Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

15 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою ще до переоформлення права власності на житловий будинок за позивачкою, був зареєстрований 03 червня 2003 року відповідач [PERSON] . В той період часу відповідач співмешкав із позивачкою, при цьому стосунків сторони офіційно не реєстрували. З квітня 2014 року відповідач вибув та з того часу не проживає за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Стосунків сторони з того часу не підтримують. Реєстрація відповідача порушує права позивача як власника житлового будинку розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в зв`язку з чим [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явились, але до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України та направлено на його адресу судову кореспонденцію, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Причини неявки суду невідомі. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~20 січня 2021 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю з наступних причин. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу, посвідченого 21 жовтня 2003 року за р. № 1145 (а.с. 9) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1831919 від 28 жовтня 2003 року (а.с. 10). \~ \~ \~ \~ Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] , у належному позивачці житловому будинку з 03 червня 2003 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-17). \~ \~ \~ \~ Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 08 жовтня 2020 року колишній співмешканець власника будинку [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за даною адресою з 03.06.2003 року, проживав за місцем реєстрації до 01.04.2014 року. 01.04.2014 року вибув без зняття з обліку на заробітки, за межі України і до цього часу місце його перебування невідоме (а.с. 12). Згідно досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що з 01 квітня 2014 року і до теперішнього часу відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. Вказані факти також підтверджуються поштовими конвертами відправленими за місцем реєстрації відповідача з повісткою про час та місце розгляду справи та матеріалами справи. Зазначені поштові конверти повернулись на адресу суду з відміткою про те, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні у матеріалах справи відсутні. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно зі 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, без поважних на те причин. Також, ч. 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] з 2014 року добровільно вибув житлового будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , без поважних на те причин, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладено,

Outcome: approved