Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

16 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про передачу в заклад заставленого майна та звернення стягнення вказуючи, що відповідно до кредитно-заставного договору № DO0FAN90944770 від 25 квітня 2008 року відповідач отримала від позивача кредит в розмірі 57718грн 92 коп зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,52 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 24 квітня 2015 року. У забезпечення виконання зобов*язань за кредитно-заставним договором [PERSON] передала позивачеві в заставу автомобіль DAEWOO модель MATIZ, рік випуску 2008, тип: легковий хетчбек, № кузова/шасі : [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER]. Станом на 19 січня 2015 року [PERSON] має заборгованість за кредитно-заставним договором у розмірі 19648 гривень 17 копійок, яка складається із : заборгованості за кредитом у розмірі 16072 гривні 81 копійка, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1266 гривень 54 копійки, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 292 гривні 62 копійки, пені за несвоєчасність виконання зобов*язань в розмірі 842 гривні 48 копійок, фіксованої частини штрафу в розмірі 250 гривень та процентної складової штрафу в розмірі 923 гривні 72 копійки. Позивач просить вилучити у відповідача [PERSON] та передати в заклад банку належний на праві власності відповідачці автомобіль DAEWOO модель MATIZ, рік випуску 2008, тип: легковий хетчбек, № кузова/шасі : [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER] та комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) на вказаний автомобіль; звернути стягнення на предмет застави - автомобіль DAEWOO модель MATIZ, рік випуску 2008, тип: легковий хетчбек, № кузова/шасі : [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності шляхом продажу вказаного автомобілю ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого із зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для подальшої реалізації, а також продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ. Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст. 74,76 ЦПК України шляхом публікації оглошення.. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до п.2.1 кредитно-заставного договору № DO0FAN90944770 від 25 квітня 2008 року банк зобов*язується надати позичальникові - [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених у договорі, а позичальник зобов*язується прийняти, належним чином використати, повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним, а також інші платежі за користування ним (а.с.12-18). Згідно п.п. 17.1.1, 17.1.5, 17.1.6,17.1.9 кредитно-заставного договору сторони узгодили суму кредиту - 57718 гривень 92 копійки, процентну ставку в розмірі 8,52%, строк повернення кредиту - 24 квітня 2015 року та період сплати чергових платежів - з «24» по «28» число кожного місяця. 25 квітня 2008 року [PERSON] отримала кредитні кошти, що підтверджується ордером- розпорядженням № AFR240026 (а.с.19). Пунктом 6.2.4 вказаного договору передбачено, що позичальник зобов*язаний погасити кредит в порядку, в сумах і в строки, що передбачені п.п.12.2.6, 17.1.5 відповідно до узгодженого графіку (а.с.18). Пунктом 2.2 кредитно-заставного договору № DO0FAN90944770 від 25 квітня 2008 року передбачено, що для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов*язань за договором, він надає банку в заставу предмет застави, яким відповідно до п. 17.9 вказаного договору є належний [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а..с.23) автомобіль DAEWOO MATIZ, 2008 року випуску № кузова/шасі : [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER]. Згідно п.12.1 кредитно-заставного договору сторони визначили, що подіями дефлоту для даного договору вваажаються, зокрема, затримання сплати позичальником частини наданого кредиту та/або процентів щонайменше як на один місяць; перевищення заборгованості більше як на 10 % наданого кредиту; несплата позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% наданого кредиту. Пунктом 13.1 кредитно-заставного договору передбачено, що після настання події дефолту та спливу строку, встановленого в п. 12.2.5 договору для добровільного погашення забезпечених вимог, предмет застави може бути використаний для задоволення з його вартості всіх забезпечених вимог у їх максимальному розмірі. Листом від 25 грудня 2008 року позивач по справі повідомляв [PERSON] про зміну розміру відсоткової ставки (а.с.20). Як вбачається із розрахунку позивача по справі (а.с.5-8) заборгованість [PERSON] за кредитно-заставним договором № DO0FAN90944770 від 25 квітня 2008 року станом на 19 січня 2015 року становить 19648 гривень 17 копійок і складається із : заборгованості за кредитом у розмірі 16072 гривні 81 копійка, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1266 гривень 54 копійки, заборгованості по комісії за користування кредтом в розмірі 292 гривні 62 копійки, пені за несвоєчасність виконання зобов*язань в розмірі 842 гривні 48 копійок, фіксованої частини штрафу в розмірі 250 гривень та процентної складової штрафу в розмірі 923 гривні 72 копійки. Листом від 18 грудня 2014 року № 30.1.0.0/2-722 ПАТ КБ «Приватбанк» повідомляло відповідачку по справі про наявність заборгованості за кредитно-заставним договором від 25 квітня 2008 року, пропонувало її погасити та попереджало про намір звернути стягнення на предмет застави (а.с.9). Згідно п. 13.9 договору за вибором банку звернення стягнення на предмет застави може здійснюватися в судовому порядку відповідно до розділу ІV Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов кредитно-заставного договору. Пунктом 14.2 кредитно-заставного договору № DO0FAN90944770 від 25 квітня 2008 року передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов*язань, передбачених п.п.6.2.2, 6.2.3 договору щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Згідно п.14.3 вказаного договору у випадку порушення позичальником зобов*язання щодо повернення основної суми кредиту, передбачених п.п.6.2.4 позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Пунктом 14.9 договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов*язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов*язаний сплатити штраф в розмірі 250 гривень плюс 5% від суми невиконаного зобов*язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов»язків. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов*язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.2 ст. 575 ЦК України закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя, або за його наказом - у володіння третій особі. Згідно до ст.590 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли забов*язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1 Закону України «Про заставу» визначає, що застава - це спосіб забезпечення зобов*язань, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 44 Закону України «Про заставу» якщо заставодавець всупереч вимогам закону чи договору не передасть предмет застави у володіння заставодержателю, наприклад, у разі закладу, то заставодержатель вправі звернутись з позовом про передачу заставленого майна у його володіння незалежно від настання терміну виконання зобов»язання, забезпеченого заставою. Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині надання позивачу повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого слід відмовити, оскільки зазначені вимоги не грунтуються на законі. В іншій частині позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати, пов*язані зі сплатою судового збору (а.с.1) в розмірі 243 грн 60 коп. На підставі ст.ст.526, 572, 590, 629 ЦК України, ст.ст.1,44 Закону України «Про заставу»,

Outcome: partial