Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

16.10.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про зменшення розміру аліментів до відповідача [PERSON]Р 06.11.2018 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 18 грудня 2018 року. 18.12.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання. Справу призначено до розгляду на 04 березня 2019 року. 04.03.2019 року відповідачем в судовому засіданні надані письмові заперечення на позовну заяву. В судовому засіданні оголошено перерву для ознайомлення позивача з наданими запереченнями та додатками до них. Справу призначено до розгляду на 19.03.2019 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 19.03.2019 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2014 року на користь відповідачки на утримання дитини з ј частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 23.07.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В період шлюбу в них народилася донька - [PERSON], [INFO]. 12.12.2013 року шлюб між ними було розірвано за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Після розірвання шлюбу він домовся з відповідачкою, що буде добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а відповідач не буде звертатись до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Протягом 5-ти років він добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання доньки. В 2018 році йому стало відомо про те, що в 2014 році за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з нього стягнені аліменти на користь відповідачки на утримання доньки, та що в нього є заборгованість зі сплати аліментів в сумі 60000 грн. В 2017 році в нього змінився сімейний стан, він одружився вдруге та нього 06.09.2017 року народилася донька - [PERSON]. На даний час донька та дружина перебувають на його утримання, так як дружина не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Стягнення з нього аліментів в розмірів ј частини всіх видів його заробітку (доходу) на користь відповідачки ставить його та його сім'ю в скрутне матеріальне становище, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив що аліменти, які він сплачує на утримання доньки на користь відповідачки, остання витрачає не за призначенням. Він крім сплачених аліментів купує дитині одяг, так як відповідачка цього не робить. Крім того донька до останнього часу часто приходила до нього і він забезпечував її всім необхідним в тому числі і дієтичним харчуванням. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що відповідач знав про те, що з нього стягнені аліменти на утримання їх доньки, так як був присутнім в судовому засіданні та визнавав позовні вимоги. Їх донка хворіє , є інвалідом з дитинства, потребує постійного дієтичного харчування. Вона змушена постійно виписувати для дитини спеціальну муку та мучні вироби, аби дитина належним чином харчувалась та почувала себе обділеною. Дані продукти коштують дорого тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2011 року. 12.12.2013 року шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. Відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2014 року з позивача на користь відповідачки стягненні аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2013 року і до повноліття дитини, що підтверджується копією рішення суду. Відповідно до змісту зазначеного рішення суду позивач був присутнім в судовому засіданні. Знав про стягнення з нього аліментів та визнавав позовні вимоги в повному обсязі. Тому твердження позивача про те, що він не знав про стягнення з нього аліментів з 2014 року, та ця обставина шокувала його, суд вважає безпідставними. Прохаючи зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь відповідачки на утримання дитини, позивач посилається на зміни у сімейному та матеріальному стані, так як в 2017 році він одружився та в нього народилась донька. В даний час і дитина і дружина перебувають на його повному матеріальному утриманні, так як його дружина не працює, в зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшений за позовом стягувача або платника аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану. З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що на даний час у позивача змінився сімейний та майновий стан. Так, позивачем надані докази того, що 08.09.2017 року у позивача народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в я кому позивач записаний батьком дитини. Відповідно до довідки Верхівцевської міської ради від02.ё10.2018 року встановлено. що у позивача на утриманні перебувають його дружина [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Таким чином судом встановлено, що з народженням другої дитини, та перебуванням на даний час на утриманні позивача, як малолітньої дитини так і її матері, у позивача погіршилось матеріальне становище. Таким чином судом встановлено наявність обставин, у відповідності до положень ст. 192 СК України, які дають підставу для зменшення розміру аліментів. Вирішуючи питання про розмір зменшення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач заперечуючи проти зменшення розміру аліментів посилається на те, що їх з позивачем дитина є інвалідом та потребує спеціального харчування, яке дорого коштує, тому відповідач змушена постійно купувати спеціально мучні, хлібо-булочні вироби для забезпечення нормального розвитку дитини. Відповідачем суду надані докази того, що донька сторін [PERSON] є інвалідом з дитинства, що підтверджується довідкою управління соціального захисту населення. Також відповідачем надано довідку що дитина сторін потребує постійного дієтичного аглютенового харчування. Також відповідачем надані чеки та квитанції про купівлю дитячого одягу, ліків та відповідних продуктів харчування. В свою чергу судом встановлено. що відповідач отримує на дитину соціальну допомогу сім'ям з дітьми іінвалідами, яка в останньому періоді складає близько 1500 грн., на місяць, таким чином відповідачеві компенсуються затрати пов'язані на придбання необхідних дієтичних продуктів для харчування дитини. Виходячи з вищевикладеного, у відповідності із способом захисту порушених прав, обраному відповідачем, який передбачений нормами СК України, та з яким погоджується суд, суд враховуючи зміну у сімейному та майновому стані позивача, вважає що розмір аліментів, стягуваних з позивача за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2014 року на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON], [INFO] повинен бути зменшеним. Визначаючи розмір до якого повинні бути зменшені, аліменти, стягувані з позивача на користь відповідачки на утримання доньки, суд враховує надані суду сторонами докази, а також ту обставину , що сторони є працездатними особами. Тому як батько так і мати мають можливість та повинні матеріально утримувати та забезпечувати потреби дитини в рівних частинах. За даних обставин

Outcome: partial