Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

16 червня 2015 року позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зазначивши, що 12 грудня 2014 року о 06 год. 30 хв. він припаркував свій автомобіль «Мазда 3», державний реєстраційний номер [NUMBER] на парковому майданчику, розташованому по провулку Капітальному в м. Жовті Води. В той же час відповідач [PERSON] керуючи належним йому автомобілем «ВАЗ-21073», державний реєстраційний номер [NUMBER] заїхав на цей же парковачний майданчик, де також припаркував свій транспортний засіб. При цьому, він не прийнявши заходів щодо недопущення можливості самовільного руху автомобіля, внаслідок чого останній зрушив з місця та здійснив зіткнення з автомобілем позивача. В результаті зіткнення транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження у вигляді деформації переднього правого крила, передньої правої дверці, заднього правого крила та задньої правої дверці. В постанові судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року зазначено, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п.15.12. правил дорожнього руху України і був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Його автомобіль застрахований згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №76838Га/14 дп від 21.03.2014 року в АТ СК «АХА Страхування. Позивач, [PERSON], повідомив АТ СК «АХА Страхування про настання страхового випадку, надавши заяву на виплату страхового відшкодування, в наслідок чого був складений страховий акт №1.003.14.00859/VESKO 2571 від 03.02.2015 року з доданим до нього розрахунком страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту склала 6\~363,41 грн., але до виплати було призначено 5\~547,41 грн. за мінусом франшизи у розмірі 816 грн., яка повинна бути сплачена винуватцем ДТП. Також, позивач був вимушений їздити до м. Дніпропетровська за місцем ремонту автомобіля та транспортувати транспортний засіб після ремонту до м. Жовті води на що витратив 828,30 грн. При цьому зауважив, що до м. Дніпропетровська їздив разом із дружиною [PERSON], оскільки пошкоджений автомобіль належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя і крім того, дружина має право управління цим транспортним засобом. Таким чином, сума спричиненої позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди становить 1 644,30 грн. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., посилаючись на спричинені моральні страждання та переживання, був порушений звичайний стан його життя та його сім`ї в звязку з відсутністю автомобіля протягом ремонту. Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодування спричинені ним збитки, що змусило позивача звернутися до суду. Просить стягнути з останнього на його користь матеріальну шкоду у розмірі 1644,30 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., та понесені судові витрати у розмірі 487,20 грн. В судовому засіданні 11 грудня 2015 року позивач, усвідомлюючи правові наслідки, передбачені ч. 3 ст. 206 ЦПК України, які наступають у зв`язку із відмовою від частини заявлених позовних вимог, відмовився від їх частини, а саме: в частині стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди в розмірі 124,07 грн., оскільки позивачем ТОВ [PERSON] було перераховано недостающю суму в розмірі 798,73 грн., а не 816 грн., а також ним помилково було долучено до матеріалів справи квітки на проїзд до м. Дніпропетровська на суму 106,80 грн. (за проїзд до м. Дніпропетровська його дружини). Ухвалою Жовтоводського міського суду від 11 грудня 2015 року зазначена відмова була прийнята судом і провадження по справі у цій частині закрите. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи їм повідомлялось у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви від них, де [PERSON], [PERSON] просять справу розглядати за їх відсутності. У минулому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просить його задовольнити з урахуванням його уточнень на підставах викладених у позовній заяві та на підставі наявних в матеріалах справи доказах також просив стягнути на його користь 1000,00 грн. за послуги адвоката. Відповідач [PERSON], заявив, що позов визнається частково лише в частині оплати франшизи у розмірі 500 грн. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вислухавши сторони, повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля «Мазда 3», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2010 року випуску /а.с.20/. 12 грудня 2014 року о 06 год. 30 хв. Позивач, [PERSON], припаркував свій автомобіль «Мазда 3», державний реєстраційний номер [NUMBER] на парковому майданчику, розташованому по провулку Капітальному в м. Жовті Води. В той же час Відповідач, [PERSON], керуючи належним йому автомобілем «ВАЗ-21073», державний реєстраційний номер [NUMBER] заїхав на цей же парковачний майданчик, де також припаркував свій транспортний засіб. При цьому, він не прийнявши заходів щодо недопущення можливості самовільного руху автомобіля, внаслідок чого останній зрушив з місця та здійснив зіткнення з автомобілем позивача. В результаті зіткнення транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження у вигляді деформації переднього правого крила, передньої правої дверці, заднього правого крила та задньої правої дверці. Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. /а.с.23/ Автомобіль позивача застрахований згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №76838Га/14 дп від 21.03.2014 року в АТ СК «АХА Страхування. Позивач, [PERSON], повідомив АТ СК «АХА Страхування про настання страхового випадку, надавши заяву на виплату страхового відшкодування, в наслідок чого був складений страховий акт №1.003.14.00859/VESKO 2571 від 03.02.2015 року з доданим до нього розрахунком страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту склала 6\~363,41 грн., але до виплати було призначено 5\~547,41 грн. за мінусом франшизи у розмірі 816 грн., яка була перерахована АТ СК «АХА Страхування - ТОВ [PERSON], який здійснював ремонт автомобіля позивача./а.с.10/ Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки страхове відшкодування по своїй природі має свої особливості і відрізняються від загальних правил відшкодування шкоди, суд вважає необхідним звернути увагу на наступні обставини. Згідно ст.12 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування зменшується на суму франшизи. Відповідно п.16 Постанови Пленуму ВСС України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, сума франшизи підлягає відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода. Розмір безумовної франшизи згідно п.10.2 договору страхування №76838Га/14дп від 21.03.2014 року становить 816,00 грн. Згідно платіжного доручення №@2PL742984 наданого позивачем, останнім доплачено ТОВ [PERSON] за ремонт його автомобіля 798,73 грн., а не 816,00 грн. Дана обставина визнана стороною відповідача, а тому сума франшизи підлягає стягненню на користь [PERSON] з [PERSON] у розмірі 798,73 грн. Суд також вважає, що з відповідача слід стягнути витрати (додаткові витрати позивача), понесені позивачем на проїзд до м. Дніпропетровська за місцем ремонту автомобіля на що останній витратив 106,80 грн. /а.с.21/ Разом з цим суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] матеріальних збитків в сумі 614,70 грн. (чек № 5439 від 12.02.2015 року) на пальне для проїзду в м. Жовті Води з м. Дніпропетровська, оскільки з наданих доказів не можливо встановити який автомобіль був заправлений, на яку відстань та з якою метою витрачалися кошти на пальне, на що також зауважував в судовому засіданні відповідач, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди завданої позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 905,53 грн., який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В іншій частині суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються поясненнями відповідача, матеріалами справи в їх сукупності. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд виходить із наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. За п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, моральних та психічних переживаннях, повязаних з пошкодженням майна, оскільки перший тривалий час не мав можливості користуватися належним йому автомобілем, що завдавало йому незручності у по\- всякденному житті, необхідність вишукування додаткового часу і додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі 500 грн. які і необхідно стягнути з відповідача [PERSON] Суд також вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., що підтверджується документально./а.с.54/ Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial