Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

16.08.2016 р. позивач звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу в період з 01.06.2003 р. по [INFO] та визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказувала на те, що в період з 01.06.203 р і по день смерті її чоловіка [PERSON] [INFO], вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, дбали спільно про матеріальне забезпечення сім'ї, виховували дітей. З 2003 р. по 2009 р. позивачка не працювала, оскільки перебувала у відпустці по догляду спочатку за дитиною позивачки, а потім за спільною з чоловіком дитиною. Коли позивачка завагітніла вдруге у січні 2004 р., [PERSON] 16.04.2004 р. придбав квартиру за адресою: [ADDRESS], свідоцтво про право власності на дану квартиру було видане на ім'я чоловіка. [INFO] народилась їх спільна донька - [PERSON], та в свідоцтві про народження дитини батьком записаний [PERSON] З 17.02.2005 р. донька [PERSON] та її чоловік зареєстровані за адресою свого постійного проживання. [INFO] чоловік позивачки - [PERSON] помер, а його батьки вигнали її з їх спільною донькою зі спірної квартири. Оскільки квартиру було придбано в період їх з чоловіком проживання однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, то квартира за адресою: [ADDRESS] позивач вважає спільним нажитим майном, і має право на 1/2 його частину. У зв'язку із чим позивач звертається до суду з вказаним позовом. 16.02.2017 року у повторному автоматичному розподілі справа була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., у зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Ключника А.С. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.03.2017 р. справу прийнято в провадження судді Миколаєць І.Ю. 22.01.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва визначені правила подальшого розгляду справи у порядку загального позовного провадження. Відповідачам запропоновано надати відзив. Відповідачами відзиву не надано. 12.03.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та вказувала суду на те, що з 01 червня 2003 р. вона з [PERSON] проживали постійно разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. У квітні 2004 р., як вказує позивач, спільно з [PERSON] вони придбали квартиру, та оскільки позивач була у відпустці по догляду за дитиною, то власних коштів у придбання квартири не вкладала, квартира була куплена за кошти чоловіка. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідачі визнають лише факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з липня 2004 року, оскільки саме з цього часу позивач вселилась в спірну квартиру. Вимогу про визнання права власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS], відповідачі не визнають, оскільки спірна квартира була придбана їх сином за кошти від продажу їх спільної квартири, а також за обставини не проживання позивача з їх сином на момент його смерті. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розгляду справи без представника нотаріальної контори на весь час розгляду та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. З 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За умовами п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу. Враховуючи, що встановлення факту проживання позивача та померлого [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу стосується вирішення спору щодо визнання права власності на спірну квартиру, то встановлення даного факту підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Відповідач, частково визначаючи зміст позовних вимог, просить, зокрема встановити факт проживання позивача та [PERSON] який помер [INFO] однією сім'єю без реєстрації шлюбу за період з 01 червня 2004 року по 16 квітня 2016 р. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. [INFO] в м. Києві помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 6180 ( а.с. 12). Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 16.04.2004 р., [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 192). Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 16.04.2004 р. [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 102). Дана квартира належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Демяненко Т.М. 16.04.2004 р. № 484. [INFO] народилась [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис № 2715. Батьком дитини записаний [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки форми № 3 КК «ЦКС» з 2005 року [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до копії спадкової справи відкритої державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори щодо майна померлого [PERSON] який помер [INFO] із заявами про прийняття спадщини після померлого звернулись 06.05.2016 р. позивач, 17.05.2016 р. мати та батько померлого ( а.с. 74-107). Положеннями ст. 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При цьому, згідно рекомендацій п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. До того ж Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства. Допитані судом в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт того, що позивач проживала разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS], жили однією родиною, мали спільні кошти з 2004 р. Суд приймає за належні та допустимі докази фото матеріали спільного проживання (а.с.121-126). З досліджених доказів, наданих сторонами та співставлених судом, суд вважає за необхідне встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача з [PERSON] в період з 01 січня 2004 р. по 16 квітня 2016 року. Щодо вимог в яких позивач просить визнати право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS], слід зазначити наступне. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно встановлено факт того, що позивач з 01.06.2004 р. проживала однією сім'єю з [PERSON], суд вважає вимоги позивача про визнання права власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що дана квартира була придбана [PERSON] за власні кошти, які він отримав від продажу квартири [ADDRESS].

Outcome: partial