Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

16 вересня 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17 серпня 2002 року вона із [PERSON] зареєстрували шлюб у Горлівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області за актовим записом № 886. Однак спільне життя між подружжям не склалося у зв`язку із відмінністю поглядів на життя, відсутністю спільних інтересів, між ними зникли щирість у відношеннях і почуття. Замість цього з`явились сварки та скандали за будь-яким приводом. З червня 2014 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Тобто кожний з них живе своїм окремим особистим життям. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачкою. Спір з приводу поділу майна між ними відсутній, спір щодо місця проживання дітей відсутній. Переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу із відповідачем є неможливим, у зв`язку із чим, просить суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб зареєстрований між ними 17 серпня 2002 року у Горлівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області за актовим записом № 886. Прізвище залишити після розірвання шлюбу « [PERSON] ». В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою від 27 грудня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 26 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 02 березня 2020 року цивільну справу ухвалено вирішувати з постановленням заочного рішення. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій розгляд справи просила проводити у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Представник позивачки\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] який діє, відповідно до ордера серії АН № 1002586 від 11 вересня 2019 року, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету\~Міністрів України\~від 07\~листопада 2014\~року №\~1085-р\~«Про затвердження\~переліку населених\~пунктів,\~на території\~яких органи\~державної влади\~тимчасово не\~здійснюють або\~здійснюють не\~в повному\~обсязі свої\~повноваження» та Указу Президента від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Горлівка Донецької області, що є останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У зв`язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, судом в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановлені такі обставини та відповідні ним докази. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 серпня 2002 року. Шлюб між ними зареєстрований у Горлівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області за актовим записом № 886, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія: [NUMBER] . Свідоцтво про шлюб видано повторно 14 жовтня 2009 року(а.с. 6). Згідно із свідоцтвом про народження, серія: [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в м. Горлівка Донецької області, згідно із свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] в м. Горлівка Донецької області та їх батьками в свідоцтві записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7, 8). Спільне життя між подружжям не склалося у зв`язку із відмінністю поглядів на сімейне життя, та з червня 2014 року шлюбні відносини між ними припинені. Спору з приводу місця проживання дітей та поділу спільного майна між сторонами немає. Діти за обопільною згодою залишиться проживати разом із позивачкою. Умови за яких відповідач буде приймати участь у вихованні дітей між сторонами також узгоджені. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заяви клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. Відповідно до положень статті 51\~Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із цим, враховуючи, що позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », суд приходить до висновку, що слід його залишити. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Діти залишаються із матір`ю, оскільки заперечень з приводу цього та відповідних вимог суду не заявлено. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., який був сплачений нею при зверненні до суду із даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved