Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

16.01.2018 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку». В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] Від подружніх відносин з відповідачем [PERSON] має спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Враховуючи те, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки, просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на своє утримання, в розмірі 2000 грн. до досягнення малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], віку трьох років. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі, зазначив, що вона із чоловіком за спільним рішенням народили дитину, яка є бажаною як для неї так і для відповідача. З вересня 2017 року чоловік став проживати окремо від неї та сина, будучи обізнаним, що власного житла для сина та неї не має, що вона не має доходів та потребує його матеріальної допомоги. У жовтні 2017 року на сімейній нараді, чоловік підтвердив своє рішення, що вона як мати залишається із дитиною, а він продовжує працювати, але і після цього на її утримання не надавав допомоги. Його заробіток більш ніж прожитковий мінімум, та є достатнім для забезпечення її як дружину, сина та себе мінімумом. Відзив відповідача на її позов не є обґрунтованим, так як розрахований з надмірними витратами відповідача на власні потреби, які здійснені ним не в інтересах сім'ї, та не на потреби сім'ї, що є порушенням її прав як дружини. Вважає що зняття орендованого житла, вартістю 4000 гривень є надмірним, так як у разі потреби, враховуючи доходи та витрати міг би зняти окрему кімнату, або гуртожиток, або ще щось, а не за рахунок дитини та неї, винаймати дуже дороге житло. Такі витрати які відповідач прохає врахувати, не узгоджуються із розумністю, та не є необхідною витратою, так як у відповідача є місце проживання у м. Кам'янське. Крім того, вона не проти того,що б у відпустці по догляду за сином знаходився саме відповідач, а вона продовжила працювати, та нести витрати на його утримання, але відповідач з цим не погоджується. Тому просить не приймати відзив відповідача на позов, як не обгрунтований. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що його місячних доход становить більш 9000 грн., із яких 4000 грн. він витрачає на оренду житла, також несе витрати на погашення кредиту, який він взяв у січні 2018 року та біля 2000 гривень на місяць, в залежності від наявної можливості, перераховує на картку позивачки на утримання сина. Він не заперечує той факт що дружина не має власної квартири, не має власних доходів, власних збережень, та потребує його допомоги, але в неї є батьки, до який у разі потреби вона може звернутися, якщо бажає допомоги. Він не оспорює, що за їх рішенням, із дитиною після народження, залишилася позивачка, а він продовжив працювати. Він не погоджується взяти відпустку по догляду за дитиною, так як з дитиною знаходиться мати. Зі свого боку він працює у м. Дніпро, і йому незручно їздити на роботу із міста Кам'янське, тому він зняв придатну для власних потреб квартиру саме у м. Дніпро. Інших аліментних зобов'язань не має. Вислухав сторони, вивчив матеріали позовної заяви, дослідив докази, надані сторонами, суд приходить до наступного: Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 24.06.2017 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим Дніпровським районним у м. Кам'янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 239 (а. с. 2). Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1193 (а. с. 3), дитина проживає разом з позивачем. В даний час позивач [PERSON] ніде не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою № 309 ВКЗ/41/19/2017 від 05.12.2017 року, виданої Департаментом патрульної поліції УПП в місті Дніпрі (а. с. 6). Ч. 2 ст. 75 СК України передбачено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Середньомісячний заробіток відповідача [PERSON] складає близько 9000 грн., відповідно до відповіді на запит від 26.02.2018 року про суми виплачених доходів (а. с. 37). За оренду квартири у м. Дніпро відповідач сплачує 4000 грн. на місяць, що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 03.10.2017 року, укладеним між [PERSON] як орендодавцем та відповідачем як орендарем (а. с. 38), але обґрунтованості пріоритетного витрачання даної суми на власні потреби порівняно з потребами на забезпечення прожиткового мінімуму дружини та сина, з боку відповідача не доведено. Крім того, судом враховуюється, що відповідач має місце проживання у м. Камянське Дніпропетровської області, що не виключає можливість його проживання за місцем реєстрації. Відповідно до судового наказу № 208/204/18 від 02.02.2018 року, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 40), що, з урахуванням розміру заробітку відповідача становить 2183,03 грн. Судом також враховуються витрати на сплату кредиту, який отримано відповідачем за кредитними зобов'язання перед ТОВ «Авіс-Інвестментс» на загальну суму 45000 гривень 22.01.2018 року, та те що зазначені витрати не узгоджені із позивачкою та отриманий кредит без мети забезпечення потреби родини, а для забезпечення власних потреб відповідачем, що підтверджено в ході судового розгляду договором про споживчий кредит № 02-18/ФЛ-Д,(а. с. 41), та показами сторін. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 1700 грн. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а для того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Так, витрати відповідача у розмірі 4000 грн. на оренду квартири у м. Дніпро, при, як їм було зазначено у судовому засіданні, наявності квартири у м. Кам'янське, так само, як і витрати пов'язані із взяттям на себе кредитних зобов'язань у вигляді споживчого кредиту після народження дитини та припинення подружніх відносин, не є життєво необхідними та не виправдані дійсними потребами. При вирішенні питання щодо встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю, відповідач з сім'єю не проживає, є працездатним, фізично здоровим, утриманців не має, інших аліментних зобов'язань має постійне місце роботи та регулярний дохід, що характеризує його майновий стан, а також вказує на можливість надання матеріальної допомоги. Окрім зазначеного, судом врахований прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 1700 грн., що складає приблизно 1/5 частину від заробітку відповідача та є об'єктивним розміром допомоги, необхідної непрацездатному відповідачу для задоволення мінімальних потреб. Таким чином, оцінивши докази надані сторонами на обґрунтування своїх позиції, вислухав сторони, дослідив підстави та доведеність позицій сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на її користь аліментів в розмірі 1700 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], віку трьох років, виходячи із розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Згідно до вимог ст. 139, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial