Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

16.06.2020 позивач [PERSON] через свого представника адвоката Мироненка\~С.\~С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом виселення відповідача, який проживає у квартирі, яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстраційного обліку, а також стягнути судові витрати у розмірі 5\~840,\~80\~грн, в тому числі 840,80\~грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у орієнтованому розмірі 5\~000,\~00\~грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить вищевказана квартира. У червні 2019 року позивач дала дозвіл на реєстрацію відповідача у вказаній квартирі. Але з часом, їх дружні відносини погіршились, відповідач почав перешкоджати позивачу у користуванні її житлом, чинити незручності для сусідів. Самостійно звільняти житлове приміщення відповідач відмовляється, тому позивач змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. 23.06.2020 ухвалою Червонозаводського районного суду м.\~Харкова відкрито загальне позовне провадження у справі. 25.11.2020 ухвалою Червонозаводського районного суду м.\~Харкова закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. 26.01.2021 від представника позивача адвоката Мироненка\~С.\~С. до суду надійшли письмові пояснення до позовної заяви. 18.03.2021 від представника позивача адвоката Мироненка\~С.\~С. до суду надійшло клопотання про долучення доказів та заява, у якій представник позивача просив розглянути справу у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримав, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення по справі. Належним чином повідомлений відповідач, у судове засідання вкотре не з`явився, відзиву на позовну заяву, будь?яких клопотань чи заяв до суду не надав, що у відповідності до ст.\~223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутність. Зважаючи на вищевказане, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 36686783 від 23.04.2015, виданого Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №\~36686968 від 23.04.2015, позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (т.\~1, а.с.\~10?11). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №\~80dd3476?7f56?41f7?a81b?343a7bf0a779 від 09.06.2020 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Останній з 10.06.2019 (т.\~1, а.с.\~12). Відповідно до копії паспорту позивача, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т.\~1, а.с.\~8). Повідомленням?довідкою Департаменту реєстрації Харківської міської ради №\~11?000178?2021 від 28.01.2021 позивачу [PERSON] відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання [PERSON] у зв`язку з відсутністю необхідних документів. Згідно наявних в матеріалах справи квитанції ро оплату комунальних послуг, витрати по утриманню кв.\~ [ADDRESS] , у період 2019?2021\~рр. несе позивач по справі - [PERSON] . У даному випадку спір виник між власником житлового приміщення та користувачем з приводу користування вказаним житловим приміщенням після припинення обставин, що були підставою для надання останньому права такого користування. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.\~1 ст.\~316 ЦК України). Власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст.\~317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.\~1 ст.\~319 ЦК України). Відповідно до ч.\~1 ст.\~383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У розумінні ст.\~4 ЖК Української РСР спірна квартира відноситься до приватного житлового фонду. Згідно ст.\~150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Позов про виселення є речово-правовою вимогою. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~395\~ЦК України\~речовими правами\~на чуже\~майно є: 1)\~право володіння; 2)\~право користування\~(сервітут); 3)\~право користування\~земельною ділянкою\~для сільськогосподарських\~потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (ч.\~1 ст.\~401 ЦК України). Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч.\~1 ст.\~402 ЦК України). Одна з особливостей найму житла полягає, зокрема, у тому, що наймач має право тимчасового володіння (detentio) ним. Право володіння (possessio) житлом залишається в його власника, який не втрачає це право навіть тоді, коли інша особа використовує таке майно. Згідно ч.\~1\~ст.\~406\~ЦК України\~сервітут припиняється\~у разі: 1)\~поєднання\~в одній\~особі особи,\~в інтересах\~якої встановлений\~сервітут,\~і власника\~майна,\~обтяженого сервітутом; 2)\~відмови\~від нього\~особи,\~в інтересах\~якої встановлений\~сервітут; 3)\~спливу\~строку,\~на який\~було встановлено\~сервітут; 4)\~припинення\~обставини,\~яка була\~підставою для\~встановлення сервітуту; 5)\~невикористання\~сервітуту протягом\~трьох років\~підряд; 6)\~смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився в квартиру і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Як вже було встановлено, позивач є власником спірної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідач з моменту реєстрації в домоволодінні, за згодою позивача, набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Наявність між сторонами родинних відносин або відносин спільного ведення господарства чи проживання однією сім`єю судом не встановлено. Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів місце проживання позивачки та відповідача зареєстровано за різними адресами. Тому право користування квартирою позивачки у відповідача виникло на підставі сервітуту. Таким чином, до правовідносин у даній справі спеціальні норми, що регулюють право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом застосуванню не підлягають. Якщо відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.\~2 ст.\~406 ЦК України. Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15.05.2017 по справі №\~734/387/15-ц, Верховним Судом у постановах від 16.01.2019 по справі №\~243/7004/17-ц, від 10.04.2019 по справі №\~608/1467/17, від 08.05.2019 по справі №\~454/477/17, від 19.08.2019 по справі №\~369/9681/17, від 16.10.2019 по справі №\~243/9627/16-ц, від 23.10.2019 по справі №\~766/12748/16-ц, від 15.01.2020 по справі №686/11782/17, від 21.02.2020 по справі №\~210/3435/17. Враховуючи характер спірних правовідносин та положення ч.\~2 ст.\~406 ЦК України, згідно якими сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, встановивши, що відповідач користувався спірною квартирою із згоди позивачки під час дії сервітуту, на час розгляду справи обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинились, суд вважає, що право користування відповідачем чужою квартирою також припинилось і він має її звільнити. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині виселення відповідача зі спірного житлового приміщення. Відповідно до ч.\~1 ст.\~7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, щодо позовної вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку в спірній квартирі, суд вважає, то така вимога є передчасною, оскільки до звернення позивача з позовом до суду та прийняття судового рішення у вказаній справі правових підстав для зняття відповідача з реєстрації не було, а тому відсутні правові підстави для задоволення вказаної позовної вимоги. Також суд вказує, що рішення суду по справі про задоволення позову про виселення після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial