Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

15.11.2017 року позивач звернулась в суд з цим позовом в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються із відповідача та стягнути із відповідача додаткові витрати на утримання дитини. Позов аргументувала тим, що вона та відповідач перебували у шлюбі від якого у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із нею. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 03.06.2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 04.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. З часу призначення аліментів значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, послуги, що ставить її в скрутне матеріальне становище та не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини. Окрім того, вона несе додаткові витрати пов'язані з необхідністю особистого розвитку дитини, оскільки дочка з вересня 2015 року навчається в Жмеринській ДЮСШ на відділенні волейболу та приймає участь у змаганнях. Також дочка відвідує гурток «Народна творчість», що діє при КЗ «Жмеринський центр позашкільної роботи». У зв'язку із зайняттям дитини в секції з волейболу, вона несе додаткові витрати, які складаються із посиленого харчування, придбання спортивної форми, проїзду до місць змагань, добові орієнтовно 1000 грн., а загальна сума приблизно 5200 грн. Окрім того, вона несе додаткові витрати на придбання знарядь праці, пов'язаних із зайняттям дочки гуртожитку «Народна творчість», близько 1300 грн. Їй відомо, що відповідач неофіційно працює та має транспортний засіб. При цьому відповідач добровільно відмовляється надавати їй аліменти в розмірі, який буде належним чином забезпечувати існування дитини, та приймати участь у додаткових витратах на дитину. У зв'язку із цим просить змінити розмір аліментів, що стягуються із відповідача та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також разово стягнути додаткові витрати на придбання: кросівок, наколінників, спортивної форми, гетрів, скакалки, фітнес резини, м'яча волейбольного, костюма спортивного в розмірі 2600 грн. та 650 грн. щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, за навчання в гуртку «Народна творчість». Ухвалою суду від 23.11.2017 року відкрито провадження у справі. 18.01.2018 в судовому засіданні відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналів документів. Дане клопотання ухвалою суду було задоволено частково та оригінали документів, що стоуються спору долучено до матеріалів справи. Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За погодженням із сторонами суд продовжив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснивши, що він розуміє, що відбулися зміни в законодавстві відносно мінімального розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей, однак він офіційно не працевлаштований та не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який просить позивачка. Він може сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на місяць. Щодо додаткових витрат на дитину то погоджується на суму в 1000 грн. Через стан здоров'я матері він не має можливості працевлаштуватися, оскільки здійснює догляд за нею, живуть вони на пенсію матері та на те, що вирощують в городі. Однак доказів про стан здоров'я матері не може надати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а.с.8) Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 03.06.2016 року (а.с.5-6) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 04.05.2016 року і до досягнення дочкою повноліття, тобто до [INFO] року. 14.06.2016 року рішення суду набуло законної сили та 21.06.2016 року за вказаним рішення суду було видано виконавчий лист. (а.с.7) Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 30.08.2016 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.11) З довідки Комунального закладу «Жмеринський центр позашкільної роботи» №45 від 06.10.2017 року (а.с.12) вбачається, що [PERSON] відвідує гурток «Народна творчість» з 01.09.2016 року. З довідки Жмеринської міської ДЮСШ №57/1 від 18.09.2017 року (а.с.13) вбачається, що [PERSON] навчається в Жмеринській ДЮСШ на відділенні волейболу з вересня 2015 року та приймає участь у змаганнях. Дане також підтверджується копією Журалу обліку роботи навчальної групи на 2017-2018 роки (а.с.15), копіями календарних планів спортивно-масових заходів відділення волейболу (а.с.16, 17, 18-19, 20) З накладної від 22.08.2017 року (а.с.14) вбачається, що на придбання спортивного одягу та обладнання витрачено позивачкою 5200 грн. готівкою. З довідок Жмеринського міськрайонного центру зайнятості №3 від 03.01.2018 року (а.с.34) та Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №317/02-3-23 від 18.01.2018 року (а.с.35) вбачається, що [PERSON] не перебуває на обліку в Жмеринському міськрайонному центрі зайнятості та Жмеринському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області. Відповідно до довідки квартального комітету «Товарна» №21 від 09.01.2018 року (а.с.37) до складу сім'ї [PERSON] входить його мати [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №41/02-3-25 від 03.01.2018 року (а.с.36) [PERSON] отримує пенсію та за період з липня 2017 року по грудень 2017 року її розмір склав 8816,25 грн. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1003437171 від 03.01.2018 року (а.с.38-39) щодо [PERSON] 01.01.2017 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця. Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А тому в суду немає підстав для їх відхилення. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Згідно з частиною першою статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час звернення з цим позовом до суду, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум дітей, віком від 6 до 18 років, з 01.05.2017 складає 1777 грн., відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум дітей, віком від 6 до 18 років, з 01.01.2018 складає 1860 грн.. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (стаття 191 СК України). Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На аналогічні норми законодавства послалася і позивачка у своєму позові. Як встановлено в судовому засіданні, з відповідача стягуються на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 600 грн. щомісячно, дитина навчається у Жмериснкій міській ДЮСШ. У зв'язку із тим, що законодавчо було змінено мінімальний розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини, вбачаються підстави для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Окрім того, витрати на навчання дитини в спортивній секції несе мати дитини [PERSON], відповідач участі в додаткових витратах на дитину не приймає, що ним і не заперечувалося в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки половину суми 5200 грн., понесених позивачем витрат, викликаних розвитком здібностей дитини, а саме навчанням дочки в Жмеринській ДЮСШ на відділенні волейболу, що підтверджується відповідними доказами. Щодо вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат за навчання дочки в гуртку «Народна творчість» в сумі 650 грн. щомісячно, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не надано суду жодного належного доказу того, що нею були здійснені будь-які додаткові витрати у зв'язку із цим навчанням. Щодо зміни розміру аліментів, то суд приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач офіційно не працює, про що надав відповідні докази, а доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивачка, суду не було представлено. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені права позивача щодо його участі у належному утриманні його дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України слід вирішити питання про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору, оскільки позивачка при поданні позову звільнена від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: partial