Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

17.10.2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14.09.1985 року уклав з відповідачкою шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 143. Від цього шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Далі в позові зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, вони втратили почуття взаємної любові один до одного, взаємоповаги, мають різні погляди на сімейне життя. Наполягає на розірванні шлюбу, примирення вважає неможливим, збереження сімї сенсу не має, так як відповідач протягом трьох років проживає з іншим чоловіком за іншою адресою. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій прохав проводити розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити, примирення вважає недоцільним (а.с. 21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохала проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в частині розірвання шлюбу повністю, а в частині судових витрат частково, не заперечує проти задоволення позову, вказала на недоцільність надання сторонам строку для примирення (а. с. 24). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачкою [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 14.09.1985 року та зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського району Запорізької області, про що складено відповідний запис № 143, що підтверджується копією актового запису про шлюб, згідно якого було видано свідоцтво про шлюб серії ІI-ЖС № 300492 від 14.09.1985 року (а. с. 18). Неповнолітніх дітей від цього шлюбу сторони не мають. З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися з 2014 року. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке отримала після його укладення, про що зазначила в заяві. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати покласти на обох в рівних частинах.

Outcome: approved