overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 06.09.1997 року, від спільного подружнього життя у них дітей немає. Стверджує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, так як у них різні характери та погляди на життя, немає взаємопорозуміння, внаслідок чого часто виникали сварки та непорозуміння. З 2004 року вони з спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин, та не ведуть спільного господарства. Місце проживання відповідача на даний час їй невідоме, жодного зв’язку з ним не підтримує. Вважає, що їх шлюб набув формального характеру, примирення та подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, оскільки вона має намір створити нову сім»ю. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав викладених у ньому. Пояснила, що з відповідачем вони тривалий час спільно не проживають та не спілкуються, вважає що перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам оскільки на даний час вона бажає одружитися з іншим чоловіком та створити нову сім»ю. Зазначала, що у 2004 році відповідач вже звертався з позовом про розірвання шлюбу, проте їй не відомо чи виносилось рішення по даній справі та чи їх шлюб був розірваний. Просить позов задоволити. Відповідач в судові засідання не з’явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.09.1997 року, у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому актовий запис № 1697, що підтверджено Свідоцтвом про одруження серії 1-СГ № 023910 від 06.09.1997 року. Від шлюбу у сторін дітей немає. Згідно копії актового запису про розірвання шлюбу № 244 від 30.11.2004 року наданого Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області на запит суду, шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.10.2004 року. Відмовляючи в задоволенні позову про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред’явлений одним із подружжя. Статтею 112 ЦК України, у разі розірвання шлюбу шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду. Приймаючи до уваги те, що шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується актовим записом про розірвання шлюбу № 244 від 30.11.2014 року, враховуючи предмет позову та зміст вимог позивачки суд вважає, що відсутні підстави для його задоволення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 31.10.2009р., зареєстрованим у виконкомі Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №390. До шлюбу вона з відповідачем тривалий час проживала однією родиною та мають двох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] доньку [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31.10.2009р., шлюб зареєстровано Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 390 (а.с. 3). Позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які є у матеріалах справи. Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя, зберігати сім`ю позивачка не бажає, та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, т.ч. суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати її сина [PERSON], [INFO]., недієздатним та встановити над ним опіку, призначити її опікуном. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є її сином та проживає разом з нею. Він визнаний інвалідом І групи з дитинства. [PERSON] не може сам піклуватися про себе, потребує постійного догляду. Весь час піклується про нього заявниця, що і стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала викладені в заяві обставини, наполягала на її задоволенні. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справи, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 9/8765 від 15.10.2014р., [PERSON] хворіє на важку розумову відсталість зі значним порушення поведінки, які потребують догляду F72.1, внаслідок хронічного, стійкого психічного розгляду не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що підтверджується матеріалами справи.(а.с.15-17) Відповідно до Подання № 01-26/1574 від 31.10.2014р., наданого виконавчим комітетом Охтирської міської ради, орган опіки та піклування вважає доцільним призначити опікуном [PERSON] його матір [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.04.2011 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровській області, актовий запис №05. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, а саме матеріально не допомагає утримувати дитину, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 квітня 2011 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровській області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.3). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровській області 17 серпня 2011 року, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 жовтня 2011 року вона за договором позики до 01 квітня 2012 року надала грошові кошти відповідачу в розмірі 1300 доларів США та 900 євро. Відповідач надав їй розписку, у зазначений строк грошові кошти не повернув. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу в розмірі 31610,00 гривень; судові витрати по справі в розмірі 316,11 грн. Позивач надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити. Відповідач по справі у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від нього до суду не надходило. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 01 жовтня 2011 року позивач передала позичальнику 1300 доларів США та 900 євро. Позичальник зобов'язався повернути вказані кошти до 01 квітня 2012 року. Однак відповідач до теперішнього часу борг не повернув. Боржником було порушено умови договору та вимоги закону, отримані від позивача гроші не повернуті та зобов'язання не виконано. Факт отримання грошей у борг підтверджується виданою [PERSON] розпискою. Відповідно довідки Державного ощадного банку України, станом на 09.09.2014 року курс НБУ становить: 1282,2103 грн. за 100 доларів США, 1660,2059 грн. за 100 Євро. Тобто, 1300 доларів США еквівалентно 16668,73 грн., а 900 Євро еквівалентно 14941,85 грн. Загальна суму заборгованості складає 31610,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При подачі позовної заяви до суду позивачка по справі сплатила судовий збір у розмірі 316 грн. 11 коп., в зв'язку з чим зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого дітей не має, посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2014 року внаслідок того, що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 04.03.2006 року у відділі РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання сторони припинили по причині різних поглядів на подружнє життя, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, позовні вимоги підтримала, прохала залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглянути у його відсутності, позов визнав повністю. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання з червня 2012 року, майнового спору немає, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різність поглядів на сімейні стосунки і вирішення життєвих проблем. У зв'язку з цим шлюбні відносини між ними припинені понад чотири роки і вони проживають окремо. Вказуючи на неможливість збереження сім'ї позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився і подав заяву про визнання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 20.04.2007 року сторони уклали шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 10, 11) Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили понад чотири роки до моменту звернення до суду із позовом, і проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами немає. У зв'язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню. Судові витрати підлягають розподіленню між сторонами в рівних частках, оскільки вони в рівній мірі винні у розпаді сім'ї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність поваги з боку останнього, а також постійні скандали і сварки. У зв'язку з цим шлюбні відносини між ними припинені з червня 2014 року. Вказуючи на неможливість збереження сім'ї позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглядати справу за її відсутності.. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву про визнання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 17.03.2012 року сторони уклали шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили в червні 2014 року і проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Майнового спору та спору про місце проживання дітей між сторонами немає. У зв'язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON],1996року народження в розмірі ? частини від заробітку відповідача, на період навчання доньки, посилаючись на те, що вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому, відповідно до ст. 169, 224 суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, про задоволення позову, оскільки встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Дівчина навчається в Хмельницькому базовому медичному коледжі, денна форма навчання та потребує матеріальної допомоги. Вказані обставини підтверджуються:свідоцтвом про народження [PERSON]; довідкою з місця навчання; свідоцтвом про розірвання шлюбу; поясненнями позивача. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання повнолітньої доньки, відповідно до вимог ст.ст.183, 200 СК України, суд визначає в 1/4 частині від доходів відповідача, оскільки останній працює, має постійний заробіток. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Агрофірми «Проскурів» та Хмельницької районної державної адміністрації про визнання права на пай із земель Розсошанської сільської ради та просила зобов'язати Хмельницьку районну державну адміністрацію виділити їй в рахунок земельного паю земельну ділянку, розташовану за межами населеного пункту на території Розсошанської сільської ради, посилаючись на те, що з квітня 1996 року вона працювала в Агрофірмі «Проскурів», але земельна ділянка пай їй не виділена. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягає на задоволенні позову. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 06.04.1996 року [PERSON] працювала в агрофірмі «Проскурів» хлібопекарем. 20.02.1996 року АТ «Агрофірма «Проскурів» отримала державний акт на право колективної власності на землю. З цих земель було здійснено розпаювання земель серед осіб, які мають право на земельну частку пай. До списку членів АТ Агрофірма «Проскурів» [PERSON] не була включена, оскільки не являлася її членом на момент розпаювання. Вказані обставини підтверджуються: копією трудової книжки позивача, листом Хмельницької райдержадміністрації від 21.03.2014 року, поясненнями представника позивача. В силу п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. Досліджені докази вказують на те, що [PERSON] не була членом акціонерного товариства агрофірми «Проскурів» на час отримання державного акту про право постійного користування землею від 20 лютого 1996 року, відповідно правомірно не включена до списку громадян-членів Агрофірми «Проскурів». За таких обставин позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed