overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

16 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження [INFO] доньки [PERSON], посилаючись на те, що при народженні її не зареєстрували в органах реєстрації, відповідно в неї ніколи не було жодного документу, що б підтверджував її особу. Також просить вказати, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник заявниці підтримала заяву та наполягає на її задоволенні. Представник заінтересованої особи- Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому до суду не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника. Заінтересована особа [PERSON] просить заяву задовольнити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши обставини справи суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] в пологовому будинку в м.Хмельницькому народила доньку [PERSON]. Вказана обставина підтверджується поясненнями представника заявниці та свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили те, що заінтересована особа дійсно є [PERSON], яка народилася [INFO] в м.Хмельницькому, довідкою пологового будинку від 04.03.1991 року. Відповідно до абз.5 ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п.7ст.256 ЦПК України у разі неможливості реєстрації факту народження органом державної реєстрації актів цивільного стану встановлення факту нароження особи у певний час здійснюється в судовому порядку. Враховуючи ту обставину, що відсутність документу, який свідчить про народження доньки заявниці унеможливлює повноцінне здійснення нею своїх прав, гарантованих законодавством держави та виконання нею своїх громадянських обов'язків, суд дійшов висновку про необхідність встановлення факту її народження у певний час та в певному місці. При цьому вимога про зазначення імені батька дівчини не підлягає до задоволення, оскільки відомості про батька заносяться до актового запису про народження відповідно до ст. 133, 135 СК України, і в даному випадку цей факт не потребує встановлення судом.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

16 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 24 вересня 2011 року у Виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Новомосковського району дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 43. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з вересня 2014 року не підтримують шлюбні відносини, вони перестали розуміти один одного, внаслідок чого стали відбуватися сварки, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 24 вересня 2011 року у Виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 43, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з вересня 2014 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

16 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 20 грудня 2003 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала постійні сварки на побутовому підґрунті, в результаті чого вони протягом останнього року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Також позивач просить після розірвання шлюбу визначити місце проживання їхньої неповнолітньої дитини з нею. Позивач в судове засідання не з’явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з’явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог та просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 17). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 20 грудня 2003 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом РАГС по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, а/з № 291, про що свідчить свідоцтво про одруження серії 1-ВЛ № 198899 (а.с. 6). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 012644 сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки на побутовому підґрунті, в результаті чого вони протягом останнього року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. За взаємною згодою сторін суд визначає місце проживання неповнолітньої дитини з позивачем. Заява стягувача про залишення прізвища підлягає задоволенню, оскільки це є право особи, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

16 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 04 липня 2013 року у Виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 21. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач не підтримують сімейні відносини, дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач працює неофіційно, має середньомісячну заробітну плату близько 4 000 грн. [PERSON] посилалася на те, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі - в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку - до [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 04 липня 2013 року у Виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 21, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що сторони не проживають спільно, не підтримують сімейні відносини, дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. У відповідності до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають в шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2-4 ст. 84 цього Кодексу. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивачка перебуває у відпустці до досягнення дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд приходить до переконання, що вона потребує матеріальної допомоги. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, ним не надано доказів наявності на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, а також наявність на утриманні відповідача дитини, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дружини повинен складати 300 грн., в зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

16 жовтня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вони є власниками однокімнатної квартири [ADDRESS]. За їх згодою в 2008 році у вищезазначену квартиру заселився [PERSON], який був зареєстрований в ній з 04.07.2008 року. На початку 2009 року відповідач виїхав з квартири однак з реєстрації не знявся Наявність реєстрації відповідача у квартирі [ADDRESS] створює позивачам певні труднощі у розпорядженні своїм майном та примушує їх нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та ускаладнє оформлення субсидії. Оскільки відповідач не проживає за зареєстрованою адресою більше п'яти років без поважних причин, позивачі просять суд, ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням а саме квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися, надавши суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачі є власниками однокімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. За згодою позивачів в 2008 році у вищезазначену квартиру заселився [PERSON], який був зареєстрований в ній з 04.07.2008 року. На початку 2009 року відповідач виїхав з квартири однак з реєстрації не знявся Наявність реєстрації відповідача у квартирі [ADDRESS] створює позивачам певні труднощі у розпорядженні своїм майном та примушує їх нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та ускаладнє оформлення субсидії. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS] понад п'ять років без поважних причин, перешкод у користуванні житлом позивачі йому не чинили та не чинять, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову та обгрунтованість заявлених вимог, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

16 жовтня 2014 року заявники [PERSON] та [PERSON] подали до суду спільну заяву про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27 квітня 1991 року в Білогірському районному відділі ЗАГС Хмельницької області зареєстрували між собою шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Заяву мотивують тим, що подружнє життя між ними не склалося, на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, а тому з цих підстав просять шлюб розірвати. Заявники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали, просили строк для примирення не надавати, а шлюб розірвати. Вислухавши пояснення заявників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що сторони 27 квітня 1991 року в Білогірському районному відділі ЗАГС Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 12. Під час перебування сторін в шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. 16 жовтня 2014 року заявниками, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 109 СК України, укладено договір про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину. Таким чином, враховуючи те, що протягом одного місяця з дня подачі заяви подружжя не відкликало подану заяву про розірвання шлюбу, заява відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, суд вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому заяву слід задовольнити і шлюб розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

16 жовтня 2014 року звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлений позов мотивує тим, що знаходяться в шлюбних відносинах з 07 травня 1994 року. Шлюб зареєстрований Білицькою міською радою м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 34. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що з останнім сімейне життя не склалося, різні погляди на життя. Майновий спір відсутній. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб з відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін - «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] вказано, що 07 травня 1994 року [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстрували шлюб у Білицькій міській раді м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 34.(а.с.5) Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України: позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що між сторонами шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися, і вони не бажають їх продовжувати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

16 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 09 грудня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського району Одеської області, було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №133. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати, дітей залишити на виховання відповідача. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Кожна з сторін окремо звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність. При цьому у своїй заяві відповідачка зазначила, що вона згодна на розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 09 грудня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського району Одеської області, було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №133. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. Щодо вимог про залишення дітей на виховання відповідачці суд звертає увагу, що обов'язок батьків виховувати дитину встановлений ст.150 СК України. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

16 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 жовтня 2006 року, про що було зроблено актовий запис № 2059. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони вже тривалий час не проживають разом та не мають стосунків як подружжя. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з неможливістю знайти спільну мову в відносинах і як наслідок - постійна напружена атмосфера в сім'ї та відсутність взаємних почуттів. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам та інтересам дитини. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] шлюб 06 жовтня 2006 року. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06 жовтня 2006 року, актовий запис № 2059 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

16 жовтня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 травня 1997 року, про що було зроблено актовий запис № 591. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей – сина [PERSON], [INFO], та доньку Юлію, [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично припинили своє існування з 2009 року, спільне господарство не ведеться. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 16 травня 1997 року. Позивач в судове засідання не з’явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з’явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16 травня 1997 року, актовий запис № 591 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей – сина [PERSON], [INFO], та доньку Юлію, [INFO]. (а.с. 6-7). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved