Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

15.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чернігівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих про стягнення заборгованості по заробітній платі та середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтовуючи позовні вимоги тим,що він працював на підприємстві відповідача та був звільнений із роботи за п. 1 ст.. 36 КЗпП України, однак остаточного розрахунку при звільненні з ним не провели. Позивач в судовому засіданні збільшив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість по заробітній платі 7780,89 грн та середньомісячну заробітну плату за період з дня звільнення по травень 2014 року включно. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, - в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, повідомила, що буде виплачена в найближчий час,однак наголошувала на тому, що відповідач знаходиться в скрутному фінансовому становищі, а також представник відповідача зазначила, що дана заборгованість утворилась через навмисні дії головного бухгалтера підприємства [PERSON] - матері позивача. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працював на підприємстві відповідача охоронцем та 15.08.2013 року він припинив трудові відносини з Чернігівським УВП УТОС за згодою сторін, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні з позивачем розрахунку не було проведено. Відповідно до довідки № 03 від 16 січня 2014 року, заборгованість по заробітній платі позивача становить 7780 грн. 89 коп. (а.с. 3). Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата працівнику виплачується регулярно. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум проводяться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 62 грн. 20 коп., що підтверджується довідкою позивача (а.с. 4). Відповідач прострочив виплату позивачеві належної йому заробітної плати з 16.08.2013 року по 31.05.2014 року, отже розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні становить 12502 грн. 20 коп, що підтверджується довідками відповідача (а.с. 21, 33). Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.. 117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Враховуючи вищевикладене, а також те, що між сторонами відсутній спір стосовно розміру заборгованості по заробітній платі позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved