Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

15.01.2021 представник АТ КБ «ПриватБанк» Дашко В.М. звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 04.06.2010. Позивач зазначає, що при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другою сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000,00 грн. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпорядитись кредитними коштами на умовах передбачених договором в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого у неї станом на 22.11.2020 виникла заборгованість по тілу кредиту 14507,08 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 4014,68 грн. При підготовці справи до розгляду суду надано інформацію, що відповідач у справі [PERSON] померла [INFO] (а.с. 66) Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 05.02.2021 відкрито провадження у справі та за клопотанням представника позивача витребувано відомості з органу реєстрації актів цивільного стану, Літинської державної нотаріальної контори та відомостей з органу місцевого самоврядування за останнім місцем проживання відповідача (а.с. 79). Судом було отримано всі відомості про витребування котрих клопотав позивач та надіслано стороні позивача копії документів отриманих на виконання ухвали суду та роз`яснено можливість подати клопотання про заміну у даній справі відповідача - правонаступника після смерті відповідача [PERSON] .. Станом на день ухвалення рішення клопотання про заміну належного відповідача до суду стороною позивача не було подано. Також від сторін до суду не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Частиною 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, з`ясувавши обставини справи, враховуючи відсутність клопотань від сторін у справі приходить до наступних висновків. Так, відповідно до укладеного договору № б/н від 04.06.2010 [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 04.06.2010 (а.с. 16). Відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідачка власним підписом підтвердила, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена (а.с. 17). Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідачки станом на 22.11.2020 виникла заборгованість по тілу кредиту 14507,08 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 4014,68 грн. (а.с. 5-12). Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] померла [INFO] (а.с. 66). Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 05.02.2021 відкрито провадження у справі та за клопотанням представника позивача витребувано відомості з органу реєстрації актів цивільного стану, Літинської державної нотаріальної контори та відомостей з органу місцевого самоврядування за останнім місцем проживання відповідача (а.с. 79). Станом на 17.03.2021 судом було надіслано стороні позивача копії документів отриманих на виконання ухвали суду та роз`яснено можливість подати клопотання про заміну у даній справі відповідача - правонаступника після смерті відповідача [PERSON] (а.с. 99). Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Таким чином, позовні вимоги до [PERSON] , яка померла [INFO] , являються такими, що пред`явлені до неналежного відповідача. Відповіддю Літинської Державної нотаріальної контори за № 94/01-16 від 13.02.2021 (а.с.88) зазначається про спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилась. Згідно довідки Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за № 02-40-1-457 від 17.03.2021 (а.с. 96) спільно із [PERSON] до дня її смерті [INFO] проживали та були зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Однак позивачем не подано до суду клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача. Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. Одночасно суд роз`яснює, що позивач не позбавлений права звертатись до суду з позовом до спадкоємця померлої [INFO] [PERSON] . Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed