Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

16 листопада 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить зобовязати відповідача усунути перешкоди та не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною - [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є батьком [PERSON], 23 березня 2014р.н. З матірю дитини відповідачем, не перебував у шлюбі, разом з нею не проживає. Дитина проживає з матірю за адресою: вул.Новоукраїнська, 20, м.Дніпро. Після народження дитини відповідач почала постійно та безпідставно перешкоджати позивачу у побаченнях з дитиною. Важливо зазначити, що позивач жодним чином не ухиляюсь від виконання батьківських обовязків, позивач навіть позбавлений можливості реалізувати свої батьківські права. Вже на протязі більше двох років позивач не може домовитись з матірю дитини щодо його спілкування з донькою. Відповідач постійно намагається взагалі позбавити позивача спілкування та участі у вихованні дитини. 20.03.2015р. виконкомом Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради прийнято рішення №48 «Про участь [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], 23.03.2014р.н.». Цим рішенням позивачу було надано дозвіл на періодичні побачення з дитиною у присутності матері [PERSON] кожного дня з 16 до 18 години. Відповідачу було роз'яснено про рівні права батьків на виховання та спілкування з дитиною, про обовязок надавати позивачу можливість спілкуватися з дитиною по телефону або особисто з 16 до 18 години, та в свою чергу обіцяла не перешкоджати цьому та виконувати вказане рішення виконкому. Проте, з невідомих позивачу причин відповідач не надавала йому можливості повноцінно спілкуватися з донькою. 19.02.2016р. виконкомом Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради прийнято нове рішення №31, яким скасовано попереднє рішення виконкому від 20.03.2015р. №48. Тобто, періодичні побачення позивача з дитиною у присутності матері були скорочені - по суботах з 15 до 17 години. 01.04.2016р. було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Красногвардійської районної у місті ради за участю начальника служби у справах дітей Дніпропетровської обласної державної адміністрації з вирішення питання щодо внесення змін до графіка побачень позивача з донькою. На цьому засіданні було прийнято рішення про залишення без змін рішення виконкому від 19.02.2016р. №31. Позивач був не згоден з цим та, відповідно, з попереднім рішенням та неодноразово звертався до служби у справах дітей щодо цього питання. Зокрема, позивач неодноразово звертався до поліції через те, що відповідач не дозволяє йому бачитися з дитиною. Також, за відновленням порушеного права позивач звертався до Обласної державної адміністрації, якою рекомендовано звернутися до суду за захистом та відновленням порушеного права відповідача. 05.02.2016р. було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Красногвардійської районної у місті ради, якою було ухвалено надати позивачу дозвіл на періодичні побачення з дитиною [PERSON], 23.03.2014р.н. кожної суботи тижня з 15:00 до 17:00 години у присутності матері, таким чином зменшив тривалість та кількість побачень. Також позивачу було рекомендовано пройти курс психологічної реабілітації після АТО. Так, для виконання рішення, та для того, щоб у позивача зявилася можливість частіше бачитися з донькою, позивач звернувся до Дніпропетровської психологічної кризисної служби за психологічною допомогою. Після проходження програми реабілітації керівник Дніпропетровської психологічної кризисної служби надав свій висновок у вигляді характеристики індивідуально-психологічних особливостей. Позивач знов неодноразово звертався до служби у справах дітей, до облдержадміністрації, та до всіх можливих органів щодо порушення батьківських прав позивача. Після цього, 01.07.2016р. було проведено засідання комісії, яка ухвалила рішення залишити графік побачень с донькою, який затверджено рішенням виконкому Красногвардійської районної у місті ради від 19.02.2016р. № 31, з яким позивач теж був не згоден. Останнє рішення було прийнято виконавчим комітетом Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради 21.10.2016р. Так, було ухвалено вважати рішення виконкому Красногвардійської районної у місті ради від 19.02.2016р. №31 таким, що втратило чинність. Позивачу був наданий дозвіл на періодичні побачення з донькою у присутності матері кожного щовівторка та щочетверга з 15:00 до 19:00 години та щосуботи з 09:00 до 19:00 години. Також, цим рішенням зазначено, що батько та мати дитини повинні заздалегідь домовлятись про дні побачень, їх зміни, про виїзди за територію міста, а також виховувати дитину у дусі поваги один до одного (рішення від 21.10.2016 року). З цим рішенням позивач згоден, адже має можливість частіше бачити доньку та повноцінно спілкуватись з нею. Проте, незважаючи на рішення виконкому, відповідач безпідставно заважає позивачу побаченням з донькою, постійно створює перешкоди, вигадує різні причини, у звязку з якими позивач не має можливості поспілкуватися з дитиною. Створення перешкод позивачу спілкуванню із донькою порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права дитини та суперечить її інтересам. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задовольнити позов. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], 23 березня 2014р.н., що визнано сторонами у справі. Згідно із ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторони у справі та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], 23 березня 2014р.н., серії І-КИ №523731, яке видане Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 21.01.2015р., у графі відомостей про батька зазначено [PERSON] (а.с.7). 20 березня 2015 року виконкомом Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради прийнято рішення №48 «Про участь [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], 23.03.2014р.н.». Цим рішенням [PERSON] було надано дозвіл на періодичні побачення з дитиною у присутності матері [PERSON] кожного дня з 16 до 18 години. [PERSON] було роз'яснено про рівні права батьків на виховання та спілкування з дитиною, про обовязок надавати [PERSON] можливість спілкуватися з дитиною по телефону або особисто з 16 до 18 години, та в свою чергу обіцяла не перешкоджати цьому та виконувати вказане рішення виконкому. Проте, з невідомих позивачу причин відповідач не надавала йому можливості повноцінно спілкуватися з донькою. 19 лютого 2016 року виконкомом Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради прийнято нове рішення №31, яким скасовано попереднє рішення виконкому від 20.03.2015р. №48 та періодичні побачення [PERSON] з дитиною у присутності матері були скорочені - по суботах з 15 до 17 години. 01 квітня 2016 року було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Красногвардійської районної у місті ради за участю начальника служби у справах дітей Дніпропетровської обласної державної адміністрації з вирішення питання щодо внесення змін до графіка побачень [PERSON] з донькою. На засіданні було ухвалено рішення про залишення без змін рішення виконкому від 19.02.2016р. №31 (а.с.8). [PERSON] був не згоден з зазначеним рішенням та неодноразово звертався до служби у справах дітей щодо цього питання. Зокрема, [PERSON] неодноразово звертався до поліції через те, що [PERSON] не дозволяє йому бачитися з дитиною, що підтверджується висновком Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 02.02.2016р. (а.с.9-10), висновком Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.02.2016р. (а.с.11), висновком Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 19.03.2016р. (а.с.13-14), висновком Чечелівського ВП ДВП ГУНП від 03.09.2016р. (а.с.16), висновком Чечелівського ВП ДВП ГУНП від 01.10.2016р. (а.с.21-22) Окрім того, [PERSON] звертався до Обласної державної адміністрації, у відповіді на звернення йому було рекомендовано звернутися до суду за захистом та відновленням порушеного права (а.с.23-24). 05 лютого 2016 року було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Красногвардійської районної у місті ради, якою було ухвалено надати [PERSON] дозвіл на періодичні побачення з дитиною [PERSON], 23.03.2014р.н. кожної суботи тижня з 15:00 до 17:00 години у присутності матері, таким чином зменшив тривалість та кількість побачень, а також [PERSON] було рекомендовано пройти курс психологічної реабілітації після АТО. Так, для виконання рішення, та для того, щоб у [PERSON] зявилася можливість частіше бачитися з донькою, він звернувся до Дніпропетровської психологічної кризисної служби за психологічною допомогою. Після проходження програми реабілітації керівник Дніпропетровської психологічної кризисної служби надав свій висновок у вигляді характеристики індивідуально-психологічних особливостей (а.с.26-27). Позивач знов неодноразово звертався до служби у справах дітей, до облдержадміністрації, та до всіх можливих органів щодо порушення його батьківських прав. 01 липня 2016 року було проведено засідання комісії, яка ухвалила рішення залишити графік побачень с донькою, який затверджено рішенням виконкому Красногвардійської районної у місті ради від 19.02.2016р. № 31, з яким [PERSON] теж був не згоден. Останнє рішення було прийнято виконавчим комітетом Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради 21.10.2016р. та було ухвалено вважати рішення виконкому Красногвардійської районної у місті ради від 19.02.2016р. №31 таким, що втратило чинність, яким [PERSON] був наданий дозвіл на періодичні побачення з донькою у присутності матері кожного щовівторка та щочетверга з 15:00 до 19:00 години та щосуботи з 09:00 до 19:00 години. Також, цим рішенням зазначено, що батько та мати дитини повинні заздалегідь домовлятись про дні побачень, їх зміни, про виїзди за територію міста, а також виховувати дитину у дусі поваги один до одного (а.с.28). 13 січня 2017 року було проведено засідання комісії, яка ухвалила рішення залишити без змін графік побачень с донькою, затверджений рішенням виконкому Красногвардійської районної у місті ради від 21.10.2016р. № 159 (а.с.53). Органом опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м.Дніпрі ради надано висновок, у якому зазначено про доцільність встановити наступний графік побачень [PERSON] з [PERSON], 23.03.2014р.н., у присутності [PERSON], а саме: кожного вівторка і четверга з 15 по 19 години та кожної суботи з 09 до 19 години (а.с.54). Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частина 3 ст.11 та ст.15 вищеназваного закону встановила, що предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків, прямих контактів. Стаття 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права, обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно із ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як встановлено у судовому засіданні, позивач має бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. Інтереси дитини захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так згідно положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.ч.2, 3 ст.157 СК України той з батьків, з ким проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий із батьків має право звернутися з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем у судовому засіданні були доведені обставини, які викладені у позовній заяві, а відповідачем у судовому визнано позов у повному обсязі, наявні законні підстави для задоволення позову, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved