Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

17.05.2018 року Великоновосілківська районна державна адміністрація звернулась до суду з позвоом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на його утримання. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Відповідач є матір'ю [PERSON], 2016 р.н. Згідно заяви [PERSON] від 29.03.2016 р. дитина була залишена у лікарні, а вона була проінформована про те, що зобов'язана забрати дитину з закладу охорони здоров'я, у разі неможливості забрати дитину з закладу охорони здоров'я, забрати дитину мають право її баба, дід, інші родичі з дозволу органу опіки та піклування, про місце перебування дитини, про важливість відвідування дитини, ознайомлена також з правовими наслідками у разі відмови забирати дитину. На підставі розпорядження голови Волноваської райдержадмінісграції від 01.04.2016 р. №125 «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] на повне державне забезпечення», малолітнього [PERSON] було влаштовано до Комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка» на повне державне забезпечення. За час перебування дитини в комунальній установі мати дитину не відвідувала, лише телефонувала, більше вона не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення та виховання дитини в сім'ю не здійснювала. 07.10.2016 р. строк перебування [PERSON] в будинку дитини сплинув, але мати сина не забрала, про що КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» склав акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. [PERSON] зверталася за допомогою до Великоновосілківського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, щоб отримати паспорт та забрати сина, їй надавалися консультації з правової допомоги та роз'яснення. Але [PERSON] приклала недостатньо зусиль та до цього часу паспорт не отримала, мотивуючи це тим, що у її матері [PERSON] не має паспорту громадянки України. З громадянкою [PERSON] комісією Керменчицької сільської ради була проведена бесіда, щодо необхідності отримання нею паспорта, в ході якої вона пояснила, що отримати паспорт не має можливості. [PERSON] ніде не працює. Проживає за рахунок тимчасових заробітків та фінансової підтримки співмешканця. Враховуючи викладене, просять позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], а також стягнути аліменти на його утримання з відповідача в розмірі 25% від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 746 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 25.06.2018 року позовна заява прийнята до розгляду, справи призначена в підготовче судове засідання на 16.08.2018 р. Ухвалою суду від 16.08.2018 р. підготовче провадження закрито, справи призначена до розгляду по суті на 14.09.2018 р., у орагану опіки та піклування витребувано висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні 14.09.2018 р. задоволено клопотання відповідача про допит свідків, направлено запит до КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка», в судовому засіданні оголошено перерву до 10.10.2018 р. В судовому засіданні 10.10.2018 р. задоволено клопотання відповідача про допит свідка. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, та додатково пояснив, що відповідач протягом двох з половиною років не забрала дитину з закладу охорони здоров'я і навіть не навідувала її. Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона залишила дитину у лікарні після народження в зв'язку з тяжким матеріальним становищем та відсутністю в будинк, де вона проживала, умов для дитини. У неї немає паспорта і вона не може його отримати, оскільки народилась в Російській Ферерації, а у її матері також немає паспорта, оскільки вона його втратила. Вона зверталась до Великоновосілківського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за допомогою для отримання паспорта і їм роз'яснили, що для цього необхідно звернутись до консульства, яке знаходиться у м. Харкові. Однак, у неї немає грошей на дорогу, оскільки не працює. Додала, що хоче забрати сина, однак не має можливості. Представник третьої особи - Великоновосілківський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді позовні вимоги також підтримав та пояснив, що відповідач мала тимчасове посвідчення, строк дії якого закінчився 29.04.2016 р. З метою допомоги [PERSON] в отриманні паспорта громадянина України вони звертались до Управління міграційної служби і відповідачу було видано тимчасове посвідчення, що підтверджує особу, після цчого вони звертались до фіскальної служби з метою отримання ІПН, одщнак їм було відмовено, в зв'язку з закінченням терміну дії посвідчення. Управлінням державної міграційної служби було надано консультацію і повідомлено про необхідність надання ряду документів для отримання паспорта. Однак [PERSON] жодного документу не надала, до відділу не з'являється, в зв'язкуз чим справа про видачу паспорта була закрита. Мати відповідача не зареєстрована у Великоновосілківському районі, зловживає спиртними напоями, бродяжні чає і де вона зараз знаходиться, ніхто не знає. Вважає, що Центр зробив все можливе для отримання відповідачкою паспорта, однак пасивна поведінка [PERSON] перешкоджає цьому. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Керменчицької сільської ради Великоновосілківського району Донецької областіз метою захисту дитини наголошувала на доцільності задоволення позовних вимог. Пояснила, що відповідач проживає на території Керменчицької сільської ради з літа 2016 року. Знаючи ситуацію відповідача [PERSON], орган опіки та піклування вважав можливим повернення [PERSON] матері. Великоновосілківським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді відповідачу надавалась допомога для отримання паспорта, робились запити та звернення до відповідних служб, а також було запропоновано супроводження до Харкова. Однак, відповідач не скористалась тими можливостями, які їй надавались, паспорт досі не отримала і жодних дій для цього не зробила, в дитину не забрала. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] є матір'ю [PERSON], [INFO] Відомості про батька внесено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 7, 8). З листів Комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка» від 22.03.2018 р. та 26.09.2018 р. та Розпорядження голови Волноваської РДА від 01.04.2016 р. № 125 вбачається, що на підставі заяви матері [PERSON] про тимчасове влаштування її сина [PERSON], [INFO], в будинок дитини головою Волноваської районної державної адміністрації було прийнято розпорядження про тимчасове влаштування строком до 6 місяців до державного закладу. Хлопчик перебуває в КУОЗ «Краматовський будинок дитини «Антошка» з 06.01.2017 р. на повному державному забезпеченні. 06.10.2016 р. строк перебування [PERSON] в закладі за заявою матері сплинув, але мати дитину не забрала. За час перебування дитини у закладі знідно журналу обліку відвідування дітей в будинку дитини його мати [PERSON] заклад не відвідувала, лише телефонувала, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала (а.с. 4, 10, 11). Адміністраією Будинку дитини було складно акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 07.10.2016 р. (а.с. 9). Розпорядженням голови Ясинуватської районної державної адміністрації від 15.11.2017 р. № 249 [PERSON], [INFO], було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 5). Розпорядженням голови Ясинуватської районної державної адміністрації від 20.11.2017 р. № 253 вирішено влаштувати малолітнього [PERSON] до тдержавного зкладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на повне державне забезпечення (а.с. 6). Відповідно до листа Великоновосілківського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 02.03.2018 р. № 78 в ході роботи з сім'єю [PERSON] спеціалістами ВРЦСССДМ були надані консультації щодо поновлення паспорту (надано перелік необхідних документів), щодо відвідування дитини в Краматорському дитячому будинку «Антошка», відповідального батьківства, ведення здорового способу життя, а також членів родини було проконсультовано щодо створення належних умов для утримання та виховання дитини. Але [PERSON] ігнорує рекомендації та зауваження соціального працівника, відмовилась від соціального супроводу. В ході роботи з відповідачкою була надана юридична консультація, зроблені запити до Волноваського РВ ГУ ДМС, який повідомив, що справу про встановлення особи [PERSON] закрито 29.05.2016 р., та до Великоновосілківського РВ ГУ ДМС звідки отримали роз'яснення, що [PERSON] необхідно звернутись до Генерального Консульства Російської Федерації, яке знаходиться у м. Харків для того, щоб підтвердити громадянство. Також було зроблено звернення до Великоновосілківського відділення Мар'їнської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області з метою отримання відповідачкою ІПН для подальшого працевлаштування, на що була надана відмова, через завершення терміну дії тимчасового посвідчення особи. Також була проведена бесіда з матір'ю [PERSON] [PERSON], яка, з її слів, мешкає у [ADDRESS], для встановлення особи та одержанні паспорту. В ході проведеної бесіди було з'ясовано, що [PERSON] сама втратила паспорт та пообіцяла відновити його протягом місяця (до 01.03.2018 року). Але на даний час мати [PERSON] не зробила жодних кроків для вирішення цього питання, мотивуючи це браком коштів. Було зроблено звернення до Волноваського РЦСССДМ. Спеціаліст пояснив, що не може надати допомогу [PERSON], через те, що вона постійно змінює місце проживання, відмовляється від співпраці та її нове місце перебування зараз не відомо. Ситуація ускладнюється також недостатнім фінансовим забезпеченням [PERSON] Вона не має достатньо коштів для звернення до Генерального Консульства Російської Федерації, яке знаходиться у місті Харків, Харківської області, для підтвердження громадянства, а зібрати необхідні документи для отримання громадянства України не видається можливим, через пасивну позицію матері особи [PERSON], яка не бажає докладати зусиль для допомоги доньці та онуку (а.с. 15). Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що [PERSON] має бажання повернути сина, дзвонила в Будинок дитини, однак не може його повернути через відсутність паспорту. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Керменчицької сільської ради Великоновосілківського району Донецької області вбачається, що [PERSON] несерйозно ставиться до своїх батьківських обов'язків, в зв'язку з чим вважаєть доцільним позбавлення її батьківських прав (а.с. 52-53). Як вбачається з характеристики Керменчицької сільської ради від 19.04.2018 р. [PERSON] проживає, але не зареєстрована у с. керменчик з літа 2016 року, має сина [PERSON], 2016 р.н., який в даний час перебуває в КУОЗ «Краматовський будинок дитини «Антошка». Мати дитину не відвідує. Не працює, живе за рахунок тимчасових заробітків і фінансової підтримки співмешканця. Скарг та заяв на неї до сільської ради не надходило (а.с. 12). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 02.04.2018 р. умов для проживання дитини в будинку, де мешкає відповідач, не створено (а.с. 14). Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 143 СК України мати, яка не перебуває у шлюбі, зобов'язаня забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Суд вважає, що відповідач [PERSON] не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом вже двох років не виявляє щодо неї батьківського піклування. Доводи відповідача щодо неможливості забрати дитини через відсутність паспорта громадянина України суд не приймає до уваги, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, відповідачу надавалась допомога з метою отримання паспорта, надавались відповідні консультації, робились запити, було запропоновано супроводження у консульство. Проте, відповідач, маючи реальну можливість, не проявляла ініціативи та не вчинила жодної дії для оформлення паспорта та повернення дитини. Більш того, з моменту подання до суду позову 17.05.2018 р. відповідач також не вчинила жодних дій, які б свідчили про бажання повернути дитину у сім'ю. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд також вважає необхідним зазначити, що відповідно до ст.. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України, в разі позбавлення батьків малолітніх дітей батьківських прав, переважне право перед іншими особами на передання їм дітей мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. В матеріалах справи відсутні заяви від наведених осіб про передання дитини, до суду під час провадження справи і під час судового розгляду заяви не надходили. На підставі ч.5 ст.167 Сімейного Кодексу України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене, позов про стягнення аліментів на утримання дитини також підлягає задоволенню. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь аліменти на користь державного закладу, у якому буде перебувати дитина, або особи, якій дитина буде передана на виховання, аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.05.2018 року і до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Outcome: approved