Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

15.10.2014 року ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.08.2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ «КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ «КБ «Приватбанк». Кредитний ліміт може бути змінено за рішенням Банку, на що Клієнт ([PERSON].) надала свою згоду. Також відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем Договір, що підтверджується її підписом. При укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 6.5 «Умов та Правил надання банківських послуг» - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 6.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у т.ч. простроченого Кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п. 6.7 «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 8.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. ПАТ «КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. [PERSON] не надавала своєчасно Банку кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, отже зобов'язання за вказаним Договором не виконала. Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання Боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за кредитним Договором у неї, станом на 31.08.2014 року, утворилася заборгованість у розмірі 8906,78 грн., яка складається з: 1) заборгованості за кредитом - 1584,37 грн.; 2) заборгованості по процентам за користування кредитом - 3472,65 грн.; 3) заборгованості з пені та комісії за користування кредитом - 2949,44 грн.; 4) штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; 5) штрафу (процентна складова) - 400,32 грн. Враховуючи, що [PERSON] продовжує ухилятися від сплати заборгованості перед Банком, зобов'язання не виконує, ПАТ «КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 8906,78 грн. за кредитним договором б/н від 09.08.2007 року, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача, Клименко Н.С. не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Крім цього, просила стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» витрати, пов'язані зі сплатою оголошення в газеті про виклик відповідача у розмірі 242,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, місце розгляду справи, враховуючи положення ч. 9 ст. 74 ЦПК України, була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за її відсутності не надавала, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 09.08.2007 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Приватбанк» було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний ліміт може бути змінено за рішенням Банку, на що Клієнт ([PERSON].) надала свою згоду. Також відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем Договір, що підтверджується її підписом. При укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 6.5 «Умов та Правил надання банківських послуг» - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 6.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у т.ч. простроченого Кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п. 6.7 «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 8.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання Боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором /а.с. 11, 12-18/. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором від 09.08.2007 року. Як вбачається з копії розрахунку суми позову, [PERSON] кредитні кошти отримала та користувалася ними, з Умовами кредитування була ознайомлена, зобов'язувалася своєчасно здійснювати погашення кредиту, що підтверджується її підписом в Заяві Позичальника. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, 09.08.2007 року [PERSON] уклала кредитний договір із ПАТ «КБ «Приватбанк», отримала кошти, користувалася ними, однак, внаслідок не виконання нею взятих на себе зобов'язань виникла заборгованість. З розрахунку ціни позову вбачається, що станом на 31.08.2014 року, утворилася заборгованість у розмірі 8906,78 грн., яка складається з: 1) заборгованості за кредитом - 1584,37 грн.; 2) заборгованості по процентам за користування кредитом - 3472,65 грн.; 3) заборгованості з пені та комісії за користування кредитом - 2949,44 грн.; 4) штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; 5) штрафу (процентна складова) - 400,32 грн. /а.с. 7-10/. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає за можливе застосування до спірних правовідносин, які виникли внаслідок укладення між сторонами споживчого кредиту, положень п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо зменшення розміру штрафних санкцій у вигляді пені, яка згідно ст. 549 ЦК України, є видом забезпечення виконання зобов'язання. Постановою Пленуму ВСУ від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України та Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», які прямо вказують на поширення дії даного закону на кредитні відносини, як щодо укладання, так і виконання даної категорії договорів. Існує позиція відносно того, що положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджує свою дію на умови кредитного договору стосовно пені, що дає змогу обмежити її розмір до 50 % суми основної заборгованості. Стосовно ч. 3 ст. 551 ЦК України судова практика полягає в тому, що підставою для зменшений неустойки за рішенням суду є наявність хоча б однієї з підстав передбаченої даною статтею: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягатиме 792,19 грн. пені, як 50% від розміру заборгованості по кредиту на суму 1584,37 грн. - сума основної заборгованості. Отже, судом встановлено, що відповідач перебувала у договірних відносинах з ПАТ «КБ «Приватбанк», але взятих на себе зобов'язань належним чином не виконувала, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 6749,53 грн., а, відповідно, суд дійшов висновку, що [PERSON] зобов'язана відшкодувати наявну заборгованість. З огляду на вищевикладене, суд дійшов про наявність підстав для часткового задоволення позову та необхідність стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 6749,53 грн. заборгованості за кредитним договором від 09.08.2007 року. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати, пов'язані з публікацією оголошення про її виклик в пресі, у розмірі 242 грн. 40 коп.

Outcome: partial