Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

15.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], та стягувати їх з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, та стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 1274 грн. 00 коп. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначила, що 07.03.2013 року Обухівським районним судом Київської області винесено рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 05.02.2013 року до досягнення дитиною повноліття. 09.04.2013 року позивач отримала по вказаній справі виконавчий лист, який направила на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби. На даний час сума аліментів, що стягуються на дитину, є недостатньою для нормального, повноцінного утримання дитини, також змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною, 2016 року народження, а її джерелами доходу є соціальні виплати по догляду за дитиною, підробіток та аліменти. Крім того, позивач з опікуном своєї молодшої сестри, 2003 року народження. З жовтня 2017 року і по день подачі позову до суду, відповідач аліменти присуджені рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07.03.2013 року не сплачував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за аліментами в розмірі 4200 грн., а загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 01.10.2017 року по 30.03.2018 року становить 1274 грн. Тому позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. 25.06.2018 року ухвалою судді прийнято справу до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 20.07.2018 року ухвалою судді прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 01.10.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав вказаних в позовні заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що на даний час він тимчасово не працює, а тому не зможе сплачувати аліменти. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.06.2007 року сторони уклали шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Виконкомом Дерев'янської сільської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 4. 03.12.2012 року рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб між сторонами був розірваний. 07.03.2013 року рішенням Обухівського районного суду Київської області стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 05.02.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області № 5854 від 13.04.2018 року, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року за виконавчим листом № 372/596/13-ц від 09.04.2013 року Обухівського районного суду Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 70 гривень щомісячно, починаючи з 05.02.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області № 2403 від 15.05.2018 року, з позивачем проживають та знаходяться на її утриманні: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та підопічна [PERSON], [INFO], над якою, відповідно до копії розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 508 від 25.12.2013 року, встановлено опіку з боку позивача. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України та п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, та те, що відповідач є працездатний, вважає що є підстави для часткового задоволення позовних вимог в частині збільшення розміру визначених раніше судом аліментів, а саме до 1500 грн. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року зазначено,що, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цсІ5, якою Верховний Суд України відступив від правової позиції, викладеної раніше у постанові М 6-81цс13. Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для судів України. Вирішуючи питання про розмір неустойки, суд застосовує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 16 грудня 2015 року № 6-2696цс15, відповідно до якої пеню необхідно нараховувати на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Тому, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що сума неустойки за прострочення сплати аліментів становить 1274 грн. 40 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial