overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

15.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона спільно проживала з [PERSON]. В період спільного проживання народився син - [PERSON], [INFO]. При неодноразовому зверненні в усній формі до відповідача з проханням матеріально підтримувати сина, сплачуючи аліменти, відповідач на звернення не реагує, та ніякої матеріальної допомоги не надає.Відповідач працездатний та має можливість утримувати сина, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від доходу щомісяця. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила стягнути справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву у якій позовні вимоги визнав, просив справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. 18.06.2016 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 597808 від 18.07.2016 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працездатний, з відповідача інших стягнень не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 640 гр. 00 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

15.05.2017 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 11 листопада 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у міському відділлі держанвої реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №604. [INFO] року від шлюбу народилась дочка [PERSON]. З листопада 2016 року однією сім'єю з відповідачем не проживають, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, на підставі чого виникають сварки що негативно впливає на виховання дитини. Вказані причини призвели до розпаду сімї, у зв'язку з чим просила розірвати шлюб. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось До судового засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

15.05.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 28 грудня 2007 року Виконавчим комітетом Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони не ведуть спільне господарство з червня 2016 року. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сімї неможливе, сторони проживають окремо, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею відповідачем. В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року Виконавчим комітетом Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та Олексієнко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 21 (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 104724. (а.с.10) Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила її шлюбне прізвище «Свириденко» залишити без змін. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

15.05.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з нею в шлюбі, який був зареєстрований 22 січня 1999 року виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 22 січня 1999 року виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 01, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Петрова». В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій проти задоволення позову не заперечував, просив розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 22 січня 1999 року виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №048885. Від спільного життя мають сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

15.05.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно. Позивачка вказує на те, що з 16.11.2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 16 листопада 2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За такого, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у\~твердій грошовій сумі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

15.05.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 18736,46 грн. за кредитним договором №б/н від 16.01.2014 року та судові витрати у розмірі 1600, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 18736,46 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 16.01.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 11.04.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 18736, 46 грн. (а.с.3). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

15.05.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 30313,08 грн. за кредитним договором №б/н від 21.01.2012 року та судові витрати у розмірі 1600, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 30313,08 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 21.06.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 28.02.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 30313,08 грн. (а.с.3). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

15.05.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 42141,64 грн. за кредитним договором №б/н від 23.11.2012 року та судові витрати у розмірі 1600, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 42141,64 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 23.11.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 31.03.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 42141,64 грн. (а.с.3,4). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

15.05.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 64656,48 грн. за кредитним договором №б/н від 12.04.2010 року та судові витрати у розмірі 1600, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 64656,48 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 12.04.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 31.03.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 64656,48 грн. (а.с.3-4). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

15.05.2017 року Служба у справах дітей Надвірнянської РДА звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: dismissed