overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

15 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 26 лютого 2011 року у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 39, від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 лютого 2011 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.3). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.4), мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

15 січня 2015 року прокурор Козелецького району Чернігівської області в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки, посилаючись на те, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [INFO] разом зі своєю матірю [PERSON] згідно довідки ЛТЕК серія ВТЕ-25 № 009507 від 04.04.1992 [PERSON] є інвалідом з дитинства та має інвалідність другої групи безстроково. Непрацездатний. Внаслідок захворювання [PERSON] потребує встановлення над ним опіки. Бажання стати опікуном [PERSON] виявила його мати [PERSON], [INFO]. Остання має повну цивільну дієздатність, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває, має житловий будинок, перебуває у родинних відносинах з [PERSON], а тому може створити належні умови проживання для інваліда з дитинства. В судовому засіданні прокурор та заявник вимоги заяви підтримали, посилаючись на обставини викладені в заяві та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення прокурора та заявника, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 356 від 10.06.2015 року, у [PERSON] мають місце клінічні ознаки помірної розумової відсталості з дитячим церебральним паралічем (F-71 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду). [PERSON] у звязку з вищезазначеними у нього важким (тобто хронічним та стійким) психічним розладом, позбавлений здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справи докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною особою, а також на встановлення над ним опіки і призначення опікуном заявника [PERSON], яка є його рідною матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

15 січня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про визначення розміру часток учасників спільної сумісної власності після відкриття спадщини у житловій квартирі № 2 в будинку № 37, що по вул. Нововолинська в м. Нововолинську. Вимоги обґрунтовує тим, що спірна квартира належить відповідачам та [PERSON], яка померла 07 лютого 2015 року на праві спільної сумісної власності. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її частку в даному житловому приміщенні. Позивач, разом з [PERSON], є спадкоємцями частки даної квартири, належної померлій [PERSON] На даний час, позивач та його рідна сестра, третя особа [PERSON], що є спадкоємцями першої черги після смерті матері [PERSON], не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки не визначено арифметичні частки співвласників у квартирі, що є спільною сумісною власністю, де 1/5 частка належить спадкодавцю [PERSON] Позивач просить суд визначити розмір часток співвласників квартири, що є рівними і встановити, що кожному належить по 1/5 частині квартири. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав із наведених в позові підстав, просить його задоволити. Третя особа: [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення вимог позивача. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися без поважних причин, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, про, що свідчить судовий виклик, надрукований в газеті «Волинь Нова». Про причини неявки до суду не повідомили. Як зазначено в ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Заслухавши пояснення позивача, пояснення третьої особи, дослідивши наявні письмові докази справи, а саме: копію свідоцтва про право власності на квартиру(а.с. 7), копію свідоцтва про смерть (а.с. 8), копію свідоцтва про народження (а.с. 9), копію технічного паспорта на квартиру (а.с. 10-14) копію паспорта [PERSON] (а.с. 4-7), суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка померла 07 лютого 2015 року, належить кожному по 1/5 частині квартири № 37 будинку № 2, що по Нововолинська в м.Нововолинську. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задоволити та встановити, що кожному із співвласників належить по 1/5 частині даної квартири.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

15 січня 2016 року [PERSON], звернувся до суду з вказаною заявою, в якій послався на наступне. [PERSON], [INFO], мати заявника відповідно, є учасником війни, перебуває на обліку у лікаря - психіатра. Через хворобу вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим потребує стороннього догляду. На теперішній час заявник здійснює за нею догляд та має намір оформити опікунство. Просив суд визнати [PERSON], недієздатною та призначити його в якості опікуна над нею. У судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю та просив про її задоволення. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, за письмовими заявами до суду просили розглядати справу у їх відсутність, щодо задоволення заяви заперечень не мають. Заслухавши учасників процесу, дослідив докази, суд прийшов до наступного. Згідно ч.3 ст.237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На підставі ч.4 ст.63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою:[ADDRESS], що підтверджується ксерокопією паспорта (а.с.8), довідкою №851 від 21 грудня 2015 року про склад сім'ї, виданою Новокиївською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області. Як свідчать амбулаторна картка, медична картка стаціонарного хворого, копія пенсійного посвідчення (а.с.7) та висновок судово - психіатричної експертизи № 124 від 15 березня 2016 року [PERSON] є учасником війни перебуває на обліку, страждає психічним розладом внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду.(а.с.33-37) [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).Який проживає з матір'ю в її будинку та надає допомогу у догляді за нею. Рішенням виконкому Новокиївської ради Снігурівського району Миколаївської області №15 від 21 квітня 2016 року рекомендовано призначити в якості опікуна над [PERSON], її сина [PERSON] Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON], за станом здоров'я потребує стороннього догляду і внаслідок психічного захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. За такого, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню на підставі ст.ст.39-41, 55, 58, 60 ЦК України та ст.ст.236-241 ЦПК України у зв'язку з тим, що внаслідок психічного стану [PERSON], не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому суд визнає її недієздатною та призначає в якості опікуна над нею [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

15 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04 травня 1979 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що у подружжя відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо з 2004 року, позивач фактично створив нову сім'ю. В позові зазначає, що збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 04 травня 1979 року зареєстрували шлюб у Сєверодонецькому відділ ЗАГС Ворошиловградської (Луганської) області, актовий запис № 359, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 5). Неповнолітніх дітей сторони не мають. На час розгляду справи спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони не згодні на примирення, то подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

15 січня 2016 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 05 червня 2004 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського управління юстиції Хмельницької області за актовим записом № 40. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з серпня 2015 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 05 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського управління юстиції Хмельницької області за актовим записом № 40 (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (л.с. 8). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з серпня 2015 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

15 січня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до \~[PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 28 липня 2000 року в Нововолинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис №148. Від спільного шлюбу в подружжя є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та відсутність спільних інтересів. На теперішній час сімя фактично розпалась, з 2009 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Вважає, що примирення і збереження сімї є неможливим, оскільки сімя існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с. 3,4), копії свідоцтв про народження (а.с.4,5), копію паспорта позивача (а.с.6), довідку про склад сімї (а.с.8), суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сімї суперечить інтересам позивача, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд позов задовольняє. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,21 грн. залишити за нею у звязку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

15 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2008 року, актовий запис № 13. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO] Причиною звернення до суду з заявою про розірвання шлюбу стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не зійшлись характерами. Майновий спір та спір з приводу виховання дитини відсутній. Просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, направили на адресу суду заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Таким чином, на підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 12 квітня 2008 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], видане 25.06.2008 р. виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, але мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Згідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей,що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що сторони примирюватись не бажають, втратили взаємні подружні стосунки, між ними виникли відносини які не сприяють збереженню їх сім'ї, обоє не бажають зберігати шлюб і тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Спірних питань про розподіл майна, та виховання дитини між сторонами не виникало. Одночасно, з урахуванням приписів ст.113 СК України, суд вважає за необхідне залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі: «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

15 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved