Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

16.11.2018р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (а.с. № 2-3). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.09.2018р. зазначену позовну заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 12). В позовній заяві [PERSON] посилалась на те, що [PERSON] є її батьком. Позивачка навчається на денній формі навчання на першому курсі ДВНЗ «УДХТУ». Вона не має можливості працювати, потребує коштів для оплати навчання та інших витрат, які пов'язані з проживанням та навчанням, у зв'язку з чим позивачка просила суд стягувати з відповідача щомісячно аліменти на її утримання до досягнення нею 23-х річного віку у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Позивачка в надісланих суду 12.02.2019р. та 20.02.2019р. заявах позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу за її відсутністю, без фіксування процесу технічними засобами. Зазначала, що їй відомо, що відповідач не спілкується зі своїми батьками понад 15 років (а.с. № 51,64). Відповідач у судові засідання на 19.12.2018р., 12.02.2019р. та 20.03.2019р. не з'явився, про час та місце розгляду справи кожного разу повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив (а.с. № 24, 50,55-61 ). 22.12.2018р. надав відзив до суду, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки хворіє на псоріаз, отримує сезонно зарплатню, винаймає житло, має на утриманні непрацездатних батьків та співмешканку, проте у разі часткового задоволення позову просив стягнути з нього 450 грн. щомісячно. Також наголосив, що позивачка просить стягувати аліменти до досягнення нею 23-х річного віку, що є не припустимим, оскільки законодавчо визначено стягнення аліментів на період навчання, а не до досягнення нею 23-х річного віку (а.с. № 25-29). З урахуванням заяви позивачки від 12.02.2019р., належного повідомлення відповідача про дати судових засідань, судове засідання 20.03.2019р. відповідно до положень ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України відбувалось за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Підстав для винесення по справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України (є відзив відповідача від 22.12.2018р. - а.с. № 25-29)). Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 191, ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, починаючи від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України (в редакції Закону України від 17.05.2017р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі пред'явлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких, у зв'язку з цим стягуються аліменти. Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO] народження (а.с. № 4). Відповідно до довідки № 18/291 від 13.09.2018р. [PERSON] є студенткою першого курсу, денної форми навчання в ДВНЗ «Український державний хіміко-технологічний університет», з орієнтовним терміном навчання 3 роки 10 місяців (а.с. № 5). Відповідно до довідки № 19/47 від 20.02.2019р. [PERSON] є студенткою першого курсу, денної форми навчання в ДВНЗ «Український державний хіміко-технологічний університет», з орієнтовним терміном навчання 3 роки 10 місяців (довідка дійсна до 30.06.2019р. - а.с. № 63). Позивачка наполягала на стягненні з відповідача щомісячно до досягнення нею 23-хрічного віку аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідачем надано відзив на позов, в якому він заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, оскільки отримує сезонно зарплатню (в зимовий період перебуває у вимушеній відпустці), винаймає житло, хворіє на псоріаз, має на утриманні непрацездатних батьків та співмешканку, проте у разі часткового задоволення позову просив стягнути з нього 450 грн. щомісячно. Також наголосив, що позивачка просить стягувати аліменти до досягнення нею 23-х річного віку, що є не припустимим, оскільки законодавчо визначено стягнення аліментів на період навчання, а не до досягнення нею 23-х річного віку (а.с. № 25-29). З огляду на те, що відповідно до ст. 199 СК України утримання повнолітніх сина (або доньки) під час навчання є обов'язком батьків та відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дитини, яка продовжує навчання, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути щомісячно на період навчання [PERSON], [INFO] народження у ДВНЗ «Український державний хіміко-технологічний університет», але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, здійснюючи стягнення аліментів на користь позивачки, починаючи стягнення з дня подачі позову, а саме з 16.11.2018р. Аліменти стягуються до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення позивачкою 23-ти років, оскільки це вимоги ст. 199 СК України, отже в цій частині вимоги позивачки не підлягають задоволенню, При визначенні виду стягнення (в дольовому вигляді, або в твердій грошовій сумі) суд враховує бажання позивачки отримувати аліменти саме в дольовому вигляді від доходу відповідача. Крім того, в відзиві відповідача останній сам зазначає, що він працює, отримує заробітну плату у розмірі 5500грн., виписка з історії хвороби за листопад 2018р. також підтверджує його офіційне працевлаштування (а.с. № 26,34). Доказів сезонного отримання заробітної плати відповідач не надав. Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, судом враховано письмові докази, які надав відповідач в обґрунтування свого матеріального становища (винаймає житло, хворіє на розповсюджений псоріаз, має на утриманні непрацездатних батьків, які останній час багато хворіють). Заперечення позивачки стосовно того, що відповідач багато років не спілкується з батьками, суд не приймає до уваги, оскільки вони нічим не підтверджені, тобто є голослівними. Між тим, наявність на руках у відповідача копій особистих документів обох батьків, в тому числі за останні роки, є на думку суду, підтвердженням спілкування сина з батьками (а.с. № 38-49). 1/8 частина від відомої суду заробітної плати відповідача складає 687грн.50коп. (5500грн.: 8=687грн.50коп.). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019р.» прожитковий мінімум на працездатних осіб: з 1 січня - 1921 грн., з 1 липня - 2007грн., з 1 грудня - 2102грн. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує також й обов'язок матері [PERSON] по утриманню доньки на період її навчання у навчальному закладі, отже в іншій частині позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2018р. за майновими вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: partial