Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

15.06.2015 позивач звернулася до суду з даним позовом, який був уточнений та у якому позивач просить остаточно ухвалити рішення, яким визначити спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні онуки [PERSON], 29 .01.2013 р.н., а саме: 1)дозволити побачення з дитиною у понеділок, суботу з 16 до 18 години для проведення прогулянок, а при непогоді вдома, по місцю проживання позивача за адресою: вул. Котовського, 3/17, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область; 2) дозволити позивачу кожної першої та третьої неділі місяця забирати онуку до себе додому по місцю проживання на одну добу з 15 години неділі до 15 години понеділка; 3) дозволити позивачу на другий день після дня народження дитини: 30 січня кожного року, а також на другий день Новий рік 02 січня кожного року, на другий день Різдва 08 січня кожного року, забирати онуку до себе додому по місцю проживання з 13 години до 19 години; 4) дозволити позивачу один раз на рік в період відпустки позивача брати дитину на пятнадцять діб для проживання із позивачем та здійснення позивачем з онукою оздоровчих поїздок; 5) при цьому встановити, що у визначені години позивач забирає дитину з місця її проживання чи перебування (дитячий садок, школа, тощо) до себе додому і повертати дитину за місцем її постійного проживання, передаючи батькові чи іншим повнолітнім членам сімї. Свій позов позивач мотивує тим, 21 листопада 2014 року у віці 28 років померла її єдина дочка [PERSON], яка з 24 листопада 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та від якого є спільна дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. Позивач вказує, що за життя дочки вона систематично спілкувалася із онукою, займалася її вихованням, так як два рази на місяць, на вихідні дні, дочка з онукою приїжджала по місцю проживання позивача, а влітку приїжджали на відпочинок на тривалий час. Після смерті дочки відповідач з дочкою [PERSON] постійно проживає в м. Корсуні-ІІІевченківському, доглядом за дитиною займається рідна сестра відповідача. Оскільки відповідач чинить перешкоди у зустрічах з онукою, тому і предявлено даний позов до суду. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним у первинному та уточненому позовах та просять суд ухвалити про це рішення. Представник відповідача неуточнений позов не визнала та пояснила, що такий є безпідставний, надуманий, а вимоги, так, як вони предявлені у позові, не підлягають задоволенню, бо задоволення таких вимог з наданням вказаних у позові прав позивачу, буде суперечити інтересам дитини. Від участі адвоката в судовому засіданні 09.11.2015 відповідач відмовився. Відповідач уточнений позов визнав та пояснив, що не заперечує на вказані в уточненій позовній заяві вимоги позивача, про що просить суд ухвалити рішення. Представник служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської РДА [PERSON] суду пояснила, що при спілкуванні з дитиною вона зрозуміла, що дитина хоче до бабусі, позивача у справі.При спілкуванні з позивачем [PERSON] бачила любов позивача до дитини у іграшках, одязі, які знаходяться в окремій, призначеній для дитини кімнаті. Відповідача [PERSON] також охарактеризувала з позитивної сторони та надала суду акти обстеження матеріально-побутових умов обох сторін, які є на належному рівні. [PERSON] вважає, що позивач має право на задоволення вказаного уточненого позову. Представник органу опіки і піклування при виконкомі Корсунь-Шевченківської міської ради [PERSON] також вважає, що уточнений позов може бути задоволений, оскільки це буде вирішено в інтересах дитини, бо позивач має позитивну репутацію, характеристику, позитивний матеріальний стан, а тому для дитини, при втраті матері, спілкування з бабусею, позивачем по справі, буде лише на користь. Визначені у позові умови є реальними та такими, що будуть використані не на шкоду дитині, а у її інтересах, про що надала суду відповідний висновок ( а.с.172-173). Відповідача представник органу опіки і піклування також охарактеризувала з позитивної сторони. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх предстаників, думку представників служби у справах дітей та органу опіки і піклування, вивчивши надані документи, вважає, що уточнений позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.ст. 10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд, в свою чергу, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому, з урахуванням наданих доказів суд і прийшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 21 листопада 2014 року померла дочка позивача - [PERSON], яка перебувала з 24 листопада 2012 року у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого народилася дочка [PERSON], [INFO] ( а.с. 20,22). Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON] її матірю є [PERSON], а батьком відповідач ( а.с.22), яка померла у віці 28 років (а.с.23). Згідно свідоцтва про народження Клименко (шлюбне [PERSON]) [PERSON] її матірю є позивач, та яка відповідно є бабою [PERSON] ( а.с.15). Згідно наданих суду доказів позивач спілкувалася із онукою, займалася її вихованням, проводила з нею багато часу, оскільки дочка з дитиною і відповідачем приїздили два рази на місяць на вихідні дні до м. Корсуня-Шевченківського, зупинялися у квартирі, де живе позивач, а влітку вони відпочивали у позивача тривалий час. Судом встановлено, що мається спір між сторонами, оскільки після смерті матері [PERSON], відповідач, який постійно проживав з дочкою у м. Корсуні - Шевченківському у квартирі по вул.Гагаріна,25, що належить батькові відповідача, та [ADDRESS], що належить матері відповідача, де і зареєстрований ( а.с. 49, 116 ), чинить позивачу перешкоди у зустрічах з онукою, а тому і виник даний спір. Згідно наданих суду документів позивач мала лише кілька зустрічей з дитиною, але по місцю проживання позивача відповідач дитину не дає, тому у звязку з цим виникають конфлікти, в т.ч. такий мав місце 21 березня 2015 року ( а.с. 46). Звернення позивача до органу опіки і піклування, до служби у справах дітей результатів щодо урегулювання спору між позивачем і відповідачем щодо участі позивача у виховані онуки позитивних результатів не дало ( а.с. 50 ). З витягу з протоколу № 3 засідання опікунської ради виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 30.04.2015 встановлено, що з дитиною більшість часу перебуває не відповідач, а його сестра, яка звільнилася з роботи ( а.с. 50). Суд прийшов до висновку, що уточнений позов підлягає до задоволення на підставі наступного. Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифіковану Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Державою, відповідно до п.1 ст.2 Конвенції, повинні поважатися і забезпечуватися усі права дитини без якої-небудь дискримінації, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного, етнічного чи соціального походження, майнового положення, стану здоров'я і місця народження дитини. Задача сімейного права складається в забезпеченні дотримання прав дитини без якої-небудь дискримінації в сімейних відносинах. На законодавчому рівні закріплено особисті немайнові права дитини, до яких, в т.ч. відносяться: право дитини на спілкування з обома батьками,а також дідусем, бабусею, братами, сестрами й іншими родичами, а також право дитини на захист своїх прав і законних інтересів. Дотримання і захист вказаних особистих прав дитини гарантується державою, що виходить з інтересів і потреб кожної дитини. Одним з найважливіших прав дитини є його право жити і виховуватися в родині. Так, ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України вказує про рівність прав батька і матері щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Аналогічну норму містить і ч.4 ст.11 Закон України «Про охорону дитинства», яка, крім того, визначає, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Стаття 9 Конвенції «Про права дитини» вказує, що якнайкращі інтереси дитини мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань по її інтересах. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи,які виховують дитину,несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід також мають право на спілкування зі своїми внуками, правнуками та брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ч.4 ст.150,ст.155 СК України батьки зобовязані поважати дитину і здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право дитини включає, крім виховання батьками, право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, іншими родичами. Відповідно до частини 1 статті 263 СК України спір щодо участі в т.ч. баби, діда, прабаби, прадіда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Частинами 1,2 статті 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно з положеннями ч.3 ст. 157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст.15 Закону України Про охорону дитинства. Тобто,

Outcome: approved