Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

16.06.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення авансового платежу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.12.2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір №1 доручення на ведення справ, пов`язаних із еміграцією та працевлаштуванням за кордоном, предметом якого було надання відповідачем послуг з приводу отримання інформації, надання допомоги у відкритті візи, та інші супутні відомості пов`язані із еміграцією до Канади. Того ж дня, мною передано відповідачу грошову суму у розмірі 700 доларів США у якості передоплати (авансу), що на день складання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ 18 963 гривні. Станом на день подачі позовної заяви, відповідач не приступив до виконання взятих на себе обов`язків, хоча з часу укладання договору минуло більше чотирьох років. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на його користь 18 963 гривні сплаченого авансового платежу. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов слід задовольнити з нижче наведених підстав. Судом встановлено, що за умовами договору №1 від 17.12.2016 року, укладеного між сторонами, [PERSON] зобов`язався надати [PERSON] послугу з приводу отримання інформації, надання допомоги у відкритті візи, працевлаштуванні та інші супутні відомості, пов`язані із еміграцією (п.1.1 Договору). Позивач просить суд стягнути з відповідача сплачений останньому ним авансовий платіж у сумі 700 доларів США, що на день складання позовної заяви еквівалентно за офіційним курсом НБУ 18 963 грн. Відповідач не заперечує факту невиконання ним умов вказаного Договору та визнає позов у повному обсязі. За змістом ч.1 ст.82 ЦПК України: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і у встановлений законом строк. Відповідно до вимог ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. Отже, зважаючи на те, що у справі містяться належні докази факту передачі позивачем відповідачу авансу у сумі 700 доларів США на умовах Договору № 1 від 17.12.2016 року, а відповідачем не спростовано даний факт та факт невиконання ним умов цього договору, а натомість - відповідач визнав позов у повному обсязі - авансовий платіж підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 11, 509, 526, 527, 570, 610, 611, 626, 628, 629

Outcome: approved