Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

15 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 07.02.2016 року, близько о 21 год. 30 хв., відповідач [PERSON], знаходячись на вулиці біля магазину «Сінільга», який розташований по вул.Шевченко, 35а в с.Базарянка Татарбунарського району Одеської області, на ґрунті неприязних відносин, в результаті сварки, умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, кулаком правої руки наніс позивачу удар по правій частині обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження. Органом досудового розслідування, на підставі заяви позивача, було проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, де позивач був визнаний потерпілим. Спричинені останньому відповідачем тілесні ушкодження, відповідно до висновку експерта, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після спричинення тілесних ушкоджень, позивач звернувся до КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» за медичною допомогою. Після чого його помістили до медичного закладу для проходження стаціонарного курсу лікування. Курс лікування проходив у хірургічному відділені з 10.02.2016 року до 19.02.2016 року. Під час лікування за приписом лікаря були витрачені грошові кошти на придбання ліків. Загальна сума витрачених коштів на придбання ліків складає 4 155 грн. 65 коп. На час скоєння відносно [PERSON] кримінального правопорушення він офіційно працював в ПАТ СП «Чорноморська перлина» на посаді охоронника. Даний випадок та його наслідки призвели до фізичних та моральних страждань, на деякий час порушили нормальні життєві звязки (за час лікування був непрацездатний та не зміг заробляти кошти, втратив можливість на деякий час спілкуватися зі своїми членами сімї, близькими родичами) і вимагали додаткових зусиль для покращення свого стану здоровя. Відповідач у добровільному порядку не бажає сплатити у повному обсязі грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду та майнову шкоду, тому позивач звернувся до суду та просить стягнути на його користь з відповідача майнову шкоду у розмірі 4155,65 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. У судове засідання представник позивача надав заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав повністю. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав частково, просив суд зменшити розмір грошового відшкодування, врахувавши, що на утриманні відповідача перебувають троє малолітніх дітей. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до правової позиції викладеної у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 №3, вбачається, що покладаючи на особу обовязок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 вересня 2016 року у кримінальній справі №515/863/16-к обвинуваченого [PERSON] визнано винним за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді громадських робіт (а.с.3). З копії виписки із історії хвороби [PERSON] № 608/127 (а.с.2) вбачається, що останній знаходився на лікуванні у хірургічному відділені з 10.02.2016 року до 19.02.2016 року з діагнозом: закрита чмт, струс головного мозку, забої мяких тканин голови. Відповідно до наданих позивачем квитанцій, ним витрачено на придбання ліків, в звязку з спричиненням йому відповідачем тілесних ушкоджень, на загальну суму 4155,65 грн. Таким чином, суд приходить переконання, що оскільки відповідач є особою, яка своїми неправомірними діями завдала позивачу вказану майнову шкоду, а відтак, суд приходить висновку, що з [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути матеріальну шкоду у розмірі 4155,65 грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.95р. за №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, при цьому беручи до уваги характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, шляхом вчинення відповідачем дій щодо заподіяння матеріальних збитків, що викликало постійні непорозуміння у сім'ї позивача, переживання образи та приниження гідності, погіршення стану здоровя, а відтак виходячи при цьому із засад розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що таку шкоду необхідно задовольнити частково у розмірі 1500 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача на користь держави. Позивач у відповідності до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial