Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

16.07.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]; стягувати з відповідача на її користь щомісячно кошти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.01.2014 року, від якого мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, працює на пилорамі в селі Врублівка та регулярно отримує заробітну плату. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. До суду також подано письмові заперечення відповідача проти позовних вимог. Згідно поданих заперечень відповідач вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме: відповідач згоден виплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно та просить суд відмовити позивачу у позовній вимозі, що стосується надання коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку за безпідставністю, оскільки позивач не обґрунтувала своїх позовних вимог та не подала до суду доказів щодо його платоспроможності, крім того, відповідач на даний час не працює, навчається та знаходиться на повному утриманні своїх батьків. На підставі статтей 158, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалення рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 10.01.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області від 10.01.2014 року, актовий запис №1 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області від 05.06.2014 року (а.с. 7). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою № 388 від 15.07.2014 року, виданою виконавчим комітетом Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області (а.с. 8). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи повне визнання відповідачем позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та наявність у відповідача обов'язків утримувати дитину до її повноліття, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивача на утримання її неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, [PERSON], з якою проживає неповнолітній син - [PERSON], [INFO], має право на утримання від [PERSON] до досягнення дитиною трьох років, але лише за умови, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до довідок №398 та №399 від 22.07.2014 року, виданих виконавчим комітетом Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області (а.с. 21, 22) та свідоцтва про право власності на житло від 02.02.2000 року (а.с. 25) встановлено, що відповідач на даний час не працює і дійсно зареєстрований та проживає у будинку батьків, особистого майна не має. Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] від 27.06.2014 року встановлено, що відповідач відрахований з числа студентів Новочорторийського державного аграрного технікуму у зв'язку із закінчення навчання (а.с. 20). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано суду доказів, що свідчили б про фактичний розмір та характер доходів відповідача [PERSON], суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO], необхідно відмовити за недоведеністю можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial