Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

16 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь, грошові кошти у розмірі 20000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.11.2020 становить 567200.00 грн. шляхом перерахування їх на банківський рахунок: [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», а також судові витрати просить покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що 17 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачеві грошові кошти в розмірі 20000 доларів США. В підтвердження передачі грошових коштів в розмірі 20000 доларів США відповідач склала та передала позивачу відповідно боргову розписку. У вказаній розписці відповідач взяла на себе зобов`язання повернути грошові кошти в розмірі 20000 доларів США до 31.12.2017 року. 31.10.2020 позивачем було скеровано відповідачу письмову вимогу від 27.10.2020 про повернення грошових коштів в розмірі 20000 доларів США, у якій позивачем було зазначено про обов`язок відповідача повернути позивачу вказані грошові кошти в розмірі 20000 доларів США протягом 5 календарних днів з моменту отримання вимоги. Проте, відповідачем не повернуто позивачу вищевказаних грошових коштів, а письмова вимога про повернення грошових коштів залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв`язку із чим змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеній у позовній заяві, позов підтримав повністю, просив задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечував, оскільки не з`явився відповідач. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 вересня 2015 року [PERSON] надала позику [PERSON] , у розмірі 20000 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 31 грудня 2017 року, що стверджується власноручно написаною [PERSON] борговою розпискою, укладеного між сторонами у справі та отримала зазначені вище грошові кошти. Позивач 27 жовтня 2020 року звернулася до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів у розмірі 20000 доларів США протягом п`яти календарних днів. Проте, відповідачем ця вимога виконана не була, її заборгованість перед позивачем згідно розписки в розмірі 20000 доларів США залишається непогашеною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте, відповідачем умови договору позики у вигляді розписки не виконуються. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Положеннями ст. 1046-1047 цього Кодексу передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Станом на 31.12.2017 року, після закінчення строку на повернення грошових коштів, що були передані у позику, відповідач не здійснив жодних дій щодо повернення коштів, відтак станом на дату подачі цього позову зобов`язаний повернути суму заборгованості у розмірі 20000 доларів США, що згідно офіційного курсу долара США до гривні за НБУ станом на 06.11.2020 року становить 567200,00 гривень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Згідно правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Оскільки на підтвердження укладення договору позики між [PERSON] та [PERSON] на суму 20000 доларів США, що згідно офіційного курсу долара США до гривні за НБУ станом на 06.11.2020 року становить 567200,00 гривень, була видана розписка, а кошти отримані у борг не були своєчасно повернуті, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 5672 грн., 00 коп.

Outcome: approved