Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

15.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 4,4375 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 761, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, свої вимоги мотивує тим, що земельна ділянка площею 4,4375 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 761, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 4,4062 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 762, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належать [PERSON]. 29.06.2013 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] являються дочка [PERSON] та син [PERSON]. Спадкоємці прийняли спадщину шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, однак при зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. 05.04.2018 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, яким просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 4,4062 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 762, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, свої вимоги мотивує тим, що земельна ділянка площею 4,4375 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 761, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 4,4062 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 762, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належать [PERSON]. 29.06.2013 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] являються дочка [PERSON] та син [PERSON]. Спадкоємці прийняли спадщину шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, однак при зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно був прийнятий до свого провадження та обєднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні первісних позовних вимог наполягала, не заперечувала проти задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, підтримав зустрічні позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти задоволення первісних позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,4375 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 761, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 043252, виданого 07.06.2004 року [PERSON] районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-08-814, кадастровий номер земельної ділянки №1 5122082900:01:004:0217 та земельна ділянка площею 4,4062 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 762, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 043252, виданого 07.06.2004 року [PERSON] районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-08-814, кадастровий номер земельної ділянки №2 5122082900:01:004:0218, що підтверджено довідкою № 1190/126-18, виданою 29.03.2018 року міськрайонним управлінням в [PERSON] районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, згідно якої Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 043252, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-08-814, виданий [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією 07.06.2004 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 342693, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 29.06.2013 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 4,4375 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 761, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 4,4062 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 762, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 51353583 від 24.03.2018 року, державним нотаріусом [PERSON] держаної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої 29.06.2013 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 439404, виданим 12.10.1983 року Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІV-УР № 556590, виданим 09.06.1961 року Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 435263, виданим 02.12.1978 року Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Ланцова». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулись із заявами про прийняття спадщини, що підтверджено відповідними заявами, які містяться в матеріалах спадкової справи, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] № 302/02-14 від 20.03.2018 року було розяснено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину, у звязку із тим, що у документі, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] виданому уповноваженим органом на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області № 180/А-2003 від 07.03.2003 року, Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД № 043252, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-08-814, є виправлення у місці написання його видачі. Приймаючи до уваги, що в зв'язку з тим, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів за первісним та за зустрічним неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі\~ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє первісний та зустрічний позови. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved