Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

15 липня 2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 30 липня 2013 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, вони постійно сварились, мають різні погляди на сумісне життя. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено з лютого 2014 року. Майнових спорів між подружжям немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Позивач просить розірвати шлюб, адже за його глибоким переконанням підтримувати далі сімейні відносини немає ніякого сенсу, а збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав повністю та просив задовольнити, а відповідач позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з 30 липня 2013 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON]), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 36, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.17). Від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Згідно викладених позивачем обставин спільне життя з відповідачем не склалось, вони постійно сварились, мають різні погляди на сумісне життя. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено з лютого 2014 року. Збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Майнових спорів між подружжям немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. На підставі ст. 113 СК України після розірвання шлюбу відповідачу слід залишити прізвище, яке вона отримала у зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона виявила таке бажання. На підставі викладеного та

Outcome: approved