overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

17.07.2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з її донькою [PERSON], 26.03.2002 року від шлюбу у них народився син Максим. 12.12.2006 року шлюб між ними розірвано. 04.11.2014 року [PERSON] померла. Після її смерті онук проживає разом з нею. Відповідач [PERSON] ніякої участі у вихованні сина [PERSON] не приймає, не цікавиться його життям, хлопчик взагалі не називає його батьком та проживати разом з ним не бажає. Відповідач надав нотаріально завірену заяву, в якій дав свою згоду на позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. Вважає, що [PERSON]ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків та просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON]підтримала свої позовні вимоги в повному обсязіта просила суд позов задовольнити. В попереднє судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, в матеріалах справи є нотаріально посвідчена заява, в якій останній просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області в попереднє судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, згідно якої батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

17.07.2015 року до суду звернулась позивач із позовом про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1200 грн. щомісячно на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 05.11.2009 року з відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно дитині не допомагає, хоча має таку можливість, оскільки працює не офіційно в м. Фастові. В судовому засідання позивач свої вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні погодився сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання дитини. Пояснив, що працює без оформлення трудових відносин в оптовій компанії «ОСЕ». Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [NUMBER], виданого відділом РАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві, 07.08.2009 р., сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Згідно довідки № 2891 від 12.08.2015 р. дитина проживає та перебуває на утриманні позивача. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обста\-вин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одер\-жувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Сторонами суду не надано будь-яких доказів щодо розміру заробітної плати [PERSON] Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно і це буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, з урахуванням обов'язку обох батьків утримувати свою дитину. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

17.07.2015 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - трудової книжки [NUMBER], з датою заповнення 02.07.1975 року та трудової книжки колгоспника [NUMBER], з датою заповнення 02.07.1975 року, так як працівники Пенсійного фонду України відмовляють йому в прийомі документів для оформлення пенсії по причині зазначення його прізвища у вказаних документах російською мовою «[PERSON]», а в паспорті громадянина України його прізвище зазначене як «[PERSON]». В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, в поданій заяві від 05.08.2015 року просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Заявник (на підставі паспорта громадян України [NUMBER], який виданий 15.10.1999 року Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області, свідоцтва про народження [NUMBER], яке видане 29.01.1955 року Краснянською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, військового квитка [NUMBER]. який виданий 12.03.1985 року) довів факт, що йому належить трудова книжка [NUMBER], з датою заповнення 02.07.1975 року та трудової книжки колгоспника [NUMBER], з датою заповнення 02.07.1975 року, а тому встановлені судом обставини є підставами для задоволення заяви (а.с.4-10). Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення (призначення пенсії) і такий факт можливо встановити лише в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

17.07.2015 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу диплому № 746700, виданого 05.08.1976 року, реєстраційний номер 64 Сільським середнім професійно-технічним училищем № 8 смт. Криве Озеро Миколаївської області на імя [PERSON]. Заявлені вимоги мотивовані тим, що вона народилася 26.04.1958 року і її дівоче прізвище [PERSON]. З 01 вересня 1973 року вона навчалася у вказаному училищі та отримала професію електромонтер сільської електрифікації і звязку ІІ розряду і їй було видано відповідний диплом. На даний час училище має нову назву Кривоозерський професійний аграрний ліцей. В травні 2015 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області з метою оформлення пенсії за віком і працівники фонду їй повідомили про невідповідність написання її імені «Діна» в паспорті та свідоцтві про народженні, а «Діана» в дипломі, в звязку з чим вона звернулася з даною заявою до суду. Заявник в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Представник Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій проти задоволення вимог заявника не заперечував, а справу просив розглядати у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Із ксерокопій свідоцтв про народження, розірвання шлюбу, паспорту та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 6, 7-8, 9,10) видно, що [PERSON] народилась 26.04.1958 року в с. Красна Поляна Кривоозерського району Миколаївської області, а після реєстрації шлюбу 21.10.1978 року з [PERSON] їй присвоєно прізвище «Чобан», яке їй залишено і після реєстрації розірвання шлюбу. Із копії диплому (а.с. 4) видно, що [PERSON] поступила в 1973 р. , а в 1976 р. закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища № 8 смт. Криве Озеро Миколаївської області. Із листа Кривоозерського професійного аграрного ліцею від 09.07.2015 року [PERSON] (а.с. 14) видно, що вказаний ліцей у 1973-1976 р.р. був професійно-технічним училищем № 8, а із довідки вказаного ліцею від 05.06.2015 року (а.с. 15) видно, що [PERSON] дійсно навчалась в професійно-технічному училищі № 8 (на даний час Кривоозерський професійний аграрний ліцей) з 01.09.1973 р. по 08.08.1976 р. Із ксерокопії трудової книжки (а.с. 23-25) видно, що [PERSON], [INFO] (виправлено з «Уманець Діана») навчалась в СПТУ № 8 з 01.09.1973 року по 05.08.1976 року, диплом № 746700. Враховуючи викладене, суд знаходить що в силу ст. 60 ч.1 ЦПК України заява доведена і підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ч.1п.6 ЦПК України, так як в судовому засіданні це також підтвердили і свідки [PERSON], [PERSON], які також згідно копії дипломів (а.с. 38, 39) навчалися в 1973-1976 р.р. в Сільському середньому професійно-технічниму училищі № 8 смт. Криве Озеро Миколаївської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

17.07.2015 року Кредитна спілка «Рівненщина» (далі- КС) звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №247-к від 25 квітня 2014 року (далі договір) процентів за користування кредитом та 3-х процентів річних за прострочення грошового зобов»язання на загальну суму 2389,96 грн.. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору відповідач отримав кредит в розмірі 2400 гривень та зобов»язався щомісяця повертати кредитні кошти та сплачувати проценти, згідно графіку розрахунків. Строк повернення кредитних коштів закінчився, проте зобовязання за договором відповідачем не виконані. Представник позивача в судове засідання повторно не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки не повідомляв, заяви про відкладення судового засідання та заперечень проти позову не подав. За таких обставин вирішення справи слід здійснити на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення, згідно із ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, судовий розгляд проводиться без фіксування технічними засобами, у відповідності із ч.2 ст.197 ЦПК. Дослідивши та оцінивши у сукупності докази по справі,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

17.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з [PERSON] 12.10.1990 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС виконкому Артемівської міської ради Донецької області, актовий запис № 739 та видано свідоцтво про шлюб серії № V-НО № 461600. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. З вересня 1995 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Позивач до судового засіданні не зявилась. На адресу суду надіслала заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Просила розглядати справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його проживання рекомендованими поштовими повідомленнями. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження, 12 жовтня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС виконкому Артемівської міської ради Донецької області, про що 12.10.1990 року зроблено відповідний актовий запис № 739 та видано свідоцтво про шлюб серії № V-НО № 461600 (арк.с. 29). Частиною 2 статті 106 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення.\~\~\~\~ Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивач зазначила, що подальше сумісне життя і збереження сім?ї не можливе та є таким, що суперечить її інтересам. Отже, аналізуючи всі обставини справи, судом встановлено, що дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка,\~\~що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. А також враховуючи наявність стійкого волевиявлення сторін, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач не наполягала на стягненні судових витрат з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

17.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 08.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 209. Від даного шлюбу мають одну дитину. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, а тому вони з січня 2015 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, повне підтримання позовних вимог, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, повне визнання позовних вимог, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 209. Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~\~\~\~ України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

17.07.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трьох років, позивач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, тому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів його доходу, щомісячно до досягнення дитиною трьох років. У судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] - проти позову не заперечує ( а.с. 10-11 - заяви) Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог. З матеріалів справи встановлено, що сторони з 06 червня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблений актовий запис № 202 ( а.с.2 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір'ю. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трьох років. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

17.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12.06.1993 року вона уклала шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом м. Родинське Донецької області, актовий запис № 47 з відповідачем по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 12 червня 1993 року зареєстрували шлюб Виконавчим комітетом м. Родинське Донецької області, актовий запис № 47 (а.с. 6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2013 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити дошлюбне прізвище Новак. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

17.07.2015 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19.01.2001 року вона уклала шлюб, зареєстрований Виконкомом Курахівської міської ради Мар»їнського р-ну, Донецької області, актовий запис № 9 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 19 січня 2001 року Виконкомом Курахівської міської ради Мар»їнського р-ну, Донецької області, актовий запис № 9 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (а.с.6,7,8). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON]. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved