Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

15.11.2017 року [PERSON] звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 400 грн. 00 коп. щомісяця до 1 777 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення дитиною повноліття; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесені додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 18 470 грн. 00 коп.; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання доньки ([PERSON], [INFO]) в розмірі 2 000 грн. щомісячно; стягнення правової допомоги. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу з відповідачем, дитина залишилася проживати з нею. З відповідача рішенням суду були стягнуті аліменти в розмірі 400 грн. щомісяця і до повноліття дитини. Вказаної суми аліментів недостатньо для належного утримання дитини. Також вказала, що нею постійно здійснюються додаткові витрати на утримання дитини: на оплату витрат з розвитку здібностей дитини, витрати на оздоровлення та відпочинок. Вважає, що відповідач має відшкодувати їй відповідну частину понесених додаткових витрат та сплачувати додаткові витрати на утримання доньки щомісяця. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, поклавшись на відзив. (а.с. 83-85) Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.01.2011 року розірваний. (а.с. 55) Від шлюбу сторони мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 57). Також, встановлено, що малолітню доньку сторін [PERSON], [INFO], залишено на проживанні з матір»ю та на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2010 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 20.10.2010 року і до повноліття дитини. (а.с.56) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень. Враховуючи вищезазначену норму СК України, суд вважає, що в позивача є всі підстави для зміни розміру аліментів шляхом їх збільшення, оскільки розмір аліментів в сумі 400 гривень щомісячно було визначено в 2010 році, на даний час збільшився розмір прожиткового мінімуму на дітей, тому суд вважає, що у позивача є право на збільшення розміру аліментів та їх стягнення. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, діючи в інтересах обох сторін та безпосередньо в інтересах дитини, та беручи до уваги зміни в матеріальному стані відповідача, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів на дитину з 400 грн. до 1 100 грн. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.18) Постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» слід звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Судом встановлено, що позивач понесла додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини та згідно довідок та квитанцій (24, 27-28, 31, 32-33, 35, 38) позивачем сплачено 18 470 грн. 00 коп. Таким чином, з врахуванням вищевикладеного відповідач зобовязаний як батько, брати участь у додаткових витратах на дитину, по стану здоровя та віку може їх нести, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача половину, понесених позивачем і підтверджених документально (а.с. 6-38), витрат на розвиток здібностей дитини доньки [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] 9 235 грн. 00 коп. ( із розрахунку: (18 470 грн. 00 коп. : 2) = 9 235 грн. 00 коп.) додаткових витрат понесених на малолітню доньку, у зв'язку з розвитком здібностей дитини. Також, враховуючи письмові докази по справі в їх сукупності, перебування на утриманні відповідача іншої дитини (а.с. 87), розмір щомісячних фактично понесених додаткових витрат на дитину та принципи рівності участі батьків в утриманні дитини, вимоги про стягнення додаткових витрат суд вважає за можливе задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітної доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 900 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч. 3 ст 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача представила в судове засідання квитанцію, ордер, свідоцтво про право на надання адвокатською діяльністю, розрахунок оплати витрат на правничу допомогу (а.с. 94-96, 99), згідно якого адвокатом витрачено 8 годин на професійну правничу допомогу на суму 3 200 грн. 00 коп. (а.с. 94-96, 99). При визначенні розміру витрат на правову допомогу понесених позивачем, що підлягають відшкодуванню, суд враховує характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, часу, витраченого адвокатом на участь у судових засіданнях та на вчинення ним окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями (ознайомлення з матеріалами справи, підготовки запитів, заяв та клопотань). З врахуванням положень ч. 4 ст. 137, 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 1616 грн. 04 коп. понесених нею витрат на правову допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 323 грн. 21 коп.

Outcome: partial