Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

16 листопада 2016 року Публічне Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» (надалі ПАТ «Альфа-Банк» або Банк) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 18199,88 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 16 жовтня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Угоду про надання особистого кредиту №490946712 (надалі Договір). Відповідно до умов укладеного Договору, відповідач отримав у позивача кредит в сумі 14636,70 грн. та зобовязався в порядку та на умовах, що визначені Договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього. Позивач умови Договору виконав у повному обсязі. Відповідач в порушення умов Договору та законодавства, взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, станом на 06.10.2016 має заборгованість, яка становить: заборгованість за кредитом 13472,59 грн., за відсотками 2946,53 грн., за комісією 0,00 грн., штраф 1780,76 грн. У добровільному порядку спір вирішити не надалося можливим, у звязку з чим позивач був змушений звернутись до суду. У судове засідання позивач не зявився, до матеріалів справи надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи належним чином був сповіщений, що підтверджено письмовими матеріалами справи, причину не явки суду не повідомив. 16 лютого 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, що 16 жовтня 2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] була укладена Угода про надання особистого кредиту №490946712, відповідно до якої Відповідач отримала кредит в розмірі 14636,70 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом 39,90% річних, на строк до 19.10.2018 (а.с. 4-7). Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України кредитний договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняти пропозицію (акцепту) другою стороною. Відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені Договором повернути кредит, виплатити проценти за користування Кредитом, сплатити неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотків. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобовязання повинні виконуватись належним чином, згідно з вимогами договору та у встановлений строк, що передбачено ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України. Так, відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов'язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування. Відповідно до ст. 611 ч. 1 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання. Зазначені вимоги, відповідач за час розгляду справи у суді також не виконав. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 16), з яким суд погоджується та який узгоджується з матеріалами справи, станом на 06.10.2016 заборгованість становить 18199,88 та складається з: заборгованість за кредитом 13472,59 грн., за відсотками 2946,53 грн., за комісією 0,00 грн., за штрафом 1780,76 грн. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до п. 1 ст. 1050 та п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України та умов кредитного договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачами будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору, позивач на адресу мешкання відповідача направляв Вимогу про дострокове повернення кредиту та розяснив наслідки невиконання даної вимоги (а.с. 18), проте на час звернення з позовом до суду, вимога Банку відповідачем не виконана, кредит не повернуто. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору щодо належного виконання грошового зобов'язання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати по справі, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача сплачений та документально підтверджений судовий збір по справі в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved