Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

17.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], померлої [INFO] року, право власності на житловий будинок з господарським будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,060 га, яка розташована на території Саф'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення садівництва, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить його дружині [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцем за законом першої черги являється чоловік спадкодавця [PERSON]. Останній прийняв спадщину, оскільки мешкав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутня будинкова книга, в якій містяться відомості про реєстрацію спадкодавця на день його смерті та реєстрацію разом з ним його спадкоємців, і неможливо встановити факт прийняття спадщини спадкоємцями першої черги. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутності та вирішення справи залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - 11/18 часток житлового будинку з господарським будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 08.06.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфимовою Т.І., в реєстрі №1-3637 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфимовою Т.І. в реєстрі за № 1-3635; - земельна ділянка площею 0,060 га, яка розташована на території Саф'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення садівництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 28.08.1997 року Саф'янською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 11/18 часток житлового будинку з господарським будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка площею 0,060 га, яка розташована на території Саф'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення садівництва. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 53280701 від 13.09.2018 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої [INFO] року - відсутня. Згідно до ч.1, ст.529 ЦК УРСР (1963 року) - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцем першої черги після [PERSON], відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) являється: - дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Кілійським районним бюро ЗАГС та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 03.02.1989 року Ізмаїльським відділом ЗАГС, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину після матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджено записами в будинковій книзі на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - житловий будинок з господарським будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], 7/18 часток належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом 08.06.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфимовою Т.І., в реєстрі №1-3635 та 11/18 часток [PERSON] успадкувала після смерті матері; - земельна ділянка площею 0,060 га, яка розташована на території Саф'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення садівництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 28.08.1997 року Саф'янською сільською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]), яку [PERSON] також успадкувала після смерті матері [PERSON] Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53218207 від 07.09.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 03.02.1989 року Ізмаїльським відділом ЗАГС. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], що підтверджено записами в будинковій книзі на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гончарової О.С., № 232/02-14 від 20.06.2018 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що відсутня будинкова книга, в якій містяться відомості про реєстрацію спадкодавця на день його смерті та реєстрацію разом з ним його спадкоємців, і неможливо встановити факт прийняття спадщини спадкоємцями першої черги. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв'язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved