Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

17.06.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 11.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (розписка), за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 2000,00 доларів США, що за курсом НБУ (на 11.02.2015 року 25,55 за 1 грн.) дорівнює 51100,00 грн., а відповідач зобов'язалась повернути зазначені грошові кошти у строк, передбачений договором. На підтвердження укладення вказаного вище договору та його умов, відповідачем було надано позивачеві розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 2000,00 доларів США, а також встановлено кінцевий термін їх повернення до 11.02.2016 року. Відповідач в порушення вищевказаних норм матеріального закону, та прийнятих по договору зобов'язань, у строки обумовлені договором та розпискою позивачеві позику не повернув. У зв'язку з чим, на момент звернення до суду із зазначеним позовом, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, розмір якої складає 2000,00 доларів США, що по курсу НБУ (на 11.02.2016 року - 25,94 за 1 грн.) на день повернення суми коштів становить 51880,00 грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сума заборгованості у сукупності з урахуванням індексу інфляції, розрахунку 3% річних, складає 51880,00 грн.+2542,12 грн.+388,00 грн. = 54810,12 грн. Просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики у розмірі 54810,12 грн., де: 51880,00 грн. сума заборгованості основного зобов'язання; 2542,12 грн. - сума інфляційних збитків; 388,00 грн. - сума від 3% річних. Представника позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 11.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (розписка), за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 2000,00 доларів США, що за курсом НБУ (на 11.02.2015 року 25,55 за 1 грн.) дорівнює 51100,00 грн., а відповідач зобов'язалась повернути зазначені грошові кошти у строк до 11.02.2016 року. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Встановлено, що свої зобов'язання за договором позики [PERSON] виконав у повному обсязі і передав у власність відповідача зазначену у розписці суми грошових коштів в розмірі 2000 доларів США. Однак позичальник належним чином не виконав свої обов'язки за договором позики та не повернув зазначену суму в строк до 11.02.2016 року. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно, до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, як позичальник, не виконав умови договору щодо своєчасного повернення позики, тому позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути суму основного боргу у розмірі 54810, 12 грн., яка складається з суми заборгованості за основним зобов'язанням в розмірі 51880,00 грн., суми інфляційних збитків в розмірі 2542,12 грн., суми від 3% річних в розмірі 388,00 грн. Крім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути пропорційно до суми задоволеного позову судовий сбір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved