Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~16 вересня 2014 року до суду надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, зазначивши, що 13 лютого 2011 року на автошляху Слов`янськ Донецьк Маріуполь відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Honda, державний номер [NUMBER] , який належить водієві [PERSON] , під його керуванням, та автомобілем Suzuki, державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідачки [PERSON] . Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області [PERSON] визнано винною у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок ДТП автомобіль Honda, державний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 26559 грн. 88 коп. У зв`язку з невідшкодуванням [PERSON] в добровільному порядку понесеної позивачем суми витрат, позивач просить стягнути з відповідачки в порядку зворотної вимоги (регресу) шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: кошти в розмірі понесених витрат 26559 грн. 88 коп., судові витрати покласти на відповідача. Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2015 року позов було задоволено повністю: стягнути з Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (транспортного) страхового бюро України кошти у відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 26559,88 грн., а також витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 265,60 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 23.08.2019 року вказане заочне рішення було скасовано за заявою відповідача та справу призначено до розгляду у судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судове засідання не з`явився, підтримав позов у заяві на адресу суду, просив розглянути справу у його відсутності (а.с.154). \~ \~ \~ \~Представник відповідача адвокат Кошель А.С. у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність. Надав заяву по суті позовних вимог у якій просив застосувати позовну давність до стягуваної суми, оскільки у йому випадку має місце суброгація, що передбачено ст. 27 Закону України «Про страхування», а не регресні зобов`язання, тому посилання позивача на ч.6 ст.261 ЦК України, відповідно до якої перебіг позовної давності у регресному зобов`язанні починається від дня виконання основного зобов`язання. Оскільки ДТП за участю відповідачки [PERSON] мало місце 13.02.2011 року, то строк позовної давності сплив 13.02.2014 року. Позивач звернувся до суду лише 09.09.2014 року, тобто за спливом строку позовної давності (а.с.142-145). \~ \~ \~ \~Представник позивача надав заперечення на вказану заяву по суті, у якій наполягав на наявності саме регресного зобов`язання, яке виникло у позивача на підставі ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.149-150) \~ \~ \~ \~На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 13 лютого 2011 року на автошляху Слов`янськ Донецьк Маріуполь відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Honda, державний номер [NUMBER] , який належить водієві [PERSON] , під його керуванням, та автомобілем Suzuki, державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідачки [PERSON] . Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області [PERSON] визнано винною у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок ДТП автомобіль Honda, державний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 26559 грн. 88 коп. У зв`язку з невідшкодуванням [PERSON] в добровільному порядку понесеної позивачем суми витрат, позивач просить стягнути з відповідачки в порядку зворотної вимоги (регресу) шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: кошти в розмірі понесених витрат 26559 грн. 88 коп., судові витрати покласти на відповідача. Зазначені обставини повністю визнаються сторонами і додатковому доказуванню не підлягають. \~ \~ \~ \~При зверненні до суду із цим позовом позивач посилається на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). \~ \~ \~ \~Відповідно до Преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «Цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України». \~ \~ \~ \~Так, згідно п.2.1 ст. 2 вказаного Закону, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, тобто 13.02.2011 року, - «Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них». \~ \~ \~ \~Статтею 5 цього Закону визначені суб`єкти обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, до числа яких входять страховики і Моторне (транспортне) страхове бюро України. \~ \~ \~ \~Згідно статті 38 Закону «Регресний позов страховика та МТСБУ», пункт 38.2. МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. \~ \~ \~ \~Таким чином, у наведеній редакції Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у статті 2 відсутнє посилання на перевагу у застосуванні вказаного Закону над іншими законами України. Також у статті 38 не розділяються поняття «страховик» та «МТСБУ». \~ \~ \~ \~У той же час, відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої\~статті 9 Закону України «Про страхування»\~страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. \~ \~ \~ \~Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша\~статті 25 Закону України «Про страхування»). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). \~ \~ \~ \~За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. \~ \~ \~ \~Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. \~ \~ \~ \~У цій справі позивач на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану потерпілому в ДТП майнову шкоду. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного в цій справі виникло два види зобов`язань: -\~\~ деліктне зобов`язання, що виникло внаслідок ДТП, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа, боржник); -\~\~ зобов`язання, що виникло на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сторонами якого є МТСБУ та потерпілий у ДТП. \~ \~ \~ \~При цьому слід відрізняти поняття зобов`язання як правовідношення (договірне або позадоговірне) від обов`язків, які мають сторони такого зобов`язання. \~ \~ \~ \~Так, згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~та\~статті 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, страховик у нашому випадку МТСБУ внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває МТСБУ. \~ \~ \~ \~На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що\~стаття 27 Закону України «Про страхування»\~та\~стаття 993 ЦК України\~передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика (МТСБУ). \~ \~ \~ \~Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика (МТСБУ) в порядку\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~є суброгацією. \~ \~ \~ \~При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначеного\~статтею 27 Закону України «Про страхування»\~та\~статтею 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного\~статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес. При цьому суд зазначає, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - є різновидом саме страхових відносин, що зазначено безпосередньо як у його назві, так і у сфері відносин, які він регулює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. \~ \~ \~ \~Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. \~ \~ \~ \~Це випливає із змісту статей 559 та 1191\~ЦК України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. \~ \~ \~ \~Зважаючи на зміст наведених норм\~ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. \~ \~ \~ \~В цілому, як за змістом\~статті 1191 ЦК України\~так і за змістом\~статті 993 ЦК України,\~\~статті 27 Закону України «Про страхування», статті йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим - третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні. \~ \~ \~ \~Так, суброгація регулюється\~статтею 27 Закону України «Про страхування»\~та\~статтею 993 ЦК України, а регрес -\~статтею 1191 ЦК України. \~ \~ \~ \~Такі правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~\~від 04 липня 2018 року в справі № 910/2603/17 (провадження № 12-134гс18), та у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2019 року у справі № 521/10891/15-ц (провадження № 61-26689св18). \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, погоджується із позивачем про можливість стягнення з відповідачки [PERSON] суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 26559,88 грн, але зазначає, що у цьому випадку виникло не право регресу, а суброгація. \~ \~ \~ \~Тому суд вважає помилковими доводи позивача про застосування до суброгації у страхових відносинах положень ч.6 ст. 261 ЦК України, згідно якої за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. \~ \~ \~ \~Також суд погоджується із позицією представника відповідача про те, що позивачем пропущено позовну давність. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою\~ст.\~261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~ст.\~260 ЦК України\~позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253 - 255 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~За приписами\~ст.\~253 цього ж Кодексу\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із частиною першою\~ст. 254 ЦК України\~строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті\~256, 257 ЦК України). \~ \~ \~ \~Як зазначено вище дорожньо-транспортна пригода за участі відповідачки мала місце 13.02.2011 року. \~ \~ \~ \~Отже, за змістом вищенаведених норм, загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг 14.02.2011 року і спливає у відповідні число та місяць останнього року, тобто такі, що відповідають числу та місяцю настання події. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що у цій справі позовна давність спливає у число та місяць останнього третього року - 14.02. 2014 року. \~ \~ \~ \~Позивач МТСБУ звернулось до суду з позовом 10 вересня 2014 року згідно відбитку штампу органу поштового зв`язку на конверті (а.с.53), тобто після спливу позовної давності. \~ \~ \~ \~Згідно з частинами четвертою та п`ятою\~ст.\~267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. \~ \~ \~ \~Відповідач у заяві по суті позовних вимог вказує на пропуск позивачем строку позовної давності і на необхідність застосування такого строку. \~ \~ \~ \~Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5\~ст. 267 ЦК України\~позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. \~ \~ \~ \~Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Однак позивачем не порушувалось питання про пропуск строку позовної давності з поважних причин. Враховуючи, що позов у даній справі подано із спливом позовної давності та позивачем не наведено жодної причини поважності пропуску відповідного строку, суд доходить висновку про відмову у позові у зв`язку із спливом позовної давності. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed