Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

15.09.2017 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, окрім того за ст.84 СК України вона має право також на аліменти до досягнення молодшою дитиною повноліття. Аліменти позивач визначила в розмірі 2\~000 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а також на своє утримання у розмірі 1\~000 грн. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримала, надала заву про заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи в порядку ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджується свідоцтвами про народження дітей від 26.09.2013 року, актовий запис №9038, від 23.11.2016 року, актовий запис №10875. Діти проживають із позивачем, перебувають на її утриманні. Згідно ч. 3 ст. 181\~ Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.\~\~\~\~\~\~ Зазначене узгоджується із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якими кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. Відповідач не надає достатньої та регулярної допомоги на утримання дітей, що надає позивачу право на стягнення аліментів за рішенням суду. На час розгляду справи [PERSON] працює в ПП «Техноенергобуд», за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року отримав заробітну плату в загальному розмірі 27\~200 грн. (довідка про доходи видана ПП «Техноенергобуд» від 02.04.2018 року). Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дітей у звязку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби діти не мають. Вищевикладені обставини не надають відповідачу право на звільнення від аліментів, а останніможуть бути стягнуті в частині від доходу відповідача в порядку ст. 183 СК України. При вирішенні спору суд враховує положення Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, матеріальний, сімейний стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, їх дохід, розмір середньої заробітної плати в м.Одесі на час ухвалення рішення. Визначаючи в межах позовних вимог розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку [PERSON], але не менш 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, а після досягнення [PERSON] повноліття у розмірі 1/6 частини від доходу [PERSON], але не менш 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] щомісячно до досягнення ним повноліття. При вирішенні спору суд погоджується із вимогами позивача про стягнення коштів на її утримання (аліментів) в порядку ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, за якою дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Зазначене узгоджується із ст. 75 СК України, відповідно до положень якої дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Враховуючи, що відповідач працює, а доказів, що він не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини немає, суд вважає можливим стягнення з відповідача щомісячно 300 грн. на утримання дружини до досягнення [PERSON] трьох років.

Outcome: partial