Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

15 жовтня 2014 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] щомісяця з дня пред'явлення її позову у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалась на те, що 13 червня 2009 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач не вважає за потрібне утримувати свою малолітню доньку. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини. 09 грудня 2014 року позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, обґрунтовуючи їх доказами, наявними в матеріалах справи. 09 грудня 2014 року відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 214. 25 червня 2014 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська виніс рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу були задоволені. [INFO] від шлюбу у подружжя народилась дитина - дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 жовтня 2009 року, яке наявне в матеріалах справи. Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області № 790 від 19 вересня 2014 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані 4 особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік». Так, відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші істотні обставини. Відповідно до ст. 183 СК України, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на утримання дитини, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття. Нормою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 367 ч. 2 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Положенням ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що відповідач є батьком спільної з позивачем малолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], яку зобов'язаний утримувати до досягнення нею повноліття та не заперечує проти задоволення позову, суд, з огляду на ст. 174 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, присудивши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved