Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

17.03.2015 року [PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про стягнення суми боргу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.12.2014 року він позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 20000 грн. строком до 31.01.2015 року. На підтвердження позики та отримання коштів вони уклали договір грошової позики та відповідач написав розписку про отримання грошових коштів. Станом на теперішній час борг не повернутий, у зв*язку з чим позивач і звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду оригінали розписок, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики на суму, що не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається в письмовій формі. Згідно вимог ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, визначеному договором. В судовому засіданні встановлено, що 19.12.2014 позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 20000 грн. зі строком повернення до 31.01.2015 року. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. \~ Факт передачі грошових коштів в розмірі 20000 грн. підтверджується наданими до суду оригіналами договору грошової позики від 19.12.2014 року та розписки відповідача про отримання грошей від 19.12.2014 року із зазначенням паспортних даних відповідача та строку повернення грошових коштів. Доказів на підтвердження повернення суми боргу відповідачем у встановлений строк або до теперішнього часу суду не надано, у звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги та стягує грошову суму з відповідача на користь позивача. Згідно вимог ст. 526,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог підлягають і задоволенню вимоги щодо понесених позивачем документально підтверджених витрат пропорційно від задоволеної частини.

Outcome: partial