Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

16.02.2016 року до суду з позовом про стягнення заборгованості звернувся ПАТ «Альфа-Банк», в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 3527016,27 гривень, з яких заборгованість за кредитом -3292259,30 гривень, заборгованість за відсотками -234756,97 гривень, а також стягнути судові витрати сумою 52905,24 гривень, мотивуючи позовні вимоги тим, що між ЗАТ «Альфа-Банк» правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №800000042, відповідно до якого остання отримала кредит в банку у розмірі 450000,00 дол. США з процентною ставкою за кредитом у розмірі 11,5 % річних, з відповідним графіком погашення кредитної заборгованості та умов повернення кредитних коштів, кінцевий строк повернення кредитних коштів є 13.02.2017 рік. Позивач виконав свої зобов'язання з надання кредитних коштів позичальникові, надавши останній кошти у розмірі 450000,00 дол. США, а позичальник в сою чергу не виконує належним чином, взяті на себе обов'язки з повернення кредитних коштів у зв'язку з чим у неї перед банком утворилась заборгованість за кредитним договором яка станом на 03.02.2016 року становить 127248,11 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2016 року є 3292259,30 гривень, за відсотками 9073,52 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 234756,97 гривень. В забезпечення належного виконання зобов'язання з повернення кредитних коштів за кредитним договором між банком та [PERSON] 13.02.2007 укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] як поручитель поручився за виконання [PERSON] обов'язків, які виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Також в забезпечення виконання зобов'язань позичальника з повернення кредитних коштів, зазначений кредитний договір забезпечений іпотекою, якою є дачний будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м.Одеса, пров. Гаршина, буд.3 діл. «А-1» та земельна ділянка площею 0,0387 га. Банк скористався свої правом, направивши боржникам вимогу про досудове врегулювання питань щодо погашення кредитної заборгованості однак остання залишилась відповідачами проігнорована, тобто неналежне виконання умов кредитного договору з повернення кредитних коштах з боку позичальника та його поручителя стало підставою для звернення до суду з дійсним позовом. В свою чергу 30.06.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Альфа Банк» про визнання недійсним кредитного договору , договору поруки, іпотечного договору, після уточнення якого просить визнати недійсними з моменту укладання : кредитний договір № 800000042 від 13.02.2007 року, укладений ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON]; договір від 13.08.2010 року про внесення змін і доповнень №1/800030023 до Кредитного договору №800000042 від 13.02.2007 року, укладений між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON]; договір поруки №800000042-П від 13.02.2007 року, укладений між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON]; договір від 13.08.2010 року про внесення змін і доповнень №1/800030023 до Договору поруки № №800000042-П від 13.02.2007 року, укладений між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON]; іпотечний договір №800000042-И від 13.02.2007 року укладений між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №48. Підставою позову стало те, що банк в односторонньому порядку підвищив процентну ставку за користування кредитним коштами до 15%, а також той факт, що банк відмовився надавати останній кредитні канікули, а запропонував укласти ще один кредитний договір, також слугував то факт, що перед укладанням кредитного договору останню не було повідомлено про орієнтовну сукупну вартість кредиту та про тип процентної ставки, як це передбачено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також введено в оману про використання фіксованої процентної ставки замість плаваючої, що позбавило останню як вона зазначає, можливості об'єктивно оцінити свою фінансову спроможність виконувати умови договору та призвело до обрання непотрібної та невигідної для неї фінансової послуги, 17.03.2017 року [PERSON] було уточнено підстави позову, також остання зазначила що ї не було надано додатків до кредитного договору, а саме графіку його погашення. Також 25.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовним вимогами про визнання недійсними договорів, в якому останній просить визнати договір поруки №800000042-П від 13.02.2007 року та Договір від 13.08.2010 року про внесення змін і доповнень №1/800030023 до Договору поруки № 800000042-П від 13.02.2007 року укладені між ЗАТ «Альфа-Банак» та [PERSON], мотивуючи позов тим, що останнього при укладенні визначених договорів банком введено в оману відносно процентної ставки по кредиту, не повідомлено про повну суму грошових коштів, які позичальник повинен бути сплатити банку, повертаючи позичені кошти, та до кредитного договору не було надано невід'ємних його частин, а саме графіку погашення. У зв'язку з підвищенням процентної ставки за кредитом, збільшився об'єм відповідальності [PERSON] як поручителя, на що останній не згоден. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.07.2016 року об'єднано цивільну справу №520/1902/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованостіта цивільну справу №520/7576/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» за участю третьої особи [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки, іпотечного договору, в одне провадження. Надалі на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 28.11.16 року об'єднано цивільну справу №520/1902/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» за участю третьої особи [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки, іпотечного договорута цивільну справу №520/15046/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» за участю третьої особи [PERSON] про визнання недійсними договорів, в одне провадження. В судовому засідання представник ПАТ «Альфа-Банк»-позивача за первинним позовом та відповідача за позовами про визнання договорів недійсними, позовні вимоги щодо стягнення з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 3527016,27 гривень, з яких заборгованість за кредитом -3292259,30 гривень, заборгованість за відсотками -234756,97 гривень підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, позові вимоги [PERSON] що визнання недійсним кредитного договору , договору поруки, іпотечного договору не визнає в повному обсязі, у їх задоволенні просить відмовити, щодо позовних вимог [PERSON], також представник ПА «Альфа-Банк» їх не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Представник [PERSON]- відповідача за первинним позовом, а також позивача та третьої особи за позовами про визнання договорів недійсними, [PERSON], позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором не визнала в повному обсязі та просила у позові банку відмовити. Позовні вимоги [PERSON] до банку щодо визнання договорів недійсним підтримала в повному обсязі ат просить їх задовольнити, також підтримала позов [PERSON], який також просить задовольнити. Суд, вислухавши пояснення з'явившихся сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову у повному обсязі та відмови в задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що між ЗАТ «Альфа-Банк» правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №800000042, відповідно до якого остання отримала кредит в банку у розмірі 450000,00 дол. США з процентною ставкою за кредитом у розмірі 11,5 % річних, з відповідним графіком погашення кредитної заборгованості та умов повернення кредитних коштів, кінцевий строк повернення кредитних коштів є 13.02.2017 рік. Позивач виконав свої зобов'язання з надання кредитних коштів позичальникові, надавши останній кошти у розмірі 450000,00 дол. США, а позичальник в сою чергу не виконує належним чином, взяті на себе обов'язки з повернення кредитних коштів у зв'язку з чим у неї перед банком утворилась заборгованість за кредитним договором яка станом на 03.02.2016 року становить 127248,11 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2016 року є 3292259,30 гривень, за відсотками 9073,52 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 234756,97 гривень. В забезпечення належного виконання зобов'язання з повернення кредитних коштів за кредитним договором між банком та [PERSON] 13.02.2007 укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] як поручитель поручився за виконання [PERSON] обов'язків, які виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Також в забезпечення виконання зобов'язань позичальника з повернення кредитних коштів, зазначений кредитний договір забезпечений іпотекою, якою є дачний будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м.Одеса, пров. Гаршина, буд.3 діл. «А-1» та земельна ділянка площею 0,0387 га. Банк скористався свої правом, направивши боржникам вимогу про досудове врегулювання питань щодо погашення кредитної заборгованості однак остання залишилась відповідачами проігнорована. Відповідно до п. 2.1 Договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за невиконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії, а саме повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту (а. с. 85) Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Підставами для припинення поруки можуть бути лише ті факти, які виникли після вчинення правочину. Закон пов'язує припинення поруки зі зміною зобов'язання, забезпеченого порукою. Відповідно до положень ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, а також при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Проте в порушення умов Кредитного договору та норм права, [PERSON] не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також в забезпечення виконання зобов'язань позичальника з повернення кредитних коштів, зазначений кредитний договір забезпечений іпотекою, якою є дачний будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м.Одеса, пров. Гаршина, буд.3 діл. «А-1» та земельна ділянка площею 0,0387 га. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За правилами ст.35 даного Закону іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодержателя, письмову вимогу про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання такої вимоги. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу, а також річні відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановленого неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, вимоги позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по кредитному договору є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених вимог. Що стосується позову [PERSON] до ПАТ « Альфа-Банк», третя особа [PERSON], про визнання недійсними кредитного договору №800000042 від 13.02.2007 року із додатковою угодою від 13.08.2010 року, договору поруки №800000042-П від 13.02.2007 року з додатковою угодою від 13.08.2010 року та іпотечного договору №800000042-И від 13.02.2007 року, подання якого вона пов'язує з тим, що банк в односторонньому порядку підвищив процентну ставку за користування кредитним коштами до 15%, а також той факт, що банк відмовився надавати останній кредитні канікули, а запропонував укласти ще один кредитний договір, також слугував то факт, що перед укладанням кредитного договору останню не було повідомлено про орієнтовну сукупну вартість кредиту та про тип процентної ставки, як це передбачено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також введено в оману про використання фіксованої процентної ставки замість плаваючої, що позбавило останню як вона зазначає, можливості об'єктивно оцінити свою фінансову спроможність виконувати умови договору та призвело до обрання непотрібної та невигідної для неї фінансової послуги, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ст.203 ЦК України. В момент укладання спірного кредитного від 13.02.2007 року за №800000042 договору сторонами були дотримані всі вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину на момент його вчинення не суперечив нормам Цивільного кодексу України, іншим актам законодавства та моральним засадам суспільства; особи, які уклали кредитний договір, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі; правочин був вчинений у формі встановленій законом; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. Представник відповідача безпідставно посилається на невідповідність кредитного договору до норм п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки банком визначено детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту . Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. На теперішній час позичальник має заборгованість, отже кредитні відносини між сторонами не припинились. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог [PERSON] щодо визнання недійсними кредитного договору №800000042 від 13.02.2007 року із додатковою угодою від 13.08.2010 року, договору поруки №800000042-П від 13.02.2007 року з додатковою угодою від 13.08.2010 року та іпотечного договору №800000042-И від 13.02.2007 року. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору поруки №800000042-П від 13.02.2007 року з додатковою угодою від 13.08.2010 року, суд виходить з наступного: Посилання у зустрічному позові [PERSON] щодо не проінформованості в повному обсязі про укладення договору споживчого кредиту, що передбачено Законом України «Про захист прав споживачів» та не попередження про сукупну вартість кредиту, не знайшли свого підтвердження у суді,а тому зустрічний позов про визнання недійсними договору поруки №800000042-П від 13.02.2007 року з додатковою угодою від 13.08.2010 року, які є похідними від головного договору, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа банк» підлягають частковому задоволенню, а саме вимоги щодо стягнення судових витрат в солідарному порядку задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати ПАТ « Альфа-Банк» по сплаті судового збору в розмірі 52905,24 гривень, підлягають стягненню в рівних частках з кожного з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: partial