Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

17.07.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] сільської ради Миргородського району визнання права власності на ? частину будинковолодіння. В направленому на адресу суду позові позивачка зазначила, що в 2000 році вона, треті особи [PERSON], [PERSON] та її бувший чоловік [PERSON] отримали свідоцтва про право власності за кожним на ? частину будинковолодіння розташованого в с. Савинці по вул. Сорочинській 35 Миргородського району. В подальшому її бувший чоловік [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10 січня 2001 року, що був укладений на Українській універсальній біржі продав їй належну йому ? частину будинку розташованого в с. Савинці по вул.. Сорочинській,35 Миргородського району, зважаючи на що вона стала власником ? частини будинковолодіння. Маючи бажання зареєструвати своє право власності вона звернулася до державного реєстратора, але отримала відмову в звязку з наявністю розбіжностей у технічній документації на будинковолодіння та наявностю виправлень дати в договорі купівлі-продажу та помилці у прізвищі допущеній у цьому документі: її прізвище зазначено, як «Чічкань», коли в дійсності треба «Чичкань». Просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу №НМ-0209 від 10.01.2001 року зареєстрованого Українською універсальною біржею. Визнати за нею право власності на ? частину будинковолодіння, що вцілому складається з житлових будинків: «А-1», «Г-1», веранди «а» прибудови, «г», сараю-літньої кухні «Б», гаража «В», погреба «Д», сараю «Е» , навісу «Ж» , №1-4 господарських споруд, що належали їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради на підставі рішення виконкому сільської ради від 26.03.1997 року №5. Визнати за нею право власності на ? частину будинковолодіння, що вцілому складається з житлових будинків: «А-1», «Г-1», веранди «а» прибудови, «г», сараю-літньої кухні «Б», гаража «В», погреба «Д», сараю «Е» , навісу «Ж» , №1-4 господарських споруд, на підставі договору купівлі-продажу №НМ-0209 від 10.01.2001 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити , як законний та обґрунтований. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миргородського району в судове засідання не зявився. Установа будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду направила на адресу суду лист про проведення розгляду справи у відсутності її представника. Заперечень проти задоволення позову не висловила. Третя особа [PERSON] не висловив заперечень проти задоволення позову [PERSON] Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що на підставі свідоцтв про право власності [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]), [PERSON] є власниками кожен по ? частині житлового будинку розташованого в с. Савинці по вул. Сорочинській №35 Миргородського району (а.с.7-9). На підставі договору купівлі-продажу №НМ-0209 від 10 січня 2001 [PERSON] продав «Чічкань» [PERSON] належну йому ? частину будинковолодіння розташованого в с. Савинці по вул.. Сорочинській 35 Миргородського району (а.с.10-11). 09 листопада 2009 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та їй було присвоєно прізвище «Варченко». (а.с.12). [PERSON] помер 01.02.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відсутність зазначення всіх складових будинковолодіння в свідоцтві про право власності виданому [PERSON] сільською радою на будинковолодіння та допущення помилки в написанні прізвища в договорі купівлі-продажу унеможливлює реєстрацію позивачкою свого права власності. Документи долучені до позову підтверджується той факт, що саме позивачка була стороною договору купівлі-продажу. Встановлення вказаного факту для позивачки має юридичне значення. Відповідно до ст.ст. 182, 186, 380, 381 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, тощо) наземні і підземні комунікації, що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у звязку з чим право власності на такі будівлі та споруди як на окремі обєкти визнаватися не може. Отже, всі господарські споруди є приналежністю головної речі, а тому за позивачкою слід визнати право власності на ? частину будинковолодіння розташованого в с. Савинці по вул. Сорочинській 35 Миргородського району на підставі свідоцтва про право власності від 12 жовтня 2000 року виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради. Відповідно до ст.ст. 316; 317; 318; 319; 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Зважаючи на ту обставину, що доведено той факт, що стороною договору купівлі-продажу №НМ-0209 від 10.01.2001 року являлася саме позивачка та в ньому помилково її прізвище було зазначено неправильно «Чічкань» замість «Чичкань» за позивачкою слід визнати право власності на ? частину спірного будинковолодіння на підставі договору купівлі-продажу від 10 січня 2001 року №НМ-0209 укладеному на Українській Універсальній біржі.

Outcome: approved