Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

15.10.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнанння договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 16 червня 2004 року між нею та відповідачем у справі - Томаківським районним споживчим товариством (РСТ), було укладено біржовий договір купівлі - продажу нерухомого майна [ADDRESS] . Відповідно до умов, укладеного в письмовій формі договору купівлі-продажу майна, позивач придбала Об`єкт Нерухомості - нежитлову будівлю магазин « [INFO] », площею - 69,2 кв. м., розташованого: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області за № 22 від 12.03.2020 року змінено поштову адресу зазначеного об`єкту нерухомого майна (будівлі магазину) з « [ADDRESS] » на « [ADDRESS] ». Вартість зазначеного майна, що придбалось по договору купівлі - продажу складала 14 494,40 гривень. Сторони по справі досягли угоди щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу: про ціну, порядок передачі у володіння придбаної нерухомості. Цей договір 16 червня 2004 року був укладений нами в письмовій формі на Придніпровській товарній біржі у м. Нікополі за реєстраційним номером 008-04-Н, згідно діючого на той час законодавства і набрав чинності. На виконання умов вказаного договору, в день підписання договору позивач повністю сплатила вартість придбаного мною майна. Відповідач отримав грошові кошти та згідно акта прийому - передачі нежитлової будівлі магазину передав у володіння та користування придбане нерухоме майно. З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, позивач являється власником придбаного Об`єкту Нерухомості, вільно володію ним та користуюсь. Саме на її ім`я КП «Томаківське БТІ» ДОР» виготовлено технічний паспорт на зазначений Об`єкт Нерухомості - нежитлову будівлю магазину, та 09.07.2004 року здійснено реєстрацію права власності за мною як власником за реєстраційним номером: 5235203, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 4098384 від 09.07.2004 року. Прав власника ніхто не оспорює. Але відповідно до норм ст. 657 діючого Цивільного кодексу України,позивач не маю змоги вільно розпорядитися належним їй нерухомим майном, так як договори купівлі - продажу об`єктів нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Так, за її зверненням, нотаріусом було відмовлено в укладанні правочину. У зв`язку з чим вона звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 червня 2004 року між [PERSON] та Томаківським районним споживчим товариством (РСТ), було укладено біржовий договір купівлі - продажу нерухомого майна [ADDRESS] . Відповідно до умов, укладеного в письмовій формі договору купівлі-продажу майна, позивач придбала Об`єкт Нерухомості - нежитлову будівлю магазин « [INFO] », площею - 69,2 кв. м., розташованого: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області за № 22 від 12.03.2020 року змінено поштову адресу зазначеного об`єкту нерухомого майна (будівлі магазину) з « [ADDRESS] ». Ми з відповідачем досягли угоди щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу: про ціну, порядок передачі у моє володіння придбаної нерухомості. Цей договір 16 червня 2004 року був укладений нами в письмовій формі на Придніпровській товарній біржі у м. Нікополі за реєстраційним номером 008-04-Н, згідно діючого на той час законодавства і набрав чинності. Відповідно до умов вказаного договору, в день підписання договору позивач повністю сплатила вартість придбаного майна. Відповідач отримав від грошові кошти та згідно акта прийому - передачі нежитлової будівлі магазину передав [PERSON] володіння та користування придбане нерухоме майно. З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, [PERSON] являється власником придбаного Об`єкту Нерухомості, вільно володію ним та користуюсь. Саме на її ім`я КП «Томаківське БТІ» ДОР» виготовлено технічний паспорт на зазначений Об`єкт Нерухомості - нежитлову будівлю магазину, та 09.07.2004 року здійснено реєстрацію права власності за [PERSON] як власником за реєстраційним номером: 5235203, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 4098384 від 09.07.2004 року. В відповідності до ст. 204 ЦК України «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним». В відповідності до ст. 220 ЦК України «Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним». Відповідно до ст.ст.208,657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Зі змісту ст.182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права у порядку, встановленому законом. Пленум Верховного Суду України у постанові від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»(п.13) зазначив, що у зв`язку із недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину, договір може бути визнано дійсним із підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved