Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

16.11.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1000 грн. з дня пред'явлення позову та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2018 року, але не більше як до досягнення ним 23 років. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, від якого у сторін народився син [PERSON]. Батьком у свідоцтві про народження дитини вказаний саме відповідач. Позивач зазначає, що син навчається в Одеській національній академії харчових технологій. Так як син продовжує навчатися, то на підставі ст. 199 СК України, позивач змушена звертатися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. До сулового засідання з'явився син сторін - [PERSON], який підтримав позовні вимоги матері. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що згодний сплачувати аліменти на утримання сина лише у розмірі 600 грн., так як матеріальне становище не дозволяє йому виплачувати аліменти в більшому розмірі. При цьому пояснив, що на теперішній час не працює та отримує лише пенсію. Після наданих відповідачем пояснень щодо часткового визнання позовних вимог, позивач пояснила, що згодна на аліменти від відповідача у розмірі 600 грн. щомісячно. Вислухавши сторін, а також враховуючи думку повнолітнього сина сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 29.12.1995 року народився [PERSON], актовий запис № 87, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 065183, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморської районної Ради народних депутатів м. Одеси. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 7/. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 12971, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморського районного управління юстиції м. Одеси, 17.09.2002 року шлюб між сторонами розірвано, актовий запис № 348 /а.с. 10/. В подальшому 23.08.2008 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON], у зв'язку і чим змінила прізвище на «Літвіна» /а.с. 11/. Судом встановлено, що син сторін [PERSON] проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS], про що свідчать досліджені судом копії паспортів позивача та її сина, в яких наявна відповідна відмітка про реєстрацію за вказаною адресою. Вказана обставина підтверджується також довідкою /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 3425 від 22.10.2015 року /а.с. 4-5, 8-9/. Згідно довідки № 48/ф5 від 13.10.2015 року, [PERSON] є студентом ІІ курсу факультету Е, ТО та ТД денної форми навчання, держзамовлення Одеської національної академії харчових технологій. Термін навчання до 30.06.2018 року /а.с. 13/. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 199 ЦПК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до положень ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Окрім того, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той з батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі /якщо залежно від її обставин визнає необхідним/ повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], [INFO], являється студентом денної форми навчання, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом досліджено копію трудової книжки позивача [PERSON], з якої слідує, що позивач 03.08.2011 року була звільнена із Суворовського РВК м. Одеси за власним бажання на підставі ст. 38 КЗпП України /а.с. 6/. Крім того, судом досліджено копію трудової книжки відповідача [PERSON], з якої слідує, що відповідач 10.07.2012 року був звільнений з посади провідного інженера-електрика за власним бажання на підставі ст. 38 КЗпП України. Також досліджено довідку Головного управління ПФУ в Одеській області № 125 від 13.02.2014 року, з якої вбачається, що відповідач отримує пенсію у розмірі 1\~880,31 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу сину [PERSON], який продовжує навчання. Проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, та згоду позивача на аліменти у розмірі 600,00 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені, а саме суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та сина сторін. Враховуючи вимоги діючого законодавства по спірним правовідносинам, в ході судового розгляду справи позивачу неодноразово роз'янювалось щодо необгрунтованості вимог про стягнення аліментів на користь матері повнолітнього сина, однак позивач наполягала на стягненні аліментів саме на її користь. Суд вважає, що позивач отримує неналежну юридичну допомогу з даного питання, в зв'язку з чим, враховуючи встановлені судом обставини, думку всіх участників по справі, суд приходить до висновку про доцільність стягнення аліментів на користь повнолітнього сина сторін.

Outcome: partial