Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

15.10.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловська Ірина Юріївна про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності подружжя. 11.11.2020 року від позивача до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла нова редакція позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловська Ірина Юріївна про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності подружжя. В якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, а саме на: 1/2 частину трактора марки DONGFFNG DF-354, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2230 см.куб., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ; 1/2 частину легкового автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, колір червоний, № двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1591, державний реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , дата реєстрації 11.07.2012 року; 1/2 частину автомобіля марки VOLKSWAGEN LT 35, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 10.11.2009 року випуску. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17 липня 1994 року і до моменту його смерті [INFO] . За період їхнього проживання вони вели спільне господарство, спільно було придбано мінітрактор марки DONGFFNG DF-354, 2011 року випуску, автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35, 2004 року випуску та легкового автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, який було придбано в кредит, який на даний час погашено в повному обсязі. Вказує, що [INFO] її чоловік помер і відкрилася спадщина на вищевказане майно. Весь цей час вона проживала та користувалась вказаним майном. Приватний нотаріус не роз`яснила порядок спадкування частини спільного майна подружжя одним із подружжя. 01.12.2020 року на адресу Хотинського районного суду Чернівецької області від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловська Ірина Юріївна про визнання права власності. В обґрунтування зустрічної позовної заяви [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , та після його смерті залишилось спадкове майно, до якого відноситься мінітрактор марки DONGFFNG DF-354, 2011 року випуску, № двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 2230 см.куб., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ; легковий автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, колір червоний, № двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1591, державний реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , дата реєстрації 11.07.2012 року; автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 10.11.2009 року випуску. Вказує, що після смерті [PERSON] спадкоємцями є [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син, та [PERSON] - мати. 22 жовтня 2015 року до приватного нотаріуса звернувся із заявою про відмову від спадщини спадкоємець першої черги спадкування [PERSON] , що діяв за згодою свого законного представника [PERSON] (матері), оскільки спадкоємець за законом на момент смерті був неповнолітнім. Також, 22 жовтня 2015 року до приватного нотаріуса звернулась і спадкоємець першої черги спадкування [PERSON] із заявою про відмову від спадщини. Вказує, що станом на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] та який постійно проживав та був прописаний за адресою: [ADDRESS] , з ним постійно на день його смерті проживали та були зареєстровані: [PERSON] - мати, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. Зазначає, що 25 липня 2019 року [PERSON] , як спадкоємець за законом, звернулась до приватного нотаріуса Масловоської І.Ю. із заявою - вимогою видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом в якій вказала, що фактично прийняла спадщину у зв`язку із проживанням з померлим на час відкриття спадщини. Проте, приватним нотаріусом Масловською І.Ю. 25.07.2019 року за вих. № 511-02-14/186/2015 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності на будь-яке належне [PERSON] майно, до спадкової справи не залучалися. Також, у постанові нотаріус посилається на те, що між спадкоємцями існує спір та відсутня згода. Крім того, вказує, що відповідно до Витягів з інтернет - видання «AUTO RIA», вартість спірного майна складає: мінітрактор марки DONGFFNG DF-354, 2011 року випуску - 6300 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.02.2020 року становить 154287 гривень; легковий автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску - 7750 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.02.2020 року становить - 189797, 50 гривень; автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35, 2004 року випуску - 7800 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.02.2020 року становить 191022 гривень. Всього, вартість спірного майна становить 154287 + 189797,50 +191022 = 535106,50 гривень. При цьому, зазначає, що вартість 1/4 частини спадкового майна складає 133776,62 гривень. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити його зустрічний позов, та визнати за ним право власності на 1/4 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті його батька. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 березня 2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловська Ірина Юріївна про визнання права власності прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловська Ірина Юріївна про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності подружжя та об`єднано в одне провадження. 04.12.2020 року на адресу суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності подружжя, в якому вони просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловська Ірина Юріївна про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності подружжя. Посилаються на те, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , після смерті якого залишилося спадкове майно. Після його смерті спадкоємцями першої черги являлися [PERSON] - мати; [PERSON] - дружина; [PERSON] - син; [PERSON] - син. 22 жовтня 2015 року до приватного нотаріуса Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області звернувся спадкоємець першої черги спадкування [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Також 22 жовтня 2015 року до приватного нотаріуса Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області звернувся спадкоємець першої черги спадкування неповнолітній [PERSON] , що діє за згодою свого законного представника [PERSON] із заявою про відмову від спадщини. Також 22 жовтня 2015 року до приватного нотаріуса Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області звернувся спадкоємець першої черги спадкування [PERSON] із заявою про відмову від спадщини. Згідно довідки №490 від 21.09.2015 року, виданої виконкомом Чепоніської сільської ради Хотинського р-ну Чернівецької області, після смерті [INFO] [PERSON] , який постійно проживав та був прописаний за адресою: [ADDRESS] , з ним по день смерті за вказаною адресою постійно проживали та були зареєстровані: мати [PERSON] , 1944 року народження; дружина [PERSON] , 1973 року народження та син [PERSON] , 1998 року народження. Інший спадкоємець першої черги, син спадкодавця [PERSON] прийняв спадщину, звернувшись в межах передбаченого законом строку із заявою про прийняття спадщини. Проте, 22 жовтня 2015 року до приватного нотаріуса Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області звернувся спадкоємець першої черги [PERSON] із заявою про відмову від спадкування спадщини. Також [PERSON] , будучи законним представником неповнолітнього [PERSON] 22 жовтня 2015 року подано заяву про відмову від спадщини, належної неповнолітньому [PERSON] . Проте [PERSON] 22.07.2019 року звернувся до приватного нотаріуса із письмовою заявою-вимогою видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом, в якій вказав, що із відмовою від спадщини, поданою 22.10.2015 року не погоджуюся та на спадщину після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] претендує. Також 22.07.2019 року до приватного нотаріуса звернулася [PERSON] із заявою-вимогою видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом, в якій вона вказала, що спадщину після смерті свого сина [PERSON] , який помер [INFO] вона фактично прийняла своїм проживанням із померлим на час відкриття спадщини. Проте, 25.07.2019р. приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловською І.Ю., [PERSON] та [PERSON] видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в селі Чепоноси Хотинського району Чернівецької області, у зв`язку із наявністю спору між спадкоємцями. Вказують, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, оскільки: після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини. Будь-якої заяви про визначення частки у спільному майні подружжя та видачі їй свідоцтва про право власності на частку майна подружжя не подавала; рішення Хотинського районного суду від 12.05.2020р. не оскаржувала, а отже погодилася із тим, що до складу спадщини входить визначене позивачами майно - три транспорті засоби; будь-яких доказів про джерело доходів та придбання майна у шлюбі за спільні кошти із померлим [PERSON] позивач не надала. Зазначають, що в даній справі транспортні засоби, які увійшли в спадкову масу після смерті [PERSON] не були придбані за їх спільні кошти, оскільки, а ні померлий [PERSON] , а ні його дружина позивач [PERSON] не працювали, ніяких доходів не мали, а транспортні засоби придбали за кошти [PERSON] , оскільки вона з 2002 року працювала в Італії та щомісяця відсилала кошти на ім`я сина [PERSON] та наказала придбати транспортні засоби, щоб забезпечувати потреби сім`ї та обробляти сади. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, але від неї до суду надійшла заява в якій вона просила розгляд справи проводити у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач за первісним та зустрічним позовами [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнала, а зустрічні позовні вимоги визнала частково, оскільки вважає, що [PERSON] має право успадкувати майно померлого [PERSON] однак не 1/4, а меншу частку. Будучи допитаною в якості свідка вказала, що в період з 2008 року по 2020 рік працювала в Італії та передавала гроші в Україну для того, щоб забезпечити свою старість. Кошти висилала на ім`я сина [PERSON] , за які ним було придбано трактор, легковий автомобіль та бус. Автомобіль коштував 17 тисяч Євро, трактор 10 тисяч Євро, а бус приблизно - 9 чи 10 тисяч Євро. Документи на транспортні засоби оформляли на ім`я сина, оскільки вона стара і розраховувала на сина. Кошти з Італії вона передавала бусами, син [PERSON] на той момент перебував у шлюбі з [PERSON] , вони були бідні і офіційного джерела доходу не мали, хоча щось робили. Транспортними засобами користувалися [PERSON] та [PERSON] , невістка [PERSON] не користувалася нічим. Легковий автомобіль брали в кредит, тому що не мали можливості сплатити всю суму за один раз, вона пересилала кожного місяця кошти з Італії і виплачували кредит. Легковий автомобіль був придбаний її для старості у 2012 році, вона його використовувала коли приїхала в України, син її возив, внуки також просили дозволу у неї, щоб брати автомобіль. Трактор купувався для обприскування садів та обробки землі. Бус куплявся для вивозу продукції з садів, які вони насадили. Вважає, що спадкоємцями спірних транспортних засобів є вона та двоє онуків, невістка від спадщини відмовилася. Вказує, що вона з онуками мають рівні частки у спадщині. Крім того, частину коштів, які вона заробляла у Італії витрачалися на будівництво будинку, гаража, піднавіса, склада-храніліща. Відповідач за первісним та зустрічним позовами [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнав, а зустрічні позовні вимоги визнав частково. Будучи допитаним в якості свідка вказав, що спірні транспортні засоби не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки куплені за рахунок коштів його бабусі [PERSON] , яка на той час працювала в Італії та висилала кошти звідти. Батьки ніде не працювали, а займалися домашнім господарством. На даний час він має в оренді 1 га землі. Після смерті батька мати [PERSON] казала йому щоб він писав відмову від спадщини, йому було тоді тільки 15 років і він не розумів цього, оскільки вона казала, що пізніше все буде ділитись, оскільки на нього зразу документи не зроблять, а перейде все бабусі та братові. Вважає, що спадкувати мають на трьох в рівних частках - бабусю, брата і на нього. Мати в Італію поїхала приблизно через 2 роки після смерті батька. А кошти на транспортні засоби висилала бабуся [PERSON] кожного місяця, не менше 800 Євро. Все купували за бабусині кошти, автомобілі, трактор, робили ремонти у будинку, построїли гаражі, піднавіс. Батько посадив сад, і купив трактор для того, щоб його обробляти, бус купили для того, щоб вивозити яблука з саду, а легковий автомобіль для того, щоб пересуватися. За Хюндай сплачували кредит, в якій саме сумі не пам`ятає. Коли бабуся була в Італії, то більше жили за її кошти, які вона передавала бусами. Вважає, що власниками автомобілів є бабуся [PERSON] , кошти на які вона заробила. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - Гірчак Н.А. в судовому засіданні вказала, що первісний позов відповідачі не визнають, оскільки спірні транспортні засоби входять в спадкову масу в цілій частці та не є спільним сумісним майном подружжя. Стосовну зустрічного позову вказала, що вони визнають, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] , але не в тій частці, що він просить. Крім цього, зазначила, що відмову від прийняття спадщини [PERSON] заставляла писати та подавала в його інтересах, мати [PERSON] . Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов [PERSON] визнав, а зустрічний позов підтримав. Вказав, що він є спадкоємцем на майно після смерті батька. Вважає, що спадкувати мають право він брат, бабуся та мама. Власником транспортних засобів був його покійний батько [PERSON] . Приблизно у 2004 році його мати [PERSON] була за кордоном, потім на дому працювали, проживали всі в с. Чепоноси однією сім`єю. Бабуся поїхала в Італію приблизно в 2001-2002 роках, чи передавала вона кошти з Італії він не знає. Як батько отримував кошти він свідком не був та не бачив. Бус купили в 2009 році для роботи, не знає чи допомагала бабуся [PERSON] в його придбанні. З 2012 року сади вже почали давати плоди і вони купили легковий автомобіль в кредит, який потім батько з мамою виплачували. Якщо бабусі десь потрібно було поїхати, то батько її возив. За весь час коли бабуся була за кордоном вона передавала продукти, але чи передавала кошти, чи щось купувала він не знає. Вказує, що батьки працювали на ринку, а пізніше в садах та певні кошти заробляли. Крім того, перед купівлею транспортного засобу автомобіля марки VOLKSWAGEN LT, батько продав автомобіль «Форд Транзит» за 5000 доларів США, які використав на купівлю автомобіля VOLKSWAGEN. Суд, заслухавши позивача за зустрічним позовом [PERSON] , представника відповідачів Гірчак Н.А. , допитавши в якості свідків відповідачів [PERSON] та [PERSON] , допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.07.2004 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 17.07.1994 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Чепоніської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 9. Крім цього, судом встановлено, що [INFO] в с. Чепоноси Хотинського району, Чернівецької області помер [PERSON] , [INFO] , факт смерті якого підтверджується копією свідоцтва про смерть (виданого повторно) серії [NUMBER] від 5 липня 2019 року. Також, судом встановлено, що за життя [PERSON] придбав транспортні засоби: мінітрактор марки DONGFFNG DF-354, 2011 року випуску, № двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 2230 см.куб., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ; легковий автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, колір червоний, № двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1591, державний реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , дата реєстрації 11.07.2012 року; автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 10.11.2009 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії [NUMBER] , власник [PERSON] , та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Так, у статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя, якщо спростовується презумпція спільності майна подружжя. Як вбачається із матеріалів справи, транспортні засоби, а саме мінітрактор марки DONGFFNG DF-354, 2011 року випуску, легковий автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску та автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35, 2004 року випуску були набуті [PERSON] за час шлюбу із позивачем [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Проте в судовому засіданні встановлено із показів відповідачів [PERSON] , [PERSON] , допитаних в якості свідків, що спірні транспортні засоби: мінітрактор марки DONGFFNG DF-354, 2011 року випуску, легковий автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску та автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35, 2004 року випуску, були придбані також за кошти відповідача [PERSON] , яка перебувала на заробітках в Італії та передавала кошти купівлю вказаних транспортних засобів. Крім цього вказана обставина підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй відомо зі слів покійного [PERSON] , що він купував транспортні засоби за рахунок коштів [PERSON] , яка на той час працювала в Італії та передавала йому кошти звідти. Спочатку придбали бус, потім трактор, а пізніше легковий автомобіль. Їй також відомо, що кошти на саджанці для саду [PERSON] передавала [PERSON] . Також вказала, що на той момент коли сад почав плодоносити транспортні засоби вже були куплені. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що спірне майно [PERSON] купував за кошти [PERSON] , оскільки за життя сам розказував йому про це. Також він розповідав, що [PERSON] передавала кошти, він їх складав, спочатку купив буса, приблизно у 2009-2010 році купив трактора, а пізніше взяли в кредит легковий автомобіль. В подальшому [PERSON] приїхала та розрахувалася з кредитом. [PERSON] та [PERSON] , пробували щось купляти та продавати поки сад не родив. Коли купували трактор та легковий автомобіль, то сад, ще не родив. Однак із пояснень [PERSON] встановлено, що його батьки [PERSON] та [PERSON] під час того як були придбані автомобілі неофіційно працювали та певні кошти заробляли, також батько посадив сади, які з 2012 року почали плодоносити та приносити дохід, що не оспорюється [PERSON] та [PERSON] , з якого і сплачували кошти на кредит, за який був придбаний легковий автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В матеріалах справи відсутні докази і такі не надавалися сторонами про те, що дані три транспортні засоби куплялись тільки за кошти [PERSON] , як і відсутні, що всі кошти, що передавала [PERSON] витрачались на придбання цих транспортних засобів, оскільки встановлено, що за [PERSON] в період придбання транспортних засобів також витрачала кошти на будівництво будинку, гаража, піднавіса, склада-храніліща. Таким чином, враховуючи те, що спірні транспортні засоби мінітрактор марки DONGFFNG DF-354, 2011 року випуску, легковий автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску та автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35, 2004 року випуску були придбані за спільні грошові кошти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є їхньою спільною сумісною власністю, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку спірного майна. Щодо позовних вимог зустрічного позову [PERSON] про визнання права власності, то судом встановлено наступне. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом із копії свідоцтва про народження, позивач за зустрічним позовом [PERSON] є сином покійного [PERSON] , який помер [INFO] в селі Чепоноси, Хотинського району, Чернівецької області. Також, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 1/3 частина на: мінітрактор марки DONGFFNG DF-354, 2011 року випуску, № двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 2230 см.куб., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ; легковий автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, колір червоний, № двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1591, державний реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , дата реєстрації 11.07.2012 року; автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 10.11.2009 року випуску. Згідно матеріалів справи, зокрема спадкової справи, судом встановлено, що 22.10.2015 року [PERSON] , як спадкоємець за законом, звернувся до приватного нотаріуса Масловської І.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Також, як встановлено судом із матеріалів справи, зокрема спадкової справи, 22.10.2015 року, спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Масловської І.Ю. із заявою про відмову від спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, розпорядженням Хотинської РДА від 25.09.2015 року № 368-р було надано згоду на відмову від прийняття спадщини [PERSON] , яке міститься в спадковій справі № 186/2015. Крім цього, згідно матеріалів справи, судом встановлено, що 24.07.2019 року [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом, звернулись до приватного нотаріуса Масловської І.Ю. із заявами про видачу на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 551 -02-14/186/2015 та № 551 -02-14/186/2015 від 25 липня 2019 року виданих приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Масловською І.Ю., [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Чепоноси, Хотинського району, Чернівецької області у зв`язку із наявністю спору, так як вчинення таких нотаріальних дій суперечить п.п 4.2, 4.14, п.4 гл.10, розділ 2 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також, у поданих заявах спадкоємці [PERSON] та [PERSON] зазначили, що між ними та іншими спадкоємцями за законом [PERSON] , [PERSON] відсутня згода та наявний спір. На день смерті [PERSON] , [INFO] в господарстві були зареєстровані та проживали: мати [PERSON] , 1944 року народження, дружина [PERSON] , 1973 року народження, син [PERSON] , 1998 року народження. Син [PERSON] , 1994 року народження вибув у с. Рукшин, Хотинського району, Чернівецької області - 20.06.2013 року. Згідно відповіді РСЦ МВС в Чернівецькій області Територіального центру № 7343 вбачається, що згідно облікових даних Єдиного державного реєстру МВС України та регіонального масиву баз даних за громадянином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані наступні АМТЗ: легковий автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, колір червоний, № двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1591, державний реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , дата реєстрації 11.07.2012 року; автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 10.11.2009 року випуску. Відповідно до Витягів з інтернет - видання «AUTO RIA», вартість спірного спадкового майна складає: мінітрактор марки DONGFFNG DF-354, 2011 року випуску - 6300 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.02.2020 року становить 154287 гривень; легковий автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску - 7750 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.02.2020 року становить - 189797, 50 гривень; автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35, 2004 року випуску - 7800 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.02.2020 року становить 191022 гривень. З вказаною вартістю транспортних засобів сторони по справі погодилися. Отже, як встановлено судом, відповідач за первісним та зустрічним позовами [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , які прийняли спадщину, на вищевказане спадкове майно. Інші спадкоємці, як встановлено судом відмовились від прийняття спадщини в установлений законодавством термін. Однак, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач за зустрічним позовом [PERSON] не може оформити право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку з тим, що між спадкоємцями існує спір та відсутня згода. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить висновку, що зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловська Ірина Юріївна про визнання права власності - слід задовольнити частково та визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на 1/3 частину спадкового майна, а саме на 1/6 частину транспортних засобів. Вирішуючи щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] понесла судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2675,53 грн. Також судом встановлено, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] поніс судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1338,00 грн. Що стосується судових витрат понесених відповідачами [PERSON] та [PERSON] то судом встановлено наступне. 28.05.2020 року між адвокатом Гірчак Н.А. та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги № 11, додаткову угоду №1 від 04.12.2020 року та додаткову угоду № 2 від 24.06.2021 року. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 13 від 24.06.2021 року адвокат Гірчак Н.А. прийняла від [PERSON] , згідно договору № 11 від 28.05.2020 року 12000 грн. Проте, як встановлено із п. 1.1 Договору про надання правової допомоги № 11 від 28.05.2020 року Предметом даного договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах. Крім цього, із 2.1.1 вказаного Договору встановлено, що Адвокат зобов`язується надати правову допомогу клієнту із представництва та захисту законних прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, відповідно до вимог чинного законодавства України та цього Договору у цивільній справі щодо оформлення спадкових прав. Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 11 від 28.05.2020 року оплата послуг згідно договору здійснюється за попереднім розрахунком витрат відповідно до затраченого часу на виконання доручення в наступному порядку: 50% визначеного розміру витрат сплачується в день підписання договору про надання правової допомоги та 50% визначеного розміру в день підписання акту приймання передачі виконаних робіт. Як встановлено судом Договір про надання правової допомоги № 11, додаткова угода №1 від 04.12.2020 року, додаткова угода № 2 від 24.06.2021 року та квитанція до прибуткового касового ордеру № 13 не містить посилання, що відповідач [PERSON] поніс витрати за надання йому правової допомоги Адвокатом Гірчак Н.А. саме у Хотинському районному суді при розгляді цивільної справи № 724/1535/20, а не в інших установах та інших справах, оскільки як зазначено у Договорі про надання правової допомоги № 11 послуги Адвоката надаються у всіх справах, у п. 2.1.1 вказаного договору у цивільній справі щодо оформлення спадкових прав. Крім того, до матеріалів справи не додано акту приймання передачі виконаних робіт, який вказаний в п. 3 Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 11 від 28.05.2020 року. Таким чином враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] поніс витрати за надання йому професійної правничої допомоги тільки за представництво Адвоката Гірчак Н.А. в судових засідання Хотинського районного суду Чернівецької області по цивільній справі № 724/1535/20 в сумі 1051 грн. за годину витраченого часу, а всього на загальну суму 8057,66 грн. (7 год. 40 хв.*1051грн.) Крім, цього, 23.11.2020 року між адвокатом Гірчак Н.А. та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги № 26, додаткову угоду №1 від 04.12.2020 року та додаткову угоду № 2 від 24.06.2021 року. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 14 від 24.06.2021 року адвокат Гірчак Н.А. прийняла від [PERSON] , згідно договору № 26 від 23.11.2020.2020 року 12000 грн. Проте, як встановлено із п. 1.1 Договору про надання правової допомоги № 26 від 23.11.2020 року Предметом даного договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах. Крім цього, із 2.1.1 вказаного Договору встановлено, що Адвокат зобов`язується надати правову допомогу клієнту із представництва та захисту законних прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, відповідно до вимог чинного законодавства України та цього Договору у цивільній справі про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 26 від 23.11.2020 року оплата послуг згідно договору здійснюється за попереднім розрахунком витрат відповідно до затраченого часу на виконання доручення в наступному порядку: 50% визначеного розміру витрат сплачується в день підписання договору про надання правової допомоги та 50% визначеного розміру в день підписання акту приймання передачі виконаних робіт. Як встановлено судом Договір про надання правової допомоги № 26, додаткова угода №1 від 04.12.2020 року, додаткова угода № 2 від 24.06.2021 року та квитанція до прибуткового касового ордеру № 14 не містить посилання, що відповідач [PERSON] понесла витрати за надання їй правової допомоги Адвокатом саме у Хотинському районному суді під час розгляду цивільної справи № 724/1535/20, а не в інших справах, оскільки як зазначено у Договорі про надання правової допомоги № 26 послуги Адвоката надаються у всіх справах, у п. 2.1.1 вказаного договору у цивільній справі про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності подружжя. Крім того, до матеріалів справи не додано акту приймання передачі виконаних робіт, який вказаний в п. 3 Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 26 від 23.11.2020 року. [PERSON] , [PERSON] та Гірчак Н.А. під час розгляду справи вказували про наявність інших справ за їх участю щодо їх прав на спірні транспортні засоби. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] понесла витрати за надання їй професійної правничої допомоги тільки за представництво Адвоката Гірчак Н.А. в судових засідання Хотинського районного суду Чернівецької області по цивільній справі № 724/1535/20 в сумі 1051 грн. за годину витраченого часу, а всього на загальну суму 8057,66 грн.(7 год. 40 хв.*1051грн.) У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, рішення від 10 лютого 2010 року). Таким чином враховуючи вищевикладене, також засади пропорційності та співмірності до ціни позову; складність справи; часом, витраченим на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг, суд вважає за необхідне: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 297,21 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати 373,95 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати 373,95 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати 1419,24 грн.; стягнути з [PERSON] на корсть [PERSON] судові витрати 1419,24 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial