Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

15.06.2021 року до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача інфляційних збитки у сумі 40300 грн. та 3% процентів за користування грошовими коштами у сумі 24986,3 грн. за період прострочення виконання рішення суду з 05.07.2019 р. по 04.03.2021 р., а також провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, які складаються з 908 грн. судового збору та 2000 грн. витрат на правову допомогу, надану адвокатом. В обґрунтування позову вказує про те, що за постановою Харківського апеляційного суду від 04.07.2019 р. рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2019 р. змінено в частині розміру відшкодування моральної шкоди, стягнуто з відповідача на користь позивача 500000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вказане рішення того ж дня набрало законної сили, за постановою Верховного Суду від 18.12.2020 р. залишено без змін, зупинення його виконання не відбувалося. Однак, в/ч [NUMBER] виконала рішення лише 04.03.2021 р. Тому позивач звертається до суду з вказаним позовом. За ухвалою від 18.06.2021 р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 14.07.2021 р. 08.07.2021 р. було надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказали, що після винесення Харківським апеляційним судом постанови від 04.07.2019 р. ними була направлена заявка до вищого органу управління на отримання коштів для виконання вказаного рішення, за результатами якої кошти на їх адресу не надходили. Після чого ними неодноразово направлялись заявки на додаткове фінансування для виконання рішення суду. Зазначили, що в/ч [NUMBER] являється розпорядником бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України третього рівня, тому лише після надходження коштів на їх рахунки вони могли виконати вказане рішення суду. Вважають, що грошові зобов'язання, відповідальність за невиконання яких передбачена ст. 625 ЦК України, передбачають договірні правовідносини, а відносини між ними та позивачем мали виключно публічно-правовий характер, а тому стягнення 3% річних за користування грошовими коштами за період прострочення виконання рішення суду є безпідставним (а.с. 43, 44). 16.08.2021 р. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано на розгляд судді Стригуненку В.М. (а.с. 61, 62). Представник позивача надала заяву про підтримку позову, розгляд справи за її та позивача відсутності (а.с. 95, 96). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 80), однак в судове засідання їх представник не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, поважності неявки не убачається. Тому, суд ухвалив провести розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами справи. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. За постановою Харківського апеляційного суду від 04.07.2019 р. рішення Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~01.02.2019\~р.\~змінено в\~частині розміру\~відшкодування моральної\~шкоди,\~стягнуто з\~в/ч\~ [NUMBER] \~на користь\~ [PERSON] \~500000\~грн.\~в рахунок\~відшкодування моральної\~шкоди(а.с. 10-15). За постановою Верховного Суду від 18.12.2020 р. рішення Київського\~районного суду\~міста Харкова\~від 01\~лютого 2019\~року у\~незміненій після\~апеляційного перегляду\~частині та\~постанову Харківського\~апеляційного суду\~від 04\~липня 2019\~року було\~залишено без\~змін(а.с. 16-22). 04.03.2021 р. на рахунок позивача, відкритого в АТ «Ощадбанк», надійшли грошові кошти у сумі 500000 грн. у вигляді безготівкового зарахування в рахунок відшкодування моральної шкоди за рішенням суду від 04.07.2019 р.(а.с. 23). Відповідач посилався на неможливість виплатити раніше позивачу кошти, присуджені до стягнення за рішенням суду, через ненадходження їх на їхні рахунки на підставі поданих ними неодноразових заявок. На підтвердження чого надали суду: заявки на бюджетні асигнування до кінця 2021 р. за загальним фондом станом на 04.01.2021 р. та станом на 29.01.2021 р., детальні розрахунки потреби в коштах за бюджетною програмою на 2021 р., а також листи Центральному управлінню безпеки військової служби ЗСУ та командиру в/ч [NUMBER] , в яких просили внести зміни до кошторису в/ч [NUMBER] на 2021 р. для сплати за постановою суду суми моральної шкоди та судового збору [PERSON] (а.с. 45-52). Спір у цій справі виник внаслідок несвоєчасної сплати відповідачем стягнутих на підставі рішення суду грошових коштів на відшкодування моральної шкоди. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами\~захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди . Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на\~користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття\~599 ЦК України). Відповідно до статті\~611 ЦК України\~в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зобов`язання виникають і із завдання шкоди. Оскільки відшкодування шкоди можливе і в грошовій формі, то у даному випадку між сторонами виникло грошове зобов`язання, оскільки одна сторона зобов`язана сплатити певну, визначену грошову суму стягувачу. У разі виникнення спору щодо відшкодування шкоди та вирішення його у судовому порядку, визначення конкретного розміру шкоди, тобто грошового зобов`язання здійснюється судом у порядку, передбаченому, у разі, якщо позивачем є фізична особа, ЦПК України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу\~I\~«Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами,\~що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу\~грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У рішенні суду визнано грошові зобов`язання військової частини, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню, оскільки позивач не повинен нести збитків від знецінення грошових коштів, які стягнуті на його користь на захист порушеного права. При цьому, зупинення виконання рішення не впливає на реалізацію особою права за захист майнового інтересу, оскільки за змістом частини другої статті\~625 ЦК України\~нарахування інфляційних\~втрат на\~суму боргу\~та трьох\~процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Такого правового\~висновку дійшов\~Верховний Суд\~у постанові\~від 19\~червня 2019\~року у справі № 646/14523/15-ц (провадження №\~14-591цс18), а також аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~263\~ЦПК України\~при виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~враховує висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного Суду. Посилання відповідача на неможливість виплатити вчасно позивачу кошти, присуджені до стягнення за рішенням суду, через ненадходження їх на їхні рахунки на підставі поданих ними неодноразових заявок суд не бере до уваги, оскільки інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних підлягають нарахуванню незалежно від вини боржника. З матеріалів цивільної справи вбачається, що за рішенням Харківського апеляційного суду від 04\~липня 2019\~року стягнуто з в/ч [NUMBER] на користь [PERSON] 500000\~грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Того ж дня рішення набрало законної сили, і з того часу зобов'язання військової частини відшкодувати шкоду стало конкретизоване і визначене. І з указаного часу воно мало бути виконане. Однак виконано воно було фактично лише 04 березня 2021 року. За правилом ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, для\~стягнення з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період: з наступного дня після набрання рішенням законної сили до фактичного виконання рішення суду, тобто з 05.07.2019 р. по 04.03.2021 р. Звертаючись до\~суду з\~позовом, [PERSON] на підставі частини другої статті 625 ЦК України у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду просив стягнути з в/ч [NUMBER] інфляційні збитки у сумі 40300 грн. та 3% проценти річних за користування грошовими коштами у сумі 24986,3 грн., на підставі зроблених розрахунків. Разом з тим, суд зробив свої розрахунки вказаних компенсаційних відшкодувань за період з 05.07.2019 р. по 04.03.2021 р. Розрахунок 3% річних Період розрахункуКількість днів прострочкиСума боргуПроцентна ставкаСума процентів \~05.07.2019\~-\~31.12.2019\~180\~500000\~37397,26 \~01.01.2020\~-\~31.12.2020\~366\~500000\~3\~15000 01.01.2021\~-\~04.03.202163\~500000\~3\~2589,04 \~Разом\~609\~\~\~24986,30 Розрахунок інфляційних збитків Місяць Індекс інфляції Липень 2019\~99,4% \~Серпень 2019\~99,7% Вересень 2019100,7% Жовтень 2019\~100,7% Листопад 2019100,1% Грудень 201999,8% Січень 2020100,2% Лютий 202099,7% Березень 2020100,8% Квітень 2020100,8% Травень 2020100,3% Червень 2020100,2% Липень 202099,4% Серпень 202099,8% Вересень 2020100,5% Жовтень 2020101% Листопад 2020101,3% Грудень 2020100,9% Січень 2021101,3% Лютий 2021101% Сукупний індекс інфляції становить 107,843%. Інфляційні нарахування = 500000 грн. (сума боргу) х 107,843% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 500000 грн. (сума боргу) = 39216,90 грн. Таким чином, внаслідок несвоєчасного виконання рішення суду з відповідача підлягає стягненню 64203,2 гривень, що складається з: інфляційних збитків у сумі 39216,90 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми 24986,30 гривень, що дещо менше вимог позивача, а приведений ним розрахунок суми інфляційних збитків не є коректним, оскільки не включає індекс інфляції за грудень 2019 р. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивачем разом з позовною заявою до суду було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, на загальну суму 2908 грн., який складається з судового збору 908 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 2000 грн., які обґрунтовані та підтверджені: квитанцією про сплату судового збору у сумі 908 грн.; договором про надання правової допомоги від 17 травня 2021 р. та додатковою угодою № 1 до цього Договору від 17 травня 2021 р., укладених між [PERSON] та адвокатом Кужелєвою С.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000712 від 16.01.2017 р.), відповідно до яких вартість послуг адвоката за годину роботи становить 500 грн.; актом № 1 приймання-передачі послуг, наданих відповідно до вказаного Договору, за яким вартість попереднього опрацювання матеріалів спірних правовідносин, опрацювання законодавчої бази, формування правової позиції та пошук судової практики (2 години) та підготовка процесуальних документів (позовної заяви) (2 години) склала 2000 грн.; квитанцією серії АБ № 11/20 від 17.05.2021 р. про сплату 2000 грн. за правову допомогу адвоката Кужелєвої С.В. (а.с. 26-32). Внаслідок часткового задоволення позову підтверджені судові витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що заявлені позовні вимоги задоволено частково в загальній сумі 64203,2 грн., що складає 98,34% від заявленої позивачем суми (ціни позову), що становить 65286,30 грн., суд дійшов до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 892,93 гривень (98,34% від 908 грн.) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1966,8 гривень (98,34% від 2000 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial