Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

16.06.2017р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], який мотивує тим, що за результатами позапланової інвентаризації металопродукції складу готової продукції №2 виробничого цеху №2 ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» (далі ПАТ «Трубосталь»), яка була проведена інвентаризаційною комісією у період з 06.02.2017р. по 10.02.2017р., виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ) в кількості 76,395т. на загальну суму 966789,13 грн. На підставі договору про колективну (бригадну) відповідальність від 01.07.2015р., матеріально відповідальними особами складу готової продукції №2 виробничого цеху №2 ПАТ «Трубосталь» є комірники [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які несуть колективну матеріальну відповідальність за спричинену під час виконання ними трудових обовязків матеріальну шкоду. Нестача ТМЦ на підприємстві виникла в результаті неналежного та недбалого ставлення відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до виконання своїх посадових обовязків, зокрема, невживання заходів для збереження підзвітних їм ТМЦ та неінформування адміністрації про всі обставини, які могли загрожувати належному зберіганню підзвітних ТМЦ. За розрахунком, який проведений з урахуванням місячної тарифної ставки (посадового окладу) та фактично відпрацьованого часу кожного відповідача за період з останньої інвентаризації (жовтень 2016р.) до дня виявлення шкоди, відповідачі зобовязані відшкодувати майнову шкоду підприємству у розмірах: [PERSON] - 319600,61грн., [PERSON] - 375305,37грн., [PERSON] - 271883,15грн. Крім того, зобовязання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] по відшкодуванню матеріальної шкоди, спричиненої під час виконання трудових обовязків, було забезпечено договором поруки від 10.01.2017р., за яким [PERSON] поручився перед ПАТ «Трубосталь» за виконання відповідачами усіх своїх обовязків за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Розмір відповідальності [PERSON] за договором поруки обмежується сумою 1000,00грн. Просив стягнути в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди з [PERSON] 319 600,61 грн., з [PERSON] 375 305,37 грн., з [PERSON] 271 883,15 грн., з [PERSON] 1000,00 грн., вирішити питання про повернення сплачених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 14501,85грн. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2017р., враховуючи місце знаходження позивача юридичної особи, місце реєстрації основних відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], місце спричинення шкоди (м.Коростень Житомірської області), виходячи з характеру та суті трудового спору, позовну заяву ПАТ «Трубосталь» вирішено повернути позивачу через непідсудність справи Хортицькому районному суду м.Запоріжжя. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2017р. ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2017р. скасовано, матеріали за позовом повернуто на новий розгляд для вирішення питання щодо відкриття провадження. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.09.2017р. відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Ухвалою суду від 11.09.2017р. задоволено заяву ПАТ «Трубосталь» про забезпечення позову і накладено арешт на 1/4 частину квартири та 24/100 частин житлового будинку, які належать на праві власності [PERSON]; на 1/2 частину квартири та автомобіль марки FORD SCORPIO, які належать на праві власності [PERSON] Ухвалою суду від 16.01.2018р. провадження в частині позовних вимог ПАТ «ТЗ «Трубосталь» до [PERSON] про стягнення грошових коштів у сумі 1000,00 грн. закрито в звязку з відмовою позивача від таких позовних вимог. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позов підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, та додатково суду пояснила, що [PERSON] з 18.04.2015р., [PERSON] з 02.06.2015р. та [PERSON] з 10.11.2015р. працювали на посаді комірників виробничого цеху №2 складу готової продукції №2 ПАТ «Трубосталь». Трудові обовязки комірників визначені посадовою інструкцією, договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність та повязані з прийманням на зберігання, зберіганням, видачею матеріальних цінностей на складі. Виконуючи свої трудові обовязки, комірники зобовязані дбайливо ставитися до цінностей, вести їх облік, складати і своєчасно подавати звіти про рух і залишки цінностей, здійснювати взаємний контроль за зберіганням цінностей та своєчасно інформувати власника про всі обставини, які загрожують зберіганню цінностей. Товариство, зі свого боку, забезпечує усі умови для належного виконання комірниками своїх службових обовязків, зокрема, на підприємстві здійснюється документальне фіксування процесів, які включають процес переміщення виготовленої продукції з виробничого цеху на склад готової продукції, процес переміщення готової продукції між складами та процес реалізації готової продукції. Крім того, на підприємстві працює цілодобова охорона, яка забезпечує схоронність складу готової продукції після опломбування та здачу під охорону, здійснюється контроль навантаження транспорту та вїзд/виїзд транспорту на територію та з території підприємства. Внаслідок умисних дій відповідачів, які полягають у протиправному невиконанні ними своїх службових обовязків, безпідставному відвантаженні ТМЦ у надмірній кількості, а також недбалості у вигляді бездіяльності та неінформування керівництва про всі обставини, що загрожують зберіганню цінностей, на підприємстві виникла нестача 76,395т. металопродукції, в звязку з чим позивачу завдано майнову шкоду у розмірі 842\~126,94 грн. Ця шкода підлягає розподілу між відповідачами, виходячи з їх місячної тарифної ставки (посадового окладу) комірника та фактично відпрацьованого часу від останньої інвентаризації до дня виявлення шкоди, а саме підлягає стягненню з [PERSON] 278\~389,95 грн., з [PERSON] 326 911,84 грн., з [PERSON] 236\~825,15 грн. Просить позов задовольнити повністю. Представник відповідачів адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що договір про колективну (бригадну) відповідальність від 01.07.2015р., який підписаний представником власника Товариства та членами колективу (бригади) по складу готової продукції №2, в т.ч. відповідачами, є неналежним доказом, оскільки містить умову про матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання трубної продукції та інших цінностей, що є нелогічним. Вказаний договір є незаконним та не тягне ніяких правових наслідків, оскільки містить умови, які погіршують становище відповідачів порівняно з чинним законодавством, зокрема, з боку позивача не було створено належних умов для збереження майна на складі №2, двері складського приміщення не зачинялись, на складі працювали особи, які не були матеріально відповідальними, допускалось відвантаження зі складу продукції у відсутність матеріально-відповідальних осіб, з комірниками не проводились навчання та інструктажі, в бригаді був відсутній керівник (бригадир). Взагалі відповідачі договір про колективну (бригадну) відповідальність від 01.07.2015р. не підписували та з його умовами не знайомі, оскільки у зазначений в договорі час, не займали посади комірників цеху готової продукції №2. Крім того, при прийнятті відповідачів на посади комірників складу №2 жодних інвентаризацій ТМЦ не проводилось, а під час виконання ними своїх трудових обовязків, інвентаризації на складі проводились з порушеннями, трубна продукція жодного разу не зважувалась, проводився лише перепис труб по биркам, з актами (описами) інвентаризації, в т.ч. проведеної в лютому 2017р., їх не ознайомлювали. Протокол інвентаризаційної комісії від 14.02.2017р. складений неповноважними особами, які не входять до інвентаризаційної комісії. Крім того, на підприємстві на договірних засадах надаються охоронні послуги охоронною фірмою ТОВ «СПО-ГРУП», яка і повинна нести повну матеріальну відповідальність за збитки підприємства, спричинені внаслідок неналежного виконання своїх зобовязань, оскільки саме охорона зобовязана приймати під охорону опечатані (опломбовані) обєкти та приміщення, охороняти майно підприємства від незаконного, надмірного вивезення продукції з території підприємства. Вважає позов безпідставним та недоведеним, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали повністю з аналогічних підстав, додатково пояснили, що в їх обовязки як комірників входило приймання готової продукції з цеху №2, облік якої проводився за видом труби, номером пакету та вагою. Після надходження труби на склад, пакети зважувались, на бирці проставлялась вага пакету, комірником складалась приходна накладна, яка передавалась потім до бухгалтерії. Відвантаження товару здійснювалось після надходження замовлення з відділу маркетингу, ними перевірялась наявність необхідної труби на складі, після чого відділом маркетингу оформлювались товарно-транспортна накладна, інші документи, виписувався пропуск на автомобіль, після чого труба завантажувалась на автомобіль. Відвантаження здійснювалось в присутності охоронця, який перевіряв відповідність продукції, зазначеній в документах, фактично завантаженій. На КПП охорона також це перевіряла. Жодних випадків безпідставного відвантаження саме ними труб не було, такі випадки охороною зафіксовані не були. Крім них, на складі працювали ще стропальники та різноробочі, які також мали доступ до продукції. Після закінчення зміни склад опечатувався охороною. Але розопломбувати склад не представляло великої праці. Були випадки, коли вони приходили на роботу, а склад вже було відкрито. Також допускалось відвантаження продукції у вихідні дні у відсутність комірника. Про це в усній формі вони часто доводили до відома керівництва, але жодних дій реагування не вчинялось. Вважають, що жодних порушень, які призвели до нестачі, вони не допускали. Крім того, розмір нестачі є значним, в такому розмірі вона могла утворитись за період з жовтня по лютий виключно лише в результати чиїх-небудь умисних дій, але таких фактів позивачем зафіксовано не було. Просять в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Згідно з ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Згідно з ст.134 КЗпП України, на працівника може бути покладена матеріальна відповідальність у повному розмірі, зокрема, у разі укладання між підприємством та працівником письмового договору про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (п.1); шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (п.3); відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків (п.6). Ст.135-2 КЗпП України передбачено, що при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Колективна (бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади). Перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю профспілкових об'єднань України та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Згідно з ст.135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Згідно з ст.137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника\~ і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Згідно з ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст.130 цього Кодексу. У п.3,4,8 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~29\~грудня 1992\~року №\~14\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування шкоди,\~заподіяної підприємствам,\~установам,\~організаціям їх\~працівниками» роз'яснено, що при вирішенні питання про покладення на працівника матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд зобов'язаний з'ясовувати наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Розмір шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності. Солідарна матеріальна відповідальність застосовується лише за умови, якщо судом встановлено, що шкода підприємству, установі, організації заподіяна спільними умисними діями кількох працівників або працівника та інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] з 28.07.2014р. прийнятий на посаду вальцювальника стана холодного прокату виробничого цеху №2 (наказ Генерального директора ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» №952-К від 28.07.2014р.), з 10.11.2016р. переведений комірником складського господарства дільниця №2 (наказ Генерального директора №1042/1-К від 09.11.2016р.) (т.1 арк.8-9, 197-200). [PERSON] з 02.06.2015р. прийнятий на посаду комірника складського господарства дільниця №2, наказ Генерального директора ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» №620-К від 02.06.2015р. (т.1 арк.10, 201-203). [PERSON] з 01.04.2016р. прийнятий на посаду стропальника складського господарства дільниці №2 (наказ Генерального директора ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» №271-К від 01.04.2016р.), з 18.04.2016р. переведений комірником складського господарства дільниці №2 (наказ Генерального директора ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» №332/1-К від 18.04.2016р.) (т.1 арк.6-7, 196). 01.07.2015р., відповідно до ст.135-2 КЗпП України та на підставі наказу №1225 від 01.10.2013р. про встановлення колективної (бригадної) матеріальної відповідальності, з метою забезпечення зберігання матеріальних цінностей, між ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» та членами колективу дільниці №2 складського господарства, було укладено Типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Вказаний договір первісно підписаний 01.07.2015р. від власника генеральним директором ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» [PERSON] та членами колективу (бригади) по складу готової продукції №2 [PERSON], [PERSON], [PERSON] В подальшому договір був підписаний [PERSON] (зазначена дата підписання 18.04.2015р.) та [PERSON] (зазначена дата підписання 01.07.2015р.). Навпроти прізвищ [PERSON] та [PERSON] містить запис «Вибув». На договорі мається вказівка про те, що він погоджений [PERSON] трудового колективу [PERSON] В додатках до договору зазначені первинні інвентаризаційні описи на 18 арк. (т.1 арк.11-13). Відповідно до вказаного договору, колектив (бригада) взяла на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за забезпечення збереження трубної продукції та інших цінностей, які передані для зберігання та відвантаження в приміщенні складу готової продукції №2 на території трубопрокатного цеху №2, а власник зобовязується створити умови, необхідні для належного виконання прийнятих за цим договором зобовязання. Колективом (бригадою) в розумінні цього договору є комірники складу готової продукції №2 [PERSON], [PERSON] та начальник трубопрокатного цеху №2 [PERSON] Комплектування створюваного колективу (бригади) здійснюється на основі принципу добровільності, зарахування в бригаду нових працівників проводиться за згодою колективу (п.1.1 договору). Керівництво колективом (бригадою) здійснюється керівником (бригадиром), який обирається на загальних зборах колективу (бригади), або призначається власником згідно із статутом підприємства (п.1.3 договору). Згідно з п.1.4, 1.5 договору при вибуття із складу колективу (бригади) окремих працівників або прийняття до колективу нових працівників, про це видається наказ і проти підпису вибулого члена бригади в договорі зазначається дата і номер наказу про його вибуття, а прийнятий до бригади працівник підписує договір і вказує дату вступу до колективу. У разі зміни керівника колективу чи при вибутті з колективу більше половини первісного складу договір повинен бути переукладений. Згідно з п.4.1, 4.2 договору підставою для притягнення членів колективу (бригади) до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуванням матеріальних цінностей, а також їх знищенням або зіпсуванням через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами. Притягнення колективу до матеріальної відповідальності проводиться власником після ретельної перевірки причин утворення шкоди з урахуванням письмових пояснень, поданих членами колективу (бригади), а у випадку необхідності, також висновків спеціалістів. Члени колективу (бригади) звільняються від відшкодування шкоди, якщо буде встановлено, що шкода заподіяна не з їх вини, якщо будуть встановлені конкретні винуватці заподіяної шкоди серед членів колективу (п.4.3 договору). Згідно з посадовою інструкцією комірника, затвердженою наказом в.о. генрального директора ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» №129 від 05.03.2015р., безпосереднім керівником комірника є начальник цеху. Комірник організовує роботу стропальників та відповідає за безпечне проведення робіт по завантаженню та відвантаженню продукції, контролює правильність установлення сортності продукції відповідно до стандартів, технічних умов та іншої нормативно-технічної документації, здійснює контроль якості тари і упаковки, технічного стану устаткування, зберігання готової продукції, веде складський облік та відповідає за його достовірність, несе матеріальну відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей підприємства (п.2). Комірник несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїхз посадових обовязків, передбачених цією посадовою інструкцією, - в межах, визначених законодавством України про працю, та за завдання матеріальної шкоди в межах, визначених чинним законодавством та законодавством про працю (п.4). З посадовою інструкцією ознайомлені комірники [PERSON] 21.04.2016р., [PERSON] 02.06.2015р., [PERSON] 10.11.2015р.(т.2 арк.21-22, 27-28) На підставі наказу Генерального директора ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» №582 від 26.09.2016р. «Про проведення річної інвентаризації» проведена повна інвентаризація фактичної наявності труб, які знаходяться на зберіганні на складі №2 виробничого цеху №2 станом на 01.10.2016р. (т.1 арк.14-20). Згідно із зведеною відомістю інвентаризації станом на 01.10.2016р. на складі №2 виробничого цеху №2 виявлений надлишок ТМЦ в кількості 0,784т. (т.1 арк.19-20). На підставі наказу Генерального директора ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» №77 від 03.02.2017р. «Про проведення позапланової інвентаризації металопродукції складу готової продукції №2 виробничого цеху №2» проведена інвентаризація фактичної наявності готової продукції, які знаходяться на зберіганні на складі №2 виробничого цеху №2 станом на 06.02.2017р. (т.1 арк.21-22). Згідно з інвентаризаційними описами №1-19 (т.1 арк.23-41), зведеним інвентаризаційним описом готової продукції та ППСС (т.1 арк.42-44), протоколом постійно діючої інвентаризаційної комісії від 14.02.2017р. (т.1 арк.45-47), станом на 06.02.2017р. на складі №2 виробничого цеху №2 виявлена наступна нестача труб: - розміром 20х20х2 0,246 т. на суму 1920,48грн.; - розміром 30х20х2 0,229 т. на суму 2473,22грн.; - розміром 30х30х2 0,907 т. на суму 11474,33грн.; - розміром 40х20х2 2,245 т. на суму 28355,20грн.; - розміром 40х40х2 11,097 т. на суму 146600,10грн.; - розміром 40х40х3 1,004 т. на суму 12710,48грн.; - розміром 50х25х2 8,816 т. на суму 108090,21грн.; - розміром 50х25х3 6,430 т. на суму 65542,74грн.; - розміром 50х25х3 нем. 0,210 т. на суму 1859,94грн.; - розміром 50х30х3 5,890 т. на суму 76906,48грн.; - розміром 50х30х3 нем. 1,210 т. на суму 15612,57грн.; - розміром 50х50х3 15,748 т. на суму 204047,68грн.; - розміром 60х30х2 2,220 т. на суму 29418,26грн.; - розміром 60х30х3 10,363 т. на суму 127223,80грн.; - розміром 60х30х3 нем. 2,2268 т. на суму 28894,31грн.; - розміром 60х40х2 нем. 0,375 т. на суму 4908,89грн.; - розміром 60х40х3 6,507 т. на суму 92646,06грн.; - розміром 60х40х3 нем. 0,630 т. на суму 8104,19грн. а всього в кількості 76,395т. на загальну суму 96 6789,13 грн. В обґрунтування факту наявності на балансі складу складі №2 виробничого цеху №2 товарно-матеріальних цінностей, нестачу яких було виявлено внаслідок позапланової перевірки 06.02.2017р., позивачем надані оборотні відомості, акти прийому-передачі ТМЦ, приходні накладні, видаткові накладні, бухгалтерські довідки тощо (т.2 арк. 103-249, т.3 арк. 1-67). У звязку з виявленням 14.02.2017р. нестачі ТМЦ на складі готової продукції №2 виробничого цеху №2, наказом Генерального директора №94 від 14.02.2017р. створено комісію з проведення службового розслідування за фактом нестачі ТМЦ та призначено проведення службового розслідування (т.2 арк. 86). Актом проведення службового розслідування за фактом нестачі ТМЦ на складі готової продукції №2 виробничого цеху №2 від 17.02.2017р. встановлено, що всупереч інтересам службової діяльност, [PERSON], [PERSON], [PERSON], діючи недбало, допустили нестачу ТМЦ на суму 966789,13 грн., в т.ч. нестача на суму 124\~662,19 грн. спричинена внаслідок розкрадання ТМЦ, решта суми збитків в розмірі 842\~126,94 грн. допущена внаслідок неналежного виконання матеріально-відповідальними особами своїх службових обовязків, що призвело до втрати ввірених їм матеріальних цінностей (т.2 арк.87-88). Згідно з актом від 17.02.2017р., складеним комісією в складі: заступника генерального директора з виробництва [PERSON], головного бухгалтера [PERSON], в.о. начальника виробничого цеху №2 ПрАТ «ТЗ «Трубосталь», [PERSON] та [PERSON] надати пояснення та підписати [PERSON] проведення службового розслідування за фактом нестачі ТМЦ на складі готової продукції №2 виробничого цеху №2 відмовились. [PERSON] в розслідуванні нестачі ТМЦ участі не брав через знаходження на лікарняному, акт розслідування буде надісланий останньому поштою (т.2 арк.89). Детальний розрахунок розміру майнової шкоди в розмірі 842\~126,94 грн. із зазначенням нестачі по виду труби та собівартості готової продукції, відображений в окремій довідці-розрахунку, наданий суду представником позивача (т.1 арк. 97-99). Згідно з наданою позивачем довідкою-розрахунком майнової шкоди між членами бригади дільниці №2 складського господарства ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» внаслідок нестачі ТМЦ (з врахуванням робочого часу, кількості фактично відпрацьованого часу, окладу, загальної суми збитку) сума збитку, що підлягає відшкодуванню членом бригади [PERSON] становить 236\~825,15 грн., сума збитку, що підлягає відшкодуванню членом бригади [PERSON] становить 326\~911,84 грн., сума збитку, що підлягає відшкодуванню членом бригади [PERSON] становить 278389,95 грн. (т.2 арк.100). Також судом встановлено, що Коростенським ВП ГУНП в Житомирській області 31.01.2017р. до ЄРДР за №12017060060000162 за заявою ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, по факту таємного викрадення 20.01.2017р. зі складу виробничого цеху №2 невстановленими особами металопродукції на загальну суму 73045,80грн. Станом на 10.01.2018р. остаточне рішення у справі не прийнято, підозра нікому не вручена (т.1 арк.195, т.2 арк.101-102). Згідно Договору № 40795719-О від 14.12.2016р., укладеного між ПрАТ «ТЗ «Трубосталь» та ТОВ «СПО-ГРУП», останнє взяло на себе зобовязання з охорони підприємства, яка здійснюється цілодобовими постами КПП №1-4 та двома змінними начальниками охорони (т.2 арк. 30-58). Згідно з п.3 цього договору охорона зобовязана приймати/знімати обєкт під/ з-під охорони, забезпечувати охорону обєкта від розкрадання, не допускати проникнення сторонніх осіб, здійснювати пропускний режим, контролювати ввезення/вивезення ТМЦ по перепусткам, встановленої форми, приймати під охорону опечатані обєкти, приміщенні за умови наявності на них запобіжних коробок з контрольними замками. Згідно з п.5 цього договору охорона несе повну матеріальну відповідальність за збитки, спричинені внаслідок неналежного виконання нею своїх зобовязань, заподіяні розкраданням ТМЦ під час знаходження обєкту під охороною, в результаті незабезпечення належної охорони або внаслідок невиконання встановленого на обєкті порядку вивозу (виносу) ТМЦ, або інші збитки, спричинені винними діями або бездіяльністю працівників охорони. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що позивач в порушення вимог ст.12,81 ЦПК України, ст.138 КЗпП України не довів суду наявність умов, передбачених ст.130 КЗпП, для покладання на відповідачів відповідальності за матеріальну шкоду, спричинену в результаті нестачі на складі готової продукції №2 трубопрокатного цеху №2 товарно-матеріальних цінностей в розмірі 76,395т. на загальну суму 966 789,13 грн. При цьому, суд виходить з того, що за змістом ст.130 КЗпП України обовязковими умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв'язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов'язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Вина працівника - це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Отже, працівник визнається винним у заподіянні шкоди, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно або з необережності (за винятком випадків, коли шкоду нанесено джерелом підвищеної небезпеки). У трудовому праві діє презумпція відсутності вини працівника, а тому обовязок доведення вини працівника у спричинені підприємству шкоди покладається саме на роботодавця. Причинний зв'язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім). Прямий зв'язок - це такий, за якого майнова шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій чи бездіяльності працівника. У будь-якому разі працівник повинен нести матеріальну відповідальність лише за ту частину шкоди, яка безпосередньо випливає з його дій чи бездіяльності. Відсутність однієї з цих умов звільняє працівника від обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду. В даному спорі спричинення майнової шкоди підприємству повязується позивачем з фактом нестачі товарно-матеріальних цінностей на складі готової продукції №2, яка виявлена в ході позапланової інвентаризації, проведеної в лютому 2017р. Суд вважає, що факт нестачі ТМЦ, а відповідно і факт наявності прямої дійсної шкоди, спричиненої підприємству, доведений позивачем належними та допустимими доказами інвентаризаційними документами (наказами про проведення планової та позапланової інвентаризації, інвентаризаційними описами, зведеними інвентаризаційними відомостями, первинними бухгалтерськими документами приходними та видатковими накладними). Також доведеним належним чином є розмір нестачі і відповідно майнової шкоди, що підтверджується залишковими калькуляціями вартості виробленої продукції, бухгалтерськими довідками про собівартість продукції та зведеними інвентаризаційними відомостями. Суд враховує, що ці обставини в ході судового розгляду відповідачами фактично не оспорювались. Їх посилання на те, що вони не були ознайомлені з результатами інвентаризації спростовуються наданими суду інвентаризаційними описами, на яких містяться підписи комірників [PERSON] та [PERSON] Відсутність підпису на цих документах комірника [PERSON], на думку суду, повязано з обєктивними причинами знаходження останнього на лікарняному і само по собі не тягне недійсність результатів інвентаризації. Судом встановлено, що результати позапланової інвентаризації від лютого 2017р. відповідачами не оскаржувались, жодних заперечень щодо них як адміністрації підприємства, так і суду не подавали. Доказів, які б спростовували результати інвентаризації або свідчили про допущення істотних порушень під час її проведення і тягли її недійсність, відповідачі суду не надали. Разом з тим, цілком необхідною умовою для стягнення з працівника майнової шкоди, спричиненої підприємству внаслідок порушення покладених на нього трудових обовязків, є те, що вона повинна бути спричинена його винними, протиправними діями. Наявність цієї умови, як вже зазначалось, повинен довести роботодавець, тобто позивач. Однак, оцінивши повідомлені сторонами обставини, надані позивачем докази, суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами не довів суду факту невиконання або неналежного виконання відповідачами\~ покладених на них посадових обовязків, що призвело до спричинення матеріальної шкоди підприємству, та їх вини в цьому. Так, за змістом посадової інструкції комірника складу готової продукції його обовязки полягають у збереженні товарно-матеріальних цінностей, які надходять на склад, веденні складського обліку, організації та контролі завантаженням та відвантаженням продукції. Як встановлено судом, ведення комірником складського обліку полягає у прийнятті на склад готової продукції з виробничого цеху №2, що оформлюється приходною накладною, яка складається саме комірником, а також відвантаження продукції замовнику на підставі видаткової накладної, яка до того ж комірником не складається і не підписується. Як пояснили в судовому засіданні обидві сторони та свідки, факт відвантаження комірником продукції фіксується ним в робочому документі, який є внутрішнім і не є первинним бухгалтерським документом. Обґрунтовуючи наявність вини в діях відповідачів, представник позивача в судовому засіданні послалась на те, що нестача ТМЦ на складі готової продукції №2 сталася через недбале ставлення відповідачів до своїх посадових обовязків, безпідставне відвантаження ТМЦ у надмірній кількості, порушенні складського обліку. Однак, на думку суду, таке формулювання є узагальненим та суперечливим. В судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити в чому саме полягає порушення складського обліку неоформлення необхідних документів, внесення в них недостовірних відомостей тощо. Жодних доказів на підтвердження таких порушень позивач суду не надав. Також суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту безпідставного надмірного відвантаження комірником готової продукції замовнику. Як встановлено судом з наданих суду документів та пояснень сторін, за своїми посадовими обовязками комірник організовує та контролює відвантаження готової продукції замовнику, попередньо відбирає її згідно із встановленими сортністю та стандартами, перевіряє цілісність упаковки. Крім комірника, в процесі відвантаження продукції також приймають участь стропальники та охоронець. Останній за умовами наданого суду Договору про надання охоронних послуг зобовязаний бути присутнім при завантаженні продукції зі складу на автомобіль, перевіряти відповідність виду, кількості продукції, яка завантажується, відомостям, які містяться в видаткових, товарно-транспортних накладних та перепустці. Крім того, вивезення ТМЦ з території підприємства здійснюється через КПП охорони, на якому також здійснюється перевірка відповідності фактично відвантаженого товару тому, що зазначений в документах на вивіз. Отже, у випадку недбалого або умисного відвантаження працівниками складу більшої кількості продукції або не тієї за видом та сортом, обовязок запобігти вивезенню такої продукції з території підприємства та відповідно спричиненню майнової шкоди покладається саме на охорону. В той же час, як пояснила в судовому засіданні представник позивача, фактів вивезення за територію підприємства ТМЦ не того виду чи більшої кількості, ніж зазначено в документах, охороною зафіксовано не було. Також охороною не було зафіксовано фактів порушення пломб на складі готової продукції №2, в т.ч. в силу протиправних дій комірників. Доводи відповідачів про випадки розпломбування складу у їх відсутність, порушення цілісності пломби і можливість доступу до складу працівників підприємства без комірника, відвантаження товару зі складу у відсутність комірника також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Таким чином, суд вважає, що позивач не довів факту спричинення йому майнової шкоди, яка полягає у нестачі товарно-матеріальних цінностей на складі готової продукції №2, саме протиправними винними діями відповідачів як обовязкової умови покладання на них відповідальності за спричинену шкоду. Крім того, ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що підставою для покладання на відповідачів колективної матеріальної відповідальності є наявність договору по колективну відповідальність та наявність посади комірника чи виконуваної ними роботи у переліку робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Згідно з наказом Міністерства\~праці України\~від 12\~травня 1996\~року №43\~«Про затвердження\~Переліку робіт,\~при виконанні\~яких може\~запроваджуватися колективна\~(бригадна)\~матеріальна відповідальність,\~умови її\~застосування і\~Типового договору\~про колективну\~(бригадну)\~матеріальну відповідальність» до переліку таких робіт відносяться роботи, пов'язані з прийманням на зберігання, обробкою, зберіганням, видачею матеріальних цінностей на складах (п. 3). Таким чином, суд дійшов висновку, що посада відповідачів та виконувана ними робота, відносить до переліку робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. За змістом ч.2 ст.135-2 КЗпП України для встановлення колективної матеріальної відповідальності та укладення з колективом відповідного договору про це, обовязковими є дві умови - колективна матеріальна відповідальність установлюються власником або уповноваженим ним органом, установлення колективної матеріальної відповідальності проводиться за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Відсутність хоча б однієї з цих умов слід вважати порушенням порядку встановлення колективної матеріальної відповідальності. Встановлення колективної матеріальної відповідальності власником або уповноваженим ним органом, слід розуміти як факт прийняття конкретного розпорядчого акту або ухвалення відповідного рішення про встановлення такого роду відповідальності, при наявності у субєкта, який ухвалює таке рішення, необхідних повноважень. На підтвердження позовних вимог позивач надав суду Типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 01.07.2015р. Разом з тим, на підтвердження дотримання порядку встановлення колективної матеріальної відповідальності, правомочність відповідного договору позивачем не надано суду наказ власника або уповноваженого ним органу про встановлення колективної (бригадної) відповідальності, а також документів, що підтверджують повноваження посадової особи, яка підписала такий наказ. Посилання на відповідний наказ в тесті Типового договору в даному випадку є недостатнім. Також суду не надано належних доказів погодження такого договору з виборним органом первинної профспілкової організації підприємства та доказів повноважень його голови на підписання від імені такого органу відповідного документу. На наданому суду Типовому договорі про колективну матеріальну відповідальність містить напис про його погодження з [PERSON] ради трудового колективу без зазначення дати такого погодження, реквізитів відповідного рішення. Крім того, не підтверджено чи є [PERSON] трудового колективу виборним органом первинної профспілкової організації ПАТ «Трубосталь». Також слід вказати, що за умовами наданого суду Типового договору про колективну матеріальну відповідальність від 01.07.2015р. у випадку зміни складу колективу (бригади) вибуття більше половини попереднього складу, зміни керівника колективу такий договір повинен бути переукладений. Як встановлено судом, первісно договір про колективу відповідальність було укладено трьома членами колективу начальником цеху №2 та двома комірниками складу №2. Двоє членів колективу вибули, про що зазначено в договорі. Однак в порушення п.1.4 договору не вказано дата та номер відповідного наказу. Отже, мало місце вибуття більше половини первісного складу колективу (бригади), у звязку з чим Типовий договір про колективну (бригаду) матеріальну відповідальність слід було переукласти, чого зроблено не було. Вказані обставини викликають у суду обґрунтовані сумніви щодо правомочності договору про колективну матеріальну відповідальність, наявність якого є необхідною умовою для покладання на відповідачів такої відповідальності. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заявлені ПАТ «Трубосталь» позовні вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права та не доведені належними, допустимими, достовірними доказами, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України підстав для стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідачів немає, такі витрати покладаються на позивача. Згідно з ч.9 ст.158\~ЦПК України суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою від 11.09.2017р., та скасувати накладений на майно відповідачів арешт.

Outcome: dismissed