Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

17.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що з 15.11.2003 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народилася донька [PERSON], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає та в добровільному порядку матеріальну допомогу на дитину не надає, тому, позивач у судовому порядку просила стягнути з відповідача на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] в місті Вознесенськ Миколаївської області народилася [PERSON]. Батьками даної неповнолітньої дитини є сторони: [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області. Згідно довідки від 14.02.2014 року, виданої головою ОСББ «Комфорт-1», неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Виходячи з вищевказаних положень та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому отримання аліментів на дитину, не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від згаданих обставин. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, фактичні дані (докази), які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, показань свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи наведене, надані сторонами докази, оцінюючи їх, виходячи з принципу належності та допустимості, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення з даним позовом до суду. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, тому, частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/4 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 17.01.2014 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України, згідно з якою аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved