Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

15 вересня 2017 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 02 серпня 2012 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 1/1174656. В якості забезпечення виконання зобов'язань між ними було укладено договір застави № Z1/1174656 від 02 серпня 2012 року та надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки Nissan, модель Juke, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 30 жовтня 2015 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 10-ІV, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором «№ 1/1174656 від 02 серпня 2012 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Позика». Відповідно до умов вказаного кредитного договору, [PERSON] отримав кредит в сумі 164 845,16 грн. строком користування з 02 серпня 2012 року по 01 серпня 2019 року (включно), відповідач повинен був щомісяця до 07 числа кожного місяця, погашати суму зобов'язання згідно графіку погашення кредиту. Погашення нарахованих процентів відбувається щомісячно, в розмірі 15,90 % річних за користування кредитом. Крім того, позичальник зобов'язався сплачувати щомісячно комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,50 % в місяць від суми кредиту. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору, відповідач своєчасно не здійснив платежі для погашення заборгованості по кредиту, та має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобов'язання. У зв'язку з викладеним просять суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 304 397,33 грн., яка складається з суми залишку за кредитом 90 272,44 грн.; суми простроченого основного боргу за кредитом 31 309,78 грн.; суми нарахованих процентів 1 641,86 грн.; суми прострочених процентів 25 800,01 грн.; суми інфляції 141 483,39 грн.; 3 % річних 13 889,85 грн. а також понесені позивачем судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання та перебування відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, відповідно роз'яснень ВССУ (вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр». Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № № 1/1174656 від 02 серпня 2012 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань між сторонами було укладено договір застави № Z1/1174656 від 02 серпня 2012 року та надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки Nissan, модель Juke, 2012 року випуску, реєстраційний номер 9196НХ. 30.10.2015 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 10-ІV, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором «№ 1/1174656 від 02 серпня 2012 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Позика». З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1/1174656 від 02 серпня 2012 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 304 397,33 грн., яка складається з суми залишку за кредитом 90 272,44 грн.; суми простроченого основного боргу за кредитом 31 309,78 грн.; суми нарахованих процентів 1641,86 грн.; суми прострочених процентів 25 800,01 грн.; суми інфляції 141 483,39 грн.; 3 % річних 13 889,85 грн. Вирішуючи питання про стягнення зазначеної суми, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно до ст.ст. 525,526,527,530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 610 ЦК України,порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст. 612 ЦК України,боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України,за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 627 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 628 ЦК України,зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України,договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України,договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася. В судовому засіданні встановлено, що банк належним чином виконував свої обов'язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої обов'язки за договором. Таким чином у порушення умов договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/1174656 від 02 серпня 2012 року обґрунтовані і підлягають задоволенню. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості сума залишку за кредитом у сумі 90 272,44 грн.; сума простроченого основного боргу за кредитом 31 309,78 грн.; сума нарахованих процентів 1641,86 грн.; сума прострочених процентів 25 800,01 грн.; сума інфляції 141 483,39 грн.; 3 % річних 13 889,85 грн. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні до суду із даним позовом судового збору в розмірі 4565 грн. 96 коп. який на підставі положень ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі у сумі 420 грн. 00 коп.

Outcome: approved