Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

17.02.2020 [PERSON] звернувся до суду із позовом до Філії «Копилянська дорожня експлуатаційна дільниця» ДП « Полтавський облавтодор» ВАТ « ДАК Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, компенсації частини втрати доходів. Позовні вимоги обґрунтував тим, що він працював у відповідача з 16.01.2019 по 30.08.2019. Наказом № 49-к від 20.08.2019 звільнений з посади інженера-енергетика з підстав, передбачених п.1 ст. 40 КЗпП України. В день звільнення з ним не був проведений повний розрахунок, що спричинило для нього моральні страждання, які полягали у докладанні додаткових зусиль для організації його життя. Просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31.08.2019 по час ухвалення рішення, 390.01 грн компенсації втрати частини доходів за період з 01.09.2019 по лютий 2020 у розмірі , 10 216.93 невиплаченої заробітної плати, суму єдиних соціальних внесків за період з 01.06.2019 по 30.08.2019 та недоїмки урахуванням пені, 100 000 грн моральної шкоди, 7 000 грн за правничу допомогу. 18.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 11.03.2020 ухвалою суду за клопотанням позивача первісний відповідач замінений на належного відповідача Дочірнє підприємство « Полтавський облавтодор» ВАТ « ДАК Автомобільні дороги України». 09.06.2020 позивач зменшив позовні вимоги. Просив стягнути з відповідача на його користь 567.16 грн компенсації втрати частини доходів за період з 31.08.2019 по 31.05.2020, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.08.2020 по 24.10.2019 у розмірі 18 718.04 грн, 100 000 грн моральної шкоди, витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Під час розгляду справи представник позивача зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] 567.16 грн компенсації втрати частини доходів за період з 31.08.2019 по 24.10.2019, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.08.2020 по 24.10.2019 у розмірі 15 583.80 грн, 100 000 грн моральної шкоди, витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що дійсно у день звільнення позивача з ним не був проведений повний розрахунок, було нараховано до виплати 22 942.17 грн, але не виплачено. 26.09.2019 виплачено 10 189.93 грн, 24.10.2019 виплачено 12 752. 24 грн. Станом на 24.10.2019 заборгованість по заробітній платі відсутня. Представник відповідача погодився з тим, що підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 15 583.80 грн , не заперечував проти стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми коштів. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та компенсації втрати частини доходів не визнав просив відмовити у їх задоволенні. Заслухавши представників позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд керується наступним. Установлено, що [PERSON] працював у відповідача з 16.01.2019 по 30.08.2019 на посаді інженера-енергетика. У день звільнення позивача, з ним не був проведений повний розрахунок. Вказаний факт визнаний представником відповідача , тому доказуванню не підлягає. Також представником відповідача визнані позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 31.08.2019 по 24.10.2014 у розмірі 15 583.80 грн, він погодився із розрахунком вказаної суми, не заперечував проти її стягнення. Отже позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 31.08.2019 по 24.10.2014 у розмірі 15 583.80 грн підлягають задоволенню з підстав, передбачених ст. 117 КЗпП України. Щодо позовних вимог про стягнення 567.16 грн компенсації втрати частини доходів за період з 31.08.2019 по 24.10.2019, то суд приймає до уваги наступне. Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Позивач звільнився 30.08.2019, однак не отримав повний розрахунок у ден ь звільнення, який був нарахований у розмірі 22 942.17 грн. 26.09.2019 виплачено позивачу 10 189.93 грн, отже компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати , станом на 26.09.2019 вираховується із розміру заборгованості 22 942.17 грн та становить за період з 31.08.2019 по 26.09.2019100.7 грн - 160.60 грн. З 27.09.2019 по 24.10.2019 заборгованість по виплаті становила 12 752. 24 грн - інфляційні витрати становлять 89.27 грн. Отже стягненню підлягає компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 249.17 грн. Зазначена компенсація є частиною заробітної плати і не обмежується позовною давністю. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач порушив законне право позивача отримати повний розрахунок при звільненні у день його звільнення. Протягом майже двох місяців відповідач не виплачував позивачу зароблені ним кошти, виплачував їх частинами, а отже позивач був позбавлений права користуватись коштами у вигляді заробітної плати , яку він заробив у відповідача своєю працею. Таке порушення трудових прав позивача безумовно призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, він не міг використати для своїх потреб та потреб своєї сім`ї заробітну плату, яку він очікував отримати при звільненні з роботи. Враховуючи тривалість невиплати коштів та їх розмір, суд дійшов до висновку про те, що 2 000 грн є достатньою компенсацією заподіяної позивачу моральної шкоди. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивач не надав доказів понесених ним витрат на правничу допомогу. Представник позивача повідомила суд до судових дебатів про те, що такі докази будуть надані відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, отже суд не розглядає вимоги про стягнення коштів на правничу допомогу. Відповідач не сплачував судовий збір при зверненні до суду із вказаним позовом, отже підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1681.60 грн ( 840.80грн за позовні вимоги немайнового характеру та 840.80 грн. за позовні вимоги майнового характеру).

Outcome: partial