Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

16 жовтня 2014 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 40/АА - 012.06.2 від 29.11.2006 року, в якому банк просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором яка складала 21097,36 долара США станом на 01.10.2014 року, що за курсом НБУ складало 483799,91 грн. Позивач послався в позові на те, що відкрите акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір № 40/АА - 012.06.2 від 29.11.2006 року. У відповідності до п.п. 1.1, 2.2, 3.2 Кредитного договору, Банк надав Боржнику кредит на споживчі цілі загальною сумою 30600,00 доларів СІНА строком по 29.11.2011 року включно зі сплатою Банку комісії за надання кредитних коштів та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13% річних. Факт видачі кредиту підтверджується заявою на видачу готівки від 5 жовтня 2006 р. Таким чином Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором. Згідно з п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3 Кредитного договору Боржник зобовязався повернути повністю суму кредиту та сплатити проценти за користування грішми. Кредитним договором, а саме п.п. 3.2, передбачено обовязок Боржника до 29.11.2011 року повернути повністю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом. Однак, в порушення умов Кредитного договору, Боржник не виконує свої зобовязання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, в звʼязку з чим станом на 01.10.2014 року виникла вказана заборгованість. На підтвердження свої вимог позивачем надано копію відповідного кредитного договору, копію заяви про видачу готівки та розрахунок заборгованості станом на 01.10.2014 року. Провадження у справі відкрито 10 листопада 2014 року. 03 липня 2015 року представником позивача подано заяву про збільшення позову. в якій позивач просить стягнути з відповідача суму боргу станом на 01.07.2015 року в сумі 63508,27 доларів США, що еквівалентно 1334005,15 грн. 17 грудня 2015 року представником відповідача подано заяву про застосування позовної давності, з тих підстав, що погашення кредиту припинено відповідачем в жовтні 2008 року, отже строк позовної давності закінчився у жовтні 2011 року. 28 березня 2016 року представником позивача подані пояснення на заяву про застосування позовної давності, в яких представник вказує на те, що строк погашення кредиту встановлений в договорі як 29.11.2011 року, в звʼязку з чим, строк позовної давності сплив лише 29.11.2014 року. Також, представником позивача надано суду копію додаткової угоди до кредитного договору від 26.09.2008 року по якій процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 14,5 %. 31 травня 2016 року представником відповідача подані заперечення на позов, в яких представник просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що розмір заборгованості розраховано без відповідності до курсу НБУ щодо долара США; процентна ставка яка вказана у розрахунку заборгованості не відповідає умовам договору; позивач за виконавчим написом вже ініціює звернення стягнення на майно відповідача, що може мати наслідком подвійне стягнення з відповідача коштів по одному і тому ж договору; банк не мав право надавати кредит в іноземній валюті; стягнення 3% річних неправомірне через наявність встановленої договором ставки у 13 % річних; розмір пені перевищує суму основного боргу майже вдвічі, що суперечить засадам цивільного законодавства та розрахований із розрахунку подвійної ставки за договором 29%, що не відповідає дійсності, так як ставка відсотків за договором є 13%. 21 жовтня 2016 року представником відповідача подано пояснення, в яких представник просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на ті ж обставини, які вже сторона відповідача заявляла. 21 жовтня 2016 року судом витребувано у позивача оригінал заявки на видачу готівки №463_5 від 29.11.2006 року; завірену належним чином копію детального розпису загальної вартості кредиту (графік платежів) до Кредитного договору №40/АА-012.06.2 від 29.11.2006 року; завірену належним чином копію детального розпису загальної вартості кредиту (графік платежів) до додаткової угоди від 26.09.2008 року до Кредитного договору №40/АА-012.06.2 від 29.11.2006 року; завірену належним чином копію виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Сергеєва О.О. №255 від 14.04.2009 року про звернення стягнення на автомобіль HONDA ACCORD, 2006 р.в. Д/Н [NUMBER]. Однак, зазначені докази суду не надані. 03 листопада 2017 року представником позивача подано уточнення до позовної заяви, в яких позивач просить стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» заборгованості за Кредитним договором №40/АА-012.06.2 від 29.11.2006 року у розмірі 15 297 (пʼятнадцять тисяч двісті девʼяносто сім) доларів США 13 центів та 290 214 (двісті девʼяносто тисяч двісті чотирнадцять) гривень 55 коп., яка складається з: 15 297,13 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 138 981,11 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (за період з 19.10.2016 року по 19.10.2017 року); 9 044,87 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту (за період з 19.10.2016 року по 19.10.2017 року); 130 640,41 грн. - сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту (за весь період); 11 548,16 грн. - сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів по кредиту (за весь період), та стягнути судовий збір. Позивач мотивує зменшення суми боргу тим, що банком отримано 152686,36 грн. від реалізації автомобіля HONDA ACCORD д/н [NUMBER], який належав відповідачеві та на який звернуто стягнення боргу по кредитному договору відповідно до виконавчого напису нотаріуса. До поданих уточнень, представником позивача додано розрахунок заборгованості станом на 19 жовтня 2017 року. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засідання, яке проведено в режимі відео конференції, представник позивача підтримав свої позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про слухання справи сповіщена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відкрите акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір № 40/АА - 012.06.2 від 29.11.2006 року. У відповідності до п.п. 1.1, 2.2, 3.2 Кредитного договору, Банк надав Боржнику кредит на споживчі цілі загальною сумою 30600,00 доларів СІНА строком по 29.11.2011 року включно зі сплатою Банку комісії за надання кредитних коштів та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13% річних. Факт видачі кредиту підтверджується заявою на видачу готівки від 05 жовтня 2006 року, завірена копія якої є в матеріалах справи. Таким чином, суд вважає доведеним, що позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором. Згідно з п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3 Кредитного договору Боржник зобовязався повернути повністю суму кредиту та сплатити проценти за користування грішми. Кредитним договором, а саме п.п. 3.2, передбачено обовязок Боржника до 29.11.2011 року повернути повністю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом. Однак, в порушення умов Кредитного договору, Боржник не виконує свої зобовязання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, в звʼязку з чим станом на 19.10.2017 року існує заборгованість за Кредитним договором №40/АА-012.06.2 від 29.11.2006 року у розмірі 15 297 (пʼятнадцять тисяч двісті девʼяносто сім) доларів США 13 центів та 290 214 (двісті девʼяносто тисяч двісті чотирнадцять) гривень 55 коп., яка складається з: 15 297,13 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 138 981,11 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (за період з 19.10.2016 року по 19.10.2017 року); 9 044,87 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту (за період з 19.10.2016 року по 19.10.2017 року); 130 640,41 грн. - сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту (за весь період); 11 548,16 грн. - сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів по кредиту (за весь період) та яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, як на доказ наявності вказаної суми заборгованості, зокрема, посилається на розрахунок заборгованості станом на 19.10.2017 року, який надано представником позивача 03.11.2017 року. Однак, з даного розрахунку заборгованості вбачається, зокрема, що розрахунок пені та трьох процентів річних від суми прострочено основної заборгованості за кредитом за період з 11.09.2007 року по 19.10.2017 року та розрахунок пені та трьох процентів річних від суми прострочених процентів за кредитом за період з 11.09.2007 року по 19.10.2017 року розраховуються з врахуванням подвійної процентної ставки, яка застосовується за період з 19.10.2016 року по 19.10.2017 року в розмірі 29%. При цьому, будь-яких доказів застосування саме такої подвійної ставки в саме такий період часу позивачем не надано, так як позивач посилається лише на порушення умов кредитного договору, за яким ставка процентів річних складає 13%, без посилання на порушення умов будь-яких додаткових угод. Посилання ж позивача на те, що такий період встановлено для забезпечення відповідності позову вимогам позовної давності суд не вважає достатнім, так як позивач звернувся з позовом не в жовтні 2017 року, а в жовтні 2014 року, що і повинно бути враховано для забезпечення такої відповідності. Крім того, сума простроченої заборгованості за кредитом вказана як 15297,13 доларів США. Однак, суду не надано доказів існування саме такої суми основного боргу за кредитом, враховуючи те, що на виконання виконавчого напису, виданого 14.04.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергєєвим О.О. (реєстр. № 255) по якому звернуто стягнення на заставлений автомобіль для погашення заборгованості відповідача, яка виникла в період з 29.11.2006 року по 11.09.2007 року позивачем отримано 152686,36 грн., що підтвержено копією платіжного доручення від 21 червня 2017 року. При цьому, посилання позивача на те, що у виписці за період 29.11.2006 року по 19.10.2017 року на 14 та 15 сторінках зазначено, яким чином було здійснено розподілення коштів, які надійшли від реалізації транспортного засобу, так 1717,70 доларів США були зараховані на погашення процентів по кредиту, а 4 082,53 доларів США зараховані на погашення кредиту (тіла кредиту), а розподілення коштів відбувалося 27.06.2017 року, суд не може вважати достатнім доказом, так як у виписці не вказано джерело походження даних коштів, а відповідність їх суми в доларах США отриманому гривневому еквіваленту нічим не підтверджена. Також позивачем не доведено належними доказами правомірність нарахування сум пені в період з 19.10.2016 року по 19.10.2017 року, з урахування отримання 21 червня 2017 року 152686,36 грн., за реалізацію заставного майна. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необґрунтованість позову по суті, суд не надає оцінку обставинам, які відповідач просить встановити як підтвердження пропуску строку позовної давності. При цьому, суд приймає до уваги, що позивачем не надано доказів та належних розрахунків конкретних дат та сум погашення відповідачем кредиту. За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач не надав суду достатній доказів на підтвердження обставин на які він посилається обґрунтовуючи свої позовні вимоги, а тому вважає позов не доведеним та відмовляє у його задоволенні.

Outcome: dismissed