overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

16 січня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначила, що 27 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1771. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб, а їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з нею. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що вони з чоловіком мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім`я розпалася остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги вона підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 27 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис № 1771. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 5) вбачається, що під час проживання в шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов в частині розірвання шлюбу обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б інтересам позивача, яка бажає їх припинення. Крім того, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд залишає її на подальше проживання з матір`ю, що, відповідно до ч.2 ст.141 СК України, не впливає на обсяг прав батьків і не звільняє їх від обов`язків щодо неї. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

16 січня 2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до [PERSON], [PERSON], третя особа - Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, яким у задоволенні позову відмовлено. Статтею 265 ЦПК України визначено вимоги щодо змісту рішення суду, згідно п. 1 ч.5 якої, у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. За змістом п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК. Як вбачається з матеріалів справи позивач ПрАТ «АПК-Інвест» окрім визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий №[NUMBER] площею 6,04 га, укладений між [PERSON] та [PERSON], право оренди за яким зареєстровано 12 жовтня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 22811239, також просив визнати поновленим строком на 7 років договір оренди земельної ділянки, кадастровий № [NUMBER] площею 6,04 га, укладений між [PERSON] та ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» 18 березня 2010 року та відповідно визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки кадастровий №[NUMBER] площею 6,04 га, укладений між [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест», а також скасувати запис про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та [PERSON], щодо земельної ділянки кадастровий № [NUMBER] площею 6,04 га, що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області, № 22811239 від 12 жовтня 2017 р. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи те, що судом щодо даних питань, які пов'язані між собою, рішення не ухвалювалось, суд вважає, що слід ухвалити додаткового рішення. У зв'язку з викладеним,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

16 січня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 18 вересня 2015 року він зареєстрував шлюб із відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, через що виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили у жовтні 2018 року, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року було відкрито провадження у справі (а.с.\~12-13). У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 16, 17). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В звязку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 400 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з жовтня 2018 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у звязку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

16 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 05 січня 2018 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №06. В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося одразу після укладення шлюбу, зникло взаємопорозуміння та взаємоповага, з лютого 2018 року проживають окремо та не ведуть спільне господарство, сімейні стосунки не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Від даного шлюбу дітей не мають, однак в добровільному порядку домовитись про розірвання шлюбу виявилось неможливим, оскільки між сторонами припинене будь-яке спілкування. В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 28 травня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05 січня 2018 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, актовий запис №06 (а.с.5). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

16 січня 2019 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог, [PERSON] зазначає, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27 вересня 1994 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Рудченко [PERSON] в позовній заяві зазначив, що спільне життя між ним та [PERSON] оскільки на протязі тривалого часу вони проживають, окрема та не спілкуються. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено з 2012 року. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 січня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 20.05.2019 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1994 року. Шлюб зареєстровано у Миргородському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис - № 11 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду жодних заперечень, позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

16 січня 2019 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог, [PERSON] зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28 липня 2007 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Добренька [PERSON] в позовній заяві зазначив, що спільне життя між ним та [PERSON] не склалося у зв`язку зі зникненням взаєморозуміння. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 січня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 28 березня 2019 року ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 20.05.2019 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2007 року. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану по м. Миргород Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис - № 200 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду жодних заперечень, позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

16 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 4999 грн. 84 коп., яка виникла за грудень 2018 року. В судове засідання позивач не з'явився, у позові просив про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працює у відповідача на посаді начальника конструкторського сектору управління з розвитку виробництва і нової техніки №492, що підтверджується довідкою ПрАТ «ЧеЗаРа» від 12.11.2018 року №501 (а.с. 4). Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов'язань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 28.01.2019 року №466/97 вбачається, що заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] за грудень 2018 року складає 4999 грн. 84 коп. Оскільки виплата позивачеві заборгованості по заробітній платі не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 4999 грн. 84 коп. за грудень 2018 року. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць негайному виконанню. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

16 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 4999 грн. 84 коп., яка виникла за грудень 2018 року. В поданому до суду позові позивач просив справу розглядати без його участі, позов просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працює у відповідача на посаді начальника конструкторського сектору управління з розвитку виробництва і нової техніки №492, що підтверджується довідкою ПрАТ «ЧеЗаРа» від 12.11.2018 року №501 (а.с. 4). Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 28.01.2019 року №466/97 вбачається, що заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] за грудень 2018 року складає 4999 грн. 84 коп. Оскільки виплата позивачеві нарахованої заробітної плати не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 4999 грн. 84 коп. за грудень 2018 року. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць негайному виконанню. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

16 січня 2019 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27 серпня 1999 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітні діти : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та чоловіком не склалося у звязку з несумісності характерів. З 13.03.2017 вони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1999 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Миргородського міськвиконкому Полтавської області, актовий запис № 180 (а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітні діти : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved