Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

15 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 15.10.2011 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] року в них народився син [PERSON], який зараз проживає з матір'ю. Останнім часом відносини між ними були напружені, будувалися без взаємної любові, поваги та дружби. З травня 2015 року вони не проживають разом і не підтримують шлюбних відносин. На сьогодні, доцільності у подальшому спільному перебуванні з відповідачем у шлюбі, позивач не вбачає, оскільки фактично вони вже давно припинили шлюбні відносини. Оскільки із відповідачем позивачу створити сім'ю не вдалось, в подальшому він має намір створити її з іншою особою, однак наявність зареєстрованих шлюбних відносин з відповідачем буде перешкоджати цьому, що свідчить про порушення сімейних прав та обмеження права позивача на створення сім'ї. Тобто подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. На сьогодні у позивача з відповідачем немає сім'ї в розумінні Сімейного кодексу України, а оскільки немає сім'ї, немає необхідності у продовженні шлюбних відносин. Однак відповідач не бажає розірвати шлюб добровільно, чим порушує права позивача, саме тому він змушений звернутись до суду. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.10.2011 року, шлюб зареєстровано Самарським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №348 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі з травня 2015 року були фактично припинені подружні стосунки та припинено ведення спільного господарства. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню. На підставі викладеного,

Outcome: approved