Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

16 травня 2017 року помер чоловік позивача [PERSON]. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], прийняла спадщину, але не може оформити спадкові права на житловий будинок по вул. Весняна, 37 у с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області в нотаріуса, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів 30 березня 2018 року з відповідним позовом звернулася до суду. 02 квітня 2018 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче провадження (а.с. 38). Ухвалою суду від 17 квітня 2018 року (а.с. 40) підготовче засідання відкладено у звязку із задоволенням клопотання представника позивача адвоката [PERSON] (а.с. 31, 32) про витребування доказів (а.с. 30). Станом на день підготовчого провадження судом отримано всі витребувані документи. Будучи належним чином повідомленою про час і місце проведення підготовчого засідання (а.с. 48), позивач до суду не зявилася, не повідомила про причину неявки. Представник позивача адвокат [PERSON] електронною поштою подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 55) у звязку з його зайнятістю. Доказів поважності причини неявки в суд представник позивача не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 198 ЦПК України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених\~частиною другою\~статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені\~частиною другою\~статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні. Враховуючи, що ні позивач, ні його представник не довели поважність причини неявки у підготовче засідання, у суду відсутні законні підстави для його відкладення. Крім того, за приписами ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Представник відповідача - сільський голова Снітківської сільської ради [PERSON] подав заяву (а.с. 45) про визнання позовної вимоги та про розгляд справи за його відсутності. Така заява представника відповідача узгоджується із положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України. На підставі викладеного суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: 22 лютого 2000 року померла [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (діяв на момент відкриття спадщини), в день смерті спадкодавця відкривається спадщина. До складу спадщини входять права та обовязки спадкодавця, що належали йому на момент смерті. Довідкою виконавчого комітету Снітківської сільської ради № 128 від 19 лютого 2018 року (а.с. 21), випискою з погосподарської книги за 1996-2000 роки (а.с. 24), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 15-19) стверджується, що [PERSON] володіла житловим будинком № 37 по вул. Весняній в с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області, який було побудовано у 1954 році. Із довідки начальника КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації № 3 від 24 січня 2018 року (а.с. 22) та з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 34) слідує, що право власності за [PERSON] не зареєстровано. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 51610760 від 17.04.2018 (а.с. 43) стверджується, що по своїй смерті [PERSON]М заповіту не залишала. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина і батьки померлого (ст. 529 ЦК України). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 13) позивач довела, що право спадкувати після смерті [PERSON] у першій черзі спадкоємців за законом мав [PERSON] як син. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ( ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Довідками виконавчого комітету Снітківської сільської ради № 124 та 128 від 19 лютого 2018 року (а.с. 21, 27), виписками з погосподарських книг за 1996-2000 роки (а.с. 24) тат 2016-2020 роки (а.с. 28),стверджується, що [PERSON] прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований і проживав зі спадкодавцем за однією адресою - у спадковому будинку. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру по спадкових справах № 51610777 від 17.04.2018 (а.с. 44) доведено, що спадкові права після смерті [PERSON] [PERSON] не оформив. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, з 22 лютого 2000 року [PERSON] належало домоволодіння по вул. Весняна, 37 у с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області. 14 серпня 2016 року [PERSON] помер (а.с. 26). Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. З матеріалів спадкової справи № 163/2016, заведеної приватним нотаріусом Мурованокуриловецького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 50-54), зокрема, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45872956 від 22.11.2016 (а.с. 53) вбачається, що по своїй смерті [PERSON] заповіту не залишив. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, і батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу - рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Із довідки виконкому Снітківської сільської ради № 823 від 27.09.2016 (зворот а.с. 51), що міститься в матеріалах згаданої вище спадкової справи № 163/2016 до майна померлого [PERSON] , слідує, що спадкоємцями після його смерті за законом є дружина та брат, які з ним не проживали. Свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 12), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 13) доведено, що [PERSON] був спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] як його рідний брат. Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини(ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 163/2016 (а.с. 50-54), [PERSON] 22 листопада 2016 року подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] Відомостей про прийняття спадщини іншими спадкоємцями в матеріалах спадкової справи нема, в тому числі залишилося без реакції повідомлення нотаріуса до спадкоємця першої черги (а.с. 54). Таким чином, перед судом доведено факт смерті спадкодавця [PERSON], склад спадкового майна, право [PERSON] спадкувати та факт прийняття ним спадщини. З матеріалів спадкової справи № 163/2016, заведеної приватним нотаріусом Мурованокуриловецького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 50-54), вбачається, що свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не отримав. Але незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).Таким чином, з 14 серпня 2016 року [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Весняна, 37 у с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області. Свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 309167, виданим 20 вересня 2017 року (а.с. 7), стверджується, що [PERSON] помер 16 травня 2017 року у с. Стара Гута Новоушицького району Вінницької області. Матеріалами спадкової справи № 222/2017, заведеної приватним нотаріусом Новоушицького районного нотаріального округу ГУЮ у Хмельницькій області [PERSON] (а.с. 56-67), доведено, що спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом прийняла його дружина (а.с. 6) [PERSON], та оформила частину спадкового майна. Однак, як вбачається із повідомлення приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу № 101/01-16 від 26 лютого 2018 року (а.с. 11), позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в с. Снітків, оскільки правовстановлюючий документ на нього не видавався спадкодавцю. Таким чином, захистити свої права спадкоємця позивач може лише у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON].

Outcome: approved