Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

15 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Полтавське РУ «Банк Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, мотивуючи свій позов тим, що 25.09.2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Полтавське РУ «Банк Фінанси та Кредит» був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» №331832/189274/3-14 та додаткова угода до нього. Відповідно до пункту 1.2 договору він передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 16 000 грн. строком розміщення на 3 місяці з 25.09.2014 року по 25.12.2014 року зі сплатою 25,25% річних. Факт передачі позивачем грошових коштів банку підтверджується квитанцією, виданою банком №16650900/927 від 25.09.2014 року. Відповідно до пункту 1 Договору-заяви, строк дії вкладу закінчився 25.12.2014 року. Позивач звернувся до відповідача після закінчення строку дії вкладу наприкінці 2014 року та повідомив про намір отримати всю суму вкладу та нарахованих відсотків. Відповідачем наприкінці лютого 2015 року було повернуто лише частину вкладу в розмірі 10 000 грн. Залишок вкладу в розмірі 6 000 грн. та нараховані відсотки по даному договору відповідачем не повернуто до теперішнього часу. Крім того, між відповідачем та позивачем 16.10.2014 року був укладений договір-заява №331832/209504/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт», строком на 7 місяців в іноземній валюті, з 16.10.2014 року по 16.05.2015 року. Згідно якого позивачем 16.10.2014 року внесено на вкладний рахунок відповідача [NUMBER] суму 1 000 доларів США, що підтверджено Випискою банку по особовому рахунку від 16.10.2014 року. Строк розміщення вкладу закінчився 16.05.2015 року. Відповідно до пункту 2 Договору, за час користування вкладом, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 11% річних. У Відповідності до вимог пункту 6 договору, відповідач зобов»язаний повернути вкладникові вклад після закінчення строку, визначеного п.1 Договору. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханнями повернути суми вкладів та нарахованих по ним відсоткам. Але відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх обов»язків по даним договорам, що змусила позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Просив суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] суму залишку депозитного вкладу за договором-заявою №331832/189274/3-14 від 25.09.2014 року в розмірі 6 000 грн. з нарахованими відсотками та суму депозитного вкладу за договором-заявою №331832/209504/7-14 від 16.10.2014 року в сумі 1 000 доларів США по курсу НБУ на момент повернення із нарахованими відсотками з рахунку на вимогу та зобов»язати видати цю суму готівкою одноразово операцією через касу банку. Стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму втрат від знецінення грошей в сумі 3% річних 135 грн. та індекс інфляції 254 грн. 72 коп. по договору №331832/189274/3-14 від 25.09.2014 року та в сумі 3 % річних 55 грн. 30 коп. та індекс інфляції 226 грн. 25 коп. по договору №331832/209504/7-14 від 16.10.2014 року. А загалом 671 грн. 27 коп. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу. 01.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з доповненнями до позовної заяви до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Полтавське РУ «Банк Фінанси та Кредит» про збільшення позовних вимог. В даній заяві покладався на обставини, викладені в позовній заяві від 15.06.2015 року та просив суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Полтавське РУ «Банк Фінанси та Кредит» в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений. Про що в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Полтавське РУ «Банк Фінанси та Кредит». Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит»в особі Філії «Полтавське РУ» «Банк Фінанси та Кредит» 25 вересня 2014 року було укладено договір-заяву№331832/189274/3-14 від 25.09.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяця в національній валюті (а.с.7) та додаткова угода №1 до нього (а.с.8), згідно якого він розмістив у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Філія «Полтавське РУ» 16 000 гривень строком розміщення на три місяці з 25.09.2014 року по 25.12.2014 року зі сплатою 25,25% річних. Факт передачі грошових коштів банку підтверджується квитанцією, виданою банком №№331832/189274/3-14 від 25.09.2014 року (а.с.9). Крім того, між відповідачем та позивачем 16.10.2014 року був укладений договір-заява №331832/209504/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» (а.с.10), строком на 7 місяців в іноземній валюті, з 16.10.2014 року по 16.05.2015 року. Згідно якого позивачем 16.10.2014 року внесено на вкладний рахунок відповідача [NUMBER] суму 1 000 доларів США, що підтверджено Випискою банку по особовому рахунку від 16.10.2014 року (а.с.11). Строк розміщення вкладу закінчився 16.05.2015 року. Відповідно до пункту 2 Договору, за час користування вкладом, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 11% річних. 21.04.2015 року позивач [PERSON] звертався з письмовою претензією до банку (а.с.12) щодо повернення всіх коштів. На час розгляду справи кошти позивачу не повернуті в повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності з вимогами ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Частиною 1 ст.1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.1ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму залишку депозитного вкладу за договором-заявою №331832/189274/3-14 від 25.09.2014 року в розмірі 6 000 грн. з нарахованими відсотками за період 6 місяців з березня 2015 року по липень 2015 року річна ставка 25,25% в сумі 1 500 грн., 3% річних в сумі 135 грн. та індекс інфляції 254 грн. 72 коп., а всього 7 889 грн. 72 коп. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути депозитного вкладу за договором-заявою №331832/209504/7-14 від 16.10.2014 року в сумі 1 000 доларів США по курсу НБУ 22 060 грн. з нарахованими відсотками за період 9 місяців річна ставка 11% річних в сумі 82,44 доларів США по курсу НБУ 1 814 грн. 50 коп.,3% річних в сумі 55 грн. 30 коп., а всього 23 929 грн. 80 коп. Суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення індексу інфляції в сумі 226 грн. 25 коп. за договором-заявою №331832/209504/7-14 від 16.10.2014 року в сумі 1 000 доларів США необхідно відмовити, оскільки нарахування індексу інфляції згідно чинного законодавства України не здійснюється на вклади в іноземній валюті. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача завданої моральної шкоди в сумі 10 000 грн., оскільки вищевказаними договорами не передбачено відшкодування завданої моральної шкоди за не виконання умов договорів. Не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині зобов»язання відповідача видати всю суму готівкою одноразовою операцією через касу банку, оскільки дана вимога містить в собі виконання рішення по суті без виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження». На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial