overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

15 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 04 травня 2007 року він, [PERSON] , зареєстрував шлюб з [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 443. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є те, що між ним і [PERSON] склалися неприязні стосунки, які пов`язані з відсутністю взаємоповаги, взаєморозуміння, взаємної любові, а також різні погляди у нього та відповідача на сумісне життя. В зв`язку з цим виникають сварки та різні сімейні непорозуміння, що і призвело до припинення шлюбних відносин. З [PERSON] на даний час вони проживають окремо. Таким чином, їхня сім`я розпалась повністю і перспектив на примирення не має. Шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі недоцільно. Просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 04 травня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 443 (а.с. 3-6). Ухвалою судді від 05 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 12 годину 30 хвилин 13 січня 2020 року (а.с. 21-22). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 18.11.2019 року за вх. № 42287, в якій просив справу за його позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи, судові витрати залишити за ним (а.с. 17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, отримана судом 18.11.2019 року за вх. № 42288, в якій просила справу за позовом [PERSON] до неї про розірвання шлюбу розглядати за її відсутності. Позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 16). Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

15 листопада 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 06.06.2013 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06.06.2013 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

15 листопада 2019 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 липня 2008 року Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №7. В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Вказала, що спору щодо спільного майна не має. В судове засідання позивачка не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, також надав суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25 липня 2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №7. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня донька: [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

15 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON] , [INFO] , є її та відповідача донькою та у теперішній час проживає з нею. Посилаючись на те, що добровільної угоди про сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, просила стягнути на її користь з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхньої малолітньої доньки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення нею до суду і до досягнення дитиною повноліття. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON] , [INFO] , є донькою позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та довідкою про склад сім`ї позивачки від 20 січня 2020 року, виданою ОСББ «Вікторія» за вих. № 68 (а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Абзацом 2 ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Проаналізувавши викладене вище, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. ст. 180, 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

15\~листопада 2021\~року МКП\~«Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про стягнення\~заборгованості за\~послуги по\~теплопостачанню в\~сумі \~5\~825\~грн 61\~коп.\~за період\~ з\~1\~липня \~2019\~року по\~30\~травня 2021\~року.\~На обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що відповідач\~є мешканцем\~кв.\~ [ADDRESS] , площею 38,1\~кв.м.та не здійснює оплату за комунальні послуги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі, у випадку неявки відповідача, просив провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляд справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі не надсилав. Суд із письмової згоди представника позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що місце\~проживання [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї. За цією адресою МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає відповідачу послуги по теплопостачанню за затвердженими в установленому порядку тарифами, проте останній не оплачує їх в повному обсязі, внаслідок чого за період з 1 липня 2019 року по 30 травня 2021 року заборгованість становить 5 825 грн 61 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, платежі за послуги з теплопостачання вносяться власниками квартир, наймачами, орендаторами щомісячно. В силу ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. З огляду на невиконання відповідачем зобов`язань перед виконавцем послуг, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь МКП «Хмельницьктеплокомуенерго» підлягає стягненню заборгованість за послуги по теплопостачанню в сумі 5 825 грн 61 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 2\~ 270 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

15 лютого 1997 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , зареєстрований 15 лютого 1997 року Софіївською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.02.1997. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Особа позивача, [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Софіївка, Новомиколаївського району Запорізької області, посвідчується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Новомиколаївським РВ УМВС України в Запорізькій області 04.03.1999. Натомість у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.02.1997 прізвище дружини зазначено як: « [PERSON] », а чоловіка - « [PERSON] ». Таким чином, судом встановлено невідповідність написання прізвища позивача у паспорті та у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.02.1997. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , а відтак вирішення питання про розірвання шлюбу можливе лише після внесення виправлень до актового запису про реєстрацію шлюбу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

15 лютого 2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») уклало з [PERSON] договір № CSXRRX03850064, яким надало кредит в сумі 2556 грн. 42 коп. строком на 6 місяців зі сплатою 0,01% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Кредит належало погашати щомісячними платежами по 426 грн. 22 коп. в період з 15 по 20 число кожного місяця. В разі порушення зобов'язань щодо погашення кредиту розмір відсотків збільшувався до 6,05% на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що [PERSON] має 4354 грн. 43 коп. заборгованості за відсотками, у зв'язку з чим їй було нараховано 14034 грн. 79 коп. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 919 грн. 46 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з неї цих коштів. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено з оглянутих судом заяви позичальника № CSXRRX03850064 від 15 лютого 2007 року (яка разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і Тарифами складає з позивачем кредитно-заставний договір), [PERSON] було надано кредит строком на 6 місяців з 15 лютого по 15 серпня 2007 року зі сплатою 0,01% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Кредит належало погашати щомісячними платежами по 426 грн. 22 коп. в період з 15 по 20 число кожного місяця. У відповідності із заявою позичальника, в разі порушення зобов'язань щодо погашення кредиту розмір відсотків збільшувався до 6,05% на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Згідно з п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту при порушенні будь-якого зобов'язання, [PERSON] зобов'язалась сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу. Судовим наказом Смілянського міськрайонного суду від 18 вересня 2007 року по справі № 2-н-167/07р. з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 3018 грн. 46 коп. Згідно з розрахунком позивача, станом на 25 листопада 2014 року [PERSON] має 4354 грн. 43 коп. заборгованості за відсотками, у зв'язку з чим їй було нараховано 14034 грн. 79 коп. пені. У відповідності до п. 5.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню більш ніж на 30 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. В зв'язку з цим [PERSON] було нараховано 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 919 грн. 46 коп. штрафу (процентна складова). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

15 лютого 2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 жовтня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 35358,45 грн., заборгованність за кредитом 3997,87 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 26301,21 грн, заборгованність за пенею та комісією 2899,44 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1659,93 грн., всього загальна сума забогованості склала 35358,45 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 лютого 2011 року в розмірі 35358,45 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, згідно відмітки поштового повідомлення, відмовилася від отримання судової повістки. Згідно ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержувати судову повістку, вважається повідомленою про день розгляду справи, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 15 лютого 2011 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 жовтня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 35358,45 грн., заборгованність за кредитом 3997,87 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 26301,21 грн, заборгованність за пенею та комісією 2899,44 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1659,93 грн., всього загальна сума забогованості склала 35358,45 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

15 лютого 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 12838,52 грн., заборгованність за кредитом 1754,58 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 9996,39 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 587,55 грн., всього загальна сума заборгованості склала 12838,52 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 лютого 2012 року в розмірі 12838,52 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] згідно заяви просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 15 лютого 2012 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 12838,52 грн., заборгованність за кредитом 1754,58 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 9996,39 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 587,55 грн., всього загальна сума заборгованості склала 12838,52 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved