Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

15.01.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстраційних послуг ЗМР, РА ЗМР по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод власнику у здійснені ним права користування та розпорядження будинком. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 серпня 2016 року, після померлого [INFO] його батька - [PERSON] . Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 800 кв.м, що належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку. Право власності зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно ОП «ЗМБТІ» 12.08.004 року в Книзі № 303 номер запису 41822, реєстраційний номер [NUMBER] . Позивачем зазначено, що до 2010 року за адресою: [ADDRESS] , знаходились два самостійних житлових будинку у складі одного домоволодіння. Розпорядженням голови Комунарської районної адміністрації від 23.11.2010 року № 1190р житлові будинки виведено зі складу домоволодіння з наданням їм нової поштової адреси на підставі листа ОП «ЗМБТІ» від 16.09.2010 року № 11821. Будинок, який належав [PERSON] залишився за адресою: [ADDRESS] , а будинок, який належить відповідачу [PERSON] отримав адресу: [ADDRESS] . Разом з тим у будинку [ADDRESS] залишились зареєстровані всі відповідачі по справі: [PERSON] , [PERSON] , їхня неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідачі не мають бажання добровільно змінити місце реєстрації в будинку [ADDRESS] . Вказано, що відповідачі по справі в будинку позивача не мешкають і ніколи не мешкали, їх особистих речей та майна в будинку немає. У зв`язку з тим, що здійснити зняття відповідачів з реєстраційного обліку в будинку [ADDRESS] позасудовим шляхом не можливо, позивач змушений звернутися до суду з позовом про усунення йому перешкод у праві власності на будинок шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним будинком. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . А також, просить стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп. Ухвалою від 31.01.2020 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачі у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подали, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Жидкова О.Ю. не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. У судовому засіданні, що відбулося 03.03.2020 року, позивач надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Додатково пояснив, що він не одноразово звертався до відповідачів, які постійно мешкають за адресою: [ADDRESS] , з проханням добровільно знятися з реєстраційного обліку за його адресою та зареєструватися за своєю. Однак, останні посилаючись на відсутність вільного часу, відмовляються, зазначаючи, що це його проблеми. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, були повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надали. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - РА ЗМР по Комунарському району, як орган опіки та піклування, в судове засідання не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі третьої особи, просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення. У судовому засіданні, що відбулося 03.03.2020 року, представник третьої особи Білик Н.О. заперечувала проти задоволення даного позову, посилаючись на те, що прийняття рішення про усунення перешкод власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження будинком неповнолітньої особи призведе до порушень її прав користування на житло, що визначені та охороняються чинними нормативно-правовими актами України та міжнародними угодами, що суттєве призведе до порушення прав неповнолітньої особи на збереження житлових прав, у тому числові на право проживання. Представник третьої особи - Департамент реєстраційних послуг ЗМР у судове засідання не з?явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи без участі третьої особи, не заперечує проти позову. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П., [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька - [PERSON] , 1936 року народження, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 13, 14, 36-37). Даний факт також підтверджується технічним паспортом на вказаний будинок (а.с. 15-17). Житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 800 кв.м, що належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Непечієм Ю.А. 06.07.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2290. Право власності зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно ОП «ЗМБТІ» 12.08.004 року в Книзі № 303 номер запису 41822, реєстраційний номер [NUMBER] . До 2010 року за адресою: [ADDRESS] знаходились два самостійних житлових будинки у складі одного домоволодіння. Розпорядженням голови Комунарської районної адміністрації від 23.11.2010 року № 1190р житлові будинку виведено зі складу домоволодіння з наданням їм нової поштової адреси на підставі листа ОП «2ЗМБТІ» від 16.09.2010 року № 11821 (а.с. 38, 39). Будинок, який належав позивачу [PERSON] залишився за адресою: [ADDRESS] Будинок, який належить відповідачу [PERSON] отримав адресу: [ADDRESS] . Разом з тим у будинку [ADDRESS] залишились зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідачі по справі в будинку позивача [ADDRESS] не мешкають і ніколи не мешкали, їх особистих речей та майна в будинку немає. Факт не проживання відповідачів в належному позивачеві будинку підтверджується актами про не проживання в житлі від 21.06.2019, 27.01.2020 року, а також довідкою про склад сім?ї, що видана головою квартального комітету (а.с. 18-26, 46-48). Єдине відоме місце проживання відповідачів є житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що відповідачі за адресою реєстрації не проживають, будь-яких витрат на утримання будинку не несуть, не є членами сім`ї позивача, будь-які угоди з приводу проживання відповідачів в будинку з позивачем не укладали, позивачу відомо, що вони проживають за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація відповідачів за вказаною вище адресою, перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження належним йому будинком. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яким означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджуватися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди. Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а за ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та це право в силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України - є непорушним. Положенням ст. 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 9 Житлового кодексу України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Питання проживання не членів сім`ї власника житла, врегульовано Главою 59 (ст. ст. 810-826) ЦК України, якою передбачено, що підставою проживання таких осіб є договір найму жилого приміщення. Згідно зі ст. ст. 810, 811 ЦК України власник житла (наймодавець) передає наймачеві житло для проживання на певний строк і за плату на підставі договору найму (оренди), який укладається в письмовій формі. Як видно з матеріалів справи, відповідачі не укладали з власником житла (позивачем по справі) договору найму вищевказаної квартири та не є членами сім`ї власника. Відповідачі не знімаються з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до Комунарського районного відділу державної міграційної служби у м. Запоріжжі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачі ніколи не мешкали у спірному будинку за адресою: [ADDRESS] , не є його власниками, не несуть обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення, але залишаються зареєстрованими у спірному будинку, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати за прописаних відповідачів, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, то з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір з кожного у розмірі 384 грн. 20 коп. (768 грн. 40 коп. : 2).

Outcome: approved