Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

15 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначає, що з 14 травня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що на протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач зазначає, що на момент подання позову ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З огляду на зазначене, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву від 17.12.2019р., згідно якої просить розгляд справи проводити без її участі; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; часу на примирення не потребує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав заяву від 14.12.2019р., згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності оскільки перебуває за кордоном. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 14 травня 2004р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом № 22, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 14.05.2004р. Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.10.2008р. Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області. Як зазначає позивач [PERSON] , на момент подання позовної заяви сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, часу на примирення не бажає. Відповідач [PERSON] жодних заперечень проти позову не надав та в заяві від 14.12.2019 р. вказав, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає недоцільним подальше підтримання сімейних відносин та не бажає збереження шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, беручи до уваги визнання відповідачем позову, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 384, 20 грн., а також позивачу слід повернути судовий збір в сумі 384, 20 грн. з державного бюджету. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved