Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

15.03.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач є його батьком. В даний час позивач навчається на І курсі денної форми навчання Навчально-наукового інституту комп`ютерних наук та управління проектами Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова, за контрактом, з терміном навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. Оскільки він продовжує навчання, проживає в гуртожитку, не має можливості влаштуватися на роботу та самостійно отримувати заробіток, а тому змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь аліменти на своє утримання, у зв`язку з продовженням навчання. Ухвалою судді від 11.05.2021 року у зазначеній справі було відкрито провадження та постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.07.2021 року у вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, 11.10.2021 року надав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, вказав, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача суду не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відзив із запереченнями на позов не надав. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази та проаналізувавши їх в сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим Маринівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області 26.03.2003 року (а.с. 3). Згідно довідки №34 від 16.02.2021 року позивач [PERSON] з 15.09.2020 року навчається на денній формі навчання Навчально-наукового інституту комп`ютерних наук та управління проектами Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова, з терміном навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року, спеціальність - 122 «Комп`ютерні науки», форма фінансування - контракт (а.с. 4). Позивач у позові вказує, що він проживає в гуртожитку, який необхідно оплачувати, не працює, так як навчається на денній формі навчання за контрактом. Відповідач матеріальної допомоги сину не надає, хоча є працездатний, платоспроможний, інших осіб, які перебувають на його утриманні не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на період навчання. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно до положень ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є повнолітнім, навчається на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги. Необхідність отримання належної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість його працевлаштування впродовж часу навчання. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач є працездатним та платоспроможним, то може і повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Визначаючи розмір суми, яка підлягає щомісячному стягненню, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню дитини, яка продовжує навчання та її потребу в отримані матеріальної допомоги, враховуючи інтереси останньої, можливість відповідача надавати таку допомогу, а також обставини справи та виходячи із принципів розумності і справедливості, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог наявні правові підстави, передбачені законом, а тому, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з цим суд вважає можливим призначити аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2021 року (дня пред`явлення позову), щомісячно, на період навчання або до досягнення 23-річного вік, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: approved