Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

16.03.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що сторони зареєстрували шлюб 24.03.2000 року. В 2007 році шлюб між сторонами було розірвано. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач дітей не відвідує, ніякої допомоги на їх утримання не надає та участі у вихованні дітей не приймає. Діти проживають разом з позивачем, всі витрати на дітей позивач здійснює самостійно, але повністю забезпечити та задовольнити всі потреби неповнолітніх сина та доньки вона не має можливості. Добровільно відповідач не бажає здійснювати матеріальну допомогу. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] (ІНН [NUMBER]) на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву (вх. № 14180 від 06.04.2015 р.) з проханням справу розглянути в її відсутності та на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву (вх. № 14180 від 06.04.2015 р.) з проханням справу розглянути в його відсутності та зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 24.03.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Малиновської районної ради м. Одеси, актовий запис №138 від 24.03.2000 року. В 2007 році шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №451 від 20.11.2007 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER]. Діти на даний час проживають з матір'ю та виховується матір'ю, батько дітей на їх утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що розмір аліментів, що присуджуються з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Куруючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 180, 182, 185, 191, 199 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved