Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

15.06.2021 року до суду звернувся позивач рада з питань опіки та піклування при виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON] до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів. 07.09.2021 року отримані довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів - фізичних осіб. 08.09.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 16.11.2021 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 16.11.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача, [PERSON] , по відношенню до її неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку(доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на ім`я державного закладу або особи, до якої буде поміщене дитина. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач, [PERSON] , має неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] . В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, відповідач [PERSON] , злісно ухиляються від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням своєї неповнолітньої доньки. Неповнолітня, [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з бабусею, [PERSON] . Вихованням та утриманням дівчинки займається бабуся. За місцем свого проживання відповідачка характеризується з негативної сторони. Веде аморальний спосіб життя, вихованням неповнолітньої дитини взагалі не займається, не забезпечує її посезонним одягом та продуктами харчування. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини, яка в силу свого віку самостійно не може захистити свої права та законні інтереси й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснивши, що в позовній заяві правильно викладені всі обставини справи та навела доводи на їх обґрунтування. Відповідачка [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення матері батьківських прав, пояснивши, що мати до неї не з`являється. З нею не спілкується та матеріально не забезпечує. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , має неповнолітню дитину доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини в якому відповідачка записана матір`ю дитини. Батько дитини, [PERSON] помер [INFO] . В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] , злісно ухиляються від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, займає по відношенню до неї пасивну позицію. Так, за місцем свого проживання відповідач характеризується з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, вихованням дитини взагалі не займається, не цікавиться життям та станом здоров`я доньки, що підтверджується характеристикою міської ради. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню доньки, а також встановити, що мати, батько ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Виходячи з вищевикладених обставин, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав малолітньої дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її доньки, оскільки судом встановлено, що відповідачка свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо участі у вихованні дитини. Будь-яких перешкод, які б заважали позивачці виконувати свої материнські обов`язки по відношенню до дитини судом не встановлено. Відповідачка свідомо залишила дитину на бабусю і будь-якої у її вихованні не приймає. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд вважає за потрібне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь дитячого закладу, або особи, до якої буде поміщена дитина. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України - Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Таким чином рішення суду після набрання законної сили направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Дніпро для відома. Стягнути з відповідача [PERSON] ,, судовий збір на користь держави в сумі 1816 грн., так як судом задоволені дві позовні вимоги. На основі ст. 164 - 166, СК України,

Outcome: approved