Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

15.03.2019 року до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшов позов Запорізького державного медичного університету до [PERSON] про стягнення боргу за отриману освітню послугу, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за навчання з урахуванням індексу інфляції -1593,03 грн, 3% річних -104,45 грн. Позов обґрунтовано тим, що у липні 2015 року [PERSON] була зараховано студенткою першого курсу Запорізького державного медичного університету. З відповідачем [PERSON] було укладено Договір про навчання [PERSON] №ФД -1к 383 від «15» липня 2015р (далі - Договір). Відповідно до наказу ректора ЗДМУ №329-с від 13.04.2016р. через академічну заборгованість та невиконання начального плану [PERSON] була відрахована з 13.04.2016р., дія Договору про навчання припинена. Відповідно до розрахунку заборгованість по оплаті за навчання (отриману освітню послугу) з урахуванням індексу інфляції складає 1593,03 грн., 3% річних - 104,45 грн., всього -1697,49 грн., яка на час звернення до суду не сплачена, а тому позивач просить суд стягнути заборгованість у загальному розмірі 1697,49 грн. Ухвалою судді від 08.04.2019 року, цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Представник позивача надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, належним чином повідомлена про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст.280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у липні 2015 року [PERSON] була зараховано студенткою першого курсу Запорізького державного медичного університету. З відповідачем [PERSON] було укладено Договір про навчання [PERSON] №ФД -1к 383 від «15» липня 2015р. Відповідно до п.1.1 Договору Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок Замовника здійснити навчання (надати освітню послугу) [PERSON] . Відповідно до п.3.2. Договору Замовник зобов`язується: 3.2.2. Своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах, строки та в порядку, що встановлені цим Договором. 3.2.3. Забезпечити дотримання Студентом розкладу усіх видів навчальних занять і своєчасне виконання всіх видів завдань за дисциплінами, передбаченими навчальними планами та програмами. Відповідно до п.5.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством та цим договором. Згідно з наказом ректора ЗДМУ №329-с від 13.04.2016р. через академічну заборгованість та невиконання начального плану [PERSON] була відрахована з 13.04.2016р., дія Договору про навчання припинена. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно з чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частина 1 ст.509 ЦКУкраїни наголошує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до ст.526 ЦКУкраїни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, аза відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Пункт 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.614 ЦК). Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Частиною 1 ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно до умов договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно із звичаями ділового обороту чи іншими вимогами, які звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК). Відповідно до розрахунку заборгованості за навчання [PERSON] згідно договору №Фд-1к-383 від 15.07.2015 року станом на 18.02.2019 року за навчання студентки [PERSON] існує дебіторська заборгованість в розмірі 1141,84 грн. і підлягає поверненню з врахуванням індексу інфляції 1593,03 грн, а також 3% річних у розмірі 104,45 грн.(а.с.5-7). З метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивачем відповідачу було надіслано претензію від 25.01.2018 року з повідомленням про необхідність погасити наявну заборгованість. (а.с.14,15). Відповідач до теперішнього часу вартість навчання не відшкодувала і відповіді на лист-вимогу позивачу не надала. Оскільки позивачем на підтвердження заявлених доводів до суду надано докази щодо наявності несплаченої відповідачем заборгованості за договором про надання освітніх послуг у розмірі 1141,84 грн.(1593,03 - з урахуванням індексу інфляції), яку відповідачем оспорено чи документально спростовано не було, а тому суд вважає, заявлений позивачем позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України стягненню також підлягає 3% річних, інший розмір процентів не встановлений договором. Як передбачено ст. 141 ЦПК України, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак у зв`язку із задоволенням цього позову, із відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн. На підставі ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

Outcome: approved