Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

16 березня 2016року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті в певний час фізичної особи [PERSON], в якій заявник зазначив, що 18 грудня 2015 року [PERSON], [INFO], померла у м. Дебальцеве Донецької області та була похована у вказаному населеному пункті, тобто на тимчасово неконтрольованій території України. Заявнику було видано свідоцтво про смерть реєстраційним органом на тимчасово окупованій території, у зв*язку з чим воно є недійсним та не створює юридичних наслідків, проведення державної реєстрації факту смерті на підставі такого свідоцтва є неможливим. Тому, заявник, який є спадкоємцем після смерті [PERSON], позбавлений можливості підтвердити смерть спадкодавця у встановленому законом порядку та не може вступити у права наслідування. Заявник у судове засідання не з*явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, свою заяву підтримує (а.с. 11). Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівська Костянтинівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 17). З*ясувавши позицію представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 3-4). Згідно копії свідоцтва про народження заявника (а.с. 7) його матір*ю є [PERSON], [INFO], яка відповідно до копії паспорту серія ВЕ № 742797, виданого Дебальцівським МВ УМВС України в Донецькій області 15 липня 2002 року (а.с. 5-6), значилася зареєстрованою за адресою: [INFO]. (а.с. 14). 18 грудня 2015 року [PERSON] померла у м. Дебальцеве Донецької області, тобто, на тимчасово неконтрольованій території України, де і була похована, що вбачається з тверджень заявника. Медичний документ про смерть та свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с. 8, 10), видані закладом охорони здоров*я та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, є недійсними та не створюють юридичних наслідків, про що надано розяснення відділом ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області. 16 березня 2016 року за вих. № 56/03.2-35 (а.с. 16-17) відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ в Донецькій області відмовлено у проведенні державної реєстрації факту смерті [PERSON], оскільки пред*явлено медичний документ та свідоцтво про смерть, видані закладом охорони здоров*я та реєстраційним органом на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Згідно з п.11 ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. В силу вимог ч.ч. 1-2 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідено до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті [PERSON], 18 грудня 2015 року, що мало місце у м. Дебальцеве Донецької області, Україна. Встановлення даного факту необхідно заявнику [PERSON] для отримання можливості оформити права на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] Іншим шляхом встановити цей факт неможливо, у проведенні державної реєстрації факту смерті за наявними у заявника документами відділом ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області відмовлено (а.с. 16-17). Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті [PERSON], [INFO] в м. Дебальцеве Донецької області, яка була на час смерті зареєстрована за адресою: [INFO], - у м. Дебальцеве Донецької області 18 грудня 2015 року.

Outcome: approved