Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

15 липня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що 22 січня 2014 року померла його мати [PERSON], яка проживала у [INFO]. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері який прийняв спадщину. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по пров. Шевченка, б.2 в селі Рижулинці Хмельницького району Хмельницької області. Вказаний будинок був побудований його батьками у 1958 році на земельній ділянці, яка була надана їм в особисте користування у розмірі 0,35 га. Згідно рішення сесії Малиницької сільської ради народних депутатів Хмельницького району від 02.04.1994 року №8 його матері [PERSON] була передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка площею 0,35 га в тому числі площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,10 га для ведення підсобного господарства. Оформити свої спадкові права на вказане домоволодіння він не може, оскільки у встановленому законом порядку право власності на нього зареєстроване не було. За таких обставин просить суд визнати за ним право власності на будинок №2 по пров. Шевченка в с. Рижулинці Хмельницького району Хмельницької області в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 22.01.2014 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, а справу просив розглянути за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що 22 січня 2014 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серія І-БВ № 224742, яке видане повторно 05.02.2014 року виконавчим комітетом Малиницької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Після її смерті відкрилася спадщина. З оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи №5, яка була заведена приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON] встановлено, що спадщину після останньої прийняв її син [PERSON], подавши до нотаріальної контори відповідну заяву у встановлені законом строки. Також встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON], відмовився від прийняття спадщини, про що свідчить подана ним заява до нотаріуса про відмову від спадщини. Також встановлено, що [PERSON], як спадкоємцю, який прийняв спадщину були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 1,25 га, кадастровий номер 6825084200:05:012:0243, яка розташована на території Малиницької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; земельну ділянку площею, 1,4139 га, кадастровий номер 6825084200:05:012:0153, яка розташована на території Малиницької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Листом від 11 листопада 2015 року приватний нотаріус [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок №2, який розташований по пров. Шевченка с. Рижулинці Хмельницького району Хмельницької області з посиланням на відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Так, відповідно до ч.ч.3,4 ст.1268 ЦК України\~слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив відмову від неї. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Згідно наданої виписки з по господарської книги за 1967-1969 року, та за 2011-2015 роки встановлено, що за адресою: пров. Шевченка, 2 у с. Рижулинці Хмельницького району Хмельницької області за [PERSON] рахувався житловий будинок з господарськими спорудами, який був збудований у 1958 році та за вказаним господарством рахувалася земельна ділянка площею 0,35 га (0,25 га для обслуговування будинку та господарських споруд, та 0,10 га для ведення особистого селянського господарства). Вказане підтверджено також довідкою №783 від 02.11.2015 року виданою Малиницькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області. Також згідно відповіді Малиницької сільської ради №162 від 02.06.2016 року, яка надана на запит адвоката [PERSON], встановлено, що [PERSON] проживала в [INFO] від народження. Згідно записів погосподарського обліку Немиченської сільської ради за 1961-1963 роки (попередні записи не збереглися) [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] в 1958 році збудували житловий будинок на земельній ділянці площею 0,35 га, яка згідно рішення Малиницької сільської ради №8 від 02.04.1994 року була безкоштовно передана [PERSON] у приватну власність. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Також суд зазначає, що згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка була затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, було передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При цьому суд звертає свою увагу на те, що погосподаські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. За таких обставин, враховуючи те, що спірне домоволодіння було побудоване [PERSON] у відповідності до вимог діючого на той час законодавства, із додержанням відповідних вимог до вказаного періоду, право власності на нього входить до складу спадщини незалежно від наявності державної реєстрації цього об'єкта. При цьому не має значення, що у подальшому законами та іншими нормативно-правовими актами, чинними на час відкриття спадщини і пізніше, була запроваджена обов'язковість державної реєстрації будинків та прав на них. Згідно технічного паспорту на житловий будинок № 2 по пров. Шевченка у с. Рижулинці Хмельницького району Хмельницької області, який виготовлений 04.11.2015 року на замовлення [PERSON], встановлено, що домоволодіння, яке знаходиться по вище вказаній адресі, складається з житлового будинку, загальною площею 35,0 кв. м., житловою площею 10,7 кв.м., літньої кухні з хлівом. З урахуванням вищевказаних норм права, вчасного звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, доведення факту фактичного прийняття ним спірного домоволодіння у спадок після смерті матері, яка не оформила своїх прав на будинковолодіння, доведеністю набуття права власності на вказане майно [PERSON] відповідно до норм, які діяли станом на час його будівництва, відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав, не заперечення щодо задоволення позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, є всі підстави для захисту невизнаних прав позивача та задоволення позову про визнання за ним права власності на будинок у порядку спадкування після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved