Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

16 листопада 2020 року Позивач звернувся до суду. В обґрунтування позову посилався на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву №б/н від 09.02.2015 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У подальшому кредитний ліміт збільшувався до 11100 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, що до прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну( збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Позивач надав відповідачу кредит, однак, відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим у нього станом на 24.09.2020 року наявна заборгованість 21365,04 грн., з яких: 10701,22 грн- заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 10701,22 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,0 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн- заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн- заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 10663,82 грн- нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. Просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 21365,04 грн та судові витрати. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 20.11.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. 13.01.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій він з позовом погоджується частково, в задоволенні позову в частині стягнення пені просить відмовити. Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені про день та час місце розгляду справи належним чином, представник позивача в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач має Банківську ліцензію за №22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут ПАТ КБ «Приват Банк». 09.02.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] укладений договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 24.08.2011року кредитний ліміт було збільшено до 11100 грн. (а.с. 14,16). Як вбачається з підписаної [PERSON] анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09.02.2011 року, підписанням цієї Анкети-заяви він згодний з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. 21.04.2011 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». У цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що він з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. Згідно довідки про умови кредитування, встановлений пільговий період 55 днів протягом якого нарахування процентів здійснюється по ставці 0,01 % річних, базова процентна ставка 2,5 % грн в місяць, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за невчасне погашення заборгованості обчисляється за формулою пеня (1)+ пеня (2), де пеня (1) це базова процентна ставка по договору 30 нараховується за кожен день прострочки, пеня (2) це 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки за кредитом або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. Штраф за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань передбачених договором 500 грн+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій( ас.17) До договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містять терміни та поняття, умови обслуговування, обов`язки банку та клієнта, права клієнта, відповідальність сторін та інші умови, який відповідачем не підписаний (а.с. 18-42). Підставами заявленого АТ КБ «Приватбанк» позову є неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору б/н від 09.02.2011 року, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та стягнення заборгованості за тілом кредиту, прострочених відсотків, пені, штрафів, визначених відповідно до вказаних Умов та правил, а також Тарифів банку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Із викладеного вбачається, що передумовою виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Факт використання [PERSON] кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, в якому відображено рух коштів, а саме: отримання, використання, часткове повернення кредиту та випискою по рахунку (ас.51-57). За розрахунком, наданим банком, заборгованість за тілом кредиту у сумі 10701,22 грн. складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 10701,22 грн (ас. 6-11). У позові зазначено, що АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах кредитного ліміту. Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 грн., який в подальшому збільшився і станом на 24.08.2011 року становив 11100 грн. (а.с. 14). Таким чином, розмір заборгованості за тілом кредиту заявлений банком в межах кредитного ліміту підлягає стягненню та становить 10701,22 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені, суд зазначає наступне. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що банком визначено два різних види пені: 1) пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. (сімнадцята колонка розрахунку); 2) пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн накопичувальним підсумком на звітну дату (вісімнадцята колонка розрахунку). Надані позивачем Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09.02.2011 року та Довідка «Про умови кредитування з використанням кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА, 55 днів пільгового періоду» від 21.04.2011 року не містить умов щодо «пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн» та «пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн накопичувальним підсумком на звітну дату», тому вимоги банку про стягнення з відповідача на його користь 10663,82 грн. нарахованої пені задоволенню не підлягають. Разом з тим, згідно Довідки «Про умови кредитування з використанням кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА, 55 днів пільгового періоду» від 21.04.2011 року, підписаної відповідачем, сторонами погоджено розмір пені в сумі 30 грн. на місяць. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.02.2011 станом на 31.05.2015 року вбачається, що за період з 21.04.2011 по 31.05.2015 року заборгованість по пені у відповідача відсутня ( ас.6-8). За розрахунками заборгованості за договором № б/н від 09.02.2011 станом на 30.06.2020 та станом на 24.09.2020 року встановлено, що за вказані періоди відповідач має заборгованість по пені перед позивачем, та банк почав нараховувати пеню відповідачу з 01.08.2015, останнє нарахування пені мало місце 01.09.2019, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути нараховану пеню за період з 01.08.2015 по 01.09.2019 у розмірі 1470 грн. (49 місяців х 30 грн. = 1470 грн.) (ас.9-12,13). Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 10701,22 гривень та заборгованість по пені в сумі 1470,00 гривень, а разом 12171,22 гривень. В позовній заяві та доданих документах зареєстрована адреса проживання відповідача зазначено в Краснопільському районі Сумської області. Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020, затвердженої Кабінетом Міністрів України, утворено у Сумській області Сумський район (з адміністративним центром у місті Суми), зокрема, у складі території Краснопільської селищної територіальної громади, та ліквідовано Краснопільський район. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 1198,14 гривень на користь позивача.

Outcome: partial