Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

17.02.2015 року [PERSON] звернувся в Іллічівський міський суд з зазначеним позовом (а.с.2-6). 16.04.2015 року позивач подав позовну заяву про уточнення позову в частині розрахунку позову. (а.с.76-78). Позивачка просить суд: Стягнути солідарно з [PERSON] та Моторного(транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду в виді витрат на лікування в сумі 18994,64 грн. втраченого доходу в сумі 10850 грн., моральної шкоди в сумі 2472,24 грн., а особисто з [PERSON] стягнути втрачений дохід в сумі 19600 грн. та моральну шкоду в сумі 46896 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.11.2014 року біля 20 години 40 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем марки «BMW 520» державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись з боку смт.Олександрівка по вулиці перемоги в м.Іллічівську, в районі АЗЧ «БРСМ-Нафта» здійснив на нього ([PERSON])наїзд внаслідок чого йому спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді: відкритого осколкового перелому обох кісток н/3 гомілок зі зміщенням відломків; забиття м'яких тканин і гематома задньої поверхності н/3 правої гомілки, травматичний шок І-го ступеню. За вказаним фактом СВ Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області 24.11.2014 року відкрито кримінальне провадження №12014160001377. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просять іх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності(а.с.37) [PERSON] надав суду письмові заперечення в яких просить відмовити в позові [PERSON](а.с.34-36) Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні частково визнав вимоги позову, щодо відшкодування витрат на лікування та утрачений дохід, посилаючись на ч.2 ст.1193 і ч.1 ст.1197 ЦК України вважає, що не слід застосовувати п'ятикратний розмір втрачених доходів та відшкодування моральної шкоди вважає безпідставним. Представник Моторного(транспортного) страхового бюро України до суду не з'явився, просив суд розглядати справу за його відсутності та надав письмові заперечення, в яких посилається на відсутність доказів вини володільця транспортного засобу (а.с.51-52). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини посправі та надані на їх підтвердження докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини 23.11.2014 року, біля 20 години 40 хвилин [PERSON] управляючи автомобілем марки «BMW 520» державний номер [NUMBER], та будучи його належним володільцем з підстав наявності у нього свідоцтва про право власності на транспортний засіб, рухаючись по вул.Перемогим м.Іллічівська, в районі бензозаправки «БРСМ-Нафта» здійснив наїзд на позивача, внаслідок чого йому ([PERSON]) спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді: відкритого осколкового перелому обох кісток н/3 гомілок зі зміщенням відломків; забиття м'яких тканин і гематома задньої поверхності н/3 правої гомілки, травматичний шок І-го ступеню. За вказаним фактом СВ Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області 24.11.2014 року відкрито кримінальне провадження №12014160001377, досудове слідство по якому триває. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження №12014160001377 та копіями документів з нього(а.с.9), випискою із історії хвороби [PERSON](а.с.11) Зазначені обставини не оспорюються відповідачем та його представником. У зв'язку з ушкодженнями здоров'я, позивач перебував з 23.11.2014 по 19.12.2014 року на стаціонарному лікуванні в лікарні, і до теперішнього часу перебуває на амбулаторному лікуванні, період перебування на якому в чергове продовжено до 23.04.2015 року, що підтверджується випискою із історії хвороби та копіями листків непрацездатності (а.с.40-42,61-62). За період лікування [PERSON] поніс витрати на лікування на загальну суму 18994,64 грн., необхідність яких та факт витрат яких підтверджується довідкою медичного закладу та платіжними документами (а.с. 12-20,43). До спричинення шкоди позивач працював на підприємстві та його середньомісячний дохід за 3 останні місяці складав 2170 грн., що підтверджується довідкою підприємства(а.с.21). Згідно довідки підприємства виплати по лікарняним листкам позивачу не здійснювались з посиланням на п.5 ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», згідно якому допомога по тимчасовій непрацездатності не надається у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного сп'яніння або дій пов'язаних з таким сп'янінням. Згідно довідки СВ Іллічівського МВ УМВС України в Одеській області цивільна правова відповідальність володільця марки «BMW 520», державний реєстраційний номер [NUMBER] не була застрахованою.(а.с.10) Згідно вимогам ст.1187 ЦК України, яка є спеціальною по відношенню до ст.1166,1167 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В п.4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року, №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»(частину друга ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого(частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт перший частини 2 ст.1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача є зав давачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду». Отже доводи відповідача про те, що його вина в скоєнні кримінального правопорушення не доведена, не звільняють його як володільця транспортного засобу, за участі якого спричинена шкода, від відшкодування такої шкоди. Оскільки відповідач не надав суду доказів того, що шкода спричинена внаслідок дії непереборної сили чи умислу потерпілого, то він є відповідальним за спричинення матеріальної та моральної шкоди, як володілець джерела підвищеної небезпеки. Твердження відповідача, що потерпілий сам кинувся під колеса з метою отримати від нього компенсацію матеріальної шкоди є тикам, що не ґрунтується на обставинах справи. Відповідно до вимог ст.1195 ЦК - особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток(дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування стороннього догляду тощо, Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Відповідно до ст.1197 ЦК розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку(доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з врахуванням ступеню втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або три календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності. Якщо середньомісячний заробіток(дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати,розмір втраченого заробітку (доходу)обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Позивачем підтверджено витрати на лікування в розмірі 18994,84 грн., втрачений заробіток за 5 місяців в сумі 10080 грн. виходячи з його середнього заробітку на підприємстві за 3 останні місяці, та в сумі 30450 грн. - виходячи з 5-кратного розміру мінімальної заробітної плати. Суд також погоджується з доводами позивача про те, що пошкодженням здоров'я, тривалим лікування, пов'язаним з цим стражданням йому спричинена моральна шкода, розмір якої суд визначено в сумі 35000 грн. відповідає глибині фізичних та душевних страждань їх тривалості, засадам розумності та справедливості. Відшкодування шкоди, спричиненої власником транспортного засобу, регулюється також Законом України від 01.07.2004 року №19-61-V «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст.3 Закону обов'язкове страхування цивільної-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п. 9.3 ст. 9 Закону ліміт розміру страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно п.24.1 ст.24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним лікуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Отже відшкодування витрат на лікування в межах ліміту відповідальності страховика покладаються на останнього. В даному випадку це сума в розмірі 18994,84 грн. Згідно ст. 25 Закону у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи працюючого потерпілого визначаються в розмірі не отриманої середньої заробітної плати, обчисленої згідно до норм законодавства України про працю. На відміну від ст.1197 ЦК вказана норма Закону не передбачає гарантованого мінімуму на рівні п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Отже в разі , якщо розмір середньої заробітної плати є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, то різниця відшкодовується за рахунок заподіювача шоди. Таким чином, відповідальним за відшкодування втраченого заробітку в сумі 10850 грн. є страховик, а різниця між 5-кратним розміром мінімальної заробітної плати та фактичним доходом працівника, який є меншим від такого розміру, в даному випадку в розмірі 19600 грн., покладається на винну особу Згідно ст. 26-1 Закону страховиком ( у випадках, передбачених п/п «г» і «г» пункту 41.2 ст. 41 цього Закону - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди , моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Отже в разі , якщо розмір моральної шкоди є більшим від 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, то різниця відшкодовується за рахунок заподіювача шкоди. Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки «BMW 520» державний реєстраційний номер [NUMBER] не була застрахованою. Згідно п/п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону Моторне ( транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цих Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну правову відповідальність. Отже МТСБУ в даному випадку несе відповідальність за шкоду в розмірах, передбачених Законом для страховика. Разом з тим, згідно ст. 26-1 Закону моральна шкода за рахунок МТСБУ відшкодовується лише у випадках, передбачених п/п «г» і «г» пункту 41.2 ст. 41 цього Закону, та не передбачено її відшкодування у випадках, передбачених п/п «а» п.41.1 ст. 41 Закону (власник не застрахував цивільно-правову відповідальність). Отже вимоги позивача в частині відповідальності МТСБУ за відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню. Крім того, солідарна відповідальність страховика та володільця транспортного засобу законом не передбачена. Посилання позивача на наявність права у страховика подати регресний позов до володільця транспортного засобу, який спричинив ДТП, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як підставу для солідарної відповідальності,не відповідає вимогам закону. Отже вимоги позивача в частині солідарної відповідальності відповідачів задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відносяться витрати на правову допомогу та які позивач просить стягнути з [PERSON] в сумі 3000 грн., надавши підтвердження витрат та розрахунок максимально можливої до стягнення суми. У відповідності до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, п.48 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача сума витрат в розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial