Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

15.03.2017 року керівник Миргородської місцевої прокуратури [PERSON] звернувся до суду в інтересах фінансового управління Миргородської райдержадміністрації до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення. У позові вказував, що ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.02.2017 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України закрито у звязку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України. Відповідно згаданої ухвали суду, 01 січня 2017 року, близько 2 год. 30 хвилин, водій автомобіля Опель Вектра, номерний знак KR2S443, [PERSON], в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, з власної необережності, не впорався з керуванням та виїхав на ліве узбіччя дороги по напрямку свого руху, де допустив зіткнення з деревом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON], отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 23 від 24.01.2017 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоровя та не є небезпечними для життя в момент спричинення. Неповнолітня потерпіла [PERSON], отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 24 від 24.01.2017 відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили довгостроковий розлад здоровя та не є небезпечними для життя в момент спричинення. В результаті злочинних дій відповідача, потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Миргородської ЦРЛ, де на її лікування витрачено 5428 грн. 16 коп. Потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Миргородської ЦРЛ, де на її лікування витрачено 3392 грн. 60 коп. Прокурором виконано вимоги Закону України «Про прокуратуру», так як фінансове управління Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області звернулося до прокурора з проханням про звернення в його інтересах до суду з відповідним позовом, оскільки в них відсутні документи на підставі яких можливо звернутися з позовом до суду. Зважаючи на вищевикладене, прокурор просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області у відшкодування понесених лікувальним закладом витрат на загальну суму 8820,76 грн. В судовому засіданні представник позивача, прокурор Герасименко Ю.Ю., позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, з підстав викладених у позові, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не зявився, заяв та клопотань від нього не надходило (а.с. 14). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судову повістку про виклик до суду отримав, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило (а.с.15). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01 січня 2017 року, близько 2 год. 30 хвилин на автодорозі Миргород-Слобідка, з вини водія автомобіля Опель Вектра, номерний знак KR2S443, [PERSON] потерпіла [PERSON], отримала тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритого перелому 2, 7 шийних хребців, 3, 10, 11 грудних хребців I ступеню, закритого перелому 1, 2, 5, 6 ребер зліва, закритого перелому кісток носу та нижньої щелепи, закритого перелому 3 пястної кістки правої кисті зі зміщенням, зсаднення та набряку мяких тканин обличчя, які згідно висновку експерта № 23 від 24.01.2017 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як спричинили тривалий розлад здоровя та не є небезпечними для життя в момент спричинення. Неповнолітня потерпіла [PERSON], отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої ключиці, який згідно висновку експерта № 24 від 24.01.2017 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили довгостроковий розлад здоровя та не є небезпечними для життя в момент спричинення. Вказана обставина підтверджується ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 22.02.2017 року про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього по ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст.46 КК України (а.с.6,7). В звязку з отриманими внаслідок злочинних дій [PERSON] тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Миргородської ЦРЛ, з 01.01.2017 року по 17.01.2017 року де на її лікування витрачено 5428 грн. 16 коп. Потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Миргородської ЦРЛ з 01.01.2017 року по 11.01.2017 року, де на її лікування витрачено 3392 грн. 60 коп., що підтверджується довідками (а.с. 3,4). Частинами 1, 3 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом ст. 11 ч.2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Зважаючи на вище викладене, суму відшкодування витрат на лікування потерпілих [PERSON]П, [PERSON] від злочину, що зазначена прокурором в позові, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави в особі фінансового управління Миргородської райдержадміністрації, оскільки така сума нарахована у відповідності з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання». Відповідно ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 1600 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved