Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

15.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 20.07.2021 року, обґрунтовуючи тим, що [INFO] померла її матір - [PERSON] , яка 04.02.2005 року склала заповіт на належне їй майно на ім`я своїх дочок: [PERSON] та [PERSON] , заповівши кожній по 2,32 га земельної ділянки (паю). [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняла та [INFO] померла. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було встановлено факт, що станом на 14.07.2006 року вона - [PERSON] проживала разом із спадкодавцем - [PERSON] , після чого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А. була відкрита спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 12.07.2021 року їй було відмовлено у прийнятті документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Враховуючи, що у добровільному порядку вирішити питання щодо права на спадкове майно неможливо, просила у судовому порядку визнати за нею у порядку спадкування, після померлої [INFO] [PERSON] , право на земельну частку ( пай), загальною площею 4,62 умовних кадастрових гектарів в межах території Фурсівської сільської ради Київської області, та залишити за нею судові витрати, без відповідного відшкодування. 22.07.2021 року судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та постановлено ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун Каріни Анатоліївни належним чином завіреної копії спадкової справи з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти) щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . 18.08.2021 року на виконання ухвали суду від 22.07.2021 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. подано належним чином завірену копію спадкової справи №28/2021 з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна померлого померлої [INFO] [PERSON] . Позивач - [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, 27.08.2021 року представник позивача, адвокат Каракой Т.В., подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач - Фурсівська сільська об`єднана територіальна громада представника до суду не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти вимог [PERSON] не заперечує та вважає за доцільне їх задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.11), [INFO] у віці 82 років в селі Матюші Білоцерківського району Київської області померла [PERSON] . З матеріалів справи (а.с.18-20), вбачається, що у книзі реєстрації сертифікатів КСА «Матюші» в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за [PERSON] зареєстровано під № 111 право на земельну частку (пай) у розмірі 2,32 в умовних кадастрових гектарах, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВВК № 184279 від 29.09.2004 року, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серії КВ № 0079620, виданого згідно розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 27 від 27.12.1996 року, а також зареєстровано під № 112 право на земельну частку (пай) у розмірі 2,32 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату серії КВ № 0079621, виданого згідно розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 27 від 27.12.1996 року. З довідки Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 09.12.20217 року за № 02-14/355 (а.с.22) та довідки від 22.06.2021 року за № 02-31/193 ( а.с.66- на звороті), вбачається, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) в розмірі 4,64 на умовних кадастрових гектарів, державний акт на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не видавався, згідно схеми розподілу номер земельних ділянок: 365-366. 04.02.2005 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та зареєстрований у реєстрі за № 17 (а.с.60), яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належне їй право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСА «Матюші» Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВВК № 184279 від 29.09.2004 року, заповідає [PERSON] ; та належне їй право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСА «Матюші» Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджено сертифікатом серії КВ № 0079621, виданого у 1996 році Білоцерківською районною державною адміністрацією, заповідає [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.12), [INFO] у віці 66 років в селі Матюші Білоцерківського району Київської області померла [PERSON] . З довідки Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 09.12.2020 року за № 02-31/620 ( а.с.21,52) вбачається, що [PERSON] ,1924 року народження, проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та за вказаною адресою на день її смерті постійно проживала її дочка - [PERSON] , [INFO] . 16.02.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі № 357/11802, провадження № 2-о/357/42/21 ухвалено рішення, яке набрало законної сили 19.03.2021 року (а.с.13-16), про встановлення юридичного факту, а саме: судом встановлено факт, що станом на час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за однією адресою: в будинку [ADDRESS] , та встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] . 21.04.2021 року позивач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун Каріни Анатоліївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] ( а.с.45). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємці). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. У даному випадку, спадкоємець за заповітом - [PERSON] заяву про відмову від спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] у встановлений строк не подавала, померла [INFO] , тобто після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, та не прийняла спадщину у визначений законодавством строк, тому підстави для переходу її частки у спадщині до іншого спадкоємця за заповітом та спадкової трансмісії відсутні. Так, з матеріалів спадкової справи № 28/2021 ( а.с. 44-70) вбачається, що із заявою прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] звернулася лише позивач - [PERSON] , а інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталася та докази щодо прийняття останньою спадщини відсутні. Таким чином, позивач має право на прийняття після померлої [INFO] [PERSON] спадщини за заповітом на земельну частку (пай), загальною площею 2,32 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСА «Матюші» Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0079621, виданого згідно розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 27 від 27.12.1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 112, та на прийняття спадщини, після померлої [INFO] [PERSON] , за законом, а саме: на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСА «Матюші» Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВВК № 184279 від 29.09.2004 року, враховуючи, що спадкоємець за заповітом - [PERSON] спадщину не прийняла, інші спадкоємці відсутні, а позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається такою, що прийняла спадщину, адже протягом встановленого ст. 1270 ЦК України, вона не заявила про відмову від неї. Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.81 ч.1 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с.1) та у позовній заяві заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved