Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

15.08.19 р. позивач звернулась до суду із вказаною вище заявою, просить видати обмежувальний припис щодо заінтересованої особи з визначенням такого заходу тимчасового обмеження прав останньої, як заборона перебувати у місці спільного проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців. Заявниця у судовому засіданні свою заяву підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у ній. Суду додатково пояснила, що заінтересована особа є її колишнім чоловіком та на постійній основі вчиняє щодо неї домашнє насильство. Вона та заінтересована особа проживають у гуртожитку. Заінтересована особа на термін застосування заходу тимчасового обмеження її прав може проживати у своєї матері у Старовижівському районі Волинської області. Їй же самій переселитись із спільного помешкання у гуртожитку до своєї матері у Старовижівський район Волинської області в даний час не виходить з огляду на місце навчання дитини. Питання виселення заінтересованої особи у зв`язку з неможливістю спільного проживання, вона не порушувала. Кваліфікації дій заінтересованої особи поліцією при складанні протоколів про вчинення домашнього насильства щодо неї, вона не оскаржувала. Просить заяву задовольнити. Представник заявниці - адвокат - у судове засідання не з`явився, хоча є належно повідомленим. Причини неявки суду не повідомив. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, хоча є належно повідомленою. Про причини неявки суду не повідомила. За станом на 16.08.19 р. заяву щодо визнання заявлених вимог чи заперечення проти заяви до суду не подала. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази у справі, на яких ґрунтується заява, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на нижче наведене. Відповідно до ч. 1 ст. 350 - 1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Відповідно до ч. 1ст. 350 - 5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ст. 350 - 6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст виниклих правовідносин. Заявниця зареєстрована проживаючою за адресою: [ADDRESS] , та вона ж пояснила суду, що вказане житло є гуртожитком. За вказаною вище адресою значиться проживаючою і заінтересована особа у справі. Заявниця та заінтересова особа є особами, на яких, у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Згідно з наданими заявницею копіями постанов суддів Ковельського міськрайсуду Волинської області від 01.11.18 р., 05.03.19 р., 05.07.19 р., ще до 10.09.18 р. між заявницею та заінтересованою особою як подружжям, а згодом - колишнім подружжям склались неприязні стосунки внаслідок систематичних протиправних діянь заінтересованої особи, що полягають у домашньому насильстві останньої щодо заявниці. Так за постановою судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 01.11.18 р. у справі № 159/4 808/18 провадження № 3/159/2 225/18 про притягнення до адмінвідповідальності [PERSON] за ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, що набрала законної сили 13.11.18 р., заінтересовану особу визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до змісту цієї постанови, 10.09.18 р. [PERSON] повторно на протязі року після застосування щодо нього адмінстягнення за домашнє насильство, вчинив домашнє насильство щодо невизначених і не вказаних у постанові малолітніх дітей, зокрема, виражався у їх присутності нецензурними словами; штовхався. Аналізуючи вказаний вище доказ, суд приходить до висновку, що заінтересована особа є такою, що визнана винуватою у вчиненні повторно на протязі року домашнього насильства, однак, не стосовно заявниці, але - за місцем їх проживання. За постановою судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 05.03.19 р. у справі № 159/6 491/18 провадження № 3/159/166/19 про притягнення до адмінвідповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП, що набрала законної сили 18.03.19 р., заінтересовану особу визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до змісту цієї постанови, 06.12.18 р. [PERSON] вчинив домашнє насильство щодо заявниці як своєї колишньої дружини у присутності неповнолітньої дитини, зокрема, виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав, хапав за горло. Аналізуючи вказаний вище доказ, суд приходить до висновку, що заінтересована особа є такою, що визнана винуватою у вчиненні домашнього насильства вперше на протязі року, без врахування вище вказаної постанови судді, однак, стосовно заявниці та за місцем їх проживання із ознаками агресивності, із застосуванням реального фізичного насильства. За постановою судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 05.07.19 р. у справі № 159/3 076/19 провадження № 3/159/1 789/19 про притягнення до адмінвідповідальності [PERSON] за ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, що набрала законної сили 17.07.19 р., заінтересовану особу визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до змісту цієї постанови, 02.02.19 р. [PERSON] повторно на протязі року після накладення на нього адмінстягнення за домашнє насильство, знову вчинив домашнє насильство щодо заявниці як своєї дружини, зокрема, виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Аналізуючи вказаний вище доказ, суд приходить до висновку, що заінтересована особа є такою, що визнана винуватою у вчиненні домашнього насильства не вперше на протязі року, стосовно заявниці та за місцем їх проживання із ознаками агресивності, із застосуванням погрози фізичного насильства та це вказує на систематичність таких протиправних дій. Наявну у справі копію листа Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області № 3 393/56/01 - 2019 від 05.07.19 р., адресованого заявниці, де зазначено про факти виклику заявницею поліції у зв`язку з неправомірною поведінкою заінтересованої особи по місцю їх проживання ще й 24.06.18 р., 23.05.19 р. суд оцінює як доказ існування неприязних стосунків між заявницею та заінтересованою особою, хоча після виклику поліції заявниця зазначала про те, що конфлікт вичерпано з огляду на те, що заінтересована особа залишила їх спільне місце проживання після конфлікту. Наведене вище дає підстави для висновку, що при перебуванні заявниці та заінтересованої особи спільно по їх спільному місцю проживання між ними виникають конфлікти. При залишенні заінтересованою особою після конфліктів цього спільного для них місця проживання, конфлікти швидко вичерпуються. Тому суд схиляється до того, що запропонований заявницею вид заходу тимчасового обмеження прав кривдника, дійсно, буде дієвим задля превенції фактів подальшого домашнього насильства щодо неї з боку кривдника. Разом з тим суд вважає, що оскільки заінтересована особа також не має власного житла і має право на проживання у гуртожитку, частина конфліктів заявницею та заінтересованою особою припинялась контрольовано та швидко, тривалість застосування такого виду тимчасово обмеження має бути не більшою 3 - х міс.. Інших доказів на підтвердження того, що заінтересована особа вчиняє щодо заявниці систематично дії, що може бути розцінене як домашнє насильство, заявницею не надано. Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь - якій формі; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь - якій формі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч. 2 ст. 26 зазначеного вище Закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь - який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З наявних у справі доказів та аналізу положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» судом достовірно встановлено, що заінтересована особа як кривдник систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до заявниці як своєї колишньої дружини та постраждалої. Діяння заінтересованої особи як кривдника за своїм характером є умисними. Суд також приймає до уваги систематичність протиправних діянь заінтересованої особи як кривдника у вигляді домашнього насильства відносно заявниці, характер неприязних стосунків, що склались та існують між ними не пізніше 10.09.18 р.; те, що рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 26.07.18 р., що набрало законної сили 28.08.18 р., шлюб між ними було розірвано у судовому порядку; вік заявниці та відсутність у неї власного житла з огляду на наявність права на проживання у гуртожитку; ступінь негативного впливу протиправних діянь з боку кривдника на фізичне та психологічне здоров`я заявниці, а також її повну незахищеність від діянь кривдника. Таким чином, суд приходить до висновку про існування обґрунтованих ризиків щодо повторення в подальшому протиправних дій з боку кривдника по відношенню до своєї колишньої дружини - заявниці у справі - у вигляді домашнього насильства. А тому, за таких обставин, суд визначає пріоритетним право заявниці на дієвий, ефективний та невідкладний захист у виниклих випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства та, оцінивши існуючі ризики, приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису та застосування у відношенні до заінтересованої особи як кривдника заходу тимчасового обмеження його прав у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) із заявницею як постраждалою особою за адресою їх спільного місця проживання. У відповідності до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Приймаючи до уваги обставини справи та пояснення заявниці, суд приходить до висновку про необхідність застосування у відношенні до заінтересованої особи як кривдника заходу тимчасового обмеження його прав на строк 3 місяці, який суд вважає достатнім, тим самим задовольнивши заяву частково. Повне найменування учасників справи: заявниця - [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , і. н. [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ; представник заявниці - адвокат Горблюк Роман Васильович,адреса: [ADDRESS] , заінтересована особа - [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ;

Outcome: partial