Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

17.07.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 02.09.2006 року, який був зареєстрований у відділі РАЦСу Мостиського районного управління юстиції Львівської області за актовим записом №57. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на початку подружнього життя у них було усе нормально, згодом почались в сім'ї скандали і конфлікти. Стверджує, що відповідач зневажає її як жінку, ображає її, зраджує у подружній вірності. Вказує, що їхній шлюб існує формально, так як на протязі двох років проживають окремо, втратили почуття любові та поваги одне до одного і у відповідача є інша сім'я в Росії. Приймала міри для збереження сім'ї, однак такі були марними, а тому просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем і після шлюбу має намір залишити прізвище «[PERSON]». Вимоги позовної заяви підтримано в судовому засіданні позивачкою. Відповідач був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, не повідомив про причини своєї неявки. Враховуючи наведене та беручи до уваги пояснення позивачки, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони з 02 вересня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано у відділ реєстрації актів цивільного стану Мостиського РУЮ Львівської області за актовим записом №57. Від у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Як слідує з матеріалів справи, відповідач [PERSON], [INFO], являється громадянином Російської Федерації, а позивачка - громадянкою України. У відповідності з вимогами ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбних стосунків протягом останніх двох років не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя в складі однієї сім'ї неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного із них, а тому приходить до висновку про розірвання шлюбу. Також є всі підстави іменувати позивачку після розірвання шлюбу прізвищем «[PERSON]» за її вимогою, яке вона обрала під час державної реєстрації шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved