overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

16 березня 2013 року у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, [PERSON]. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивачка, [PERSON] вказує, що на даний час донька проживає з нею і повністю перебуває на її утриманні. Відповідач, [PERSON], фізично здоровий, працездатний, на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має. Заслухавши пояснення позивачки, яка підтримала позовні вимоги, відповідача, який визнав їх повністю та дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено повністю, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На основі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

16 березня 2014 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є батьком дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] від участі у вихованні та утриманні дітей самоухиляється, не турбується про здоров'я і розвиток дитини. Позивачка в ході судового засідання підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позов визнав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], працює, є батьком неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], які знаходяться фактично на утриманні позивачки [PERSON], яка мешкає за адресою [ADDRESS]. Відповідач від участі у вихованні та утриманні дітей ухиляється. Відповідно до ст. 182 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, платника аліментів, який не має постійного доходу, а також думку сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? від всіх видів його заробітку, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] в інтересах недієздатної [PERSON] звернулася в суд з позовом до Шацької селищної ради Шацького району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом і за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 1960 року батько [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. За життя [PERSON] заповіт не склав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] була дружина [PERSON] та дочка [PERSON], які в установленому законом порядку прийняли спадщину, так як фактично вступили в управління і володіння спадковим майном, їх частки у вказаному майні були рівними, по 1/2. Інших спадкоємців першої черги, які б прийняли спадщину, немає. Однак, [INFO] року [PERSON], не оформивши своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON], померла. За життя [PERSON] склала заповіт від 26.11.1990 року, що посвідчений заступником голови Шацької селищної ради Любомльського району Волинської області №99, яким заповіла все своє майно [PERSON]. Заповіт не змінено і не відмінено. Позивач як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємців обов'язкової частки немає. Таким чином позивач успадкувала увесь житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]: 1/2 частку за законом після смерті батька [PERSON], 1/2 частку за заповітом після смерті матері [PERSON]. У зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів про право власності спадкодавців на вказане нерухоме майно, позивачу відмовлено в нотаріальному оформленні її спадкових прав. Тому [PERSON] просить суд визнати право власності [PERSON] на це нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом і за законом. [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Відповідач Шацька селищна рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що Шацька селищна рада Шацького району Волинської області позовні вимоги визнає повністю. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги є обгрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статті 524, ч. 2 ст. 529, статей 535, 548, 549, 560 ЦК УРСР в ред. 1963 року, статей 328, 392, 1217, 1220, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 24 вересня 2005 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1327. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 24 вересня 2005 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 24 вересня 2005 року . Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 09 листопада 2010 року Пульмівською сільською радою Шацького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача і відповідача, актовий запис №7. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини не змінено. Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09.11.2010 року. Спільних дітей у них немає. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що між ними не досягнуто взаєморозуміння, в них різні характери. Протягом останнього року відносини між ними погіршилися, так як відповідач не підтримує моральну атмосферу в сім'ї, не піклується про створення нормальних сімейних відносин, що в сукупності призвело до розладу шлюбних відносин, які фактично припинено. Протягом місяця відповідач проживає окремо. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить його інтересам, примиритися з відповідачем не бажає, і просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, особисто подав у канцелярію суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності і позовні вимоги задовольнити повністю. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, особисто подала у канцелярію суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 09 листопада 2010 року Пульмівською сільською радою Шацького району Волинської області було зареєстровано шлюб громадян України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №7. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини не змінено. Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09.11.2010 року (а.с. 4). В даному шлюбі подружжя дітей немає. Враховуючи те, що сторони певний час подружні відносини не підтримують і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, збереження сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що шлюб за вимогою позивача слід розірвати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір згідно з чеком №16032015091337 від 16.03.2015 року (а.с.1). На підставі статей 24, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою, в якій зазначив, що 30 червня 2012 року між ним та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб, актовий запис №76. У даному шлюбі дітей не мають. Зазначив, що збереження шлюбу неможливе через різні характери та погляди на життя. Вказав, що протягом останніх дев'яти місяців проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, підтримувати їх не прагнуть. Просить шлюб, зареєстрований між ним і [PERSON], розірвати. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у поданій письмовій заяві просив справу розглядати у його відсутності, наполягав на підтриманні позовних вимог. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про відкладення провадження у справі не клопотала, заперечень проти позову не подала. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження, що між [PERSON] та [PERSON] 30 червня 2012 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №76. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судовому засіданні позивач - [PERSON] позовні вимоги підтримав, і суду пояснив, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 18 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропілля Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 104. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Постійні непорозуміння в сім'ї. З січня 2015 року зупинили сумісне мешкання, на даний час мешкають окремо. Майнового спору не має. Спору щодо виховання та утримання дитини з його боку не має. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Згодна, що їх сім'я розпалася, примирення неможливе, тому вважає, що необхідно їх шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 18 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 104. Спір про розподіл майна відсутній. Спору щодо утримання та виховання дитини відсутній. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], вказуючи на те, що з 06 червня 2009 року перебуває з останньою у зареєстрованому шлюбі, однак спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння та втрату почуття поваги один до одного, а від так їх сім?я не може бути збережена. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність / а. с. 7 /. У судове засідання не з'явилася й відповідач [PERSON], яка надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність, примирення з позивачем виключає / а. с. 10 /. Перевіривши фактичні обставини справи в межах, наданих письмових доказів, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, сторони 06 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції Полтавської області зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів цього ж числа зроблено відповідний актовий запис за № 14 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] / а. с. 4 / Відповідно до вимог ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбних стосунків не підтримують через виниклі між ними непорозуміння та втрату почуття поваги один до одного, спільне господарство не ведуть та категорично наполягають на розірванні шлюбу, у зв'язку з чим їх подальше життя в складі однієї сім?ї є неможливим, так як це суперечило б інтересам кожного із них, а також інтересам їх малолітнього сина, суд з урахуванням того, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, вважає за необхідне розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись в позовній заяві на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2010 року. Від даного шлюбу має дочку [PERSON], [INFO], яку відповідач в добровільному порядку не утримує. Позивач в позовній заяві просить задовольнити її вимоги, та стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дитини. Позивач, відповідач в судове засіданні не з'явились, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали цивільної та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись в позовній заяві на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2012 року. Від даного шлюбу має сина [PERSON], [INFO], якого відповідач в добровільному порядку не утримує, також не надає матеріальної допомоги на її утримання, бо вона не працює, знаходиться в відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку. Позивач в позовній заяві просить задовольнити її вимоги, та стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дитини. Також просить стягнути аліменти в розмірі 1/12 частини доходу відповідача на її користь та утримання до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 26 червня 2015 року. Позивач, відповідач в судове засіданні не з'явились, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали цивільної та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який на даний час знаходиться лише на її утриманні через відсутність матеріальної допомоги з його боку. У зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Тому, зважаючи на надану позивачем заяву про підтримання позовних вимог та можливості розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що сторони з 06 лютого 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбу, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач разом із сином зареєстрована та проживає у с.Берестівка Липоводолинського району Сумської області. Відповідач зареєстрований у с.Берестівка Липоводолинського району Сумської області. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітній син потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу положень ст.180 СК України, яка покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, відповідач, як його батько, може і зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1032 грн. Враховуючи, як того вимагають положення ч.1 ст.182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (зокрема відсутність відомостей про наявність у нього сталого регулярного доходу, інших утриманців), та

Outcome: approved