Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

15.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. На обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 14.09.2012 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Після того, як сторони почали проживати окремо, відповідачка почала чинити позивачу перепони у спілкуванні з сином. У зв'язку із зазначеним він вимушений був звернутися до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. 04.02.2015 року Харківською міською радоюбуло винесено рішення № 33, яким був встановлений порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з сином - перша, третя субота та друга, четверта неділя кожного місяця з 09 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. у присутності матері. Не дивлячись на те, що такий порядок участі у спілкуванні з дитиною позивача не задовольняв, не бажаючи подальшого конфлікту з [PERSON], він не став оскаржувати це рішення, почав приходити першої та третьої суботи та другої і четвертої неділі до дитини за місцем реєстрації та мешкання відповідачки, але або йому ніхто не відчиняв вхідні двері, або з ціллю перешкоджання нормальному спілкуванню з дитиною вчинялися сварки відповідачкою та її матір'ю. З цього приводу [PERSON] був вимушений 02.05.2015 року та 31.08.2015 року звертатися до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України. Останній раз позивач бачив сина 31.05.2016 року, коли подарував йому велосипед. Син розповів йому, що на теперішній час проживає в селі, йому там не подобається та новий «тато» його б'є та ображає. Позивачу відомо, що на теперішній час [PERSON] разом з сином та матір'ю мешкають в с. Воскобойніки Полтавської області. [PERSON] за вказаною адресою намагався відвівати сина, але зустріч закінчилася сваркою та погрозами на його адресу з боку теперішнього чоловіка відповідачки [PERSON] На підставі викладеного, [PERSON] просить усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановивши порядок побачення щосуботи з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. неділі раз на місяць за місцем мешкання позивача за адресою: [ADDRESS], без супроводу матері дитини; на період його літньої відпустки дозволити сумісний відпочинок за місцем його мешкання з можливістю вивезення дитини у межах країни для оздоровлення. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи сповіщалася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. В раніше поданих письмових запереченнях відповідачка просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до висновку ДІМ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 14.05.2015 року вбачається, що позивач 02.05.2015 року прийшов побачитися з дитиною, а двері ніхто не відкрив. В цьому висновку також було встановлено, що 01.05.2015 року [PERSON] разом з сином та матір'ю поїхали до с. Вискобойніки Полтавської області, про що заздалегідь повідомили позивача, що їх не буде на травневих святах у місті. З висновку ДІМ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 20.09.2015 року вбачається, що позивач 29.08.2015 року (четверта субота місяця) прийшов побачитися з дитиною, а відповідач вчинила сварку та перешкоди у спілкуванні з дитиною. Проте це був день, який не визначений рішенням органів опіки та піклування для зустрічі батька з дитиною. З 14.09.2015 року [PERSON] разом з дитиною переїхали проживати до [ADDRESS], у зв'язку з необхідністю догляду за старенькою бабусею, про що письмом було повідомлено позивача. Крім того, за час перебування у шлюбі сторонами була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] яка за їхньою домовленістю була оформлена на позивача. В цій квартирі зареєстрований лише позивач, відповідачку та дитину [PERSON] реєструвати відмовляється. За таких обставин відповідачка з дитиною позбавлена можливості проживати у квартирі, в якій у дитини була окрема кімната та яка є їхньою спільною сумісною власністю, оскільки позивач навмисно змінив замки на вхідних дверях та перешкоджає її з дитиною проживанню та користуванню спільним майном, вказану квартиру позивач здавав в оренду невідомим їй людям. Тобто, у квартирі позивач не проживає, відповідачу невідомо де наразі мешкає позивач і чи є там умови, необхідні для догляду за дитиною. За час проживання в Полтавській області позивач відвідав сина лише один раз. На даний час дитині 3 роки, сторони розірвали шлюб, коли дитині був ще 1 рік. За 2 роки дитина змінила звички, розпорядок дня, вкуси у їжі, в неї виникла потреба в постійному нагляді, оскільки у дитини пізнавальний вік. Також [PERSON] звертає увагу на те, що між м. Харковом та місцем її проживання відстань приблизно 200 км, до їхнього села можливо доїхати лише автомобілем або автобусом, дитина фізіологічно дуже важко переносить дорогу. У позивача немає власного автомобіля, а його дохід не дозволяє йому, враховуючи фізіологічні та фізичні властивості сина, здійснювати його перевезення на значну відстань. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Кузнецова О.Б., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без її участі, просить ухвалити рішення на розсуд суду, враховуючи інтереси дитини. Також просила взяти до уваги, що 04.02.2015 року було ухвалено рішення виконкому Харківської міської ради № 33, відповідно до п. 2 якого було встановлено порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], [INFO]. Дане рішення набрало законної сили, воно не було оскаржене. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14.09.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] в них народився син - [PERSON]. На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо, зокрема, позивач мешкає за адресою: [ADDRESS], відповідачка з 14.09.2015 року мешкає за адресою: [ADDRESS]. Дитина мешкає разом із відповідачкою. Положеннями ст.153 Сімейного кодексу України закріплено право матері, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст.157 Сімейного кодексу України). Судовим розглядом встановлено, що після припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами виникли суперечки з приводу участі позивача [PERSON] у вихованні дитини, визначення днів та тривалості часу їхніх побачень. За зверненням позивача рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 33 від 04.02.2015 року було встановлено порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO]: перша, третя субота та друга, четверта неділя кожного місяця з 09 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. у присутності матері дитини [PERSON] В процесі розгляду справи в суді представник органу опіки та піклування - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просили взяти до уваги рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 33 від 04.02.2015 року про встановлено порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, яке винесене з врахуванням інтересів дитини. Суд погоджується, що рішення органу опіки та піклування постановлено на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Зокрема при встановленні тривалості часу побачень батька та дитини враховано малолітній вік дитини, якій виповнилося 3 роки, її потреби в регулярному харчуванні, системному розкладу дня та періодичному відпочинку. Підстав для внесення змін до встановленого раніше порядку участі батька з урахуванням наведених вище обставин суд не вбачає. При цьому суд вважає доцільним звернути увагу, що на теперішній час малолітній [PERSON], [INFO], разом із матір'ю [PERSON] мешкає за межами Харківської області - [ADDRESS], що за твердженням самого позивача перебуває на значній відстані від м.Харкова, де мешкає сам позивач. Відповідно до положень ч.2 ст.159 СК України в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до положень принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959р. малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли маються виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Приймаючи до уваги вказані обставини, малолітній вік дитини, вимоги позивача щодо надання йому можливості раз на місяць з 09 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділібез супроводу матері здійснювати йому перевезення сина до місця мешкання позивача за адресою: [ADDRESS], суд вважає такими, що суперечать інтересам дитини, а тому в задоволенні їх слід відмовити. Пояснення допитаної за клопотанням позивача як свідка його матері [PERSON] вказаних висновків суду не спростовують, бо сама [PERSON] погоджується, що через малий вік дитини возити її на значні відстані від місця її проживання, відлучати від матері та тривалий час, є недоцільним. В той же час, положеннями ч.1 ст.159 Сімейного кодексу України встановлено, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо. У спілкуванні з дитиною та й її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Приймаючи до уваги, що з боку позивача на підтвердження факту непорозумінь та суперечок з відповідачкою з приводу його участі у вихованні та зустрічах з сином надані докази його чисельних звернень до правоохоронних органів, суд вважає обґрунтованими його позовні вимоги щодо усунення перешкод у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду із позовом, суд покладає на відповідачку згідно з положеннями ст.88 ЦПК України. На підставінаведеного,

Outcome: partial