Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

15 червня 2015 року Прокуратура Золочівського району Харківської області в інтересах держави в особі Управління державної казначейської служби України у Золочівському районі Харківської області звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просила стягнути зі [PERSON] збитки завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 5575 гривень 52 копійки на користь держави в особі управління Державної казначейської служби України у Золочівському районі Харківської області (одержувач УДКСУ у Золочівському районі, код 37315881, рахунок 31115115700244, банк одержувача ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, код надходження 24060300). В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що вироком Золочівського районного суду Харківської області від 07 травня 2015 року, що набрав законної сили [PERSON] визнаний винним та засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу 510 гривень, за скоєння злочину за таких обставин, так діючи з умислом на заволодіння грошовими коштами у вигляді отримання одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності, [PERSON], шляхом обману посадових осіб Золочівського районного центру зайнятості, не маючи дійсного наміру на зайняття підприємницькою діяльністю, подав до Золочівського районного центру зайнятості заяву про те, що він бажає займатися підприємницькою діяльністю. Пройшовши необхідні етапи, отримав грошові кошти 5575 гривень 52 копійки, проте підприємницьку діяльність, на розвиток якої були надані вказані кошти, так і не розпочав, припинивши державну реєстрацію ФОП, чим завдав шкоди інтересам держави на вказану суму. В судове засідання прокурор не зявився, надав заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених у позові мотивів, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник Управління державної казначейської служби України у Золочівському районі Харківської області в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник Золочівського районного центу зайнятості в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] у судове засідання 15.02.2017 року також не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності, одночасно просив здійснити розстрочку виплати заборгованості на 24 місяці через наявність утриманців. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. З листа Золочівського районного центру зайнятості від 10 червня 2015 року №872 вбачається, що [PERSON] була нарахована та ним отримана сума в якості допомоги по безробіттю у 2014 році в розмірі 5575,52 грн. Вироком Золочівського районного суду Харківської області від 07 травня 2014 року, що набрав законної сили, [PERSON] визнаний винним та засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу 510 грн, за скоєння злочину за таких обставин, 10 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Золочівського районного центру зайнятості Харківської області та у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III отримав статус безробітного, набувши з 10 січня 2014 року право на виплату допомоги по безробіттю на період наступних 12 місяців з моменту звернення до центру зайнятості. Діючи з умислом на заволодіння грошовими коштами у вигляді отримання одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності, [PERSON], шляхом обману посадових осіб Золочівського районного центру зайнятості, не маючи дійсного наміру на зайняття підприємницькою діяльністю, подав до Золочівського районного центру зайнятості заяву про те, що він бажає займатися підприємницькою діяльністю. Відповідно до поданої заяви, [PERSON] пройшов навчання у Харківському центрі професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості у м. Харкові за напрямком «Стратегічне планування і розвиток приватного підприємництва» в період з 25 березня 2014 року по 07 квітня 2014 року. Після цього, [PERSON] подав до Золочівського районного центру зайнятості бізнес-план, згідно якого він повинен був займатися підприємницькою діяльністю. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами, [PERSON] 08 квітня 2014 року подав заяву на отримання одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності. На підставі наданих [PERSON] документів, начальником Золочівського районного центру зайнятості наказом №НТ 140417 від 17.04.2014 року, було прийнято рішення про надання останньому одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності. 15 квітня 2014 року [PERSON], не бажаючи припиняти свої злочинні дії, направлені на отримання грошових вкладів з бюджету, зареєструвався у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №3244110210 та подав довідку про реєстрацію в ЄДР до Золочівського районного центру зайнятості, оскільки, це є обовязковою умовою для отримання одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності. Після того, 30 квітня 2014 року, [PERSON] отримав на особистий рахунок у ПАТ «МЕГАБАНК», одноразову допомогу по безробіттю для організації підприємницької діяльності у сумі 5575 гривень 52 копійки, якими розпорядився на власний розсуд і витратив на свої побутові потреби, а не на організацію підприємницької діяльності, у виді надання послуг з фото та відео зйомки. 13 травня 2014 року [PERSON] працевлаштувався менеджером з регіонального розвитку у ТОВ «Агрокомплект» смт. Золочів. 06 червня 2014 року [PERSON] подав заяву до реєстраційної служби про закриття реєстрації ФОП, яка 11 липня 2014 року повністю була закрита. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Закону України «Про прокуратуру», Наказом Мінсоцполітики України від\~20.11.2000\~№\~307, що діяв на момент здійснення виплати, Главою VIII Наказу Мінсоцполітики України від\~15.06.2015\~№\~613 «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», Наказом Мінфін України від 12.10.2011 № 1280. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III (надалі Закон), розроблений відповідно до Конституції України (254к/96-ВР) та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (16/98-ВР), визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Стаття 2 Закону визначає принципи страхування на випадок безробіття. Так, страхування на випадок безробіття здійснюється, в тому числі, за принципами цільового використання коштів страхування на випадок безробіття. Стаття 6 Закону передбачає право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги. Відповідно, право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи. Стаття 7 Закону перелічує види забезпечення та соціальні послуги. Так, одним з видів забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Пункти 7, 11 статті 22 Закону встановлюють, що допомога по безробіттю може виплачуватися одноразово для організації підприємницької діяльності безробітними, які не можуть бути працевлаштовані у зв'язку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи, крім осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону. Ця допомога виплачується особам, яким виповнилося 18 років, за їх бажанням. Одноразова виплата допомоги по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності здійснюється протягом 14 днів після дня здійснення державної реєстрації юридичної особи, фізичної особи підприємця. Стаття 36 цього ж закону перелічує права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб. Так частина третя вказаної статті передбачає, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Наказ Мінсоцполітики України від\~20.11.2000\~№\~307, що діяв на момент здійснення виплати, Глава VIII Наказу Мінсоцполітики України від\~15.06.2015\~№\~613 «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», що діяв на момент звернення прокуратури до суду, регламентують фінансування виплат допомоги по безробіттю. Так виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Водночас, обовязок щодо контролю за цільовим використанням грошової допомоги на випадок безробіття, в тому числі, одноразової допомоги для організації підприємницької діяльності не покладається на районний центр зайнятості, що здійснює відповідні виплати. Відповідно до змін у структурі системи прокуратури України, що впровадженні Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення діяльності Національного антикорупційного бюро України та Національного агентства з питань запобігання корупції» систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура, в звязку з чим в даний час у Золочівському районі Харківської області функціонує Золочівський відділ Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області. Відповідно до положень статті 121 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Стаття 60 ЦПК України встановлює обов'язки доказування і подання доказів. Так кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вказана стаття наводить підстави звільнення від доказування. Так серед іншого вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до «ПОЛОЖЕННЯ про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення» затвердженого Наказом Мінфін України від 12.10.2011 № 1280 Управління (відділення) Казначейства відповідно до покладених на них завдань та в установленому законодавством порядку здійснюють через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів та можуть звертатись до суду, в тому числі у разі виявлення порушень бюджетного законодавства. Відтак, судом встановлено, що [PERSON], як застрахована особа, в 2014 році в Золочівському районному центрі зайнятості отримав допомогу по безробіттю в порядку наведених статей Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» на суму 5575,52 гривень, для здійснення підприємницької діяльності, грошові кошти були перераховані на особистий рахунок [PERSON] Вироком Золочівського районного суду Харківської області від 07 травня 2015 року [PERSON], був засуджений за ч.1 ст. 190 КК України, за те, що шляхом обману заволодів вказаними грошовими коштами у сумі 5575 гривень 52 копійок, що були йому виплачені в порядку Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», як одноразова допомога по безробіттю для організації підприємницької діяльності застрахованій особі, вказаний вирок набрав законної сили та має для суду преюдиційне значення при розгляді вказаної цивільної справи відповідно до положень ст. 61 ЦПК України. Оскільки, в даний час Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та наведеними наказами Мінсоцполітики не передбачений орган, що здійснює стягнення незаконно виплачених коштів та контроль за цільовим використанням грошових коштів виплачених в якості допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової допомоги для організації підприємницької діяльності, прокуратура мала підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі районного управління державної казначейської служби, відповідно до положень статті 121 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, беручи до уваги, що з боку [PERSON] мало місце умисне невиконання його обовязків як застрахованої особи, виплачена сума допомоги підлягає стягненню з нього відповідно до положень ст.1166 ЦК України та ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів із [PERSON] обґрунтованими та задовольняє їх у повному обсязі. Одночасно суд зауважує, що відповідач не позбавлений можливості звернутися з питання розстрочення стягнутої виплати на стадії виконання рішення суду. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в звязку із задоволенням позову прокуратури з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок, що відповідає ставці судового збору за позов майнового характеру, станом на момент його подачі.

Outcome: approved