Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

15.05.2018 позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за кожним з них права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на: - 1/4 частку земельної ділянки площею 3,68 га, кадастровий номер 1825088300:07:000:0085, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2009; - 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 1825088301:01:003:0087, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: вул. Центральна, 9, с. Раковичі, Радомишльський р-н, Житомирська обл., яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 093881 від 16.05.2012; - 1/4 частку земельної ділянки площею 0,3700 га, кадастровий номер 1825088301:01:003:0088, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: вул. Центральна, 9, с. Раковичі, Радомишльський р-н, Житомирська обл., яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 093880 від 16.05.2012. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 07.08.2014 помер чоловік/батько позивачів [PERSON]. Після його смерті залишилося вищевказане спадкове майно. Позивачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], спадщину прийняли шляхом подачі до нотаріуса в шестимісячний строк заяв про прийняття спадщини, проте, оформити спадкові права на земельну ділянку площею 3,68 га не можуть у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, на земельну ділянку площею 0,2500 га відсутній витяг з ДЗК, а земельна ділянка площею 0,3700 га перебуває у спільній сумісній власності і не визначені частки співвласників. Ухвалою від 21.05.2018 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, заперечення (а.с.44-45). Учасники процесу\~копії ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі отримали,\~проте,\~у визначені\~строки відзиву\~на позовну\~заяву відповідачем\~подано не\~було (а.с.53,55,56,61). Ухвалою суду від 20.07.2018 задоволено клопотання позивача та продовжено строк проведення підготовчого провадження (а.с.178). Ухвалою суду від 11.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.188). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Позивач [PERSON]\~в\~судове засідання\~не з'явився,\~про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити (а.с.198). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки суд не повідомив, надіслав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити без участі його представника (а.с.193). Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,\~ встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Рибицька) Н.П. 28.05.1993 зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу від 28.05.1993 серії ІV-БК № 462820 (а.с.15). [PERSON] народився 10.06.1974, у Свідоцтві про народження від 25.06.1974 серії ІІ-ВК № 297162 його батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.16). [PERSON] помер 07.08.2014 у віці 64 років у м. Київ, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 07.08.2014 серії І-БК № 309196 (а.с.23). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: - земельна ділянка площею 3,68 га, кадастровий номер 1825088300:07:000:0085, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2009; - земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 1825088301:01:003:0087, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: вул. Центральна, 9, с. Раковичі, Радомишльського р-н, Житомирська обл., яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 093881 від 16.05.2012; - земельна ділянка площею 0,3700 га, кадастровий номер 1825088301:01:003:0088, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: вул. Центральна, 9, с. Раковичі, Радомишльський р-н, Житомирська обл., яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 093880 від 16.05.2012. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка/батька [PERSON], у відповідності до ст. 1261 ЦК України, прийняли позивачі, звернувшись до Пятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу під №\~561/2014 (спадкова справа а.с.68,69). Як вбачається з Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 093880 від 16.05.2012, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,3700 га, кадастровий номер 1825088301:01:003:0088, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: вул. Центральна, 9, с. Раковичі, Радомишльський р-н, Житомирська обл.. Із додатку до вищевказаного акту вбачається, що співвласником зазначеної земельної ділянки є [PERSON] (а.с.19,21). Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 093881 від 16.05.2012, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 1825088301:01:003:0087, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: вул. Центральна, 9, с. Раковичі, Радомишльський р-н, Житомирська обл. (а.с.20). Відповідно до постанов завідувача Пятої київської державної нотаріальної контори від 02.03.2018, позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,68 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала померлому 07.08.2014 [PERSON], у звязку з відсутністю оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.30,31). Зі змісту постанов завідувача Пятої київської державної нотаріальної контори від 02.03.2018 слідує, що позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,3700 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 093880, та передана у спільну приватну власність з [PERSON], у звязку з тим, що частки співвласників не виділені (а.с.32,33). Згідно постанов завідувача Пятої київської державної нотаріальної контори від 02.03.2018, позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2500 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 093881 від 16.05.2012 (а.с.34,35). Згідно ч. 1\~ст. 1216 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Щодо вимог позивачів про визнання за ними права власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,3700 га, кадастровий номер 1825088301:01:003:0088, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: вул. Центральна, 9, с. Раковичі, Радомишльський р-н, Житомирська обл., то суд виходить з наступного. Згідно\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~Ст.\~361\~ЦК України визначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положеннями\~ст.\~355\~ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Ч. 1 та ч. 2\~ст.\~357\~ЦК України регламентовано, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Статтею\~ 368 ЦК України\~врегульовано, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно\~ст. 370 ЦК України,\~співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~ст. 364 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст.1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.\~Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно п. 3.4 Роз'яснень ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у\~разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не заявили вимогу про визначення частки майна,\~належної померлому\~[PERSON]\~на праві\~спільної сумісної\~власності,суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині визнання за кожним з позивачів по 1/4 частки земельної ділянки площею 0,3700 га, кадастровий номер 1825088301:01:003:0088, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: вул. Центральна, 9, с. Раковичі, Радомишльський р-н, Житомирська обл., слід відмовити. Вирішуючи спір в іншій частині заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивачів на спадкове майно. На підставі наведеного,

Outcome: partial