Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

16 грудня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, посилаючись на те, що 24 липня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], заподіяв матеріальну шкоду ТОВ «Агро КМР». На момент ДТП між позивачем та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу ВАЗ-2101 номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ст.37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 12579 грн. 50 коп. Ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика про ДТП у строки і за умов, визначених у ст.33 цього Закону. Відповідач не повідомив позивача про настання страхового випадку у встановлений строк, 26 січня 2016 року відповідачу був направлений лист з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, однак відповідач у добровільному порядку не сплатив зазначену суму, тому позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 12579 грн. 50 коп. та судові витрати у розмірі 1378 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, однак від неї надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до змісту ст.38 п.1.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика про ДТП у строки та за умов, визначених ст.33 цього Закону. Статтею 33 названого Закону на водія забезпеченого транспортного засобу покладено обов'язок у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4569960 (арк.с.8) [PERSON] застрахував у ПрАТ «Українська страхова компанія «АСКА» свою відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ-2101 номерний знак [NUMBER]. Строк дії полісу з 28 листопада 2013 року по 27 листопада 2014 року включно. 18 червня 2014 року між АТ «СК «АХА Страхування» та ТОВ «Агро КМР» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №286а/14к-08 (арк.с.11-16). Строк дії договору з 19 червня 2014 року по 01 травня 2015 року, згідно якого АТ «СК «АХА Страхування» взяло на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2014 року встановлено, що 24 липня 2014 року о 07 годині 30 хвилини [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ-2101 номерний знак [NUMBER], порушив правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить ТОВ «Агро КМР», під керуванням водія [PERSON] Транспортні засоби отримали механічні пошкодження (арк.с.6,7). Ця постанова не була оскаржена і набрала законної сили. АТ «СК «АХА Страхування» здійснила виплату страхувальнику страхового відшкодування у розмірі 13089 грн. 50 коп. Таким чином, АТ «СК «АХА Страхування» виконало свої зобовязання перед страхувальником ТОВ «Агро КМР» згідно умов договору. 12 лютого 2015 року ПрАТ «Українська страхова компанія «АСКА» отримано претензію від АТ «СК «АХА Страхування» про компенсування в порядку регресу виплачену суму страхового відшкодування. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Отже на підставі наданих АТ «СК «АХА Страхування» документів, які були додані до претензії, позивачем зазначене ДТП було визнано страховою подією, про що складено відповідний страховий акт № 1569960/10 від 06 серпня 2015 року та перераховано страхове відшкодування у розмірі 12579 грн. 50 коп. (арк.с.33-36). Від водія забезпеченого транспортного засобу [PERSON] такого повідомлення не надходило. Доказів існування поважних причин невиконання зазначеного обов'язку відповідач не надав. Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Також відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 1378 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються платіжним дорученням (арк.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved