Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

15.09.2016 року представник позивачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON], третя особа: фізична особа-підприємець [PERSON] про стягнення грошової суми, в якому він зазначив про те, що 20.04.2016 року в м. Суми в приміщенні агенства Арка на бланку агенства нерухомості Арка було оформлено договір (назва на бланку Договір завдатку (куплі-продажу) ) , між [PERSON] (майбутній покупець) та продавцем [PERSON] . Відповідно до п. 1 Договору Покупець на підтвердження свого зобовязання по придбанню 1/2 будинку у Продавця розташованого за адресою: [ADDRESS] на забезпечення його виконання передає в якості завдатку грошову суму еквівалентну 2500 доларів США в рахунок належних з нього розрахунків по договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна, а Продавець приймає вказаний завдаток і зобовязується продати Покупцю, або іншій вказаній ним особі вищевказане нерухоме майно за узгоджену сторонами даного договору суму в розмірі еквівалентній 32500 доларів США по курсу НБУ в строк до 20 жовтня 2016 року, який є частиною платежу за даний обєкт нерухомості. Відповідно до п. 4 Договору сторони також домовились, що у разі припинення зобовязання до початку його виконання завдаток підлягає поверненню. [PERSON] вважає, що вищезгадана частина Договору є лише попередніми домовленостями, які навіть не були оформлені як договір завдатку про купівлю-продаж нерухомого майна та не були посвідчені нотаріально, що згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України, ч. 2 ст. 215 ЦК України свідчить про нікчемність цих домовленостей, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Після укладення вищезгаданого Договору [PERSON] довідалась, зокрема, про те, що ціна на вищезгадану частину будинку завищена у порівнянні з подібною нерухомістю у м. Суми, присадибна земельна ділянка при цій частині будинку буде продаватись за окремою ціною, тому вона звернулася до [PERSON] з вимогою про повернення грошової суми в гривнях еквівалентної 2500 доларів США. Проте, [PERSON] відмовив [PERSON] у поверненні згаданої грошової суми пославшись на те, що Договором це не передбачено. Така відмова [PERSON] протирічить вищезгаданим нормам закону та іншим нормам цивільного права. Так, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу частини будинку. Оскільки договір купівлі-продажу частини будинку, якій би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між [PERSON] та [PERSON] укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такій договір у майбутньому, передана [PERSON] відповідачу грошова сума в розмірі 66050 грн. 00 коп. еквівалентному за курсом НБУ 2500 доларів США є лише авансом, який підлягає поверненню позивачу [PERSON] . Така ж правова позиція міститься в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] вважає, що згаданими обставинами та іншими фактичними даними, які мають значення для вирішення справи, крім згаданих вище, є також наступні. Так, як убачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань агенство нерухомості Арка не зареєстроване як юридична особа. За цією назвою (вивіскою) знаходиться ФОП [PERSON], який займається нечесною підприємницькою діяльністю. З Договору вбачається, що фізична особа [PERSON] позиціонує себе з працівником Агенства нерухомості Арка , якого в природі не існує, а лише на вивісці офісу цієї особи він же ФОП [PERSON], який поставив підпис як третя сторона Договору, п. п. 8, 10 та 11 якого викладені у спосіб, що ввів в оману [PERSON] , оскільки в основній частині Договору вказано лише дві сторони. Крім того рукописний текст цього договору виконаний [PERSON], як неіснуючим працівником неіснуючого Агенства нерухомості Арка . Також, зміст Договору не містить жодної умови про обовязки та відповідальність ФОП [PERSON], поштову (юридичну) адресу цієї третьої сторони . Відповідно до ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів продукція це будь-який виріб (товар) , робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для задоволення суспільних потреб. Відповідно до ст. 4 згаданого Закону споживач має право на необхідну, доступну, достовірну інформацію про продукцію, її кількість, якість, а також про її виробника (виконавця, продавця) . Статтею 19 вищезгаданого Закону, зокрема, передбачено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, при укладенні вищезгаданого Договору [PERSON] внаслідок нечесної підприємницької діяльності ФОП [PERSON] не отримала необхідну, доступну, достовірну інформацію про продукцію, її кількість, якість, а також про її виробника (виконавця, продавця) , ціни або способу розрахунку ціни, характеру, атрибутів та прав ФОП [PERSON], зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії. Крім цього, ФОП [PERSON], як третя сторона договору не взяв на себе жодного зобовязання щодо своєї відповідальності за невиконання умов цього нікчемного договору. За таких обставин, ФОП [PERSON] відповідно до статті 35 ЦПК України підлягає обовязковому залученню до участі у справі на стороні відповідача. Статтею 216 ЦК України, зокрема передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих що повязані з його недійсністю. Якщо у звязку із вчиненням недійсного правочину другій стороні завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Кожна із вищезгаданих обставин підтверджується копіями: договору від 20 квітня 2016 року, а також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ФОП [PERSON] та Агенство нерухомості Арка . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed