Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

17.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав, яку доповнив. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у його сина [PERSON] та його цивільної дружини [PERSON] народився син, онук позивача, - [PERSON], який після народження мешкав з батьками. У зв'язку з постійним нехтуванням відповідачами своїх батьківських обов'язків, хронічного алкоголізму та наркоманії у 2005 року дитина переїхала на постійне місце проживання до позивача та його дружини, де мешкає по теперішній час. Вихованням и утриманням онука. з того часу займається позивач, без участі і підтримки з боку відповідачів. Батьки [PERSON] не піклуються про сина, не проявляють заінтересованості в його долі і взагалі не спілкуються з ним, ніде не працюють і ведуть аморальний спосіб життя. Позивач просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] та стягнути з відповідачів на його користь аліменти на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явились. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, не заперечував проти задоволення позову. Орган опіки та піклування звернувся до суду з поданням про призначення позивача піклувальником над дитиною. Прокурор просив задовольнити позовні вимоги. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог суд установив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] Неповнолітній [PERSON], [INFO], з 2005 року постійно мешкає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом Миколаївської міської ради від 02.04.2015 року. Згідно довідки Миколаївської ЗОШ №1 від 15.04.2015 року за №69 учень [PERSON] навчається у 9-а класі ЗОШ №1. Батьки учня з учителями не спілкуються, батьківські збори не відвідують, навчанням дитини не цікавляться. З довідок КЛПУ «Слов,янська ЦРБ» вбачається , що [PERSON] з 26.03.2010 року перебуває на обліку в наркологічному кабінеті у зв,язку з психічними та поведінковими розладами внаслідок зловживання алкоголю; [PERSON] - з 30.01.2013 року з діагнозом : психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання опіоїдів. /а.с.8,18/ Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідачі не виконують. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідачі свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконують на протязі тривалого часу та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради орган вважає доцільним [PERSON] та [PERSON] позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], оскільки батьки дитини тривалий час ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання свого сина,не турбуються про стан здоров,я дитини ,її фізичний та духовний розвиток. Матеріальної допомоги не надають , не проживають разом з дитиною. батьківські збори не відвідують, навчанням та вихованням сина не цікавляться. [PERSON] і [PERSON] перебувають на обліку в наркологічному кабінеті КЛПУ «Слов,янська ЦРБ». У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухилялись від їх виконання у відношенні своєї неповнолітньої дитини. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON], [PERSON] від обов'язку утримання дитини судом не встановлено. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що відповідачі не у повній мірі виконують у відношенні своєї дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її належного утримання, чим порушують право дитини на достатній рівень життя, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимог ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір в сумі 243,60 грн. та судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. Відповідно до ч.4 ст .60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою ,якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування , і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено , що неповнолітній [PERSON] позбавлений батьківського піклування , тривалий час , на протязі десяти років мешкає у свого діда - позивача по справі, призначення якого піклувальником не суперечить вимогам діючого законодавства. З огляду на наведене , суд вважає необхідним задовольнити подання та призначити позивача піклувальником над неповнолітньою дитиною - онуком [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved