overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

15.12.2014р. [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який вони зареєстрували 23 жовтня 2008 року у Шевченківському відділі РАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 513. Під час проживання у цивільному шлюбі у них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO] Позовну заяву обґрунтовує тим, що жодних почуттів до відповідача не має, впевнена, що їх шлюб та сім'я вже давно фактично розпалися, так як вони з відповідачем мають різні погляди на життя, їх шлюб є лише формальним. Протягом всього часу перебування у шлюбі відповідач зловживав спиртними напоями, після чого в них постійно виникали сварки. Протягом останніх двох років вони не ведуть спільного господарства, коштів на утримання дітей відповідач не надає, участі у їх вихованні не бере. Таким чином позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відомостей про причину його неявки немає. Суд, за згодою позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 2008 року у Шевченківському відділі РАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 513. Під час проживання у цивільному шлюбі у них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO] Встановлено, що сімейне життя сторін у зареєстрованому між ними шлюбі не склалося. Протягом останніх двох років вони не ведуть спільного господарства, коштів на утримання дітей відповідач не надає, участі у їх вихованні не бере. Позивачка наміру проживати разом з відповідачем та зберігати шлюб не має, примирення не бажає. В наданий судом місячний термін примирення не відбулося. Майнового спору та спору про місце проживання дітей немає. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що спроби примирення сторін неможливі і не в найкращих інтересах сім'ї. Конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, цей шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

15.12.2014 р. [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з липня 2014 року зустрічається з [PERSON], любить його, на даний час вагітна, тому просить надати право на шлюб. У судове засідання заявник та заінтересовані особи не з'явилися, подали до суду відповідні заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому заявлені вимоги підтримують. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників, на підставі наявних у ній доказів та ухвалити рішення згідно ст.ст. 169, 197 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно із ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Згідно з ч. 1 ст. 21 цього ж Кодексу шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту копій свідоцтва про народження та паспорта встановлено, що [PERSON] народилася [INFO]., тобто на час розгляду справи досягла 16 років, але не досягла шлюбного віку, проте вона бажає укласти шлюб із [PERSON], що є їх обоюдним волевиявленням. Крім того, відповідно до довідки № 011870 КУ Центральної міської лікарні № 2 міста Житомира від 10.12.2014 р. [PERSON] вагітна строком 17 тижнів. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, оскільки надання права на шлюб відповідає її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

15.12.2014 р. [PERSON] пред'явила до суду позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи вимоги тим, що від шлюбу з [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З липня 2014 р. проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а самій важко утримувати сина, тому просить стягнути на її користь на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав і пояснив, що є батьком [PERSON]. Працює помічником машиніста електропоїзда в Дніпропетровському моторвагонному депо, отримує зарплату. Частково надає матеріальну допомогу на утримання дитини і мав намір її надавати у достатньому розмірі, однак дружина відмовляється брати гроші. З розміром аліментів, запропонованим до стягнення, погоджується. Представник відповідача підтримав свого довірителя, не заперечив проти позову. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] народився [PERSON], актовий запис № 152, батьками якого є сторони (а.с. 7). Батько утриманням дитини не займається, свій обов'язок щодо матеріального забезпечення [PERSON] не виконує, не надав суду доказів в підтвердження добровільної сплати аліментів, тому суд вважає, що сукупність наведених фактів утворюють юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання, а аліменти підлягають примусовому стягненню у запропонованому позивачем до стягнення розмірі, що відповідає положенням ст. 182 СК України. При цьому суд враховує потреби дитини і можливості її матері, батька, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України. Так, позивач з 25.03.2014 р. перебуває на обліку як безробітня в П'ятихатському районному центрі зайнятості, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. (а.с. 9-11), а відповідач працює помічником машиніста електропоїзда у відокремленому структурному підрозділі «Дніпропетровське моторвагонне депо», має середню заробітну плату у розмірі 4880,10 гривень (а.с. 12). Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182, 191 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного та на підставі статей 179-182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

15.12.2014 р. [PERSON] пред'явила до суду позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи вимоги тим, що від шлюбу з [PERSON] мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Протягом 13 років проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а самій важко утримувати дочку, тому просить стягнути на її користь на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином за місцем відбуття покарання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі, в судове засідання не з'явився, адміністрацією установи суду надано розписку про одержання ним позовної заяви з додатками до неї та пояснення, згідно якого [PERSON] позов визнав і не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], батьками якої є сторони у справі, народилася 06 червня 2000 року, актовий запис № 71 (а.с. 3). Батько утриманням дитини не займається, свій обов'язок щодо матеріального забезпечення [PERSON] не виконує, тому суд вважає, що сукупність наведених фактів утворюють юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання, а аліменти підлягають примусовому стягненню у запропонованому позивачем до стягнення розмірі, що відповідає положенням ст. 182 СК України. При цьому суд враховує потреби дитини і можливості її матері, батька, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182, 191 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного та на підставі статей 179-182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

15.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказувала, що з 24.11.2001 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб на даний час не розірвано, але відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв'язку з викладеним, позивач прохала стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітній дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дітей. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглядати справи за його відсутності, вказав, що позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно свідоцтв про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти народжені в шлюбі сторін, який на даний час не розірвано. Діти знаходяться на утриманні матері, яка в даний час тимчасово не працює і потребує матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідач працює по окремих цивільно-правових угодах, має доходи, позов визнав, що вказує на його спроможність сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Докази про те, що він має інші аліментні зобов'язання, утриманців, що з нього проводяться стягнення за виконавчими документами, останній не надав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, такими, що підлягають задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. Згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

15.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.12.2003 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. Ще до реєстрації шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], а в період шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Діти мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 12.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, але надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, але через канценлярію суду надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, а також надав довідку з ВДВС про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, тому позов визнає частково. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що 19.12.2003 року Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 39. Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 12.12.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 9). Як стверджує позивачка діти мешкають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язків по утриманню дітей, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

15.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вікниської сільської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] Вказала, що [INFO] помер її батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, на яку вона має право, проте вчасно не звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, в зв'язку з чим позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. В судовому засіданні позов підтримала. Представник Вікнинської сільської ради Білогірського району Хмельницької області позов визнав, в судове засідання 16.02.2015 року не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, матеріалами справи встановлено, що позивачка є дочкою померлого [PERSON] [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадщину ніхто не прийняв, що підтверджується довідкою Вікнинської сільської ради Білогірського району Хмельницької області №102 від 03.12.2014 року (а.с.8). [PERSON] не має юридичної освіти і не була обізнана з вимогами законодавства щодо строків прийняття спадщини. Крім того, проживала у важких матеріальних умовах, хворіла. Після смерті спадкодавця відповідач не вживав заходів про визнання спадщини відумерлою. Вказані причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори суд вважає поважними. Із повідомлення приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу [PERSON] №358/01-16 від 05.12.2014 року вбачається, що неможливо завести спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки на протязі шести місяців після смерті спадкодавця до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини спадкоємцями не подавалися (а.с.7). Вказане підтверджується і Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39306660 виданою 25.12.2014 року тим же нотаріусом та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39397805 виданою 20.01.2015 року Носівською районною державною нотаріальною конторою (а.с.а.с.20,28). Частиною 2 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У частині 4 ст.174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем судом не встановлено. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

15.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності на житло, а саме: № 154 від 10 лютого 1995 року на 1/4 частину квартири [ADDRESS], видане органом приватизації Кам'янець-Подільської міської ради на ім'я [PERSON]. В обгрунтування вимог вказує, що в 1995 році разом з членами своєї сім'ї приватизувала квартиру, про що отримала вищевказане свідоцтво про право власності на житло. На даний час має намір розпорядитися своєю частиною квартири, проте не може оформити це нотаріально у зв'язку із розбіжностями написання прізвища у правовстановлюючому документі, так як при видачі свідоцтва про право власності на житло її прізвище помилково вказано «[PERSON]» замість «[PERSON]». Те, що її прізвище «[PERSON]» стверджується документами, приєднаними до матеріалів справи. Представник виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради Семенова М.В. в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо вирішення даного спору покладається на думку суду. Заслухавши заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що 10 лютого 1995 року заявниця разом з членами своєї сім'ї приватизувала квартиру [ADDRESS], про що отримала свідоцтва про право власності на житло. На даний час має намір розпорядитись своєю частиною квартири, проте у зв'язку з розбіжностями в написанні прізвища в правовстановлюючому документі [PERSON] не може цього зробити. Тому виникла необхідність встановлення даного факту. Юридичний факт підтверджується приєднаними до справи документами - копією паспорта НВ 148435 виданого 22.06.2002 р. Кам'янець-Подільським МВ УМВСУ в Хмельницькій області, копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 28.12.1975 року, копією технічного паспорта на вказану квартиру від 10.02.1995 та листом міського голови № Б/902-02-01 від 09.12.2014 року. Суд вважає заяву доведеною і такою, що підлягає задоволенню згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

15.12.2014 року [PERSON] звернулася з позовом до Рудської сільської ради про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, а саме житловий будинок [ADDRESS]. В обґрунтування вимог вказує, що 07.02.2014 року її дідусь [PERSON] склав заповіт, яким заповів їй все своє майно, яке буде належати йому на день смерті і посвідчив його в Рудській сільській раді. [INFO] року [PERSON] помер. Частину спадкового майна після його смерті вона успадкувала, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте в оформленні будинку їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на будинковолодіння. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності представника Рудської сільської ради. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке він заповів [PERSON] , яка частину майна оформила, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 10.11.2014 року державним нотаріусом Другої Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори Левус С.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 114/2014. Проте, з листа № 1189/02-31 від 10.11.2014 року державного нотаріуса Другої Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори вбачається, що в оформленні житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній документ, який би підтвердив право власності [PERSON] на нього. Те, що будинок належав [PERSON] підтверджується копією технічного паспорта від 17.02.2014 року, довідкою Рудської сільської ради № 266 від 18.04.2014 року, приєднаними до матеріалів справи. Тому, за [PERSON] слід визнати право на спадкове майно відповідно до ст. 1234 ЦК України.

Outcome: approved