Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

16.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, уточнивши який просив стягнути з відповідачки суму боргу за договорами позики від 13.06.2012 р., 24.06.2012 р., 03.07.2012 р. на загальну суму 2002,12 доларів США., посилаючись на те, що до сьогоднішнього часу відповідачка борг не повернула. Посилаючись на вищевикладене просив позов задовольнити. Позивач та його представник надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачка надала письмове заперечення на позовну заяву, в якому зазначила, що нею виплачений весь борг [PERSON]. Крім того, зазначила, що позивач вважав розписку від 13.06.2012 року складеною невірно, тому вона переписала її. Посилаючись на те, що позивач навмисно зберіг переписану нею розписку і бажає стягнути з неї борг фактично за однією розпискою двічі та на те, що вона повністю виплатила весь борг [PERSON], просила в задоволені позову відмовити. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (далі - Договір 1), відповідно до умов якого позивач надав відповідачці грошову суму у розмірі 700 доларів США строком до 22.06.2012 р. При цьому сторони погодили, що вся сума позики має бути повернена [PERSON] до зазначеного терміну рівними частками - по 100 доларів США. Факт одержання [PERSON] вказаної суми підтверджується відповідною розпискою, складеною нею власноруч 13.06.2012 року. 24.06.2012 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 700 доларів США, які зобов'язувалась повернути в повному обсязі до 24 липня 2012 року, при цьому сплачуючи проценти за користування позикою щотижня (далі - Договір 2). Факт одержання [PERSON] вказаної суми підтверджується відповідною розпискою, складеною нею власноруч 24.06.2012 р. в присутності свідка - [PERSON] Крім того, 03.07.2012 року між сторонами по справі було укладено черговий договір позики (далі - Договір 3), за умовами якого [PERSON] передав у користування [PERSON] 400 доларів США, що підтверджується розпискою відповідачки від 03.07.2012 р., вказана сума підлягала поверненню відповідачкою 04.07.2012 року. Однак станом на теперішній час відповідачка борг за договорами позики не повернула. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка належним чином не виконувала своїх зобов'язань за вказаними договорами позики, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 2002,12 доларів США (за Договором 1 - 778,82 доларів США, з яких сума основного боргу - 700 доларів США, 3% річних за прострочення виконання зобов'язання - 78,82 доларів США. За Договором 2 - 778,65 доларів США, з яких сума основного боргу 700 доларів США, 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання - 78,65 доларів США. За Договором 3 - 444,65 доларів США, з яких сума основного боргу - 400 доларів США, 3% річних за прострочення виконання зобов'язання - 44,65 доларів США.) Посилання [PERSON] на те, що вонапереписала розписку від 13.06.2017 р., а позивач навмисно зберіг її старий екземпляр з метою стягнення з неї боргу фактично за однією розпискою двічі, суд вважає необґрунтованими, оскільки розписки від 13.06.2012 р. та 24.06.2012 р. не є тотожними та в них існують вагомі розбіжності. Крім того, [PERSON] зазначила, що заборгованість за договорами позики перед [PERSON] у неї відсутня, однак не надала жодного доказу, який би це підтверджував. Таким чином, позивачем доведено, що відповідачка прострочила виконання зобов'язання, а тому заявлені вимоги про стягнення суми боргу за розписками від 13.06.2012 р., 24.06.2012 р. та від 03.07.2012 р., а також стягнення 3% річних від простроченої суми підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 826,85 грн. судових витрат.

Outcome: partial