Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

15.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.07.1993 року в Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених м.Києва, актовий запис № 1807. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 16.07.1993 року в Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених м.Києва вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу позивачка і відповідач малолітніх дітей не мають. Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. З лютого 2018 року вона з відповідачем припинила вести спільне господарство та проживає окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім з відповідачем інтересам, просить суд позовні вимоги задовольнити, тобто розірвати шлюб, зареєстрований 16.07.1993 року в Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених м.Києва, актовий запис № 1807. Ухвалою від 23.04.2018 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також провести підготовче судове засідання за її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній проти позовних вимог не заперечив та просив суд провести підготовче судове засідання за його відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.07.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що з лютого 2018 року сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо та подружні відносини не підтримують. Крім того, спір про місце проживання дитини та про поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved