Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

16 липня 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] в інтересах Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 червня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON] банк» (в подальшому назва банку була змінена на ПАТ «Всеукраїнський [PERSON] банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 85/3/07/М/22, відповідно до якого останній кредит у розмірі 45000,00 доларів США з терміном повернення 19 червня 2032 року із сплатою 13,0 % річних, а при умові невиконання п.п. 2.7.1.2 та 2.7.1.3 цього договору, плата за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі 26 % річних. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобовязання згідно кредитного договору, внаслідок чого станом на 08.07.2015 року заборгував 463309,41 грн.. На підставі договору поруки № 85/3/07/М/22/S-2 від 19.06.2007 року [PERSON] є поручителем за належне виконання [PERSON] зобовязань за вищевказаним кредитним договором та відповідає перед кредитором як солідарний боржник. У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відповідачі та їх представник в судове засідання не зявилися. Від представника відповідачів [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, просить відмовити в задоволенні позову на підставі того, що відповідач прострочив виконання свої зобовязань за кредитним договором № 85/3/07/М/22 від19.06.2007 року внаслідок прострочення кредитора. ПАТ «ВіЕйБі Банк» порушив вимоги п.7.6 даного договору, внаслідок чого відсутні підстави для достроково стягнення заборгованості відповідно до ч.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, позивач не надіслав попередню вимогу [PERSON] та поручителю [PERSON] про дострокове погашення суми кредитної заборгованості. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд констатує наступне. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до кредитного договору № 85/3/07/М/22 від19.06.2007 року з подальшими змінами та доповненнями до нього від 26.11.2008 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 45000,00 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором по 19 червня 2032 року із сплатою 13,0 % річних, При умові невиконання п.п. 2.7.1.2 та 2.7.1.3 цього договору, плата за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі 26 % річних (а.с.7-10,11-12, 13). Відповідач [PERSON] зобовязання у відповідності до умов кредитного договору № 85/3/07/М/22 від19.06.2007 року з подальшими змінами та доповненнями до нього від 26.11.2008 року належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.07.2015 року заборгував в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку 08.06.2015 року становить 463309,41 грн., з яких: 19687,61 доларів США прострочена заборгованості за основною сумою кредиту; 1885,46 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 474,62 грн. - комісія за РО; 9243,61 штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка). Даних факт підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3-6). Згідно договору поруки № 85/3/07/М/22/S-2 від 19.06.2007 року, [PERSON] є поручителем за належне виконання [PERSON] зобовязань за вищевказаним кредитним договором та відповідає перед кредитором як солідарний боржник (а.с.14). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, належними сторонами і у встановлений строк. Згідно ст. 610 ЦК України передбачають, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст.611 ЦК України. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Вимоги ст. 1050 ЦК України передбачають, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно приписів ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Вимоги ч.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають, що якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Пунктом 1.5 кредитного договору № 85/3/07/М/22 від19.06.2007 року з подальшими змінами та доповненнями до нього від 26.11.2008 року передбачено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань шодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій, позичальник/ майновий поручитель укладає з банком у зазначені нижче строки іпотечний договір - квартири № 45, що знаходиться за адресою: м.Мукачево, буль. [PERSON] № 4, загальною площею 71,70 метрів квадратних, яка складається з трьох кімнат. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] припинив сплачувати чергові платежі з 11 січня 2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с.21, 22). Відповідно до п.7.6 кредитного договору № 85/3/07/М/22 від19.06.2007 року з подальшими змінами та доповненнями до нього від 26.11.2008 року усі повідомлення сторін цього Договору здійснюються в письмовій формі шляхом направлення листів, телеграм, чи факс-повідомлень з подальшим направленням оригіналів таких повідомлень рекомендованим листом. Належного повідомлення кредитором позичальника про нові банківські реквізити для погашення кредиту у відповідності до вимог п.7.6 кредитного договору № 85/3/07/М/22 від19.06.2007 року з подальшими змінами та доповненнями до нього від 26.11.2008 року позивачем не надано. Внаслідок цього відповідач [PERSON] був не в змозі виконувати свої зобов'язання по кредитному договору щодо сплати чергових платежів через не вчинення кредитором певних дій, що підпадає під ознаки прострочення кредитора (ч.1\~ст. 613 ЦК України). Згідно ж ч.4\~ст. 613 ЦК України\~боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Вказане свідчить про відсутність вини боржника у невиконанні ним зобов'язання, що в свою чергу унеможливлює нарахування пені в такому випадку. Відповідно до п. 2.1 договору поруки № 85/3/07/М/22/S-2 від 19.06.2007 року поручитель зобовязується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобовязань перед кредитором погасити протягом 3-х днів з моменту отримання повідомлення кредитора про невиконання боржником своїх зобовязань заборгованість по кредитному договору. Належні докази такого повідомлення поручителя [PERSON] в матеріалах справи відсутні. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, так як підстави для дострокового стягнення з відповідачів заборгованості по договору кредиту відсутні. Згідно з ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed