Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

16.04.2021 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить : про розірвати їхній шлюб, залишити проживати разом з нею неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.09.2010 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що видано свідоцтво про одруження. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] та [PERSON] . Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає те, що у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя, фактично припинились подружні відносини, оскільки більше ніж три роки спільно не проживають та не підтримують зв`язок, зникло взаєморозуміння, відчуття любові та поваги один до одного. Вважає, що шлюб існує формально, примирення є неможливим. При розгляді вказаного позову позивач також просить залишити дітей проживати з нею. Оскільки, як мати, вона усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з нею. Наміру перешкоджати відповідачу у здійсненні його прав та обов`язків щодо дітей не має. Ухвалою суду від 19.04.2021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає та просить задоволити. У задоволенні іншої частини позову, залишення дітей на проживання з матір`ю, просить відмовити. Зазначає, що на даний час діти проживають з ним. За таких обставин, з урахуванням положень\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2ст. 247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 28.04.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6\~ст.259 ЦПК України\~і ч. 5\~ст.268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4\~ст.268 ЦПК України\~підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.05.2019, виданого повторно(а.с.5), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис №1428. У шлюбі в сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Витягом з реєстру актів про народження від 29.04.2019 (а.с. [NUMBER] ) та довідкою від 29.04.2013, виданою Генеральним консульством України в Мілані, згідно якої [PERSON] народилася [INFO] у м. Боргоманеро (Італійська Республіка) та зареєстрована громадянином України, батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.13). Разом з тим, позивач зазначає, що вона є матір`ю, а відповідач батьком для [PERSON] , [INFO] , однак свідоцтва її про народження, чи інших підтверджуючих документів такому позивачем суду не надано. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~СК України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112\~СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис №1428, слід розірвати. Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів: Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд зазначає, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки, відповідач в заяві заперечив проти задоволення позову в цій частині, відтак судом встановлено наявність спору, вирішення якого передбачає окрему процедуру, яка проводиться за обов`язковою участю відповідних установ, тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Одночасно суд роз`яснює, що за наявності спору щодо визначення місця проживання дітей сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. В порядку ч. 2 ст.115СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід пропорційно до задоволених вимог стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed