Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

16 вересня 2014 року Позивачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за заповітом, звернувся до Шишацького районного суду з позовом до Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування в рівних частках на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території вищевказаної сільської ради. В обґрунтування позивних вимог повідомили, в 2008 році помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,27 га, яка розташована на території Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області і належала померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії Р-1 № 535122, виданого Сагайдацькою сільською радою Шишацького району 22 серпня 2001 року за № 422. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді даної земельної ділянки позивачі звернулись до Шишацької державної нотаріальної контори, проте у видачі відповідного свідоцтва їм було відмовлено через те, що відомості щодо спадкової ділянки не внесені до бази даних земельного кадастру, що унеможливлює надання відповідного витягу з Державного земельного кадастру. З огляду на вищевикладене позивачі звертаються до суду за захистом своїх прав та просять визнати за кожною з них право власності на вищевказане спадкове майно у рівних частках. Позивачі в судове засідання не з'явились. Особливою умовою угоди № 383 від 11 вересня 2014 року, укладеної між позивачами та адвокатом [PERSON], є участь представника у судових засіданнях без участі позивачів. Представник позивачів в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі. Представник відповідача - Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців з часу відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до судової практики та положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах даної категорії при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно п. «в» та «г» ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами та за рішенням суду. [INFO] року у с. Сагайдак Шишацького району Полтавської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Сагайдацькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 01 серпня 2008 року, актовий запис № 27 (а.с. 13). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,27 га, вартістю 69903 грн. 85 коп., яка розташована на території Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області та належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 535122, виданого 22 серпня 2001 року Сагайдацькою сільською радою Шишацького району Полтавської області, за реєстровим № 422 (а.с. 16,18). Померлий [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 18 грудня 2001 року виконавчим комітетом Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області згідно якого все своє майно заповідав [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.14). Останні відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем у с. Сагайдак Шишацького району Полтавської області, що підтверджується довідкою Сагайдацькою сільської ради Шишацького району Полтавської області від 04 серпня 2014 року № 777 (а.с. 17). Інші спадкоємці, які прийняли спадщину чи претендують на неї відсутні, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру від 17.09.2014 № 38386799 (а.с.21), а також заявою дружини померлого - [PERSON] про відмову від належної їй частки спадкового майна після смерті [PERSON] на користь доньок [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Постановою нотаріуса Шишацької районної державної нотаріальної контори Голубицької Н.І. від 17 вересня 2014 року вих. № 253/01-16 у видачі спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після померлого 31.07.2008 [PERSON] відмовлено, оскільки спадкова земельна ділянка не внесені до бази даних земельного кадастру, що в свою чергу унеможливлює надання відповідного витягу з Державного земельного кадастру (а.с.20). Наявність вищевказаних обставин, що послугували причиною відмови підтверджується листом відділу Держземагенства у Шишацькому районі Полтавської області № 01-01-10/3699 від 27 серпня 2014 року (а.с.19). Таким чином, фактично успадкувавши вищевказану земельну ділянку у рівних частках шляхом прийняття спадщини, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості оформити її на своє ім'я та здійснити подальшу державну реєстрацію права власності щодо неї, що є перешкодою для реалізації ними права власності на вищевказане спадкове майно. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved