Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

16.08.2021р. [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про \~розірвання \~ шлюбу (а.с. № 2-3) 08.11.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для розгляду за підсудністю на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2021р. вищезазначена цивільна справа за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. №14). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.11.2021р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№21). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 28.09.2019р. у виконавчому комітеті Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області під актовим записом №234. Від даного шлюбу у подружжя спільних дітей не має. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні стосунки, різні характери, відсутність взаєморозуміння через, що зникло почуття любові та поваги один до одного. Позивачка зазначала, що з червня 2020р. сторони припинили сімейні відносини, живуть окремо та не ведуть спільного господарства. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена, збереження шлюбних відносин суперечить інтересам позивачки. Спорів щодо поділу майна у сторін не має. Позивачка 16.12.2021р. подала суду заяву, у якій підтримала поданий позов та просила винести рішення за її відсутності та без фіксування судового засідання технічними засобами. В цій заяві позивачка також зазначила, що прізвище змінювати після розірвання шлюбу не бажає (а.с. № 26). Відповідач 16.12.2021р. також надав суду заяву, де зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, підтвердив період припинення шлюбних стосунків з червня 2020р. Також відповідач просив розглядати справу за його відсутності та без фіксування судового засідання технічними засобами (а.с. №24). Таким чином, суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 16.12.2021р. за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.09.2019р. у виконавчому комітеті Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області під актовим записом №234 (а.с. № 8). Від даного шлюбу у сторін спільних дітей немає. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на сімейні стосунки, різні характери, відсутність взаєморозуміння через, що зникло почуття любові та поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з червня 2020р., не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 СК України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з червня 2020р. (майже півтора роки назад), з того часу не відновлювалися, спільних дітей у сторін немає, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не виявила бажання повертати собі прізвище, яке у неї було до реєстрації шлюбу (а.с. № 26). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, та приймаючи до уваги те, що позивачка не наполягала на поверненні їй 50% від сплаченого нею при подачі даного позову судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. (а.с.№1). На підставі викладеного,

Outcome: approved