Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

16.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, де просить: - визнати за ним право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування, після [PERSON], померлого 02.09.2005 року; - визнати за ним, [PERSON], [INFO] право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після [PERSON], померлої 22.08.2014 року. Позов мотивує тим, що 02.09.2005 року помер його батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної йому частки квартири. Враховуючи положення ЦКУ, ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та відсутність будь-яких домовленостей між співвласниками щодо розміру часток, частки співвласників є рівними та становлять по 1/3 частки у кожного. Він та його мати [PERSON], є спадкоємцями першої черги за законом та таким, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовлялася від неї протягом визначеного законом строку. Інших спадкоємців немає. Тому після смерті батька вони з матірю прийняли спадщину по 1/6 частці квартири кожен, однак за отриманням свідоцтв про право на спадщину не зверталися та не отримували їх. 22.08.2014 року померла його мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина, яка сумарно з урахуванням частки квартири, прийнятої у спадщину після смерті її чоловіка та його батька [PERSON] та частки, належної їй згідно свідоцтва про право власності становить 1/2 частку вищевказаної квартири. Він звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтв про право на спадщину, однак постановами державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 від 30.06.2015 року за № 1231/02-31 та за № 1232/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно після померлих батьків у звязку з тим, що їх право не було зареєстровано у встановленому законом порядку, про що свідчить архівна довідка № 278, видана Олександрійським КП «ОМБТІ від 17.03.2015 року. Посилаючись на ст., ст. 1218, 1216, 1270 ЦК України просить позовні вимоги задовольнити. На розгляд справи сторони не явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач та його представник зазначили, що позовні вимоги підтримують, а представник відповідача вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд ухвалив, провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та матеріали спадкових справ, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на той час - наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Згідно ч. 3, 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в ред. 1992 р.) передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, з доплатою, безоплатно чи з компенсацією, оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Так, за ст..345 ЦК України передбачено, що у фізичної особи може виникнути право власності у випадку приватизації державного майна та майна, яке знаходиться в комунальній власності Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Олександрійської міської ради народних депутатів 21.07.1993 року квартира №9, яка знаходиться за адресою: м. Олександрія вул. Червоного Козацтва, 43 дійсно належить на праві приватної спільної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідоцтво видано згідно розпорядження виконкому Олександрійської міської ради від 30.06.1993 року, а також зазначено, що зареєстроване відділом по приватизації житла та записано у реєстрову книгу за № 3079 (а.с.13). Державну реєстрацію в органах БТІ вони не провели. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ЦК УРСР (в ред.1963р.) та Закон України «Про власність» (в ред.1993 р.), що діяли на час приватизації квартири, не повязували момент виникнення права власності з реєстрацією цього права в органах БТІ чи інших реєструючи органах. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Так, в ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону вказано, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та обтяжень Отже, право на спірну квартиру до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» як на нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час її приватизації, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на неї в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. 02.09.2005 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина на його 1/3 частку у спірній квартирі. Згідно ч.,ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Позивач та його мати, [PERSON], є спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовлялися від неї протягом визначеного законом строку (а.с.17). Інших спадкоємців немає. Тому після смерті батька вони з матірю прийняли спадщину по 1/6 частці квартири кожен, однак за отриманням свідоцтв про право на спадщину не зверталися та не отримували їх. 22.08.2014 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина, яка сумарно з урахуванням частки квартири, прийнятої після смерті її чоловіка [PERSON] становить, ? частку квартири. Згідно ст. 1261 ЦК України, позивач є єдиним спадкоємцем за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті матері та батька. Позивач 12.01.2015 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 34 на звороті). 30.06.2015 року нотаріус винесла постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, посилаючись на те, що право власності на майно після померлих батьків не зареєстровано у встановленому законом порядку та йому було запропоновано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме на квартиру № 9, що знаходиться в будинку № 43 по вулиці Червоного Козацтва в м. Олександрії (а.с.20,21). Таким чином, лише відсутність факту державної реєстрації майна в Олександрійському МБТІ і відповідного витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме на спірну квартиру, перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Відповідно до ч.1ст.1216 ЦК України \~спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до\~\~складу\~\~спадщини\~\~входять\~\~усі права та обов'язки,\~\~що належали\~\~спадкодавцеві\~\~на\~\~момент\~\~відкриття\~\~спадщини\~\~і\~\~не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки нотаріусом відмовлено в оформленні права на спадщину (видачі, свідоцтва про право на спадщину), тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав відповідно до ст.16 ЦК та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7. Суд вважає, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] мали всі права та обовязки на спадкове майно, а саме на 1/3 частки в квартирі № 9, що знаходиться в будинку № 43 по вулиці Червоного Козацтва в м. Олександрії, тому це право не припинилось після їх смерті та входить до спадкової маси. Факт відсутності реєстрації права власності на майно у органах БТІ є підставою для відмови у здійсненні нотаріальної дії, а не для відмови у задоволені позову про визнання права власності на частки в спірній квартирі в порядку спадкування за законом Оскільки позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, то суд, вбачає підстави для задоволення позовних вимог та визнає за позивачем право власності на відповідні частки в вищевказаній квартирі в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved