Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

16.11.2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2011 року стягнуто з [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач вказує, що відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, починаючи з жовтня 2014 року, тому виникла заборгованість, яка станом на 11.10.2017 року становить 23869,04 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача пеню відповідно до ст. 196 СК України у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що за розрахунком позивача за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року становить 111004 грн., але виходячи з вимог закону позивач просить стягнути з відповідача пеню у розміні не більше 100% заборгованості, що становить 23869,04 грн. (а.с. 3-10). Крім того, позивач вказує, що на даний час розмір аліментів 650 грн. є меншим, ніж мінімальний розмір аліментів, визначений законом, що становить 50% від прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, що станом на 01.12.2017 року складає 930 грн. (50% від 1860 грн.), а тому просить збільшити розмір аліментів з 650 грн. до 930 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. В судове засідання відповідач не зявився, повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання: [INFO] (а.с.15), однак всі судові виклики та повідомлення поверталися з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.38, 62). Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2004 рік, мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.27). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06.04.2007 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, та позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.23). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2011 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину та збільшення розміру аліментів, стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 650 грн. щомісячно (а.с. 24-25). 02.02.2013 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.26) Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.06.2014 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, стягнуто пеню за період з лютого 2014 року по травень 2014 року в сумі 1508 грн., а також індексацію в сумі 65,64 грн. (а.с.21-22). З довідки-розрахунку Зарічного відділу ДВС вбачається, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з жовтня 2014 року по жовтень 2017 року становить 23869,04 грн. (а.с.20). Позивач надала довідку про свої доходи, з якої вбачається, що за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року її середньомісячна заробітна плата складала близько 6000 грн. (а.с.19). З довідки про склад сімї та реєстрацію встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою і вони зареєстровані за однією адресою (а.с.18). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Та обставина, що мати дитини працює та отримує заробітну плату, не звільняє батька від обовязку утримувати свою дитину. Також суд враховує, що 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року - становить 1689 грн., з 1 травня 2017 року - 1777 грн., з 1 грудня 2017 року 1860 грн. Суд вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоровя, будь-яких належних доказів погіршення свого матеріального стану, чи зменшення доходів, чи погіршення стану здоров'я відповідач не надав. Суд вважає, що розмір аліментів визначений позивачкою у сумі 930 грн. є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обовязку за законом повинен сплачувати дитині. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючі обставини справи станом на сьогоднішній день, суд вважає, що на даний час розмір аліментів в твердій грошовій сумі 930 грн. на дитину щомісячно є мінімальним, і не порушує права та інтереси відповідача та інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про збільшення розміру аліментів необхідно задовольнити, збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 15.11.2011 року та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 930 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили. В звязку з цим, виконавчий лист № 2-2899/11, виданий на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2011 року по справі 2-2899/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат необхідно відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із аліментних відносин, позовна давність не застосовується, і до правовідносин, які регулюються ст. 196 СК України, не поширюється дія ЦК, зокрема, ст. 258 ЦК України. З розрахунку заборгованості по виконавчому листу №2-2899/11 виданому 02.12.2011 року вбачається, що державним виконавцем визначена заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] за період з 11.10.2014 року по 11.10.2017 року у розмірі 23869,04 грн. (а.с. 20). З даної довідки вбачається, що протягом вказаного періоду відповідач взагалі не сплачував аліменти. При цьому належних доказів поважності причин не сплати аліментів в період з 11.10.2014 року по 11.10.2017 року відповідач суду не надав. Так, відповідач згідно із законом (ст.180 СК України) та за рішенням суду (ч.3 ст.181, ст.183 СК України) мав зобов'язання утримувати неповнолітнього сина. Проте цей обов'язок [PERSON] без поважних причин належним чином не виконував. За вказаних обставин, суд вважає, що встановлена вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментам за період з 11.10.2014 року по 11.10.2017 року, а тому є підстави для нарахування пені. При цьому суд не погоджується з розрахунком пені, який надано позивачем, оскільки даний розрахунок не узгоджується з вимогами ч.1 ст.196 СК України та не узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України стосовно нарахування пені за прострочення сплати аліментів, викладеними у постанові від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15, постанові від 25.11.2015 року у справі № 6-2022цс15 та постанові від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15. Розраховуючи пеню відповідно до постанови ВСУ від 03.02.2015 року, суд бере до уваги суми заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини, розраховані державним виконавцем по місяцях відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», починаючи з жовтня 2014 року по жовтень 2017 року (в межах позовних вимог), згідно наданого відділом ДВС розрахунку-довідки від 11.10.2017 року (а.с.20). Суму заборгованості за кожний місяць помножено на 1% пені і помножено на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальну суму неустойки (пені) визначено шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Нарахована в такий спосіб пеня по сплаті аліментів становить 7369,06 грн. При цьому розрахунок пені наступний: рікмісяцьНараховані аліменти, грн. Сплачені аліменти, грн.Сума боргу за місяцьКільк. днів у місяціРозмір пені за місяць жовтень (з 11 по 31 число)238,3700,00238,372150,06 листопад650,0000,00650,0030195,00 грудень650,0000,00650,0031201,50 січень650,0000,00650,0031201,50 лютий650,0000,00650,0028182,00 березень650,0000,00650,0031201,50 квітень 650,0000,00650,0030195,00 травень650,0000,00650,0031201,50 червень650,0000,00650,0030195,00 липень650,0000,00650,0031201,50 серпень650,0000,00650,0031201,50 вересень650,0000,00650,0030195,00 жовтень650,0000,00650,0031201,50 листопад650,0000,00650,0030195,00 грудень650,0000,00650,0031201,50 січень650,0000,00650,0031201,50 лютий650,0000,00650,0029188,50 березень650,0000,00650,0031201,50 квітень 650,0000,00650,0030195,00 травень650,0000,00650,0031201,50 червень650,0000,00650,0030195,00 липень650,0000,00650,0031201,50 серпень650,0000,00650,0031201,50 вересень650,0000,00650,0030195,00 жовтень650,0000,00650,0031201,50 листопад650,0000,00650,0030195,00 грудень650,0000,00650,0031201,50 січень650,0000,00650,0031201,50 лютий650,0000,00650,0028182,00 березень650,0000,00650,0031201,50 квітень 650,0000,00650,0030195,00 травень650,0000,00650,0031201,50 червень650,0000,00650,0030195,00 липень650,0000,00650,0031201,50 серпень650,0000,00650,0031201,50 вересень650,0000,00650,0030195,00 жовтень650,0000,00650,0031201,50 листопад650,0000,00650,0030195,00 -----7369,06 Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в звязку із задоволенням двох позовних вимог, та враховуючи, що позивач за даною категорією справи була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1280 грн. (640 грн. + 640 грн.). На підставі ст.ст. 20, 141, 192, 196 СК України,

Outcome: partial