overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

15 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вони проживають окремо, окрім того вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Вона не має свого житла та винаймає квартиру, діти проживають разом з нею. Їй самій важко забезпечувати належний життєвий рівень дітям, тому звертається до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Оскільки відповідач є підприємцем, має немалі доходи, то просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/2 частки усіх видів його заробітку щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Уточнила позовні вимоги та просить стягнути аліменти на утрмання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, тобто по 3000 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копіями свідоцтва про шлюб та про народження дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа - підприємець, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення нею повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

15 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 28 грудня 2009 року, мотивуючи тим, що не знаходять спільної мови з більшості питань ведення сімейного бюджету та в відношеннях один до одного. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі, 27.07. і 12.08.2015 р. без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач у своїй заяві погодилася на постановлення судом заочного рішення у справі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 2009 року. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви видно, що сторони проживають окремо з 16 жовтня 2013 року. Причиною цього є те, що вони не знаходять спільної мови з більшості питань ведення сімейного бюджету та в відношеннях один до одного. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації не скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

15 липня 2015 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 21 листопада 2012 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис №122. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2013 року оскільки відповідач вживає спиртні напої, вчиняє сварки, проявляє неповагу до позивачки, спільне господарство не ведеться, проживають вони окремо. Примирення між ними неможливе. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.16). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі (а.с.17). Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] (до шлюбу Ковальова) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у юридичному шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області 21 листопада 2012 року, актовий запис №122 (а.с.4). Фактичні сімейні стосунки припинені з травня 2013 року оскільки відповідач вживає спиртні напої, вчиняє сварки, проявляє неповагу до позивачки. Збереження сімї неможливе. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Відповідно до \~статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 110 СК України\~передбачає право позивача на пред'явлення позову про розірвання шлюбу.\~\~\~ Відповідно до\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але відповідно до поданої заяви позивач не наполягав на поверненні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

15 липня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 14 грудня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. 24 лютого 2015 року рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області їхній шлюб розірвано. Відповідач надає щомісячну грошову допомогу, але часто вона вимушена нагадувати та прохати його про це. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з дня звернення до суду. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 14 грудня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 724 від 27.04.2015 року, виданою виконавчим комітетом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.7). Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає, але часто необхідно йому нагадувати про це. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

15 липня 2015 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, надала суду заяву, якою просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримані в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому суд розглянув справу за його відсутності. Перевіривши в судовому засіданні письмові заяви сторін і дослідивши надані суду докази, судом встановлене наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 09 червня 2007 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ВЛ №064369, виданим Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 79. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1-ВЛ№101902, виданого Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №242, Позивач не бажає подальшого збереження шлюбних відносин. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки позивач не має згоди на подальше збереження шлюбних відносин, суд вважає, що подальше перебування у шлюбі зашкодить істотним інтересам позивача, який має право на вільне перебування у шлюбі, тому, відповідно до ст. 112 СК України суд вважає обґрунтованими і доведеними обставини, що є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

15 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме факту, що [PERSON] є рідним сином [PERSON]. У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити. Заінтересована особа вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що у свідоцтві про народження серії 1-ЕЛ№ 480477 батьками [PERSON] вказані російською мовою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Однак, відповідно до даних паспорта серії НК № 188435 прізвище [PERSON] вказано як «Улич». Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт того, що [PERSON] є сином [PERSON] підтверджується матеріалами справи та показаннями допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] Зі змісту заяви убачається, що встановлення факту родинних відносин заявникові необхідне для розпорядження своєю власністю. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

15 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Г.Корольової, 10/74. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.07.2015р. о 20 год. 33 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.07.2015р. о 20 год. 33 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Микульського лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, неспокійна, розгублена. Постійно прямує до виходу. Мнестично дезорієнтована. Память, інтелект різко знижені. [PERSON] було поставлено попередній діагноз атеросклеротична деменція. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

15 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, буд. 2А/202. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.07.2015р. о 09 год. 32 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.07.2015р. о 09 год. 32 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Сухойван лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, неспокійна. На запитання відповідає тихим, невиразним голосом. Кричить, іспитує страхи. Висловлює маячні ідеї отруєння. [PERSON] було поставлено попередній діагноз маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

15 липня 2015 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], про виселення та за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], про виселення задоволено. [PERSON], [PERSON], [PERSON] виселено з кімнати № 45 по вул.. Космонавтів,132-В в м. Миколаєві без надання іншого житлового приміщення. В зустрічному позові [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням було відмовлено. Проте при ухвалені рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 4 серпня 2013 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], про виселення та за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням з апеляційною скаргою [PERSON], [PERSON] на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року повернуто до Ленінського районного суду м. Миколаєва для виконання вимог ст.. 219 ЦПК України та ухвалення додаткового рішення. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з урахуванням задоволених позовних вимог з відповідачів [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. у рівних частках з кожного з відповідачів, а саме по 114 грн.70 коп. з [PERSON], [PERSON]. Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

15 липня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.12.2007 в розмірі 22380,28 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. В судове засідання представник позивача не зявилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не зявилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, причин неявки суду не повідомила, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.12.2007ЗАТ КБ «ПриватБанк» (перейменовано у ПАТ «ПриватБанк»), надалоГук О.В. кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7). За розрахунком позивача, станом на 01.07.2015 заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.12.2007становить 22380грн. 28 коп., з яких 2192грн. 13 коп. заборгованість за кредитом; 10183 грн. 23 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом;8463 грн. заборгованість з комісії, а також: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 1041 грн. 92 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 4-6). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання зобовязання за кредитним договором № б/нвід 12 грудня 2007 року, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 22380 грн. 28 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved