Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

16.03.2020 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У позові зазначає, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON] , яка на даний час проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.03.2020 позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 27.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатком. 01.07.2020 від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Зазначає, що 06.09.2017 Ульяновським районним судом Кіровоградської області було ухвалено заочне рішення у справі № 402/810/17 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26.06.2017 до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду було встановлено, що дитина перебуває на утриманні [PERSON] . Позивач дане рішення не оскаржував та воно набрало законної сили. Постановою державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Примак К.В. було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивачу відомо про існування означеного виконавчого провадження, що підтверджується копіями чеків про добровільне перерахування аліментів. 20.08.2018 шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області у справі № 402/570/18. Крім того, цим рішенням встановлено, що фактичні шлюбні відносини сторони припинили, проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні відповідача. Відповідач зазначає, що з моменту фактичного розірвання шлюбних відносин між сторонами - вересень 2017 по 01.11.2019 дитина постійно проживала з матір`ю, будь-яких перешкод батьку у спілкуванні з дитиною відповідач не чинила. 01.11.2019 [PERSON] взяв дитину зі згоди матері до себе в Київську область на три дні про що написав розписку. Проте, позивач дитину не повернув та з 06.11.2019 перестав відповідати на телефонні дзвінки. [PERSON] зазначає, що станом на 01.07.2020 [PERSON] неправомірно утримує дитину у себе та не дає матері реалізувати свої права та обов`язки по відношенню до малолітньої дитини. Крім того, в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 402/784/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Вважає, що позивачем надано докази, які не підтверджують факт проживання дитини разом з ним. [PERSON] подано до суду клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 14.07.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, з тексту якої вбачається, що [PERSON] заперечує щодо доводів відповідача. Вказує на те, що [PERSON] сама зазначає, що з 01.11.2019 дитина проживає разом із ним. Відповідач самоусунулась від утримання дитини та безпідставно одержує присуджені періодичні платежі - аліменти, які не витрачає за цільовим призначенням. Позивач звертає увагу, що 06.03.2020 подав до суду позовну заяву про звільнення його від сплати аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів, наразі провадження у справі відкрито, кінцеве рішення не прийнято. 30.07.2020 від [PERSON] до суду надійшли заперечення, у яких остання зазначає, що аліменти, які надходять від позивача за рішенням суду, зберігаються на відповідному соціальному рахунку та не витрачаються взагалі. Позивач перешкоджає відповідачу брати участь в утриманні та вихованні дитини. Рішення суду про визначення місця проживання дитини з батьком не приймалось. Вважає, що одночасне стягнення аліментів на утримання дитини і з батька, і з матері неможливе, оскільки спочатку слід зупинити або припинити стягнення аліментів на утримання дитини з батька за рішенням суду, що зроблено не було. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою від 01.09.2020 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 30.11.2020 суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою від 14.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору. В обґрунтування заявленого клопотання [PERSON] зазначала, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва визначено місце проживання дитини разом із матір`ю. Ухвалою від 12.10.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору. В обґрунтування заявленого клопотання [PERSON] зазначала, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, яке залишено без змін Київським апеляційним судом, визначено місце проживання дитини разом із матір`ю. В судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Повідомляє, що станом на 12.10.2021 дитина проживає разом з ним, перебуває на його повному утриманні, відповідач не виконує своїх обов`язків щодо утримання дитини, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 06.08.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20.08.2018 у справі № 402/570/18. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05.01.2017 серії [NUMBER] . Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2017 у справі № 402/810/17 позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26.07.2017 до досягнення дитиною повноліття. В провадженні Києво-Святошинського ВР ДВС ГТУЮ у Київській області на виконанні перебуває виконавчий лист, виданий на примусове виконання вказаного рішення про стягнення аліментів. Станом на 01.01.2020 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, що підтверджується довідкою-розрахунком від 08.01.2020 ВП № 59577084. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що з 01.11.2019 [PERSON] постійно проживає разом з позивачем - [PERSON] . Крім того, на підтвердження даних обставин позивачем надано суду відповідні документи (довідка від 13.11.2019 № 1419, акт від 08.11.2019, акт від 30.01.2020, акт оцінки потреб сім`ї/особи від 22.01.2020, висновок оцінки потреб сім`ї від 22.01.2020). Матеріали справи містять документи на підтвердження численних звернень [PERSON] до правоохоронних та інших органів щодо, на її думку, неправомірних дій позивача. У провадженні Ульянівського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа № 402/190/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на стягнення безпідставно отриманих коштів. Згідно відомостей, які містяться у ЄДРСР, провадження у справі зупинено. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2020 у справі № 402/784/19 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та визначено місце проживання [PERSON] разом із матір`ю. Зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини з ним залишено без задоволення. Згідно відомостей, які містяться у ЄДРСР, постановою Київського апеляційного суду від 06.10.2021 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 141, 180 СК України). Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені в ст. 181 СК України, за змістом ч. 3 якої кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті, бере до уваги, що дитина з 01.11.2019 фактично проживає разом з позивачем, матеріали справи не містять відомостей, що рішення суду про визначення місця проживання [PERSON] разом із [PERSON] виконано, беручи до уваги стан здоров`я дитини, її вік, з урахуванням матеріального стану обох батьків, мінімального гарантованого та рекомендованого розмірів аліментів на дитину відповідного віку, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти утримання дитини в заявленому позивачем розмірі щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України. Суд зазначає, що у разі зміни фактичного місця проживання дитини, відповідач не позбавлена права звернутись до суду із позовними вимогами про припинення стягнення з неї аліментів на користь [PERSON] . При вирішенні позовних вимог суд виходить з інтересів дитини, оскільки остання має бути захищена та отримувати належне утримання від батьків. На думку суду, неприязні відносини між останніми, а також тривалі судові процедури щодо визначення місця проживання дитини, наявність судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини на користь матері, з якою донька фактично не проживає, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини на користь батька. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них; а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Питання судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved