Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

15.04.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності. Ухвалою суду від 10.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 14.06.2019 року [PERSON] подала заяву про зміну позовних вимог. 25.07.2019 року [PERSON] подала клопотання про витребування доказів. Ухвалами суду від 20.08.2019 року та 06.09.2019 року витребувано докази по справі. 22.11.2019 року по справі призначено авто-товарознавчу експертизу, про що постановлено ухвалу та зупинено провадження у справі. 16.12.2019 року судовий експерт Попроцький С.С. повернув ухвалу суду про проведення експертизи без виконання, так як він не являється судовим експертом з авто товарознавчої експертизи. Ухвалою суду від 17.12.2019 року відновлено провадження у справі, про що повідомлено учасників справи. 08.01.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду, про що постановлено ухвалу суду і повідомлено учасників справи. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка [PERSON] , вказує, що з липня 2005 року проживала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , В листопаді 2006 року вони зареєстрували шлюб. Під час шлюбу за спільні кошти провели ремонт старого будинку, утеплили його та встановили огорожу. Крім того, придбали транспортні засоби: марки CHERY модель EASTAR, навантажувач марки MATECO JLD 4013, вантажний автомобіль марки ЗІЛ 5301. Після розлучення в лютому 2016 року, постало питання про розподіл майна подружжя, так як в добровільному порядку поділити його не можуть. Оскільки вона хворіла, часто перебувала на стаціонарному лікуванні, пропустила строк звернення до суду, тому просить його поновити та визнати за нею право власності на 1/2 частину кожного транспортного засобу. В подальшому змінила позовні вимоги і просить винести рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину марки CHERY модель EASTAR і вантажного автомобіля марки ЗІЛ 5301 та стягнути з відповідача на її користь частину коштів від реалізації навантажувача MATECO JLD в розмірі 315000 грн. Представник позивачки Бориславський В.М., який представляє інтереси [PERSON] на підставі ордера серія ХМ № 004860 від 11.04.2019 року, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги своєї довірительки і просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Мєлєкєсцев О.І., який представляє його інтереси на підставі ордера серії ХМ № 040809 від 24.07.2019 року в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що вважає, що [PERSON] пропустила строк звернення до суду, так як шлюб між подружжям було розірвано 15.02.2016 року, а до суду вона звернулася лише15.04.2019 року. Посилання позивачки на хворобу, вважає такими, що не є поважною причиною, оскільки [PERSON] хворіє цукровим діабетом, а при такому захворюванні можливе лише періодичне стаціонарне лікування. Щодо заявлених позовних вимог то вважає, що вони задоволенню не підлягають, з тих підстав, що позивачкою не надано жодного доказу про її доходи. Вона пояснювала, що викладала курси крою та шиття, проте розмір заробітної плати назвати не змогла. Крім того в кожному поясненні називали різну вартість навантажувача на половину якої вона претендує. Отже, транспортні засоби, на які претендує [PERSON] , були придбані лише за власні кошти [PERSON] . Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2006 року по 15.02.2016 року, що підтверджується копією рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 15.02.2016 року. З інформації Територіального сервісного центру РСЦ МВС в Хмельницькій області № 6843 від 27.07.2019 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб марки CHERY модель EASTAR, 2008 року випуску, кузов [NUMBER] д.р.н. [NUMBER] та автомобіль марки ЗІЛ 5301 модель 474404 , № двигуна [NUMBER] , 2002 року випуску, д.н. [NUMBER] та транспортний засіб марки MATECO JLG 4013, 2007 року випуску, заводський номер [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Позивачка вказує, що дане рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, так як було придбано в період шлюб за їх спільні з [PERSON] кошти. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 30.05.2011 року, про те що вона дає згоду своєму чоловікові [PERSON] на придбання автонавантажувача, за кошти, які є їхньою спільною сумісною власністю. При цьому вказує, що колишній чоловік 06.06.2011 року придбав навантажувач марки MATECO JLG 4013, 2007 року випуску, заводський номер [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] за спільні кошти подружжя,а тому вона має право на відшкодування 1/2 частини вартості цього майна. В подальшому, відповідач [PERSON] 16.07.2011 року навантажувач марки MATECO JLG 4013, 2007 року випуску, заводський номер [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] відчужив своєму сину- [PERSON] . Зі звіту № 1388-12/19 про оцінку КТЗ від 09.12.2019 року: навантажувача марки MATECO JLG 4013, вбачається, що його вартість становить 711736.00 грн,оскільки позивач просить стягнути із відповідача тільки 315000 грн.,суд вважає,що така сума підлягає стягненню. Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Крім того згідно вимог ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України , дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.65 СК України дружина,чоловік розпоряджаються майном,що є об`єктом,що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів,які потребують нотаріального посвідчення і /або/ державної реєстрації,а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. На придбання навантажувача [PERSON] надавала нотаріально посвідчену заяву чоловікові,а він переоформив його на свого сина [PERSON] без згоди дружини,хоча перебували з нею в зареєстрованому шлюбі. Згода на укладення договору,який потребує нотаріального посвідчення і /або/ державної реєстрації,має бути нотаріально засвідчена. Із довідки Головного управління Держспоживслужби в Хмельницькій області від 21.08.2019 року встановлено,що навантажувач MOTECO був зареєстрований на ім`я [PERSON] 06.06.2011 року , та знятий з обліку для подальшої реєстрації на нового власника . На переоформлення навантажувача позивач [PERSON] своєї письмової чи нотаріальної згоди не надавала,а її чоловік- [PERSON] 16.07.2015 року переоформив навантажувач на свого сина [PERSON] без згоди дружини,а тому вона має право на відшкодування 1/2 частини вартості відчуженого майна. Посилання представника відповідача- [PERSON] на ч.4. ст.65 СК України є безпідставним,оскільки ним не доведено,що укладений одним із подружжям в інтересах сім`ї договір, укладений саме в інтересах сім`ї,а одержане за договором, використане в інтересах сім`ї, так як в суді є докази придбання навантажувача зі згоди позивача [PERSON] , але відсутні докази про надання нею згоди на відчуження його сину відповідача.Адже,враховуючи вартість навантажувача,така згода другого подружжя була б обов`язковою. А тому позивач має право на відшкодування 1/2 частини вартості відчуженого майна. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Само по собі розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Зі змісту частини другої ст.72 СК України вбачається,що до вимоги про поділ майна,заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня,коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. А тому суд,вирішуючи питання про початок перебігу строку позовної давності, виходить не з часу,коли сторони розірвали шлюб,а з часу ,коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права,бо саме по собі припинення шлюбу не є свідченням порушення права власності когось із подружжя. В матеріалах справи є копія позовної заяви відповідача [PERSON] -дочки відповідача [PERSON] до позивача [PERSON] про виселення з будинку по [ADDRESS] від 29.09.2017 року. Отже,тільки в 2017 році [PERSON] залишила будинок,в якому вони з чоловіком проживали разом, і з цього часу вона чекала,що чоловік відшкодує їй кошти за спільне набуте під час шлюбу майно в добровільному порядку,а потім вона захворіла і суд приймає ці аргументи, як поважність причини пропуску трирічного строку для звернення з позовом до суду. Судом встановлено,що автомобіль марки CHERY модель EASTAR, 2008 року випуску, кузов [NUMBER] д.р.н. [NUMBER] придбаний подружжям [PERSON] 24.04.2010 року в період зареєстрованого шлюбу,а тому є спільною су -місною власністю подружжя і позивач [PERSON] має право на його 1/2 частину. Щодо автомобіля марки ЗІЛ 5301 модель 474404 , № двигуна [NUMBER] , 2002 року випуску, д.н. [NUMBER] то відповідно до свідоцтва про реєстрацію він був придбаний відповідачем [PERSON] 15.03.2019 року ,тобто після розірвання шлюбу в 2016 році,а тому не є спільною сумісною власністю подружжя і позивач [PERSON] немає права на його 1/2 частину. Навантажувач марки MOTECO був придбаний подружжям 06.06.2011 року, відчужений 16.07.2015 року без згоди [PERSON] ,яка про це не знала та не давала згоди на відчуження,а тому вона має право на 1/2 частину його вартості. Відповідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 Цивільного кодексу передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Outcome: partial