Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

16 грудня 2019 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем у справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2014 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] [INFO] . [PERSON] в позові зазначила, що шлюбні стосунки тривали до травня 2018 року , потім відповідач пішов із родини забравши особисті речі, а згодом позивачці стало відомом про те, що [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбуває покарання у Синельниківській виправній колонії № 94 по теперішній час. Шлюбно - сімейні стосунки були припинені через різні погляди на життя , що призводила до сварок та стали підставою втрати взаємопорозуміння та кохання. Оскільки шлюб носить формальний характер, спільного господарства сторони не ведуть позивачка просить суд розірвати шлюб оскільки стосунки між подружжям носять формальний характер і відновленню не підлягають. Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального провадження , підготовче судове засідання призначено на 23 січня 2020 року. Через неявку відповідача до суду , підготовче засідання відкладалось на 21 лютого 2020 року. Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду на 20 березня 2020 року . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась , до початку розгляду справи через свого представника -а адвоката Нестерова Д.М. надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала , не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі . Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації та шляхом надсилання процесуальних документів до місця ув`язнення -ДУ «Синельниківська виправна колонія № 94 » про отримання яких свідчать відповідні розписки останнього, однак у запропонований судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва, що міститься в матеріалах справи сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 18 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис № 08. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , який народився [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження дитини, що надано до матеріалів справи . Суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, відповідач перебуває у місцях позбавлення волі - в ДУ «Синельниківська виправна колонія № 94». Сторони втратили один до одного почуття кохання та не вживають заходів до відновлення шлюбних стосунків. Сторони відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. Стаття 24 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved