Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

17.09.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд стягнути з відповідача на її користь на утримання спільної малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 2\~000,00 грн. щомісячно з моменту подачі позову до суду до досягнення повноліття дитини; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача 7000,00 грн. додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2005 року, який між ними було розірвано за рішенням суду. Від вказаного шлюбу вони мають спільну малолітню дитину дочку [PERSON] . Позивачем зазначено, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні. Утримання дитини є спільним обов`язком батьків, однак відповідач, як батько дитини, не виконує свого обов`язку із утримання дитини. Позивач 27.11.2019 року надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань чи заяв до суду від останнього не надходило. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено про здійснення заочного розгляду справи, про що постановлена ухвала. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку із неявкою всіх учасників справи. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, встановив наступне. Судом встановлено, що рішенням Перевальського районного суду Луганської області від 06.06.2012 року № 2-640/12, що набрало законної сили, розірвано шлюбі між позивачкою та відповідачем. Вказаним рішенням суду визначено місце мешкання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] з матір`ю. Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (видане повторно) встановлено, що сторони маються спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 127. Дитина проживає разом із позивачем за адресою [ADDRESS] , та перебуває на її повному утриманні. Позивач разом із дитиною взяті на облік внутрішньо переміщених осіб з 09.08.2019 року, що підтверджується Довідками Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 1603-4653, № 1603-4652. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу\~України мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~2\~вказаної статті\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 11 вище вказаного Закону батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Положенням ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня становить - 2118 грн. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, сприяючи якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Обставини, які б підтверджували неможливість сплати відповідачем такої суми аліментів, відсутні. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного. Позивачем зазначено, що у зв`язку із зміною місця проживання, переїзд до міста Полтави, втрату житла, особистих речей, тощо, вона понесла додаткові витрати на забезпечення дитини одежею, предметами для навчання та речами першої необхідності у сумі, приблизно, 50\~000,00 грн., частину яких у розмірі 7\~000,00 грн. прохала стягнути як додаткові витрати на дитину на підставі ч. 1 ст. 185 СК України. Відповідно до\~ст.\~185\~СК України\~той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Розмір\~участі одного\~з батьків\~у додаткових\~витратах на\~дитину в\~разі спору\~визначається за\~рішенням суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Фактично понесені витрати мають буди підтверджені належними доказами, яких позивачем не надано. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За недоведеністю суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Частиною 6 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачем судовий збір не сплачувався з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред`явлення позову до суду, та складав 768,40 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені останнім у розмірі 500,00 грн. на професійну правничу допомогу адвоката. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. \~\~\~\~

Outcome: partial