Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

17.08.2016 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ГО «Центр протидії корупції» та ГС «Об'єднання Ротарі клубів України», згідно якого просив: визнати недостовірною інформацію, поширену ГО «Центр протидії корупції» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 38238280, місце реєстрації: 01010, м.Київ, вул. Суворова, буд.№ 4/6, оф. 905) відносно [PERSON], а саме: «Звідки почалася антивакцинальна кампанія в Україні? З сайту «[INFO]». «[INFO]» - це сайт, який належить пану [PERSON]. Він був головою тендерного комітету при пані [PERSON]. Ну, ви знаєте, коли на такому сайті виходить інформація про те, що вакцина була заморожена - розморожена, це починає сіяти такий страх. Страх в маси.»; зобов'язати ГС «Об'єднання Ротарі клубів України» (ідентифікаційний номер юридичної особи: 38871769, керівник - [PERSON], місце реєстрації: [ADDRESS]) спростувати недостовірну інформацію , поширену ГО «Центр протидії корупції» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 38238280, місце реєстрації: 01010, м.Київ, вул. Суворова, буд.№ 4/6, оф. 905) відносно позивача - [PERSON], а саме: «Звідки почалася антивакцинальна кампанія в Україні? З сайту «[INFO]». «[INFO]» - це сайт, який належить пану [PERSON]. Він був головою тендерного комітету при пані [PERSON]. Ну, ви знаєте, коли на такому сайті виходить інформація про те, що вакцина була заморожена - розморожена, це починає сіяти такий страх. Страх в маси.», шляхом видалення цієї недостовірної інформації з інтернет-сайту: [INFO] з обов'язковим здійсненням запису на місці повідомлення наступного змісту: «Видалено на підставі рішення суду в зв'язку з недостовірністю відомостей», та блокування перепосилань на первинне джерело, що не міститиме цього запису; зобов'язати ГО «Центр протидії корупції» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 38238280, місце реєстрації: 01010, м.Київ, вул. Суворова, буд.№ 4/6, оф. 905) спростувати недостовірну інформацію, поширену ГО «Центр протидії корупції» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 38238280, місце реєстрації: 01010, м.Київ, вул. Суворова, буд.№ 4/6, оф. 905) відносно [PERSON], а саме: «Звідки почалася антивакцинальна кампанія в Україні? З сайту «[INFO]». «[INFO]» - це сайт, який належить пану [PERSON]. Він був головою тендерного комітету при пані [PERSON]. Ну, ви знаєте, коли на такому сайті виходить інформація про те, що вакцина була заморожена - розморожена, це починає сіяти такий страх. Страх в маси.», у спосіб, у який вона була поширена, з урахуванням анонсування прес-конференції з повідомленням представників засобів масової інформації. В приміщенні, у якому проводилась прес-конференція від [INFO], що фігурує в предметі позову та аналогічному висвітленні події з повідомленням, що неправдива інформація, поширена ГО «Центр протидії корупції» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 38238280, місце реєстрації: 01010, м.Київ, вул. Суворова, буд.№ 4/6, оф. 905), визнана судом недостовірною та спростована; стягнути з ГО «Центр протидії корупції» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 38238280, місце реєстрації: 01010, м.Київ, вул. Суворова, буд.№ 4/6, оф. 905) моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. на користь [PERSON]; судові витрати за вимогами немайнового характеру покласти на відповідачів солідарно. Позов в частині вимог до ГО «Центр протидії корупції» обґрунтовано тим, що [INFO] членом вказаної організації - [PERSON] під час виступу на медійному заході - круглому столі, який був організований ГС «Об'єднання Ротарі клубів України» у режимі відео-конференції з метою обговорення теми: «[INFO]», відносно позивача було поширено наступну інформацію: «Звідки почалася антивакцинальна кампанія в Україні? З сайту «[INFO]». «[INFO]» - це сайт, який належить пану [PERSON]. Він був головою тендерного комітету при пані [PERSON]. Ну, ви знаєте, коли на такому сайті виходить інформація про те, що вакцина була заморожена - розморожена, це починає сіяти такий страх. Страх в маси.» Разом з тим, позивач вказує, що вищенаведена інформація, поширена [PERSON] на конференції відносно нього, порушує його особисті немайнові права, є не правдивою, та такою, що доводилась до відома необмеженого кола осіб з метою дискредитації як особистісних його якостей, так і професійних. Тобто, зміст поширеної [PERSON] недостовірної інформації, на думку позивача, містить в собі конкретні фактичні дані, а отже має ознаки тверджень. При цьому, як зауважує позивач в обґрунтування необхідності зобов'язання спростувати наведену інформацію не тільки ГО «Центр протидії корупції», а й ГС «Об'єднання Ротарі клубів України», вищевказані висловлювання [PERSON] стосовно позивача також були поширені ГС «Об'єднання Ротарі клубів України» в мережі інтернет на власному сайті за посиланням: [INFO]. Також, позивач зазначає, що йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідачів по розповсюдженню відносно нього недостовірної інформації, та, як наслідок, у приниженні його честі, гідності і ділової репутації, порушені його нормальних життєвих зв'язків через витрачання більшості часу на безпідставні виправдовування перед своїми колегами, друзями та знайомими. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Представники відповідача ГО «Центр протидії корупції» - Веретельник О.С. та Щербан О.Ю. у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували, посилаючись, на те, що по своїй суті висловлювання члена правління ГО «Центр протидії корупції» [PERSON] стосовно позивача під час проведення круглого столу є оціночним судженням, а тому не може бути розцінене як недостовірна інформація, не підлягає спростуванню та доведенню його правдивості. Щодо вимог про відшкодування завданої моральної шкоди представники відповідача ГО «Центр протидії корупції» акцентували увагу суду та учасників судового процесу, перш за все, на тому, що позивачем не доведено факту порушення його особистих немайнових прав, та, відповідно, не доведено факту завдання моральної шкоди, а також її розміру. Представник відповідача Сергеєв П.О. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведена причетність ГС «Об'єднання Ротарі клубів України» до розповсюдження відносно нього даної інформації. При цьому, представник відповідача наголосив на тому, що ГС «Об'єднання Ротарі клубів України» не є ані автором оскаржуваної інформації, ані власником веб-сайту, на якому, як стверджує позивач, вона була розміщена. Представник третьої особи Щедрін І.Л. в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, що з'явилися на виклик суду, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, в тому числі і з пояснень представників відповідачів, [INFO] ГС «Об'єднання Ротарі клубів України» було проведено медійний захід - круглий стіл на тему «[INFO]», де в якості запрошеної особи приймала участь член ГО «Центр протидії корупції» [PERSON], яка під час свого виступу, поміж іншого, поширила відносно позивача наступну інформацію: «Звідки почалася антивакцинальна кампанія в Україні? З сайту «[INFO]». «[INFO]» - це сайт, який належить пану [PERSON]. Він був головою тендерного комітету при пані [PERSON]. Ну, ви знаєте, коли на такому сайті виходить інформація про те, що вакцина була заморожена - розморожена, це починає сіяти такий страх. Страх в маси.» При цьому, як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду, [PERSON], поширюючи вищенаведену інформацію, виступала від імені ГО «Центр протидії корупції» як член правління вказаної організації. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що вказана інформація, поширена членом ГО «Центр протидії корупції» під час свого виступу на вищенаведеному заході, є недостовірною та такою, що порушує його честь, гідність та ділову репутацію. Так, положеннями ст. 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1050 року та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до неї, право на свободу вираження поглядів включає в себе свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Поряд з цим, здійснення таких свобод може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав них осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду, та є необхідним в демократичному суспільстві. При цьому, статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно вимог ст. 201 Цивільного кодексу України (надалі - ЦПК України) особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. У відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Положеннями статті 299 ЦК України визначено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Разом з тим, як роз'яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п.18 зазначеної постанови, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Водночас, у п.19 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Крім того, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лінгельса проти Сполученого Королівства повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночним судженням. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Поряд з цим, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 27.02.2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що оспорювана інформація, поширена [INFO] членом ГО «Центр протидії корупції» під час свого виступу на медійному заході-круглому столі, є недостовірною та висловлювалась останнім у вигляді фактичних тверджень, а не оціночних суджень. В свою чергу, у ході розгляду даної справи представниками ГО «Центр протидії корупції», у порядку статті 60 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів достовірності поширеної [PERSON] інформації, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 61 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин. Між тим, про недостовірність поширеної членом ГО «Центр протидії корупції» інформації свідчить наявна в матеріалах справи копія листа ГО «Медичний контроль» від 11.04.2016 року, згідно якого власником сайту «Медичний контроль» є ГО «Медичний контроль», а також Відповідь на адвокатський запит від Міністерства охорони здоров'я України від 04.04.2016 року, зі змісту якої вбачається, що позивач в період з січня 1999 року по січень 2000 року та в період з грудня 2012 року по 23.02.2014 року не здійснював повноважень голови Комітету з конкурсних торгів МОЗ України, а також не був членом цього Комітету. Таким чином, аналізуючи інформацію, яку позивач вважає недостовірною, визначаючи її характер та мету, а також з огляду на характер використання мовних засобів, суд вважає, що частина оспорюваної інформації, публічно поширеної членом ГО «Центр протидії корупції» відносно позивача, а саме: «…[INFO] - це сайт, який належить пану [PERSON]. Він був головою тендерного комітету при пані [PERSON]…», є недостовірною, та такою, що порушує особисте немайнове право позивача. Крім того, оскільки вищенаведені твердження можна перевірити на відповідність їх факту, інформація, викладена в них, не може вважатися оціночним судженням. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати недостовірною інформацію, поширену Громадським об'єднанням «Центр протидії корупції» в особі члена правління [PERSON], відносно [PERSON], [INFO] на недійному заході - круглому столі на тему: «[INFO]», а саме: «…[INFO] - це сайт, який належить пану [PERSON]. Він був головою тендерного комітету при пані [PERSON]. …». Водночас, суд не вбачає правових підстав для визнання недостовірною іншу оспорювану інформацію, оскільки, як вбачається, вона не стосується безпосередньо позивача та, як наслідок, не може порушуватийого особисті немайнові права, або завдавати шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджати особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Крім того, при вирішенні даного спору в частині позовних вимог про покладення на відповідачів відповідальності за поширення недостовірної інформації відносно позивача, а саме щодо зобов'язання ГО «Центр протидії корупції» та ГС «Об'єднання Ротарі клубів України» спростувати недостовірну інформацію, суд виходить з наступного. Як вже зазначалося вище, судом встановлено, що оспорювана інформація була поширена членом правління ГО «Центр протидії корупції» [PERSON] [INFO] під час свого виступу на медійному заході - круглому столу на тему «[INFO]», що був організований ГС «Об'єднання Ротарі клубів України». Водночас, звертаючись з позовом до суду та пред'являючи вимоги про спростування недостовірної інформації не тільки до ГО «Центр протидії корупції», а й до ГС «Об'єднання Ротарі клубів України», позивач зазначав, що ГС «Об'єднання Ротарі клубів України» також було розповсюджену недостовірну інформацію відносно нього шляхом поширення висловлювань [PERSON] в мережі інтернет на власному сайті за посиланням: [INFO]. Між тим, ч.4 ст. 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справах про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, а також зважаючи на відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ГС «Об'єднання Ротарі клубів України» є власником веб-сайту, на якому за посиланням: [INFO], було розміщену оспорювану інформацію, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог до ГС «Об'єднання Ротарі клубів України». Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить зобов'язати ГО «Центр протидії корупції» спростувати недостовірну інформацію, поширену ГО «Центр протидії корупції» відносно нього у спосіб, у який вона була поширена, з урахуванням анонсування прес-конференції з повідомленням представників засобів масової інформації, а саме: в приміщенні, у якому проводилась прес-конференція від [INFO], що фігурує в предметі позову та аналогічному висвітленні події з повідомленням, що неправдива інформація, поширена ГО «Центр протидії корупції» (визнана судом недостовірною та спростована. В свою чергу, відповідно до п.п. 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що частина інформації, поширена членом правління ГО «Центр протидії корупції», є недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача, а особу, яка причетна до розповсюдження оспорюваної інформації в мережі інтернет, не встановлено, суд дійшов до висновку про зобов'язання ГО «Центр протидії корупції» спростувати недостовірну інформацію, яка стосується позивача, поширену ГО «Центр протидії корупції» в особі члена правління [PERSON] [INFO] на недійному заході-круглому столі на тему: «[INFO]», а саме: «… [INFO] - це сайт, який належить пану [PERSON]. Він був головою тендерного комітету при пані [PERSON]. …», шляхом розміщення резолютивної частини даного рішення суду на своєму офіційному сайті в мережі Інтернет, протягом місяця з дня набрання цим судовим рішенням законної сили. Крім того, щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з тим, згідно п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, у випадках встановлених Законом. При цьому, ч. 1 ст. 1172 ЦК України передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті розповсюдження членом ГО «Центр протидії корупції» недостовірних відомостей, які принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, останньому заподіяно моральну шкоду. Разом з тим, при визначенні розміру завданої моральної шкоди суд зобов'язаний врахувати положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 щодо характеру та обсягу немайнових втрат, засад розумності, виваженості та справедливості. Відтак, враховуючи усі встановлені судом по справі обставини, вимоги закону, а також те, що встановлення судом порушень відповідача та зобов'язання його спростувати недостовірну інформацію само по собі становить достатню та справедливу сатисфакцію в частині відшкодування моральної шкоди, якої зазнав позивач, суд находить суму моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. 00 коп. занадто завищеною, та такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає, що стягненню підлягає на користь позивача з відповідача ГО «Центр протидії корупції» на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує також до стягнення з ГО «Центр протидії корупції» на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1929,20 грн. які сплачено позивачем за подання позову до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 34, 68, 129 Конституції України, ст.ст. ст. 23, 201, 277, 297, 299, 1167, 1172 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про інформацію» та

Outcome: partial