Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

16 липня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, який розташований в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником 493/1000 частини вказаного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 вересня 2012 року. У будинку також зареєстровано місце проживання її сина [PERSON] . Вказуючи на те, що відповідач з 1998 року в зазначеному будинку не проживає, спільним побутом з позивачем не пов`язаний, будь-якої участі у витратах на утримання будинку та проведення ремонту відповідач не приймає, комунальні послуги не сплачує, в добровільному порядку не знімається з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає їй, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись будинком, в тому числі оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, просила визнати його таким, що втратив право користування вказаним будинком. Ухвалою від 17 липня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено її до судового розгляду на 31 липня 2019 року. 31 липня 2019 року розгляд справи відкладався на 16 вересня 2019 року та на 02 жовтня 2019 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду. 02 жовтня 2019 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Березюк Н.П. на амбулаторному лікуванні з 30 вересня по 16 жовтня 2019 року. Позивач [PERSON] в судове засідання 30 жовтня 2019 року не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність у зв`язку з незадовільним станом здоров`я, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. 30 жовтня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , є власником 493/1000 частин житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3549. Інші 507/1000 частини будинку належить [PERSON] . Наведене підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №31605735 від 07 вересня 2012 року, Витягом про державну реєстрацію прав Шепетівського БТІ №35467756 від 12 вересня 2012 року, довідкою про належність житлової площі на домоволодіння, виданої Шепетівським БТІ 15 травня 2018 року, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №173553439 від 12 липня 2019 року. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №64 від 20 квітня 2017 року 493/1000 частин житлового будинку по [ADDRESS] , яка належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , надано нову поштову адресу: [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02 липня 2019 року, виданої відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради Хмельницької області, в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Актом комісії в складі голови будинкового комітету Соляренко А.О. та сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які проживають по [ADDRESS] від 05 липня 2019 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за вказаною адресою, комунальними послугами не користується. Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у томі числі житлового приміщення, будинку, квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Оскільки відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку позивача, однак з 1998 року в ньому не проживає, реєстрація відповідача в будинку не дозволяє розпоряджатися ним на власний розсуд та значно обмежує її законні права, в т.ч. на отримання житлової субсидії, тому порушене право позивача, як власника будинку підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника будинку можуть бути усунені шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. З огляду на викладене, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Позивач є інвалідом П групи, тому судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved