Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

16.01.2020 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20.06.2015 вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №143. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя та обов`язки, втрати почуття любові та поваги один до одного, відсутнє взаєморозуміння. На підставі цього в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що стали зовсім чужими людьми. Спільного бюджету не мають та спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач просить шлюб розірвати, оскільки не вбачає можливості примирення. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. 25.03.2020 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.06.2015, у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №143, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.10.2015, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 462, [INFO] , народився [PERSON] , батьками якого, є [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, фактичним припиненням шлюбних відносин, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання і суперечить інтересам позивача. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище позивачки залишити « [PERSON] » на підставі її особистої заяви від 25.03.2020.

Outcome: approved