Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

17.06.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову, тобто 17.06.2014 року, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказувала, що під час перебування сторін у шлюбі позивач народила сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Сторони разом не проживають, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, чим поставив позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідач працює, отримує заробітну плату, інших аліментних зобовязань не має, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с. 21). Відповідач до суду повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: [INFO], неодноразово були направлені судові повістки про виклик до суду, однак поштові конверти повернулися до суду з відміткою поштового відділення «За зазначеною адресою не проживає» (а.с. 17,20). А отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача, яка згідно наданої до суду заяви не заперечувала проти заочного розгляду справи, враховуючи, що підстава, предмет та розмір позовних вимог не змінювався, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 року, позивач народила сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-КИ № 464635 від 29.10.2013 року (а.с.6) та свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 245349 від 01.06.2013 року (а.с.5). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що вбачається із довідки Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 697 від 23.06.2015 року (а.с. 14). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим працездатним чоловіком, інших аліментних зобовязань не має, адже він до суду не заявився та не надав доказів в спростування зазначеного, тому зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини, враховує і те, що позивач не має змоги самостійно забезпечити належний рівень життя для сина, тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17.06.2015 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору та у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved