Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

15 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Волноваської районної ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. У наступному, за заявою позивача, судом було замінено неналежного відповідача на Павлопільську сільську раду Волноваського району Донецької області, а також залучено у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04 травня 2012 року виконкомом Павлопільської сільської ради Новоазовського району Донецької області (актовий запис №7). На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,36 га, розташованою за вищевказаною адресою. Вказане майно належало померлій на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.1991 року, зареєстрованого у Новоазовському БТІ 10.08.2004 року та Державного акту про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 16.11.1995 року. За життя, [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Павлопільської сільської ради Волноваського району Донецької області 11.03.2008 року, зареєстрований в реєстрі за №15, за змістом якого, вищевказане домоволодіння та земельну ділянку вона заповідала позивачу [PERSON] . Після смерті матері, вона прийняла спадщину, звернувшись до Новоазовської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, на підставі якої була відкрита спадкова справа №251/2012, яка на даний час зберігається в архіві зазначеної контори за адресою: [ADDRESS] а. Постановою державного нотаріуса Новоазовської державної контори Матвєєвої В.О. від 25.05.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкова справа зберігається на території, на якій проводиться антитерористична операція і немає можливості з`ясувати коло спадкоємців. Оскільки інших спадкоємців, окрім позивачки не має, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,36 га, розташовану за вищевказаною адресою, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В судове засідання належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи сторони не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, представником відповідача також було зазначено про визнання позовних вимог [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Так встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04 травня 2012 року виконкомом Павлопільської сільської ради Новоазовського району Донецької області (актовий запис №7) (а.с.6). На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,36 га, розташованою за вищевказаною адресою (а.с.8-14). Постановою державного нотаріуса Новоазовської державної контори Матвєєвої В.О. від 25.05.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкова справа зберігається на території, на якій проводиться антитерористична операція. Правовідносини, повязані із спадкуванням, врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК). Відповідно до ст.ст. 1233,1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч.1.ст.1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч.1 ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Осіб, які б мали право на обов`язкову долю в спадщині судом не встановлено. Згідно ст.ст. 328, 329 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, спадкове майно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. У відповідності з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved