Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

16.12.2020р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини (а.с. №3-7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.12.2020р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначений розгляд справи в загальному позовному провадженні в підготовче засідання (а.с.№19). В позовній заяві [PERSON] посилався на те, що заочним рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2020р. з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв,язку з тим, що він не приймав участь у розгляді справи, він не мав можливості надати суду копію свідоцтва про народження старшої доньки від першого шлюбу, якій він (позивач) добровільно сплачує аліменти шляхом відрахування з заробітної плати. На сьогоднішній день з нього цим же рішенням суду стягнуто аліменти і на утримання дружини [PERSON] до досягнення малолітнім сином трьох років, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Таким чином, приймаючи до уваги, що він сплачує аліменти і доньці від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , і сину від другого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , і дружині [PERSON] (до досягнення [PERSON] трирічного віку), то розмір стягнень з нього перевищує Ѕ частину його доходу. Якщо по доньці [PERSON] він 25.09.2020р. вже подав до бухгалтерії заяву про зменшення відрахувань з заробітної плати аліментів з ј до 1/6 частини, оскільки там ці утримання здійснюються з 10.09.2010р. за його заявою, то зменшити розмір аліментів, які з нього стягнуті на підставі заочного рішення суду від 13.04.2020р. на сина [PERSON] та дружину він може лише в судовому порядку. Позивач просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання малолітнього сина з ј частини до 1/6 частини з усіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачкою 09.02.2021р. подано відзив на позов, в якому [PERSON] , заперечуючи проти позовних вимог, посилалася на те, що позивач обрав невірний спосіб захисту, оскільки звернувся відразу з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину замість подачі заяви про перегляд заочного рішення суду від 13.04.2020р. Відповідачка вважала, що таким чином [PERSON] висловив свою згоду з ухваленим заочним рішенням суду у цивільній справі № 201/1382/20. Крім того, [PERSON] зауважувала на тому, що на її думку, у позивача з моменту ухвалення заочного рішення суду сімейний стан не змінився, бо двоє дітей у нього було на утриманні вже з [INFO] (дата народження їх спільного сина [PERSON] ). Також зазначала і про те, що стягнення аліментів на сина [PERSON] у розмірі, визначеному рішенням суду цивільній справі № 201/1382/20 відповідає граничним розмірам відрахувань таких виплат із заробітної плати (а.с. № 29-31). Позивачем, після ознайомлення з відзивом на позов, 22.02.2021р. подано суду заяву, в якій [PERSON] наголошував на тому, що не отримував судових повісток в межах розгляду цивільної справи № 201/1382/20, що довідка про його доходи не відображає усі утримання з заробітної плати (податки, страховка, пенсійний фонд) та його витрат на комунальні платежі. Позивач також зазначав, що на його думку, [PERSON] не раціонально використовує аліменти, які сплачуються ним на утримання спільного сина [PERSON] , оскільки у відповідачки є син від першого шлюбу [PERSON] , якому його батько не сплачує аліменти (а.с. № 40). Підготовче засідання у справі відповідно до п. 3 ч.2 ст. 200 ЦПК України проведено 22.02.2021р. (а.с. № 42). В заяві до суду від 09.03.2021р. позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити, а також просив проводити судове засідання за його відсутністю та без фіксації судового процесу технічними засобами. Стосовно стягнення судових витрат з відповідачки, то позивач в заяві до суду від 09.03.2021р. зазначив, що він не наполягає на стягненні з відповідачки на його користь судового збору, сплаченого ним 12.10.2020р.. Також до заяви від 09.03.2021р. позивач долучив 2 довідки про розмір заробітної плати та утримань з цієї заробітної плати за січень-лютий 2021р. (а.с. №53, 54, 55). В наданій суду 09.03.2021р. заяві відповідачка [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві, а також розглядати справу за її відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами. Стосовно долучених позивачем 09.03.2021р. довідок [PERSON] зазначила, що чим менше заробітна плату у відповідача, тим менше і розмір утримань з неї (а.с.№ 56). Оскільки обидві сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, то на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд 09.03.2021р. розглянув справу за відсутності обох сторін і без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 201/1382/20, долучивши до матеріалів справи зі справі № № 201/1382/20 - а.с. № 7-9, 11 та копію заочного рішення суду від 13.04.2020р., всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку змісту заперечень відносно позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 12.10.2018р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб (а.с. №14). Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.06.2019р. (а.с. №16). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/1382/20 від 13.04.2020р. (під головуванням судді Наумової О.С.) з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10.02.2020р. та до досягнення дитиною повноліття (а.с. № 50-52). Цим самим заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/1382/20 від 13.04.2020р. (під головуванням судді Наумової О.С.) з позивача стягнуто аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, починаючи стягнення з 10.02.2020р. та до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох років. Розглядаючи справу, судом встановлено, що позивач працює машиністом електропоїзда структурного підрозділу «Дніпровське моторновагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця АТ «Укрзалізниця» з середньою зарплатою у 2019році на місяць без урахування аліментів - 19 899грн. 47коп. (а.с. №18), з середньою зарплатою у 2020році на місяць без урахування аліментів - 14 680грн. 75коп. (а.с. №17). Розмір заробітної плати та утримань з останньої за січень-лютий 2021р. підтверджено розрахунковими листами (а.с. № 54, 55). Відповідачка не працює, знаходиться у відпустці за догляду за дитиною до трьох років, ці обставини зазначав сам позивач по тексту позову. Позивач до позовної заяви долучив копію свідоцтва про народження доньки від його першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] (а.с. № 15). На утримання [PERSON] , [INFO] позивач сплачує аліменти добровільно на підставі заяви за місцем роботи. З 10.09.2010р. з позивача утримуються на доньку від першого шлюбу аліменти у розмірі ј частини заробітної плати батька, а з 25.09.2020р. у розмірі 1/6 частини заробітної плати батька (а.с. № 13, 12). Отже позивач станом на день розгляду справи судом загалом сплачує аліменти у розмірі, що перевищує Ѕ частину його заробітку (доходу) (1/6 - на доньку, ј - на сина та 1/6 - на дружину). Позивач повідомив суд про те, що ним 12.10.2020р. подано ще один позов, а саме про зменшення розміру аліментів на дружину, які стягнуті з нього заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/1382/20 від 13.04.2020р. - з 1/6 частини до 1/8 частини (цивільна справа № 201/9640/20 судом також розглядається 09.03.2021р.) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх (малолітніх) дітей. Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017р., який набрав чинності 08.07.2017р., були внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з 08.07.2017р. мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розмірі аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір не повинен бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючий вищевикладене, а саме те, що у позивача є ще одна донька від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої батько сплачує аліменти (про ці обставини не повідомила суду [PERSON] в межах розгляду 13.04.2020р. цивільної справи № 201/1382/20), а також те, що середня заробітна плата позивача у 2020р. зменшилася у порівнянні з 2019р. на 5 000грн., загальний розмір аліментів, який сплачує позивач перевищує Ѕ частину його заробітку, що дійсно свідчить про зміну матеріального становища [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Отже, суд вважає підтвердженим факт зміни (а саме погіршення) матеріального становища позивача, наслідком чого є необхідність зменшення розміру аліментів, які сплачує [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття, з 1/4 частини від усіх видів заробітку боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проводячи стягнення до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення цього розміру щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили. Як зазначалось вище, розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , забезпечить мінімально гарантований мінімум аліментів на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021р.» прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років: з 01.01.2021р. - 1 921грн., з 01.07.2021р. - 2 013грн., з 01.12.2021р.- 2 100грн. Зменшуючи розмір аліментів на малолітнього сина до 1/6 частини, судом приймається до уваги і те, що саме в такому розмірі з 25.09.2020р. з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки від першого шлюбу (а.с. № 12). Задовольняючи позовні вимоги, судом враховано положення ч. 1 ст. 140 СК України, про те, що відповідачка має такі самі ж обов`язки щодо утримання сина, як і позивач. Той факт, що, малолітній [PERSON] , [INFO] , має статус дитини з інвалідністю, про що свідчить посвідчення серії [NUMBER] від 10.01.2020р. (а.с. № 44) та згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 03921, виданої КЗ «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології і кардіохірургії ДОР» від 18.10.2019р., дитині встановлено діагноз: «Подвійне відходження магістральних судин від правого шлуночка. Дефект міжпередсердної перегородки вторинний. Висока легенева гіпертензія» (а.с. № 45-49), для правильного вирішення позову про зменшення розміру аліментів на малолітнього сина, не має, оскільки [PERSON] має право у відповідності до ст. 185 СК України звернутися з окремим позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, пов`язаних з його хворобою. Заперечення [PERSON] проти позовних вимог, які стосуються того, що остання вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту, оскільки звернувся відразу з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину замість подачі заяви про перегляд заочного рішення суду від 13.04.2020р., чим, на її думку, висловив свою згоду з ухваленим заочним рішенням суду у цивільній справі № 201/1382/20, суд оцінює критично з огляду на положення ч.1 ст. 4 ЦПК України (право на звернення до суду за захистом) та ч.1 ст. 5 ЦПК України (способи захисту, які застосовуються судом). Звернення [PERSON] із позовними вимогами саме про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини (замість подачі заяви про перегляд заочного рішення суду) відповідає завданням цивільного судочинства (ч.1 ст. 2 ЦПК України), де серед інших є вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. При цьому судом враховано і те, що для скасування заочного рішення потрібна сукупність обставин, яка визначена ч.1 ст. 288 ЦПК України, а також додержання строків подачі заяви про перегляд заочного рішення, які передбачені статтею 284 ЦПК України. Заперечення [PERSON] стосовно того, що з часу ухвалення 13.04.2020р. судом заочного рішення у [PERSON] не змінилися сімейні обставини, бо двоє дітей у [PERSON] було і на дату ухвалення зазначеного рішення суду, суд відхиляє, оскільки у відповідності до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни, як матеріального, так і сімейного стану (або матеріального, або сімейного). Зміні матеріального стану позивача, як підставі для зменшення розміру аліментів на малолітнього сина, дана належна оцінка судом вище. Заперечення [PERSON] стосовно того, що стягнення аліментів на сина [PERSON] у розмірі, визначеному рішенням суду у цивільній справі № 201/1382/20 (1/4 частина) відповідає граничним розмірам відрахувань таких виплат із заробітної плати, суд також відхиляє, оскільки заочним рішенням суду від 13.04.2020р. з [PERSON] стягнуто не тільки аліменти на сина [PERSON] , а і аліменти на дружину (а.с. № 33-35). Крім того, як зазначалось вище, позивач до 25.09.2020р. сплачував аліменти на доньку від першого шлюбу у розмірі ј частини заробітної плати, а з 25.09.2020р. у розмірі 1/6 частини заробітної плати (а.с. № 13, 12). За вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів задоволено, суд вважає за необхідне у зв`язку зі зміною розміру аліментів на утримання малолітнього сина видати новий виконавчий лист та відкликати без подальшого виконання виконавчий лист по цивільній справі № 201/1382/20 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З урахуванням заяви позивача від 09.03.2021р. (а.с. № 53), з якої вбачається, що він не наполягає на стягненні з відповідачки на його користь судових витрат по сплаті судового збору при подачі позову (а.с. № 2), суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України при ухваленні рішення не вирішує питання про розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved