Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

16 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до Очаківської міської ради. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі договору дарування від 12 серпня 2003 року вона стала власницею 13/44 часток будинку за адресою: [ADDRESS] . 22 грудня 2003 року на ім`я іншої співвласниці [PERSON] на підставі рішення відповідача було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,0089 га за адресою: [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку. Через те, що частина земельної ділянки, на якій розташований її будинок, належить іншій особі, вона позбавлена можливості реалізувати своє право на нерухоме майно, а тому просила визнати незаконним рішення Очаківської міської ради № 30 від 24 жовтня 2003 року, визнати недійсним вказаний державний акт та скасувати його державну реєстрацію. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивачки, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, представник відповідача вказав, що позов визнає повністю, представник третьої особи зазначив, що рішення суду у цій справі не може вплинути на права та обов`язки Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 211864620 від 10 червня 2020 року, сформованої на запит суду (а. с. 44-47), позивачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 13/44 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками вказаного будинку є Очаківське міське споживче товариство (1/4 частка) та [PERSON] (5/11 часток). Остання є спадкоємицею [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть та про право на спадщину за законом (а. с. 14, 15). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, що передбачено ст. 126 ЗК України. Рішенням XIX сесії XXIV скликання Очаківської міської ради № 30 від 24 жовтня 2003 року на ім`я [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0089 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель [ADDRESS] (а. с. 11). Як вбачається з матеріалів справи, на вказаній вище земельній ділянці, яка є приватною власністю, знаходиться будинок позивачки, що перебуває у спільній частковій власності, а відтак спірний державний акт виданий з порушенням чинного земельного законодавства. Стаття 155 ЗК України зазначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Проаналізувавши надані позивачкою докази, суд дійшов висновку про недійсність спірного державного акту, оскільки його наявність позбавляє [PERSON] розпоряджатися земельною ділянкою, а тому позов в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно й підлягає задоволенню вимога про скасування рішення Очаківської міської ради Миколаївської області № 30 від 24 жовтня 2003 року, на підставі якого було видано спірний державний акт. Разом із тим, вимоги [PERSON] в частині скасування державної реєстрації спірного акту про право власності на землю є юридично помилковими та задоволенню не підлягають, оскільки визнання недійсним державного акту за рішенням суду є підставою для скасування його державної реєстрації відповідним органом державної влади та не вимагає самостійного вирішення. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: partial