Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

17.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про стягнення заробітної плати. У своєму позові позивач зазначив, що з 22.08.2014 року він працював на посаді Заступника генерального директора з правових питань у Комунальному підприємстві «Міжнародний аеропорт Миколаїв», з 17.11.2014 року по 01.12.2014 року на посаді Директора з правових питань, з 01.12.2014 по 06.05.2015 року на посаді Директора з правових питань та міжнародного співробітництва. 01.12.2014 року між ним та відповідачем було укладено трудовий договір, відповідно до якого розмір заробітної плати встановлено у 4500 гривень. 06.05.2015 року його звільнено на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України у звязку з невиконанням відповідачем законодавства про працю, умов колективного договору, про що зроблено запис у трудову книжку на підставі наказу №81/к від 30.04.2015 року. Невиконання відповідачем законодавства про працю полягає у стійкій невиплаті заробітної плати за період з 01.10.2014 року по 30.04.2015 року. У звязку з наявністю заборгованості по виплаті заробітної плати він неодноразово звертався до суду. Враховуючи не виплату заробітної плати станом на 06.02.2017 рік за вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень 2017 року становить 22500,00 грн. Посилаючись на вищезазначене просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 22500 грн. за невчасну виплату заробітної плати, а також грошові кошти у сумі 2000 гривень відшкодування моральної шкоди. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За змістом пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після\~ предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не\~ доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У судовому засіданні встановлено, що позивач був прийнятий на роботу на посаду заступника директора з правових питань Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв», з 17.11.2014 року по 01.12.2014 року на посаду Директора з правових питань цього ж підприємства, а з 01.12.2014 року по 06.05.2015 року -\~ на посаду Директора з правових питань та міжнародного співробітництва. 01.12.2014 року між позивачем та відповідачем укладено трудовий договір, яким встановлено розмір заробітної плати у розмірі 4500 гривень. Наказом Генерального директора Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» від 30.04.2015 року №81/к позивача було звільнено на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.\~ У звязку з систематичним порушення відповідачем законодавства про працю, що полягало у невиплаті заробітної плати, утворилася заборгованість. Так, Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.07.2015 року, стягнуто з Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь [PERSON] втрати грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати в сумі 7017 грн.; невиплачену заробітну плату в сумі 23516,78 грн.; невиплачену вихідну допомогу в сумі 13500 грн.; відпускні в сумі 2250 грн.; середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку у сумі 9000 грн., а також 2000 грн. моральної шкоди. Крім того, Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.09.2016 року, стягнуто з Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 22500 грн. за несвоєчасну виплату заробітної плати та 2000 грн. моральної шкоди. Однак, вказані рішення суду виконанні не були, виплата належних позивачу при звільнені сум не здійснена. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, враховуючи невиплату заробітної плати станом на 06.02.2017 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень 2017 року (із розрахунку 4500 гривень на місяць) у розмірі 22500 гривень. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 3 ст.\~23 ЦК України та роз'яснень, викладених у\~\~п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. (з наступними змінами та доповненнями), «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Аналізуючи обставини справи, беручи до уваги заподіяння позивачу моральної шкоди у вигляді душевних страждань, повязаних із порушенням його трудових прав, які обумовили порушення психоемоційної сфери існування [PERSON] та викликали появу негативних психологічних переживань, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовольнити позов в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved