Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

16 листопада 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби м.Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про зняття арешту з майна, накладеного 01 вересня 2010 року постановою Другого відділу Державної виконавчої служби м. Луцька в межах виконавчого провадження №21117378. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 жовтня 2012 року помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на приміщення № 283 в торговому комплексі: за адресою м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 1д. Стверджує, що звернувся до Першої Луцької Державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте йому було відмовлено, у звязку з тим, що на спадкове майно накладено арешт. При цьому вказує, що 27 жовтня 2010року господарським судом Волинської області був виданий наказ про стягнення із [PERSON] на користь ПП «Скорпіон-сервіс» неустойки та судових витрат на суму 17260,70грн., а 27 червня 2012 року виконавчий документ був повернутий і до виконання більше не предявлявся. Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, розгляд справи призначено до розгляду у підготовчому засіданні. На підставі ухвали суду від 04 грудня 2018 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи до судового розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник ДВС у судове засідання не зявився, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що 6 жовтня 2012 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть, серія І-ЕГ №129795, актовий запис №1012 від 09 жовтня 2012року (а.с.5). 05 січня 2010 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження (склав заповіт), згідно якого все своє майно, в тому числі приміщення №283, загальною площею 24,3 кв.м. в торговому комплексі /літера А-2/ за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 1д, заповів сину [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] є сином спадкоємця, що стверджується свідоцтвом про народження, серія ІІ-БП №455001, актовий запис №64 (а.с. 6). Інших спадкоємців не встановлено. 04 жовтня 2018року\~позивач подав до Першої Луцької Державної нотаріальної контори заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті батька. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], відмовлено, в звязку з тим, що на майно покійного накладено арешт 02 вересня 2010 року Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області (а.с. 4). Як вбачається із відповіді Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька від 16 листопада 2018року №03-4-35/51059 на виконанні в останнього перебувало виконавче провадження №21117378 з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області №01/52-1 від 27 липня 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПФ «Скорпіон-Сервіс» 17\~260,70 грн. боргу. В ході примусового виконання рішення державним виконавцем 01 вересня 2010 року обтяжено все нерухоме майно боржника, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, р.№10204882. 27.06.2012р. вказаний наказ було повернуто стягувачу. Станом на 16 листопада 2018р. виконавчий документ повторно до відділу не предявлявся (а.с. 11-12). Після смерті [PERSON] кредитори, зокрема, ПФ «Скорпіон-Сервіс», з претензією в установлений законом строк до нотаріальної контори не зверталися. Крім того, встановлено, що спадкодавець [PERSON] при житті, а також ПП «Скорпіон-сервіс» не зверталися із заявою про припинення обтяження. Позивач не є особою, яка може бути заявником, в розумінні\~ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проте, очевидно, що внаслідок наявності обтяження нерухомого майна у вигляді арешту права позивача порушуються. Таким чином, судом встановлено, що на даний час обтяження не зняте, через, що позивач не має можливості скасувати накладений арешт та реалізувати свої спадкові права. Згідно ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом ст. ст. 1216,1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач має право звернення до суду із вказаним позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна. Відповідно до\~ст.ст.\~317,\~319\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно ч.1\~ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог п.1 ч.2\~ст.16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, яке полягає у необхідності встановлення фактичної обставини і надання їй правового значення у звязку з невідповідністю право встановлюваних документів. Відповідно до\~ст.. 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиняються внаслідок його смерті. Крім того ч.5\~ст. 1268 ЦК України\~передбачено, що не залежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часом відкриття спадщини. Згідно ч.2\~ст. 1270 ЦК України\~строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, протягом цього строку позивач [PERSON] спадщину юридично прийняв. За таких обставин, оскільки позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, а іншим чином захистити гарантовані законом права немає можливості, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved