Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

16.09.2020 року позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить зняти арешт з його майна та грошових коштів, що належать йому, та знаходяться за місцем його проживання: [ADDRESS] , посилаючись на те, що рішенням суду від 12.05.2009 року по цивільній справі за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування матеріальної та моральної шкоди позов було задоволено частково, але арешт, накладений ухвалою суду в рамках забезпечення позову за заявою [PERSON] від 12.05.2009 року не знято, що порушує його право користуватися та розпоряджатися своїм майном. Звернувшись до відділу ДВС з заявою про зняття арешту з майна, йому повідомили, що вчинити такі дії можливо лише за наявністю судового рішення з цього приводу, а тому він вимушений звертатись до суду з такими вимогами. Ухвлою суду від 21.09.202020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 175 ЦПК України. 16.09.2020 року позивач надав до суду виправлену позовну заяву. 08.10.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у цій справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.11.2020 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов від представника відповідача- Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Л.Краснопер, в якому остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки замість позовного провадження він мав звернутись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову. Також відповідачка зазначила, що ВДВС не може бути відповідачем по справі, оскільки відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами по справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках, особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване, а тому ВДВС може бути по справі лише третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача - Новокаховського міського ВДВС в судове засідання також не з`явилась, проте надала письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягала на відмові у задоволенні позову [PERSON] з підстав, викладених у її відзиві від 10.11.2020 року. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин. Про судові засідання остання повідомлявся судовими повістками, які були направлені за місцем її реєстрації, однак, поштові конверти повернулися до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній». Враховуючи, що направлені їй повідомлення [PERSON] не отримувала, відповідачка також була викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, вона була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином. При цьому слід зазначити, що на адресу відповідачки було направлено і копію ухвали про відкриття провадження, в якій встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, однак, до теперішнього часу такого відзиву суду також надано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не фіксувалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що в провадженні Новокаховського міського суду Херсонської області перебувала цивільна справа №2-763/2009 за позовом [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою суду 12.05.2009 року у забезпечення позову за відповідною заявою [PERSON] було накладено арешт на майно та грошові кошти [PERSON] в межах ціни позову, на суму 5000 грн. Рішенням суду від 12.05.2009 року вказаний позов було задоволено частково: виселено [PERSON] з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на відновлювальний ремонт житлового будинку в сумі 2734 грн.. Крім того, з [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах стягнуто судовий збір на користь [PERSON] в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 31 грн. Рішення суду від 12.05.2009 року було виконано відповідачем у добровільному порядку, проте арешт, накладений у забезпечення позову, з майна та грошових коштів [PERSON] не знятий. Матеріали цивільної справи №2-763/2009, яка зберігалась в архіві Новокаховського міського суду Херсонської області, на даний час знищені за закінченням терміну зберігання. Згідно листа-відповіді Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 07.09.2020 року №19564 21.05.2009 року державним виконавцем на підставі виконавчого листа №2-763/2009 від 12.05.2009 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №13051027. 28.05.2009 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна [PERSON] 29.05.2009 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням ухвали суду №2-763/2009 від 12.05.2009 року. Документи по цьому виконавчому провадженню знищено за закінченням терміну зберігання - 3 років. Виходячи з вищевикладеного, встановлено, що позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин 1 та 2 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент закінчення виконавчого првадження по цивільній справі №2-763/2009 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу(посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно з ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Згідно з частиною 5 цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з вищевикладеного, оскільки рішення суду по справі №2-763/2009 було виконано боржником добровільно, у повному обсязі, виконавче провадження закінчено, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб - шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливо задовольнити позовні вимоги [PERSON] , а саме зняти арешт з майна та грошових коштів, що належать позивачу та знаходяться за місцем його проживання: [ADDRESS] , накладений ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 12.05.2009 року по справі №2-763/2009 в межах ціни позову - 5000 грн..

Outcome: approved