overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

15 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання доньки - [PERSON], [INFO], недієздатною, встановити над нею опіку та призначити опікуна. Заява мотивована тим, що [PERSON] є інвалідом з дитинства до 18 років та на теперішній час досягла повноліття. 07 квітня 2015 року міжрайонною психіатричною МСЕК [PERSON] встановлено першу «А» групу інвалідності безстроково, вона за станом свого здоровя потребує опіки, постійного догляду, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно здійснювати свою цивільні права та обовязки. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свою заяву та просила суд визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Краматорської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду подання про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] і заяву про розгляд справи у її відсутності. Прокурор прокуратури м. Краматорська [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення заявника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до Акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи за № 97 від 17 червня 2015 року [PERSON], [INFO], має глибоку розумову відсталість внаслідок хромосомної патології. Внаслідок захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для задоволення вимог заявника [PERSON] про визнання [PERSON] - недієздатною. Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Опікунська рада з питань захисту прав повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обовязки Виконавчого комітету Краматорської міської ради звернулась до суду з поданням від 04 червня 2015 року, згідно якого вважає за доцільне подати [PERSON] опікуном над [PERSON] у разі визнання її недієздатною. На підставі вищенаведеного суд вважає, що заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуном [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

15 квітня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, установленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вони 31 серпня 2013 року зареєстрували шлюб і від цього шлюбу мають спільну дитину - [PERSON]. В даний час вони спільно не проживають, дитина знаходиться на її утриманні і проживає з нею. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, тому позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не оспорював обставин ненадання ним матеріальної допомоги на утримання своєї дитини . Заслухавши пояснення сторін, перевіривши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за таких підстав. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а в разі ухилення від цього обов'язку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2013 року в відділі ДРАЦС РС Сахновщинского РУЮ Харківської області і мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] / а.с. 2, 3/. Оскільки відповідач фактично визнав обставини ухилення від обов'язку по матеріальному утриманню своєї дитини, тому згідно вимог ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України з нього належить стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду - 15 квітня 2015 року і до її повноліття. На підставі ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. оскільки позивач за законом звільняється від їх сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

15 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, разом фактично не проживають з лютого 2015. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 19 жовтня 2002 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4 ). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини з лютого 2015 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

15 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень та на її утримання в розмірі 300 гривень щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трьох років. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилась, подала письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає частково в розмірі 25 % від своїх доходів в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] та 15 % аліментів на утримання дружини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки та відповідача, свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч.2 ст.84 СК Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] має постійне місце роботи, має постійний дохід, а тому суд вважає, що аліменти з нього мають стягуватися в частині від заробітку. Враховуючи, що відповідач надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини та її утримання, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання в розмірі 1/6 частини із всіх видів його прибутку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

15 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно але не менш ніж 30% прожиткового мінінмуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча згідно закону зобовязаний її надавати. Відповідач інших дітей не має, інших стягнень за виконавчими листами не має. Сторони у судове засідання незявились надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка підтримала позов, відповідач проти його задоволення не заперечує. Перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва серії І-ВЛ № 118747 про народження [PERSON], дитин народилася 17.05.2008 р. та її батьками записані сторони по данній справі, про що зроблений запис акту про народження № 331 від 13.06.2008 р. Червонозаводським ВРАЦС по Харківського МУЮ. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Факт проживання неповнолітньої дитини з позивачкою та находженням на утриманні матері підтверджується довідкою№ 135 від 07.04.2015 року виданою виконкомом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківскьої обалсті та не спростовується відповідачем. Виходячи з вищенаведеного, суд відповідно до вимог ст.ст. 182, 183, 191 СК України, враховуючи матеріальний стан сторін по справі, вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON].. Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

15 квітня 2015 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, кою просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримані в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому суд розглянув справу за його відсутності. Перевіривши в судовому засіданні письмові заяви сторін і дослідивши надані суду докази, судом встановлене наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 29.09.2007 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ВЛ №254374, виданим виконавчим комітетом Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 581. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії 1-ВЛ №124131, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №438. Позивач не бажає подальшого збереження шлюбних відносин. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки позивач не має згоди на подальше збереження шлюбних відносин, суд вважає, що подальше перебування у шлюбі зашкодить істотним інтересам позивача, який має право на вільне перебування у шлюбі, тому, відповідно до ст. 112 СК України суд вважає обґрунтованими і доведеними обставини, що є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

15 квітня 2015 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, кою просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримані в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового Бюро ГУМВС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст.. 122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 2002 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова., актовий запис - 632. Від шлюбу сторони не мають дітей. Позивач не бажає подальшого збереження шлюбних відносин. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки позивач не має згоди на подальше збереження шлюбних відносин, суд вважає, що подальше перебування у шлюбі зашкодить істотним інтересам позивача, який має право на вільне перебування у шлюбі, тому, відповідно до ст. 112 СК України суд вважає обґрунтованими і доведеними обставини, що є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

15 квітня 2015 року заявник звернувся до суду з даною заявою в якій зазначає, що в даний час у нього виникла необхідність подати документи для оформлення пенсії, як потерпілого від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, до заінтересованої особи. Під час оформлення документів інспектором управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі було виявлено у його трудовій книжці підтертість, а саме: при огляді на світло першого аркушу, у написанні його прізвища [PERSON] проглядається буква «у» замість «и». Дана помилка у його трудовій книжці ставить під сумнів про належність її йому. Просить встановити факт належності йому трудової книжки серії [NUMBER] виданої 20 липня 1981 року. У судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю з підстав, які в ній зазначені. Заінтересована особа проти заяви не заперечує, про що подала відповідну заяву, де розгляд справи просить провести без її участі. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява підлягає до повного задоволення. Як убачається із свідоцтва про народження заявника та його паспорта (а.с. а.с. 3-5, 9), він народивсь [INFO] року в с. Хотешів Камінь-Каширського району. З трудової книжки серії [NUMBER], заповненої 30 червня 1981 року (а.с. а.с. 6-8), яка видана на ім'я [PERSON], [INFO], вбачається виправлення в написанні прізвища [PERSON], а саме: букви «у» на букву «и», що ставить під сумнів належність її заявнику. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту, що вищезгадана трудова книжка належить заявнику, має для неї юридичне значення для призначення пенсії. Іншим чином встановлення даного факту неможливо. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що зазначена в поданій суду заяві трудова книжка належить саме заявнику, що також стверджено також довідкою «АТП 10706» від 14 березня 2015 року № 87 (а.с. 10), з якої вбачається, що [PERSON] дійсно працював в Ковельському автопідприємстві 30211 з 18 липня 1984 року, наказ № 77-К від 18.07.1984 року по 22 березня 1987 року, наказ №47-К від 15.04.1987 року. Із заінтересованої особи суд судових витрат не стягує, оскільки, згідно ст. 235 ч.7 ЦПК України, такі витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

15 квітня 2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін народилась дитина донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою [PERSON]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачем не склалось, основна причина цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаємоповаги, взаєморозуміння. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім? я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім ?ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

15 квітня 2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін народилась дитина донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою [PERSON]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачем не склалось, основна причина - цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаємоповаги, взаєморозуміння. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім? я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім ?ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

15 квітня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № SAMDN03000104012836 від 23 серпня 2013 року у розмірі 36226 грн. 61 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав.За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 серпня 2013 року між ПАО КБ «ПРИВАТБАНК» (на цей час - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки за № SAMDN03000104012836, що складався з умов та правил надання банківських послуг, за яким позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 25000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26.40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач [PERSON] не здійснив повернення грошових коштів, порушив умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 04 березня 2015 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 36226 грн. 61 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 25000 грн. 00 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8549 грн. 50 коп.; простроченої комісії - 475 грн. 84 коп.; та штрафів: фіксованої частини штрафу - 500 грн. 00 коп., процентної складової штрафу - 1701 грн. 27 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 362 грн. 27 коп.

Outcome: approved