Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

16 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 вересня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білопілля було зареєстровано шлюб з відповідачем за відповідним актовим записом № 111. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинені з 2020 року. Спільне життя не склалось через відсутність непорозуміння, різні погляди на вирішення питання сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові. На примирення не згоден. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від позивача через канцелярію суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі (а.с.27). Від відповідача також надійшла заява про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи без її участі (а.с.23). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 15 вересня 2015 Білопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що 15 вересня 2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 111 (а.с. 16). Від вказаного шлюбу дітей не мають. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved