overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

16 лютого 2005 року в с.Переволока Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON], який за життя склав заповіт щодо усієї спадщини і призначив своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Хоминці,40 в с.Переволока Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не зявилися, однак остання подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача Переволоцької сільської ради Бучацького району, в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 16 лютого 2005 року в с.Переволока Бучацького району помер [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений ним 17 лютого 2004 року і посвідчений секретарем Переволоцької сільської ради Бучацького району, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповів позивачу; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

16 лютого 2007 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,03 га, розташовану на території Попівської сільської ради Смілянського району. Спадкоємицею по закону на спадкове майно померлої є її племінниця [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті тітки, так як постійно проживала з нею до дня її смерті, але не може отримати свідоцтво про право власності у нотаріуса в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 16 лютого 2007 року, відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,03 га, розташовану на території Попівської сільської ради Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть, державним актом на право приватної власності на землю від 21 серпня 2002 року та довідкою виконкому Попівської сільської ради Смілянського району від 4 березня 2016 року № 101. Як вбачається з довідки виконкому Попівської сільської ради від 6 жовтня 2016 року № 406 [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавицею до дня її смерті, а тому відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування за законом у четверту чергу. Відповідно до повідомлення нотаріуса від 31 грудня 2016 року після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, що належала [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1264, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

16 лютого 2009 року помер батько позивачки [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Луги,12 в с.Помірці Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак, згідно поданої заяви, позов визнала. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши позивачку, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 16 лютого 2009 року помер [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом; Позивачка дочка спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину; Відповідачка від обовязкової частки у спадковому майні відмовилася на користь позивачки. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~16 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DN1HR1214120193, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6824,28 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 05 травня 2015 року має заборгованість 12893,82 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3940,95 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2,66 грн; заборгованості по комісії за користування кредитом 780,03 грн; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 7080 грн; крім того штрафи відповідно до Договору: штрафу (фіксована частина) 500 грн; штрафу (процентна складова) 590,18 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 243,60 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № DN1HR1214120193 від 16 лютого 2013 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 6824,28 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 05 травня 2015 року 12893,82 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3940,95 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2,66 грн; заборгованості по комісії за користування кредитом 780,03 грн; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 7080 грн; крім того штрафи відповідно до Договору: штрафу (фіксована частина) 500 грн; штрафу (процентна складова) 590,18 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат 243,60 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

16 лютого 2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в Єнакіївський міський суд з позовом до [PERSON] , про стягнення суми боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 22 лютого 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на 31 січня 2014 року вона має заборгованість у розмірі 12630,89 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду була сповіщена належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 22 лютого 2008 року [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір № № б/н (а.с. 7-14), отримавши кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на 31 січня 2014 року вона має заборгованість у розмірі 12630,89 гривень (а.с.4-6). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості у сумі 12630,89 гривень підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

16 лютого 2015 року [PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом, який обґрунтував тим, що 28 червня 1985 року Луцьким міським відділом ЗАГС було зареєстровано шлюб позивача і відповідача та видано свідоцтво про шлюб. На даний час від даного шлюбу у них уже повнолітні діти. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 червня 1985 року, який був зареєстрований Луцьким міським відділом ЗАГС, актовий запис № 709, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). На даний час від даного шлюбу у них уже повнолітні діти. Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім'ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

16 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з ним. Просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання їх сина, стягнутих за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2008 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження дитини та свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно копії рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2008 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 23 від 21 січня 2015 року, визначено місце проживання [PERSON] разом з його батьком [PERSON], що підтверджується копією зазначеного рішення. Враховуючи те, що [PERSON] на час звернення до суду перебуває на утриманні позивача, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення аліментів на утримання дитини на користь відповідачки, а тому позовні вимоги про припинення стягнення аліментів з нього на утримання дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

16 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер його батько, [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), у шестимісячний строк він вступив в управління спадковим майном, проте не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача - голова Педосівської сільської ради Погребищенського району Довгополюк Тамара Василівна в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивач успадкував предмети домашнього вжитку, вступилв в управління (володіння) спадковим майном. Провів ремонт житлового будинку, господарських будівель, взяв в своє володіння сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на Сертифікат на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

16 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності документу, указуючи, що 17 травня 2001 року він згідно договору купівлі-продажу придбав житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. Згодом зазначений будинок заявник продав [PERSON] без нотаріального оформлення. На теперішній час в заявника виникла необхідність нотаріально оформити договір купівлі-продажу будинку, укладений між ним та [PERSON], проте йому було відмовлено, оскільки в правовстановлюючому документі - договорі купівлі-продажу житлового будинку від 17 травня 2001 року його ім'я та по батькові вказано як «[PERSON]» в той час як згідно паспорта громадянина України його ім'я та по батькові зазначено як «[PERSON]». Заявник просить суд встановити, що договір купівлі-продажу житлового будинку від 17 травня 2001 року складений на ім'я «[PERSON]» належить йому «[PERSON]». У судовому засіданні заявник [PERSON] повністю підтримав заявлені вимоги і їх підстави, вказані в заяві та просить суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 травня 2001 року [PERSON] згідно договору купівлі-продажу придбав житловий будинок, розташований в [ADDRESS] (а.с.4). Факт належності зазначеного будинку заявнику підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4876863 від 28 вересня 2004 року (а.с.6), витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 4876916 від 28 вересня 20014 року (а.с.7). В зазначеному договорі купівлі-продажу житлового будинку від 17 травня 2001 року ім'я та по батькові заявника вказано як «[PERSON]» в той час як згідно паспорта громадянина України його ім'я та по батькові зазначено як «[PERSON]» (а.с.5). Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки належність заявникові договору купівлі-продажу житлового будинку від 17 травня 2001 року складений на ім'я «[PERSON]» підтверджено в судовому засіданні матеріалами справи. Суд визнає, що договір купівлі-продажу житлового будинку від 17 травня 2001 року складений на ім'я «[PERSON]», дійсно належить [PERSON]. Заінтересована особа заперечень на заяву не надала. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику необхідно для реалізації права на розпорядження своєю власністю у вигляді житлового будинку. На підставі висловленого і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

16 лютого 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 09 серпня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що свідчить атів запис № 19. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стала несумісність характерів, відповідач вчинює сварки, які негативно впливають на розвиток дитини, проживають окремо. Остаточно шлюбні відносини припинились 09 травня 2013 року. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2011 року. Реєстрація шлюбу проводилась Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 19. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

16 лютого 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, вказавши, що в грудні 2014 року вони припинили спільне проживання. Син [PERSON] проживає з нею і виключно нею утримується, оскільки відповідач, який є батьком дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 180, 181, 183 СК України. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved