Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

16 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із указаним позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовує тим, що є спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем першої черги за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Зі спливом шестимісячного строку позивач звернулася до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2020 року у зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документу на житловий будинок. Позивач вказує, що згідно архівного витягу з рішення виконкому Житомирської міської ради депутатів трудящих від 01.10.1968 року домоволодінню [ADDRESS] нумерацію 22, 22а, 22б (відповідно до кількості співвласників домоволодіння), в подальшому будинку надана нова адреса: [ADDRESS] . Правовстановлюючим документом, на підставі якого померлому чоловіку [PERSON] належало 7/100 ід. частин житлового будинку, є договір купівлі-продажу, посвідчений Другою житомирською державною нотаріальною конторою 18.09.1990 року. Під час посвідчення нотаріальною конторою вказаного договору не було взято до уваги, що домоволодіння [ADDRESS] відповідно, а 7/100 ід.частин домоволодіння по [ADDRESS] , які належали померлому [PERSON] , відповідно є житловим будинком [NUMBER] . З огляду на викладене у позовній заяві, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] як спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 17.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Позивач пояснила суду, що проживає в окремому будинку в глибині двору, який належав [PERSON] Купувався будинок під номером 22 , а у 1999 році при зверненні до управління архітектури вона із чоловіком дізналися, що будинку присвоєно номер 22б . Спочатку три будинки були під одним номером, а пізніше зазначеним будинкам були присвоєні номери 22, 22а та 22б відповідно та у зв`язку з різною нумерацією будинку позивач не може успадкувати його. [PERSON] також вказує, що з 1995 року проживає у вказаному будинку під номером 22 , [ADDRESS] . Інших спадкоємців після смерті чоловіка немає, крім позивача з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Зазначає, що одна зареєстрована в будинку, проживає сама та проживала на момент смерті чоловіка. Представник позивача просила задовольнити позов, оскільки іншим чином неможливо оформити право власності на спадкове майно. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, в частині стягнення з Житомирської міської ради судового збору та судових витрат заперечує, оскільки спір щодо права власності між позивачем та відповідачем відсутній. Вважає, що відмова нотаріуса від 26.02.2020 року №493/02-31 була неправомірною. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач є дружиною її покійного рідного брата [PERSON] . В кінці 1991 року брат купив будинок за [ADDRESS] , в подальшому адреса змінилася на [ADDRESS] Додала, що приблизно з 1994 року позивач проживала разом із братом у цьому будинку. З ними також проживала дочка [PERSON] , яка останні 4-5 років вчиться за кордоном, у зв`язку із чим із покійним братом та позивачем не проживає і на день смерті [PERSON] не проживала в будинку. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори 18.09.1990 року за №24601, [PERSON] придбав 7/100 ід. частин домоволодіння [ADDRESS] . 07.01.1995 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». У відповідності до рішення виконкому Житомирської міської Ради депутатів трудящих №728 від 01.10.1968 року були проведені зміни в найменуванні вулиць та провулків, а також номерів будинків, зокрема, будинку [ADDRESS] номери 22, 22а (в глибині двору), 22б (в глибині двору). 20.05.2005 року Головним управлінням містобудування та архітектури Поліщуку П.А. була видана довідка №12/116 про те, що житловому будинку, який розташований на садибі по [ADDRESS] (в глибині двору) згідно з рішенням міськвиконкому від 01.10.1968 року №728 надана нова адреса - [ADDRESS] . 09.02.2015 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Поліщуком А.І., відповідно до якого все своє майно спадкодавець заповів своїй дружині [PERSON] . Розпорядженням міської голови від 19.02.2016 року №112 назву [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] без зміни нумерації, що підтверджується довідкою Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради №221/13 від 24.01.2020 року. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається з довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №43 від 22.01.2020 року право власності на нерухоме майно, а саме 7/100 ід. частин домоволодіння по [ADDRESS] за [PERSON] . Із витребуваної судом копії спадкової справи №01/2020, заведеної Житомирською державою нотаріальною конторою Житомирської області до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що дружина померлого - [PERSON] звернулась у визначений законодавством України строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Інших спадкоємців, з огляду на матеріали спадкової справи, немає. 26.02.2020 року державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщуком А.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі дружині померлого [PERSON] - [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з положеннями ч ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з положенням статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як з`ясовано, [PERSON] за життя був власником спірного нерухомого майна, однак у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, після його смерті спадкоємець -його дружина [PERSON] , не має змоги оформити своїх спадкових прав. Отже, судом встановлено, що позивач має законне право на отримання у власність нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved