Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

15 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2013 року та під час шлюбу у 2014 році сумісно придбали автомобіль марки «Opel Astra» реєстраційний номер [NUMBER] зеленого кольору 2003 року випуску і власником цього транспортного засобу у свідоцтві про реєстрацію записаний відповідач [PERSON] Зазначила, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо і тому [PERSON] звернулась до суду із позовом про поділ спільного майна - автомобілю та просила суд визнати за нею право власності на ? частку транспортного засобу а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та витрат на проведення експертизи. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник за довіреністю -[PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі . Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2013 року і шлюб зареєстровано Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 464) що підтверджується свідоцтвом про шлюб І- КИ № 256476 від 14.09.2013 року . Згідно довідки - рахунку ВІА 689363 від 22.10.2014 року сторонами був придбаний легковий автомобіль марки «Opel Astra» реєстраційний номер [NUMBER] 2003 року випуску, типу Седан - В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], який було зареєстровано 23.10.2014 року на ім'я відповідача по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] що міститься в матеріалах справи . Згідно статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню оскільки спірне рухоме майно - легковий автомобіль марки «Opel Astra » реєстраційний номер [NUMBER] 2003 року випуску , типу Седан - В , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] був придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, тобто 22.10.2014 року і тому суд визнає його об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою суду від 17 березня 2016 року було задоволено заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «Opel Astra » реєстраційний номер [NUMBER] 2003 року випуску. Відповідно до статті 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки відповідач визнав заявлені [PERSON] позовні вимоги які задоволені у повному обсязі вважає, що потреба в забезпеченні позову відпала і тому під час ухвалення рішення суд одночасно вирішує питання про скасування забезпечення позову згідно ухвали суду від 17 березня 2016 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, в матеріалах справи у якості доказів щодо понесення позивачкою [PERSON] судових витрати міститься оригінал квитанції № 005759 від 29.02.2016 року на суму 750 грн. які були сплачені нею за визначення ринкової вартості автомобіля а також оригінал квитанції про сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 701 грн. 00 коп. Суд вважає ці докази достатніми і тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати.

Outcome: approved