Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

15.12.2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначає, що 05.02.2017 року померла [PERSON]С, яка ще за життя склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON]. На день її смерті заповіт не скасовано і не змінено. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за № 19 по вул. Лісова в с. Поташня Радомишльського району Житомирської області. Позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, однак, юридично свої спадкові права оформити не може, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок, тому для вирішення зазначеного питання звернувся до суду. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, надіслав до суду заяву, просив розгляд справи проводити без участі його представника та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні, враховуючи вимоги ст. 200 ЦПК України. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 22.10.2013 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого всі цінні папери та все майно з чого б воно не складалося (жилий будинок з надвірними спорудами по вул. Лісова 19 в с. Поташня, земельну ділянку 1,0852 га (згідно державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) серії ЖТ № 018918, земельну ділянку площею 2,6108 га (згідно державного акту серії ЖТ № 018917 від 17 листопада 2003 року) заповідає [PERSON]. [PERSON] померла 05.02.2017 року у віці 91 року у с. Поташня Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої серед іншого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 19 по вул. Лісова в с. Поташня Радомишльського району Житомирської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач шляхом подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Відповідно до повідомлення за № 175/02-14 від 07.03.2018 року державного нотаріуса Радомишльської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкове майно. Згідно положень ст.\~ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до роз'яснень в п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ст. ст.\~41,\~55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved