Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

15.04.2019 року [PERSON] , за участю третьої особи: [PERSON] , звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить 1/3 частина трикімнатної квартири під [ADDRESS] . Іншими співвласниками квартири є її батько - [PERSON] , та була її мати - [PERSON] , яка померла [INFO] . За оформленням спадкових прав після смерті [PERSON] , ні вона, ні її батько не звертались до нотаріальної контори, оскільки на час відкриття спадщини проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем. Додала, що у квартирі був зареєстрований та проживав її чоловік - [PERSON] , [INFO] , який у вересні 2014 року зібравши свої речі виїхав з квартири у невідомому напрямку. У зв`язку із викладеним, просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.35). Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки та виклики за останньою відомою адресою місця реєстрації [PERSON] , однак в жодне із призначених судових засідань він так і не з`явився. У зв`язку із цим, про місце, дату та час розгляду справи відповідач був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Втім, [PERSON] не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Третя особа: [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.40). Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Як встановлено у судовому засіданні, позивач є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Іншими власниками квартири є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.02.1998 року та Витягом з реєстру права власності на нерухоме майно № 4658574 (а.с.6,7). Відповідно до довідки про смерть № 1749, яка видана Слов`янським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] померла [INFO] (а.с.12). Згідно відповіді Першої Слов`янської державної нотаріальної контори, після смерті [INFO] [PERSON] в Першу Слов`янськудержавну нотаріальну контору з питання прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.42). Як вбачається з копії паспорту серії [NUMBER] , який видано 31.08.2001 року на ім`я [PERSON] , останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20.06.2008 року (а.с.13-14). [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року, що підтверджується актом від 05.04.2019 року (а.с.17). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , з наступних причин: відповідач дійсно не мешкає у квартирі [ADDRESS] , більш одного року та не є власником цього домоволодіння, тому згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України, він втратив право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved