Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

16.06.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій [PERSON] просить : визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, кімнатами [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на підставі ордеру від 19.08.2014 № 58 виданого виконавчим комітетом Бориспільської міської ради, технічного паспорта на кімнати виданого 06.08.2020 КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» належать дві кімнати в гуртожитку [ADDRESS] . У вказаних кімнатах зареєстрований він та його сини [PERSON] та [PERSON] . Крім того позивач зазначає, що його син [PERSON] не проживає у вказаних кімнатах з 2014 року, за комунальні послуги не сплачує, а також не приймає участі в утриманні житлового приміщення. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на приватизацію житлових кімнат у гуртожитку. Ухвалою від 20 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 24). У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Відповідач у призначене судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про причину неявки суду не відомо, заяв та відзив до суду не надійшли. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що 19 серпня 2014 року виконавчим комітетом Бориспільської міської ради видано позивачу [PERSON] ордер № 58 на право зайняття з сім`єю з трьох осіб, синів [PERSON] 1983 року народження та [PERSON] , 1985 року народження, жилої площі у гуртожитку по [ADDRESS] розміром 34,3 кв.м. ( а.с. 17). Також встановлено, що у вказаних кімнатах зареєстрований позивач з 14.12.2005 та по теперішній час, а також його син [PERSON] , 1985 року народження, що підтверджується довідкою Реєстраційної служби Бориспільської міської ради від 10.06.2021 № 20-36-3785 та інформаційною довідкою наданою на запит суду (а. с. 7, 20). Згідно з поясненнями позивача та показів допитаних в судовому засіданні свідків встановлено, що відповідач з 2014 не проживає за місцем реєстрації за вказаною в позовній заяві адресою. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 64 Житлового кодексу УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно вимог ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч. 2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення . А також, с уд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Встановлено, що реєстрація відповідача разом із позивачем в зазначених приміщеннях гуртожитку, очевидно, перешкоджає позивача реалізувати своє право на приватизацію житла. Будь-яких поважних причин, з яких відповідач відсутній за місцем реєстрації не встановлено, та з показів допитаних свідків вбачається, що перешкод у користуванні спірними приміщеннями відповідач не має. Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, який зареєстрований в у вказаних кімнатах гуртожитку, що були передані у користування позивачу та членам його сім`ї, тривалий час без поважних причин не проживає, він втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved