overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

15 лютого 2017 року згідно рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вимоги [PERSON] задоволено. 30 березня 2017 року [PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, оскільки судом при слуханні справи не вирішено в повному обсязі питання про стягнення на його користь понесених витрат, повязаних з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача, а також судових витрат. Позивача в судовому засіданні підтримав подану заяву про стягнення з відповідача на його користь судових витрат та витрат, повязаних з публікацією оголошення в пресі про виклик від-повідача, і просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи. про причини неявки суду не відомо. Суд, вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного виснов-ку. У відповідності до п.4 ч.1\~\~ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно\~\~ст. 88 ч.1 ЦПК України\~ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ст. 79 ЦПК України\~визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати, повязані з публікацією оголошення в пресі про виклик відпо-відача. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З матеріалах цивільної справи (№ 658/4114/16-ц (№ пров. 2/658/267/2017)) вбачається, що 20.12.2016 року [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн., та відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000020 від 18.01.2017 р. [PERSON] здійснено оплату оголошення про виклик [PERSON] в судове засідання в розмірі 175 грн.. За наведених обставин, суд приходить до висновку про підставність заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача судових витрат по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

15 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду \~з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 17.09.2014 року у розмірі 17749,96 грн. 00 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає\~задоволенню. Судом встановлено, що 17 вересня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 31 грудня 2016 року, у нього виникла заборгованість в загальній сумі 17749 грн. 96 коп., з яких: заборгованість за кредитом 7362 грн. 84 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 8065 грн. 69 коп.; заборгованість за пенею за прострочення зобовязання 1000 грн. 00 коп.; фіксована частина штрафу 500 грн. 00 коп.; відсоткова складова штрафу 821 грн. 43 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]про розірвання шлюбу, в якій вказав, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 червня 2003 року, Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 238. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сімя розпалась остаточно, по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з вересня 2016 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON]заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання і суперечить інтересам позивача. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. Крім того, в судовому засіданні судом встановлено, що між сторонами виник спір про поділ спільного майна подружжя, який буде вирішуватися окремо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року , від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб не має. В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Дослідивши матеріали справи в їх сукупності , суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини, яка після припинення відносин між сторонами, проживає з позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує стан здоровя дитини, її вік та її матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб немає, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] , в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 10.09.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У даному шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між ним та відповідачем фактично припинені наприкінці 2016 році, до чого призвела відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати, залишивши їй прізвище «Хоронько». Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач також у судове засідання не прибув, надавши заяву про визнання ним предявленого позову. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у донецькій області від 10 вересня 2011 року, актовий запис № 370. У даному шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина, а також майнового характеру, станом на день вирішення справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що сімейні відносини між сторонами не підтримуються та припинені з причини відсутності взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує, із доводами позову погоджується. Зважаючи на наведене, враховуючи, що відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити без змін. З доданої до позову квитанції вбачається, що судовий збір за подання даного позову сплачено відповідачем [PERSON], у звязку з чим суд не вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 10.07.1990 року вони з відповідачкою уклали шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ВЛ №095219. Від шлюбу у них є дитина, дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ВЛ №126127. Позивач зазначає, що фактичні шлюбно-сімейні відносини з відповідачкою припинились з 2010 року у звязку із відсутністю взаєморозуміння. З 2011 року сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та у разі не явки відповідачки не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна сторони не мають, спору щодо аліментів тамісцяф проживання дитини також немає. Таким чином суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що він з відповідачкою з 27 грудня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені більше 2 років тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. В підготовче судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. В підготовче судове засідання відповідачка до судового засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №162571, виданого 27 грудня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 27 грудня 2008 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 786. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін «Загреба».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони спільно не проживають. В позовній заяві вказує, що 15 лютого 2006 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність поваги та різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У звязку із цим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов визнала та наполягала на його задоволенні. В судове засідання відповідач по справі не зявився, оскільки на даний час утримується в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)», надав суду письмову заяву в якій заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 15 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у Харківській області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 030102 від 15.02.2006 року в матеріалах справи (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ВЛ № 059799 від 24.10.2006 року в матеріалах справи (а.с.5). Дитина проживає разом з позивачем по справі, що підтверджується довідкою про склад сімї № 121 від 13.02.2017 року (а.с.6) і після розірвання шлюбу залишиться з матірю. Шлюб сторін виявився невдалим через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на життя та ведення господарства, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 15 березня 2017 року клопотання відповідача про надання подружжю строку для примирення було задоволено, проте сторони за вказаний період часу (2 -ва місяці) не примирилися між собою (а.с.20). Позивачка наполягає на позові і вважає, що примирення не можливе. З врахуванням думки позивачки і наданого судом строку для примирення сторонам, суд вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ПАТ «Готель «Градецький» на її користь невиплачену заробітну плату у сумі 59\~762 грн 88 коп., компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати. У судове засідання позивач та представник відповідача не зявилися, у письмових заявах просили справу розглядати за їх відсутності, позивач просила позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працює в ПАТ «Готель «Градецький» з 02 листопада 2007 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 3-5). Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», частини першої ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Заборгованість ПАТ «Готель «Градецький» перед [PERSON] по заробітній платі за період з березня 2011 року по листопад 2016 року у розмірі 59\~762 грн 88 коп. та сума компенсації втрати частини заробітної плати у розмірі 30\~529,56 грн підтверджується довідками ПАТ «Готель «Градецький» № 70 від 08.12.2016 (а.с. 9) та від 23.03.2017 і підлягає стягненню з відповідача. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. У звязку із задоволенням позову, з відповідача на користь держави належить стягнути 902 грн 92 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved