Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

16.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 28.10.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, м. Харків, про що є актовий запис № 1315. та стягнення аліментів на неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Також просить судові витрати покласти на відповідача та допустити негайне виконання рішення суду в межах платежів за один місяць. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені вже 7 років. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з нею. У зв'язку з тим, що дочка знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28.10.2006 року, про що є актовий запис № 1315 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, м. Харків, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені вже 7 років. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка залишилась проживати з позивачем. Дочка знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, суд вважає можливим розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до її повноліття, починаючи з 16 лютого 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов'язані зі сплатою нею судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 704, 80 грн. Згідно з п. 1) ч.1 ст. 430 допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved