Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

16 лютого 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Волинській області (який до перейменування мав назву Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області) про скасування арешту та зобовязання вчинити дії. Як підставу позову позивач зазначає, що постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 12 лютого 2015 року №46477629 було накладено арешт на все майно позивача. Позивач зазначає, що вказане виконавче провадження було закінчено постановою від 29 жовтня 2015 року №46477629, якою виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Наразі позивач повністю виконав судове рішення, за яким був накладений арешт, однак не змозі скасувати арешт на накладене майно з приводу чого звертався до державного виконавця. З посиланням на те, що вказаний арешт порушує його право на розпорядження своїм майном, просить суд: 1) скасувати арешт, накладений на все майно [PERSON], в межах виконавчого провадження №46477629, на підставі виконавчого листа №2-5483/11 виданого 10 вересня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області; 2) зобовязати відповідача зняти арешт з усього майна [PERSON], накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення забори на його відчуження у виконавчому провадженні №46477629 на підставі виконавчого листа №2-5483/11 виданого 10.09.2011 року Луцьки міськрайонним судом Волинської області. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав на адресу суду заяву про слухання справи за його відсутності. Третя особа, АТ «БМ Банк» у письмові заяві просить суд розглядати справу за її відсутності. Крім того надала суду довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором, за який поручався позивач. Третя особа, [PERSON], в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився надав письмові пояснення. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали справи №161/7596/17, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2011 року у справі №2-5483/11, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно в користь публічного акціонерного товариства БМ Банк заборгованість за кредитним договором в сумі 262816 гривень 94 копійки. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в користь публічного акціонерного товариства БМ Банк судові витрати по справі, а саме 1700 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1820 гривень, по 910 гривень з кожного. Зі змісту цього рішення слідує, що позивач виступив майновим поручителем позичальника [PERSON] згідно кредитного договору від 07 квітня 2008 року №4/54/070408 На виконання цього судового рішення судом був виданий виконавчий лист в частині стягнення заборгованості з [PERSON] Як слідує з матеріалів справи, постановою державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON] від 12 лютого 2015 року ВП №46477629, накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с.5). Постановою державного виконавця від 29 жовтня 2015 року ВП №46477629, виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 30.12.2015 року скасовано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46477629 від 12.02.2015 року. Цієюж постановою накладений арешт на все майно [PERSON], крім земельної ділянки за адресою: Волинська обл.., Луцький район, с. Боратин, в межах виконавчого провадження №46477629, на підставі виконавчого листа №2-5483/11 виданого 10 вересня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області (аркуші 13-15 справи 161/7596/17). Наразі, як слідує з довідки АТ «БМ Банк» від 13 вересня 2017, станом на 13 вересня 2017 року зобовязання за кредитним договором від 07 квітня 2008 року №4/54/070408 укладеним між АТ «БМ БАНК» та [PERSON] (за яким позивач виступав як майновий поручитель) виконані в повному обсязі, заборгованість відсутня. Як слідує з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з проханням зняти накладений арешт, однак листом Першого ВДВС міста [PERSON] від 08 лютого 2018 року №8167, йому відмовлено у знятті арешту з майна. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонам, суд зазначає наступне. Частиною четвертою та пятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону) визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Оскільки у розглядуваному випадку, виконавче провадження, в межах якого був накладений арешт на майно, було закінчено у звязку з поверненням виконавчого документу стягувачу, що не є підставою для зняття арешту державним виконавцем відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», слід дійти висновку, що арешт з майна може бути знятий лише в судому порядку. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що вимоги кредитора, за якими був накладений арешт державним виконавцем повністю задоволені і наразі відсутня будь-яка заборгованість за кредитним договором, в межах якого виступив майновим поручителем позивач, враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна інакше як за рішенням суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі наведеного та

Outcome: approved