Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

16.01.2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] в користь банку заборгованість за кредитним договором № 2203-6827 від 27.05.2008 року в розмірі 984030,55 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 27.05.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк» та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2203-6827, за яким останній отримав кредит в розмірі 420 000 грн. зі сплатою 19,5 % річних за користування кредитом строком до 26.05.2018 року з умовою виконання всіх інших зобов'язань в порядку та строки, визначені договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем 27.05.2008 року було укладеного іпотечний договір, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку банку нежитлову будівлю, що знаходиться по вул. Дрогобицька, 61 «а» в м. Стебнику Львівської області. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, банком звернено стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса та реалізовано шляхом продажу на прилюдних торгах нежитлову будівлю, що знаходиться по вул. Дрогобицька, 61 «а» в м. Стебнику Львівської області. Виручені від реалізації предмета іпотеки грошові кошти в розмірі 97708,28 грн. спрямовано на часткове погашення простроченої кредитної заборгованості. Внаслідок реалізації предмета іпотеки, заборгованість перед банком погашена лише частково і станом на 20 лютого 2018 року становить 811851 грн. 71 коп., з яких: розмір заборгованості по кредиту 376527,25 грн., заборгованість по прострочених процентах 19296,99 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 32068, 19 грн., 3% річних за несвоєчасну сплату процентів - 2947,27 грн., інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом 108975,54 грн., інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за відсотками 5324,95 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Наголосив, що час перебігу строку позовної давності у банку почався з моменту реалізації предмета іпотеки, тобто з 25.01.2013 року, відповідно з даного моменту у Банку виникло право звернення до суду із позовом про стягнення залишку боргу. Вказану позовну заяву подано до суду 25.12.2014 року, тобто в межах встановленого законом трьохрічного строку позовної давності. Позов підтримує у повному обсязі, просить його задоволити. Представник відповідача [PERSON] позову не визнав, подав заяву про застосування строку позовної давності, оскільки банком такий пропущено. Вважає, що перебіг строку давності у банку почався з дня винесення рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 25 травня 2009 року і останнім днем строку на предявлення позову про стягнення заборгованості є 25 травня 2012 року. Просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочена повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернень частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 104Н цього Кодексу. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; сплачувати відповідну комісійну винагороду, та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що 27.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (тепер Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2203-6827, відповідно до якого банк зобовязувався надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 420000 грн., а позичальник зобовязувався прийняти належним чином використати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 19,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строк визначені договором. Кредит надавався на споживчі цілі окремими частинами (траншами): відновлювальною кредитною лінією, у період до 26 травня 2010 року. Сукупна вартість кредиту, графік погашення платежів, вид і предмет кожної супутньої послуги та їх обґрунтування визначені в додатку №№1-3, що є невідємною частиною цього договору. На дату закінчення кожного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами по останній робочий день місяця, починаючи з 26 травня 2010 року. Остаточним терміном погашення кредиту є 26 травня 2018 року (а.с.5). В порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2203-6827, 27.05.2008 року між сторонами укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку банку належну йому нежитлову одноповерхову цегляну будівлю (приміщення овочевого складу) з залізобетонним горішнім перекриттям та сумісним покриттям, загальною площею 843,3 кв.м., що знаходиться по вул. Дрогобицькій, 61 «а», в м. Стебник Львівської області та розташована на земельній ділянці площею 2492 кв.м. Вартість предмета іпотеки згідно договору іпотеки становить 696 330 грн. З 01.07.2008 року позичальник припинив виплати по відсотках, а тому 05.02.2009 року банк звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису. 12 лютого 2009 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 126 по договору іпотеки від 27.05.2008 року та звернуто стягнення на майно відповідача для задоволення вимог банку за кредитним договором на суму 476 050 грн. Виконавчий напис було звернено банком до виконання через ВДВС Дгогобицького МУЮ. Предмет іпотеки - нежитлову одноповерхову цегляну будівлю (приміщення овочевого складу) з залізобетонним горішнім перекриттям та сумісним покриттям, загальною площею 843,3 кв.м., що знаходиться по вул. Дрогобицькій, 61 «а», в м. Стебник Львівської області та розташована на земельній ділянці площею 2492 кв.м., було реалізовано з прилюдних торгів 25.01.2013 року в межах процедури виконавчого провадження на підставі виконавчого напису від 12.02.2009 року р. №126 за ціною 127 237 грн. 50 коп., що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів № 03/723/12/І-5 від 25.01.2013 року. Після відрахування виконавчого збору, витрат та винагороди торгуючої організації, стягувачу перераховано 97708 грн. 28 коп., які спрямовано на погашення заборгованості за кредитним договором. 08.08.2014 року виконавчий напис постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції повернуто позивачу з підстав недостатності коштів від реалізації заставного майна. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2009 року змінено умови договору відновлювальної кредитної лінії № 2203-6827 від 27 травня 2008 року щодо строку його виконання, а саме, визначено строк виконання договору відновлювальної кредитної лінії № 2203-6827 від 27 травня 2008 року моментом винесення рішення про зміну умов договору, тобто 25 травня 2009 року. Як вбачається зі змісту зазначеного рішення, представник ВАТ «Ощадбанк» не заперечував проти задоволення позову про зміну строку виконання кредитного договору. Рішення суду ВАТ «Ощадбанк» не оскаржувало та таке набрало законної сили. Відповідно до положень ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно положень ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Матеріалами справи встановлено, що позовна заява позивачем подана до суду 16.01.2015 року. 20.01.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 03.02.2015 року на 12.00 год. 03.02.2015 року розгляд справи не відбувся через неявку відповідача ( відповідно до даних журналу судового засідання від 03.02.2015р.). Доказів належного повідомлення відповідача про призначення справи до розгляду на 03.02.2015 року в матеріалах справи немає. У звязку з неявкою відповідача справу розглядом відкладено на 19.02.2015 року ( а.с.27,28). 18.02.2015 року відповідач подав до суду заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 442/8652/ 14-ц за позовом [PERSON] до ВДВС Дрогобицького МУЮ, ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», [PERSON], третя особа ВАТ «Державний ощадний банк України» про визнання прилюдних торгів недійсними (а.с.33). Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2015 року провадження у даній справі зупинено до вирішення справи за позовом [PERSON] до ВДВС Дрогобицького МУЮ, ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», [PERSON], третя особа ВАТ «Державний ощадний банк України» про визнання прилюдних торгів недійсними. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11.06.2015 року ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2015 року скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.70,71). 24.06.2015 року справу повернуто суду першої інстанції. 10.09.2015 року судом у справі ухвалено заочне рішення (а.с.78). Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.04.2016 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. 02.03.2017 року рішенням Апеляційного суду Львівської області заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.09.2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.12.2017 року, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.09.2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 02.03.2017 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, зокрема, з тих підстав, що нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції ( заява про застосування строку позовної давності),не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Так, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2009 року умови договору відновлювальної кредитної лінії № 2203-6827 змінено, а саме визначено строк виконання договору днем винесення рішення про зміну умов договору, тобто 25 травня 2009 року. Таким чином, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту обчислюється із дня настання строку виконання зобовязання, яким є 25 травня 2009 року, а останнім днем строку на предявлення позову про стягнення заборгованості - 25 травня 2012 року. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ПАТ «Державний ощадний банк України» подана до суду 16.01.2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Аналізуючи кредитну історію [PERSON] за договором відновлювальної кредитної лінії від 27 травня 2008 року № 2203-6827 встановлено, що отримуючи у 2008 році кредит в розмірі 420 000 грн. відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно - нежитлову одноповерхову цегляну будівлю ( приміщення овочевого складу) з залізобетонним горішнім перекриттям та сумісним покриттям, загальною площею 843,3 кв.м., що знаходиться по вул. Дрогобицькій, 61 «а», в м. Стебник Львівської області та розташовану на земельній ділянці площею 2492 кв.м. вартістю 696 330 грн., що на день отримання кредиту значно перевищувало суму кредиту та повністю забезпечувало його повернення. 2009 року банк реалізував своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 476 050 грн. шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Проте, незважаючи на те, що виконавчий напис нотаріуса вчинено ще у 2009 році, іпотечне майно реалізовано з прилюдних торгів лише у 2013 році за ціною 127 237 грн. 50 коп., з яких банку для погашення заборгованості за кредитним договором, строк виконання якого змінено на 25.05.2009 року, перераховано 97 708 грн. 28 коп. ( що більш ніж в сім разів нижче від вартості предмета іпотеки - 696 330 грн. за іпотечним договором). Крім того, сума заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії, яку просить стягнути позивач, нарахована після закінчення строку дії договору (25.05.2009 р.) та в основному складається з неустойки, штрафних санкцій та сум, нарахованих згідно ст.625 ЦК України за несвоєчасне виконання позичальником зобовязання. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З наведених мотивів, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] про застосування позовної давності та відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Outcome: dismissed