Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

15 лютого 2018 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у розмірі 21993,16 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що відповідно до укладеного договору № 21796_cred від 13.07.2006 відповідач отримав кредит в сумі 7000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 13.07.2007. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Однак в порушення взятих на себе зобов'язань за вказаним договором відповідач не виконав умови договору, в зв'язку з чим станом на 10.01.2018 утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 21993,16 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3086,59 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 18906,57 грн.. 12 березня 2018 року ухвалою суду було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився та ухвалою суду від 21 червня 2018 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13 липня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 21796_cred, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% річних та встановлено строк повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом до 13 липня 2007 року (а.с.5-8) . Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору відповідно до ст. 212 ЦК України, при порушенні Позичальником будь-якого з зобов'язання з погашення кредиту, згідно графіку та п.п.1.4,2.3.1,3.3 даного договору чи порушення п.2.28 договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 60% річних, розрахованих від суми залишку непогашеної, згідно Графіку, заборгованості по кредиту. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с. 4) станом на 10.01.2018 відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань має заборгованість в розмірі 21993,16 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3086,59 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 18906,57 грн. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об'єктивності, реальності і справедливості суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитом в сумі 57555,68 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1558,04 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 51397,64 грн.; пеня та комісія в розмірі 4600,00 грн. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1762 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved