перебував на обліку у лікарні як онкологічний хворий. Оскільки він проживав один в квартирі з травня по липень 2015 року його відвідував соціальний працівник, з кінця червня 2015 року стан здоровя його погіршився, за направленням лікаря він був поміщений у ХОСПІС для отримання паліативної допомоги та лікування хронічного больового синдрому за допомогою наркотичних речовин. Пересувався хворий в день, коли його забирала КШД до лікарні, самостійно. [PERSON] як сусід [PERSON] звертався до неї за допомогою з побутових питань та у звязку з лікуванням, та вона надавала йому таку допомогу. Родичів його ніколи не бачили, зі слів спадкодавця знають про наявність у нього сестри, до якої він їздив майже щонеділі в село. Спадкодавець постіно проживав у своїй квартирі, позивач проживала у квартирі, яка знаходиться поряд. Допитана в якості свідка відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що спадкодавець є її братом, мешкав він у м. Херсоні один у квартирі. Проте, щонеділі на 3-4 дні до липня 2015 року приїздив до неї в село в Білозерський район, де вони разом вирощували городину, частину якої відповідач забирав з собою та продавав на базарі у м.Херсоні. Вона була обізнана, що брат мав захворювання шлунку, казав, що відвідує лікарню, проте стан здоровя брата був задовільний, так як він самостійно приїздив до неї та повертався до дому. Останній раз приїздив на початку липня 2015 року. Будь-якої допомоги та догляду за ним у неї не просив. Про смерть брата взнала в день його поховання, організувала його поховання від ХОСПІСу позивач, тому вона була позбавлена можливості поховання його. Про те, що брат склав заповіт 21.07.2015 року на користь позивача, їй відомо не було. Допитані в судовому засіданні в якості свідків зі сторони відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що померлий [PERSON] за час свого життя щотижня, на декілька днів в неділю, зокрема, у 2015 році приїжджав до сестри [PERSON], допомагав їй на городі, у безпорадному стані не перебував, пересувався самостійно. Відносини між братом та сестрою були нормальні. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. [PERSON] зі ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, а ці обставини визнані судом поважними. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Доводи позивача, що вона відразу після смерті зверталася до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав та думала, що він завів спадкову справу, суд до уваги не приймає, так як відсутні докази того, що позивачем була подана заява про прийняття спадщіни за заповітом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд виходить з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зазначена позивачем як причина пропуску строку для прийняття спадщини її необізнаність із законами та невірне зрозуміння пояснень нотаріуса щодо порядку оформлення спадщини не можуть бути визнані судом такими, що є обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Доказів того, що позивач протягом строку для прийняття спадщини перебувала у тяжкому психічному стані після смерті спадкодавця, який позбавляв її можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини, суду не надано. Враховуючи, що позивач як спадкоємець за заповітом своєчасно спадщину не прийняла, будучи обізнаною про смерть спадкодавця та те, що спадкове майно - квартира належить спадкодавцю, та він її заповідав на користь позивача, будь-яких перешкод щодо звернення з заявою про прийняття спадщини вона не мала та не вчинила дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, суд вважає, що відсутні підстави, передбачені ч. 3 ст. 1272 ЦК України, для визначення строку для прийняття спадщини , а тому в задоволенні позову в частині визначення додаткового строку відмовляє за необґрунтованістю. З врахуванням того, що позивач не довела обставини щодо безпорадного стану спадкодавця тривалий час та його потреби в отриманні допомоги саме від відповідача та її умисного ухилення від надання допомоги спадкодавцям, суд також не вбачає підстав , передбачених до ч.5 ст.1224 ЦК України, для усунення відповідача від спадкування , а тому в задоволенні позову відмовляє за необґрунтованістю і в цій частиці позовних вимог.

Outcome: dismissed