Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

16.01.2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON], зазначивши заінтересованою особою Новобаварський відділ реєстрації актів цивільного стану управління юстиції Харківської області з заявою, в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка народилася у м. Донецьк, Донецької області, померла [INFO]; допустити негайне виконання рішення у справі та звернути судове рішення до виконання. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] посилалася на те, що [INFO] у м. Донецьку Донецької області померла її рідна мати [PERSON], про що заявнику Центром первинної медико-санітарної допомоги №10 у місті Донецьку було видано лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 31.07.2017 року, а також довідку про причину смерті, згідно з якою встановлено діагноз: «Атеросклеротична хвороба серця з артеріальною гіпертензією». Заявник звернулась до Новобаварського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ММУ юстиції у м. Харкові Харківської області для реєстрації смерті її рідної матері [PERSON], однак їй було відмовлено, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Без свідоцтва про смерть заявник не має можливості ні отримати соціальні виплати на поховання, ні оформити спадщину після смерті матері, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про встановлення факту смерті просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Новобаварського відділу реєстрації актів цивільного стану управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що заперечень по заяві [PERSON] не має, просив провести розгляд справи за відсутності представника у зв'язку з великою завантаженістю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з довідкою від 15.01.2018 року №0000456664, копія якої надана в матеріали справи, заявник [PERSON] [INFO] взята на облік внутрішньо переміщеної особи і її фактичне місце проживання зазначено за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.08.1969 року [PERSON] народилась [INFO] і її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 12). Копія свідоцтва про укладення шлюбу свідчить про те, що [PERSON], [INFO], відповідно до актового запису №235 від 24.02.1990 року, уклала шлюб з [PERSON], [INFO], та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.13). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] доводиться [PERSON] дочкою і для останньої встановлення факту смерті матері має юридичне значення, оскільки може призвести до зміну та встановлення майнових прав та обов'язків, однак у реєстрації смерті [PERSON] заявнику відмовлено, про що свідчить повідомлення Начальника Новобаварського у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління юстиції Харківської області від 16.01.2018 року за №75/15.5-04-04 (а.с14). З копії свідоцтва про народження, а також відповідних копій свідоцтв про одруження, які підтверджують зміну прізвища, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] (а.с.8, 9,11) Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 01.08.2017 року Петровським відділом реєстації актів цивільного стану м. Донецька Державної реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON], [INFO], померла [INFO] у віці 86 років у місті Донецьк (а.с. 18). Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерті [NUMBER] від 31.07.2017 року [PERSON], [INFO], померла [INFO] у віці 86 років, причина смерті: Атеросклеротична хвороба серця з артеріальною гіпертензією (а.с.19). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.8 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч. 4 ст. 317, п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, що закріплено ч.2 ст. 319 ЦПК України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у зазначеному в ЦПК України порядку мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Згідно з додатку 1 до вказаного розпорядження КМ України, місто Донецьк віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку. На підставі вищенаведених доказів суд дійшов висновку про те, що за зверненням дочки померлої [PERSON], для якої такий факт має юридичне значення, є всі підстави для встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] у м. Донецьк, Донецької області, України, що є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved