Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

16 квітня 1997 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, із права на земельну частку (пай) розміром 2,05 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Наша перемога» с. Галайківці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадщину фактично прийняла дружина спадкодавця [PERSON], яка померла 07 листопада 2016 року. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить, зокрема, успадковане від [PERSON] право на земельну частку (пай). Позивач у справі є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, спадщину прийняв, однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове право, а тому за захистом своїх прав та інтересів 21 березня 2018 року з відповідним позовом звернувся до суду. Ухвалою суду від 06 березня 2018 року (а.с. 25) відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче засідання не зявився, у п. 2 позовної вимоги, просив справу слухати у його відсутності (зворот а.с. 3). Представник відповідача - сільський голова Галайковецької сільської ради 28 березня 2018 року подала до суду заяву (а.с. 27) про розгляд справи за її відсутності та про визнання позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також подали заяви про визнання позовних вимог та про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 29, 31). З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть (а.с. 6), стверджується, що [PERSON] помер 16 квітня 1997 року у с. Галайківці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідками виконавчого комітету Галайковецької сільської ради № 41 від 24 січня 2018 року (а.с. 16) та № 344 від 19 квітня 2016 року (а.с. 18), випискою із списку громадян, членів ТОВ «Пролісок», що додається до державного акта на право колективної власності на землю (а.с. 17), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № 0-2-0.29-112/171-18 від 12 лютого 2018 року (а.с. 19) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входило право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Наша перемога» с. Галайківці площею 2,05 умовних кадастрових гектара. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (частини 1 і 2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 51542394, виданої 11 квітня 2018 року (а.с. 41) вбачається, що по своїй смерті [PERSON] заповіту не залишав. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина і батьки померлого. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 8) та довідки виконавчого комітету Галайковецької сільської ради № 41 від 24 січня 2018 року (а.с. 16) слідує, що у першій черзі спадкоємців після смерті [PERSON] мала право спадкувати його дружина [PERSON]. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою виконавчого комітету Галайковецької сільської ради № 41 від 24 січня 2018 року (а.с. 16) стверджується, що [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON]. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року). Отже, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON]шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном (а.с. 16), їй з 16 квітня 1997 року належить право на земельну частку (пай) площею 2,05 умовних кадастрових гектара, що перебували у колективній власності КСП «Наша Перемога» с. Галайківці Мурованокуриловецького району Вінницької області, яке посвідчувалося сертифікатом серії ВН № 0434445. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої 11 квітня 2018 року за № 51542426 (а.с. 42) та інформації завідувача Мурованокуриловецької ДНК № 01-16/158 від 11 квітня 2018 року з паперових носіїв (а.с. 40) вбачається, що спадкові права після смерті [PERSON] [PERSON] не оформила. 07 листопада 2011 року [PERSON] померла (а.с. 7). Вище наведеним доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай), успадковане після [PERSON] Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47294536 від 31 березня 2017 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи Мурованокуриловецької ДНК № 94/2017 до майна померлої [PERSON], стверджується, що по своїй смерті спадкодавець залишила заповіт, посвідчений Галайковецькою сільською радою 21 жовтня 2016 року за № 191 (а.с. 14). Відповідно до тексту цього заповіту, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Як вбачається із оглянутої в суді спадкової справи Мурованокуриловецької ДНК № 94/2017 до майна померлої [PERSON], вона заведена на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, поданої 31 березня 2017 року. Таким чином, позивач довів факт смерті спадкодавця, склад спадкового майна, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 19 січня 2018 року (а.с. 15), слідує, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (а.с. 20). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнали позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право власності на земельні частки (паї) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved