Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

15.09.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.12.1994 року. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та різні погляди на життя, побут та побудову сімейних стосунків у зв'язку із чим сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, у сім'ї постійно виникали сварки. Шлюбні стосунки припинено, спільне господарство не ведеться. Позивачка вважає збереження шлюбу неможливим, а тому просить розірвати шлюб. До початку судового розгляду справи позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.12.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Лівобережним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис №2352. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу, а саме: шлюбні відносини між сторонами припинені з кінця 2012 року, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин і поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має, а примушування жінки до шлюбу забороняється законом. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, які мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved