Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

16 березня 2021 року позивач звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на те, що він працював в підземних шкідливих умовах на підприємстві відповідача машиністом бурової установки. Внаслідок праці у шкідливих умовах він отримав професійні захворювання - радикулопатія та сидеросилікоз. Висновком МСЕК від 14.12.2018 року позивачу первинно встановлено 55 % втрати професійної працездатності за вказаними професійними захворюваннями та третю групу інвалідності. Повторним оглядом МСЕК від 12.12.2019 позивачу повторно встановлено 55 % втрати професійної працездатності за вказаними професійними захворюваннями та третю групу інвалідності, повторний огляд визначено 01.12.2021 року. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 195 000 грн., які просить суд стягнути з відповідача. 18 березня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та подав його до суду, який отриманий судом 12.04.2021 року. Згідно поданого відзиву, відповідач не погоджується в повні мірі з пред`явленими позовними вимогами вважаючи, що позивачем не доведений факт спричинення професійними захворюваннями моральної шкоди саме діями відповідача. Окрім цього, на думку відповідача, завлений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості. Крім того, вказують на те, що позивач був ознайомлений із умовами праці, та за власним бажанням працював у шкідливих умовах праці. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 14.01.2001по 01.08.2008 працював підземним прохідником на ш. «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», з 01.08.2008 по 01.12.2008 підземним машиністом бурової установки на ШБУ ПАТ «Кривбасзалізрудком», з 01.12.2008 по 25.01.2017 підземним машиністом бурової установки на ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», з 25.01.2017 по 28.09.2018 машинстом бурової установки на ш. «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком». (а.с. 11-13) Згідно медичного висновку ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 06.09.2018, протокол № 1259, [PERSON] встановлено професійні захворювання: радикулопатія та сидеросилікоз. (а.с. 14-15) 06 листопада 2018 року на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання виявленого у [PERSON] : радикулопатія та сидеросилікоз. У пункті 16 вказаного Акту зазначено, що працюючи з 25.01.2017 по 28.09.2018 машиністом бурової установки, виконував роботи з буріння та розширення свердловин за допомогою бурових станків різних типів. Умови праці характеризувались фізичним перенавантаженням, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Також згідно висновку лікарсько-експертної комісії УНДІПМ від 06.09.2018 №1259 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 12.08.1996-08.01.1997 підземний гірник ПрАТ «Суха Балка»; з 08.01.1997 по 20.03.2000 підземний прохідник ПрАТ «Суха Балка»; з 14.01.2001по 01.08.2008 підземний прохідник на ш. «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком»; з 01.08.2008 по 01.12.2008 підземний машиніст бурової установки на ШБУ ПАТ «Кривбасзалізрудком»; з 01.12.2008 по 25.01.2017 підземний машиніст бурової установки на ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком». (а.с.8-10) Як вбачається із постанови Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області м. Кривий Ріг, відповідно до висновка МСЕК серії 12 ААА № 054221 від 14.12.2018 позивачу [PERSON] первинно встановлено 55% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з повторним переоглядом 01.12.2019. (а.с.7) Згідно довідки МСЕК Серії 12ААА №078619 [PERSON] повторно встановлено 55 % втрати професійної працездатності за профзахворюваннями 45% по радикулопатії , 10 % по сидеросилекозу та третю групу інвалідності. Повторний переогляд 01.12.2021 року (а.с.6). Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача під час його роботи на підприємстві, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06.11.2018. За таких обставин суд вбачає, що саме ПАТ «Кривбасзалізрудком» повинно нести відповідальність за заподіяну [PERSON] моральну шкоду спричинену професійними захворюваннями - радикулопатія та сидеросилекоз. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 55%, який встановлений не безстроково, а також враховується період праці позивача на іншому підприємстві, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з відповідача в розмірі 160 000,00 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1600,00 грн.

Outcome: partial