Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

16 грудня 2019 року до Короловського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому вказує, що він 12 вересня 2018 року позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 74 000,00 грн., які останній зобов`язався повернути до 01 січня 2019 року. У зв`язку з тим, що відповідач в обумовлений договором термін і до цього часу грошові кошти не повернув, позивач просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на його користь борг, з урахуванням інфляційних витрат за період з січня по вересень 2019 року, у загальному розмірі 76 738,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. Ухвалою судді 02 січня 2020 року було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання також не з`явився, відзив на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і згідно ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12 вересня 2018 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 74 000,00 грн., які останній зобов`язався повернути до 01 січня 2019 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.20). Станом на 16 грудня 2019 року грошове зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] щодо повернення грошових коштів не виконане. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до плати кредиторові. За викладених обставин, грошове зобов`язання відповідача сплатити позивачу наведені останнім у позовній заяві види виплат встановлено. Розглядаючи справу, суд визнає вірним проведений позивачем розрахунок періоду прострочення виплат. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на те, що відповідач не надав суду доказів та не навів переконливих доказів правомірності своїх дій по простроченню виконання своїх зобов`язань за договором позики, суд вважає за можливе позов задовольнити і вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача боргу, з урахуванням інфляційних витрат за період з січня по вересень 2019 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved