overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

17.03.2014 року до суду надійшов вищевказаний позов, який на пошту був зданий 11.03.2014 року і в якому, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на ухилення відповідача від утримання дитини. У судовому засіданні адвокат позивачки позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлявся належним чином за місцем своєї реєстрації, що підтверджується наявними в матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями та зворотною телеграмою. За повідомленням органів поштового зв'язку, відповідач не отримує направлену судом поштову кореспонденцію за місцем своєї реєстрації. Адвокат позивачки не заперечував проти заочного розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача. Заслухавши думку адвоката позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 11.08.2005 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь-яких доказів у спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позов задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

17.03.2014 року заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин і свої доводи обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкоємне майно у вигляді земельної ділянки, відповідно до державного акту серія ДН № 146208. Оформити свої спадкові права після смерті батька не має можливості, оскільки у свідоцтві про смерть батька, а також у державному акті на право власності на земельну ділянку її батько по батькові записаний, як «[PERSON]», а у її свідоцтві про народження у графі - батько, по батькові вказане, як «[PERSON]», тому вона змушена звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Заявник до судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву слухати справу без її участі, на заяві наполягає. Зацікавлена особа, представник Прохорівської ради Волноваського району Донецької області до судового засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без участі представника. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки вона заснована на законі та підтверджена матеріалами справи. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті залишилось спадкоємне майно у вигляді земельної ділянки, відповідно до державного акту серія ДН № 146208. Оформити свої спадкові права після смерті батька позивач не має можливості, оскільки у свідоцтві про смерть батька, а також у державному акті на право власності на земельну ділянку її батько по батькові записаний, як «[PERSON]», а у її свідоцтві про народження у графі - батько, по батькові на російській мові вказане, як «[PERSON]». Таким чином, суд вважає, що заяву [PERSON] варто задовольнити та встановити факт, що вона є донькою [PERSON], який помер [INFO] На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

17.03.2014 року ПАТ «ВТБ БАНК» (далі-Банк), звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 119 714 - 15 грн., з яких: -44 657 - 82 грн. - заборгованість по кредиту; -474 - 67 грн. - 3% річних від простроченої суми повернення кредиту, в період з 03.05.2012 року по 15.01.2014 року; -252 - 08 грн. - сума інфляційний витрат за час прострочення сплати кредиту, в період з 03.05.2012 року по 15.01.2014 року; -19 963 - 74 грн. - проценти за користування кредитом, в період з 03.05.2012 року по 15.01.2014 року; -408 - 28 грн. - 3% річних від простроченої суми повернення процентів за користування кредитом, в період з 03.05.2012 року по 15.01.2014 року; -216 - 15 грн. - сума інфляційний витрат за час прострочення сплати процентів за користування кредитом, в період з 03.05.2012 року по 15.01.2014 року; -53 741-41 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту, в період з 03.05.2012 року по 15.01.2014 року.(а.с.1-4) Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором №R53100178365В від 26.12.2011 року (далі-Договір), Банк надав [PERSON] кредит в сумі 50 000 - 00 грн. строком до 26.12.2014 року, а також передбачено щомісячну сплату кредиту та процентів за його користування, комісійні виплати та штрафні санкції. Умови Договору відповідач належним чином не виконує, у зв»язку з чим утворилася заборгованість, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Пінтеліна А.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, при цьому позов він підтримав, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.62) Відповідач також не з»явився в судові засідання, призначені на 06.05.2014 року, 25.06.2014 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

17.03.2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 001-16035-041011 від 04.10.2011 року, який був укладений з [PERSON] в сумі 10632,69 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, суд про причину неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наданих доказів без участі представника Банку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 04.10.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 001-16035-041011, відповідно до якого Банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт на рахунку в сумі 5 000 грн. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 19.12. 2013 року борг складає 10632,69 гривень, а саме: - Тіло кредиту 5848, 32 грн. - Прострочене тіло кредиту 1451,68 грн. - Заборгованість за комісіями 3332,69 грн. Відповідно до п. 5.2. договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором. Відповідно до п. 2.1. моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів. У відповідності до договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Відповідно до статті 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти ( кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

17.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу слухати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що 08.11.2003 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у відділі реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1086. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть з грудня 2012 року. Подальше збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивач просив розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.8/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.3/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

17.03.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона проживала з відповідачем з 1999 року по 2012 рік та їх відносини офіційно зареєстровані не були. Від сумісного життя з відповідачем у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є відповідач. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач просить суд стягувати з відповідача на його користь аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини усіх її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення сином повноліття. Позивач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю та просила справу розглянути без її участі, (а.с. 17) Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги позивача визнає та просив справу розглянути без його участі, (а.с. 19) Судом встановлено, що від сумісного проживання з 1999 року по 2012 рік сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], (а.с. 7) Дитина хворіє сколіозом грудного відділу хребта, короткозорістю обох очей, фимозом, респіраторним аллергозом, хлопчик потребує хірургічного та санаторно-курортного лікування (а.с. 11), проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 9,10). З травня 2012 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] здоровий, інвалідом не являється, інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

17.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 18466 грн. 86 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 13-14). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2013 року становить 18466грн. 86 коп., та складається з заборгованості за кредитом - 4998,17 грн., заборгованості за відсотками - 9234,31 грн., 2878,82 комісії та 1355,56 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 6-15). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

17.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 88114,80 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № CNXRRC05470008 від 06.06.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10626,87 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 17.06.2013 року виникла заборгованість в розмірі 88114,80 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 10626,88 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 33357,17 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1285,90 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 38172,72 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4172,13 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 88114,80грн. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 881 грн. 15 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

17.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, передбачених статтею 72 ЖК Української РСР та статтею 405 ЦК України. В обґрунтування позову послався на непроживання відповідачів у спірній квартирі з 2007 року та неприйняття ними участі в оплаті житлово-комунальних послуг. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Будучи допитаним в якості свідка позивач показав, що відповідачі ніколи не проживали в спірній квартирі, а лише іноді приходили в гості до свого батька - [PERSON], який помер у червні 2013 року. Починаючи з 2007 року відповідачі жодного разу в спірній квартирі не з'являлися. Вони не мають в ній своїх особистих речей та не беруть участі в оплаті житлового-комунальних послуг. Відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. У зв'язку з цим суд, за згодою позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Позивач є наймачем квартири [ADDRESS] (далі - квартира). Крім позивача за вказаною адресою зареєстровані й відповідачі. Дослідженими у судовому засіданні доказами, які в сукупності узгоджуються між собою, зокрема: актом від 20.02.2014 року (а.с. 5) та показаннями свідка повністю підтверджується, що відповідачі не проживають в квартирі без поважних причин понад шість місяців, при цьому вони не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 цього Кодексу). У зв'язку з доведеністю факту непроживання відповідачів у квартирі без поважних причин строком понад шість місяців, їх слід визнати такими, що втратили право користування квартирою з підстав, передбачених статтями 71, 72 ЖК Української РСР. Посилання позивача в позові на статтю 405 ЦК України як на підставу його задоволення є помилковим, оскільки вказана стаття регулює відносини, що виникають з приводу користування жилими приміщеннями, які перебувають в приватній власності громадян, утім, спірна квартира належить до державного житлового фонду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

17.03.2014 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 30 травня 2013 року надав [PERSON] грошову позику на власні потреби в сумі 5000 грн. Відповідач зобов'язалася повернути борг до 25 липня 2013 року, про що написала розписку. Проте до цього часу [PERSON] кошти не повернула, тому він вимушений звернутися з позовом до суду. Крім того, у зв'язку з несвоєчасним виконанням взятих на себе зобов'язань, відповідач повинен сплатити індекс інфляції за весь час прострочення, тобто 185 грн. 41 коп. Справу просить розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що дійсно взяла в борг у [PERSON] 5000 грн., проте у зв'язку з важким матеріальним становищем не повернула борг. Проти стягнення з неї коштів за рішенням суду не заперечує. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності позивача. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що між сторонами 30 травня 2013 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичив [PERSON] 5000 грн., остання зобов'язалася повернути борг до 25 липня 2013 року, що стверджується розпискою, приєднаною до матеріалів справи. Проте взяті на себе зобов'язання остання не виконала. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, відповідно до вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 Цивільного кодекса України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальний розрахунок боргу: борг 5000 грн. + сума з урахуванням індексу інфляції - 95.00 грн. + 3% річних 90,41 грн. = 5185 грн. 41 коп. Судові витрати понесені [PERSON], слід стягнути з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved