Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

15.12.2014 року позивач звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 27 травня 2011 року. Після розірвання шлюбу відповідач два рази привітав сина на день народження та Новий рік, а з 2012 року взагалі припинив спілкування та надання матеріальної допомоги, хоча знає про те, що син часто хворіє, має від народження діагноз дисбактеріоз кишечнику. Позивачу відомо, що інших утриманців у відповідача немає. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, а також підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Пояснила, що недавно отримала посилку з речами від матері відповідача, яку останній переслав їй з Чернігова, проте на її дзвінки відповідач не відповідає. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову, а також заяви про розгляду справи у його відсутність, не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2011 року (а.с.6,8). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER], виданим відділом РАЦС Бориспільського МРУЮ Київської області (а.с.7). Згідно з довідкою №40-72 від 26.02.2013 року, виданою Службою у справах дітей Бориспільської міської ради Київської області на утриманні позивача [PERSON], [INFO], знаходиться малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.9). З наданих позивачем документів також встановлено, що її син [PERSON], 2008 року народження, перебуває на диспансерному обліку у зв'язку з діагнозом: Дисбактеріоз кишечника ІІІ ст. Функціональне порушення шлунку (а.с.11). В зв'язку з чим в період 2012-2014 років неодноразово звертався за медичної допомогою до лікаря-гастроентеролога КНП КДЦ дитячий Дарницького району м.Києва. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених цього Кодексу. Будь-яких належних і допустимих доказів того, що на утриманні відповідача є інші непрацездатні особи, суду відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Суд прийшов до висновку, що з урахуванням стану здоров'я неповнолітньої дитини позивача, визначений позивачем розмір аліментів є обґрунтованим, а відповідач за своїм матеріальним станом, будучи особою працездатного віку, може сплачувати аліменти розмірі 1/3 частини від свого заробітку (доходу). Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 124 гривні 10 копійок (а.с.1) за вжиття заходів забезпечення доказів слід повернути, оскільки фактично така заява про забезпечення доказів позивачем не подавалась. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved