overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

16.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що їй на підставі свідоцтва на право власності від 16.02.2017 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2017 року, належить житловий будинок з господарчими побудовами № 22 по вул. Карбишева в м.Кривому Розі Дніпропетровської області. Крім неї, у будинку зареєстрований відповідач, який з березня 2014 року у будинку не проживає, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу у здійсненні її права власності на житло та у оформленні субсидії. В звязку із даними обставинами позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у відсутність позивача та згоду на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому Законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності від 16.02.2017 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2017 року, позивачу належить житловий будинок з господарчими побудовами № 22 по вул. Карбишева в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, а.с.4,5. Актом від 15.08.2017 р. встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2014 року, а.с. 9. Згідно довідки у будинку №22 по вул. Карбишева в м. Кривому Розі Дніпропетровської області зареєстровані [PERSON], [PERSON], а.с. 8. Згідно\~ст.405 ч.2 ЦК України\~- члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,\~\~ яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, та як член сім'ї власника житла може бути позбавлений права користування житлом. На підставі ст. 405\~ч. 2 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

16.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 09.04.2016 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим вона (позивач) звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09.04.2016 року. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з червня 2017 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

16.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 17.06.2011 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим вона (позивач) звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2011 року. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з квітня 2017 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

16.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання дитини: доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що відповідач вихованням і матеріальним забезпеченням дитини належним чином не займається. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 17.06.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України обовязок утримувати дитину є рівною міроюо бовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно довідки наданої сільським головою Виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 16.08.2017 року за №2080, неповнолітня [PERSON] проживає з матірю [PERSON], та знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином не виконує батьківські обовязки по утриманню і вихованню доньки. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів того, що [PERSON] обтяжений по утриманню непрацездатних батьків, або не може надавати належну допомогу на утримання неповнолітньої доньки за станом свого здоровя, суду не надано. З урахуванням викладеного та виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

16.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], в розмірі 1200 гривень щомісячно, на кожну дитину і до їх повноліття, посилаючись на те, що відповідач вихованням і матеріальним забезпеченням дітей належним чином не займається. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про уточнення позовних вимог. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно і до повноліття дітей. Розглянути справу у її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 01.11.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільних дітей: доньку [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.06.2013 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Відповідно до ч.1ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Встановлено, що на теперішній час неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON] проживають з матір'ю, і знаходяться на її утриманні. Відповідач належним чином не виконує батьківські обов'язки по утриманню і вихованню дітей. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів того, що [PERSON] обтяжений по утриманню непрацездатних батьків, або не може надавати належну допомогу на утримання неповнолітніх дітей за станом свого здоров'я, суду не надано. З урахуванням викладеного та виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

16.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], 09.12.2012р. народження в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем в 17.07.2012р.зареєстрували шлюб, проживали однією сімєю, у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], 09.12.2012р. народження, аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

16.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви, поданої позивачем, вбачається, що 11 серпня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Галицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб між сторонами, в якому народився син, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння та повага, виникають сімейні конфлікти. Різні погляди на життя, все це негативно впливає на сімейну атмосферу, що і зумовило припинення спільного проживання як сім'ї з липня 2016 року. Позивач просить позов задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує повністю і просить справу розглянути без її участі, позов задовольнити, малолітнього сина - [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище- [PERSON]. У разі неявки відповідача у судове засідання, не заперечує щодо винесення судом заочного рішення. Належним чином повідомлений відповідач, в судові засідання не з'являвся, однак був повідомлений про розгляд справи про що свідчать поштові повідомлення про отримання позову та викликів до суду, причин неявки не повідомляв, заперечень не було подано. Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Галицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 11.08.2015 року (а.с.4). У шлюбі народився син, - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сімейне життя у сторін не склалося, у них відсутнє взаєморозуміння, повага, виникають сварки, конфлікти. Шлюбно-сімейні відносини припинилися, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Сина - [PERSON], [INFO]. залишити проживати із матір'ю, - [PERSON]. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

16.08.2017 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 12 вересня 2013 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, сварки, відсутність взаєморозуміння, поваги. Фактично шлюбні відносини припинені, тривалий період часу проживають в різних населених пунктах. Примирення та налагодження сімейних стосунків між ними неможливі. Просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Мартиненко». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила не надавати строк для примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. В поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав, просив не надавати строк для примирення. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись із письмовою заявою позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. У частині 4. ст. 174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюбні відносини фактично припиненні, зберегти сімю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

16.08.2017 року головний лікар Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» - [PERSON] звернувся в суд із заявою про обовязкову госпіталізацію для лікування [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON], 02.06.1975року народження, що проживає: [INFO], перебуває на лікуванні з 2015р. в КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» з діагнозом: РТБ (12.2015) легенів (інфільтративний), Д+, МБТ+. З 16.06.2017 року по теперішній час хвора ухиляється від лікування, чим порушує свої обовязки згідно р.3 ст.20, р. У та ст.13 Закону України «Про боротьбу із захворюванням туберкульозу», ст.ст.9, 10 «Основ законодавства України про охорону здоровя». В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, та просив суд госпіталізувати до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» [PERSON], 02.06.1975р.н., яка мешкає: Донецька область м. Краматорськ вул. Донська, 24. Захисник [PERSON] заяву підтримав та не заперечував проти її задоволення. [PERSON] до суду не викликалась у звязку з тим, що за даними протитуберкульозного закладу вона становить загрозу розповсюдження хвороби. Вислухавши думку прокурора, представника заявника, представника хворої, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що [PERSON], має захворювання РТБ (12.2015) легенів (інфільтративний), Д+, МБТ+, неодноразово викликалася на обстеження й лікування, однак відмовляється від них, хоча має потребу в лікуванні в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на лікування відсутня. Таким чином, суд вважає, що її варто примусово залучити на лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

16.08.2017 року до Вінницького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обгрунтовано тим, що 26.09.1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб в Пултівецькій сільській раді Жмеринського району Вінницької області. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя у них не склалось, оскільки у них різні інтереси, погляди на життя, уподобання, вони не розуміють один одного, з січня 2016 року подружні відносини між ними припинено. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе та суперечить їхнім інтересам, в зв'язку з чим вона звернулась із даним позовом до суду. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не з'явився, надав суду про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.09.1999 року сторони зареєстрували шлюб у Пултівецькій сільській раді Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження дитини (а.с.11). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватись прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved