Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

16.09.2014р. ПАТ Дельта Банк звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] (третя особа ТОВ Торгова група Лідер Плюс) про звернення стягнення на предмет іпотеки домоволодіння, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Полкова, буд.7, що складається з житлового будинку загальною площею 601 кв.м, огорож, споруд та замощення та земельну ділянку, площею 0,0707 га, що розташована на території Жовтневого району м. Дніпропетровська, вул. Полкова, буд. 7, належні відповідачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №699000031695004/31 від 29.12.2011р., яка станом на 12.06.2014р. складає 6\~036 534 грн. 63 коп., у т.ч. заборгованість за кредитом 5638460,41 грн. (3788000 грн. за строковим кредитом, 1850460,41 грн. за простроченим кредитом), по відсотках - 327180 грн. 79коп. (за строковими відсотками - 57465,95 грн., за простроченими відсотками 269714,84 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 67313,30 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 3580,13 грн. шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві посилався на те, що 29.12.2011р. між ПАТ [PERSON] та ТОВ Торгова група Лідер Плюс був укладений Генеральний кредитний договір №699000031695004, згідно з п.1.1 якого ПАТ [PERSON] відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановив позичальнику загальний кредитний ліміт в розмірі 5 000 000 грн, а позичальник зобовязався повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені договором та договорами про внесення змін та доповнень до цього договору не пізніше 26.12.014р. В подальшому, до цього договору додатково укладалися додаткові договори. В забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору, між ПАТ [PERSON] та відповідачем було укладено іпотечний договір №699000031695004/31 від 29.12.2011р., посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5383, а 11.05.2012р. між тими самими сторонами було укладено наступний іпотечний договір №699000031695004/32, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 11576, до даного іпотечного договору було укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 699000031695004/32 від 11.05.2012р., укладений від 13.08.2012р., посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 9232, договір №2 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №699000031695004/32 від 11.05.2012 року, укладений від 28.05.2013р, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3610. За умовами цих договорів відповідач зобовязався забезпечити зазначеним вище майном виконання позичальником зобовязань за Генеральним кредитним договором № 699000031695004 від 29.12.2011р. з будь-якими змінами та доповненнями до нього, що укладені та можуть бути укладені в подальшому, що був укладений між позичальником та іпотекодержателем. Внаслідок невиконання боржником зобовязання за кредитним договором, станом на 12.06.2014р. утворилася заборгованість у розмірі 6 036 534 грн. 63 коп., у т.ч. заборгованість за кредитом 5638460,41 грн. (3788000 грн. за строковим кредитом, 1850460,41 грн. за простроченим кредитом), по відсотках - 327180 грн. 79коп. (за строковими відсотками - 57465,95 грн., за простроченими відсотками 269714,84 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 67313,30 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 3580,13 грн. 19.03.2014р. між ПАТ [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір про купівлі-продажу прав вимоги (про заміну кредитора у зобовязанні), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 492. Відповідно до п.2.3 цього договору права вимоги за вказаним вище кредитом перейшли до позивача. Отже, посилаючись на ст.ст. 11, 549, 525, 526, 550 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 33 Закону України «Про іпотеку», позивач просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 02.06.2015р. - а.с. № 225) в судове засідання 17.06.2015р. не зявився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним. В заяві до суду від 15.06.2015р. просив розглянути справу за його відсутності та без фіксації технічними засобами (а.с. № 224). Відповідач [PERSON] та третя особа ТОВ Торгова група Лідер Плюс в судові засідання, призначені на 28.10.2014р., 11.12.2014р., 05.02.2015р., 26.03.2015р., 21.05.2015р. та 17.06.2015р. не зявилися та представників не направили, про дату та час слухання справи кожного разу був повідомлялися належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 173), судові виклики повернулися до суду поштою із примітками «за закінченням терміну зберігання» стосовно відповідача та «за адресою відсутній» - стосовно третьої особи (а.с. № 181-182, 183-184, 185, 192, 204-205, 209-210, 211-213, 221-222) та через оголошення у пресі в судове засідання на 17.06.2015р. (а.с. №227). В судові засідання відповідач та третя особа заяв про відкладання слухання справи не надавали, про причини неявки суд не повідомили. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами, а також на підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України винести по справі заочне рішення суду. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.12.2011р. між ПАТ [PERSON] та ТОВ Торгова група Лідер Плюс був укладений Генеральний кредитний договір №699000031695004, згідно з п.1.1 якого ПАТ [PERSON] відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановив Позичальнику загальний кредитний ліміт в розмірі 5 000 000 грн. (пять мільйонів грн.. 00 коп.), а позичальник зобовязався повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені договором та договорами про внесення змін та доповнень до цього Договору не пізніше 26.12.014р. (а.с. № 16-19). В подальшому до цього договору додатково укладалися додаткові договори (а.с. № 20-27). В забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору, між ПАТ [PERSON] та відповідачем було укладено іпотечний договір №699000031695004/31 від 29.12.2011р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5383 (а.с. № 28-33) із подальшими змінами до нього (а.с. № 34-37), а 11.05.2012р. між тими самими сторонами було укладено наступний іпотечний договір №699000031695004/32, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 11576 (а.с. № 38-43), до даного іпотечного договору було укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 699000031695004/32 від 11.05.2012р., укладений від 13.08.2012р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 9232 (а.с. № 44-45), договір №2 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №699000031695004/32 від 11.05.2012р., укладений від 28.05.2013р, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3610 (а.с. № 46-47). За умовами цих договорів відповідач зобовязався забезпечити належним йому майном - домоволодінням, розташованим за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Полкова, буд.7, що складається з житлового будинку загальною площею 601 кв.м., огорож, споруд та замощення і земельною ділянкою, площею 0,0707 га. за цією адресою, виконання позичальником зобовязань за Генеральним кредитним договором №699000031695004 від 29.12.2011р. з будь-якими змінами та доповненнями до нього, що укладені та можуть бути укладені в подальшому, що був укладений між позичальником та іпотекодержателем. Банк виконав взяті на себе зобовязання та видав кредит, що підтверджується копіями меморіальних ордерів (а.с. № 48-60). Внаслідок невиконання боржником зобовязання за кредитним договором, станом на 12.06.2014р. утворилася заборгованість у розмірі 6 036 534 грн. 63 коп., у т.ч. заборгованість за кредитом 5638460,41 грн. (3788000грн. за строковим кредитом, 1850460,41 грн. за простроченим кредитом), по відсотках - 327180 грн. 79коп. (за строковими відсотками - 57465,95 грн., за простроченими відсотками 269714,84 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 67313,30 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 3580,13 грн., що підтверджується розрахунком та виписками по особовим рахункам (а.с.№15, 61-104). 19.03.2014р. між ПАТ [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір про купівлі-продажу прав вимоги (про заміну кредитора у зобовязанні), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 492. Відповідно до п.2.3 цього Договору права вимоги за вказаним вище кредитом перейшли до позивача (а.с. № 105-107). Зазначене вище майно належить відповідачу на підставі правовстановлюючих документів, копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. № 142-153). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Але взяті на себе зобов'язання за вказаними кредитним договором позичальник не виконує стосовно своєчасного повернення сум отриманих кредитів та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитними договорами терміни. Ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ст. 1050 ЦК України). Правовідносини з приводу відступлення права вимоги регулюються Главою 73 «Факторинг» ЦК України, оскільки відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідачу направлялися повідомлення про відступлення права вимоги з проханням погасити заборгованість (а.с. 108-116). Між тим, ці вимоги не виконані. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003р. іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Нормою ст.3 вказаного закону передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Як роз'яснив Пленум ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 41 своєї постанови № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. При вирішенні даного спору про звернення стягнення на предмет іпотеки, на виконання вимог п. 41 постанови Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5, з метою встановлення співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, судом було встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором станом на 12.06.2014р. утворилася заборгованість у розмірі 6 036 534 грн. 63 коп. Вартість предмету іпотеки, погоджена іпотекодержателем та відповідачем, в укладеному між ними договорі іпотеки становить: домоволодіння 1\~033 665 грн. (а.с. № 28), земельної ділянки 1 507 000 грн. (а.с. № 38). З огляду на що, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Дедьта Банк» є співмірними, доведеними та обґрунтованими. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. №5, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Отже, враховуючи вищезазначене, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором та договором іпотеки, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення даних договорів в належній формі, встановлено невиконання відповідачем [PERSON], як поручителем, на відміну від кредитора, своїх зобов'язань за іпотечними договорами, а також встановлена наявність у позивача права звернути стягнення в такому випадку на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, зважаючи на вимоги ст. 16 ЦК України та ст. 39 Закону України «Про іпотеку», підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3\~654 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 1), та 420 грн. в рахунок відшкодування судових витрат позивача, повязаних із публікацією оголошення про виклик відповідача до суду у пресі, що підтверджується платіжним дорученням, а всього 4\~074грн. (а.с. № 220, 226, 227). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved