overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

15 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON], шляхом вступу в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини у володіння та управління спадковим майном. На обґрунтування поданої заяви, [PERSON] послався на те, що він являється спадкоємцем першої черги за законом після померлої [INFO] матері [PERSON], яка, у зв'язку з похилим віком та незадовільним станом здоров'ям, проживала без реєстрації в його домоволодінні. Після смерті матері, він здійснив її поховання, забрав речі домашнього вжитку та правовстановлюючі документи, в тому числі й Державний акт на право приватної власності на землю. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно для реалізації належних йому прав на спадкове майно, оскільки постановою в. о. завідуючої Шишацької державної нотаріальної контори Асанової Р.Ш. йому в видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку окремого провадження, у зв'язку з чим слухання справи призначено на 05 вересня 2018 року, яке, через неявку учасників справи, було відкладено до 25 вересня 2018 року / а.с.14, 24 /. Будучи допитаними у судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з огляду на обставини, що викладені в заяві. Незважаючи на своєчасність повідомлення про місце, дату та час розгляду справи/ а. с. 16, 27 /, представник заінтересованої особи Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області до суду не з'явився, причин своєї неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив. Зважаючи на те, що у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд з урахуванням думки заявника та його представника, які не заперечували проти розгляду справи у відсутність представника заінтересованої особи, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність останнього. Вислухавши пояснення заявника [PERSON], його представника - адвоката [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

15 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], 29.06.2017р.н., що проживає разом з нею і перебуває на її утриманні та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Вказуючи, що відповідач участі в її утриманні не приймає, хоча має таку можливість Позивач надала письмову заяву про підтримання уточненого позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання уточненого позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Також відповідачем 11.09.2018р. було надано відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнав, однак вказав, що аліменти на дитину [PERSON], 29.06.2017р.н., в розмірі 25% з 01.08.2018р. утримуються з його заробітної плати за його заявою, що підтверджується заявою та довідкою про його доходи. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 2), який мешкає разом з матір'ю (а.с. 7). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Даних про розірвання шлюбу не має. З довідки від 19.02.2018р. вбачається, що позивач знаходиться на обліку у УСЗН Балаклійської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини (а.с. 6). Згідно зі ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. Позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Доказів добровільного виконання відповідачем обов'язку утримувати дружину ним не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов'язку утримувати дружину, у т.ч. у визначеному розмірі. Таким чином, визнання відповідачем уточненого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення уточненого позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

15 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що вона народилася [INFO] року, у теперішній час є вагітною та термін вагітності складає 34 тижні. З батьком її майбутньої дитини [PERSON] вони вирішили узаконити свої стосунки, однак зареєструвати шлюб у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки вона не досягла встановленого законом шлюбного віку. Укладення шлюбу з [PERSON] відповідає її інтересам, оскільки вона хоче проживати з останнім однією сім'єю та виховувати разом із ним спільну дитину. Посилаючись на викладене та на ст. 23 СК України, просила суд надати їй право на укладення шлюбу з [PERSON] Особи, які беруть участь у розгляді справи, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від заявниці та заінтересованих осіб надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких вони просили задовольнити заяву. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ч. 1 ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Згідно з ч. 1 ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Частиною 2 ст. 23 СК України передбачено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З копії паспорту заявниці [PERSON] вбачається, що вона народилася [INFO] року, тобто на час розгляду справи їй виповнилося повних 16 років. Заявниця перебуває на обліку по вагітності в Очаківській центральній районній лікарні, термін вагітності складає 34 тижнів, що підтверджується висновком ЛКК № 1002 від 02 серпня 2018 року. Судом будь-яких перешкод для реєстрації шлюбу не встановлено, заявниця за станом фізичного і психічного здоров'я відповідає своєму віку, підтримує стосунки з батьком майбутньої дитини, який є повнолітнім та дієздатним. Зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що створення родини для заявниці, яка є вагітною та бажає зареєструвати шлюб з біологічним батьком своєї дитини, відповідатиме її інтересам, зважаючи на що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

15 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 14 січня 2012 року з відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] Нормальні подружні стосунки між ними не склалися. В них різні погляди на життя, сімейні обовязки, відсутнє взаєморозуміння, взаємоповага. Фактичні шлюбні стосунки між ними припинено. З листопада 2017 року вони проживають окремо. Вона безповоротно прийшла до висновку про необхідність юридичного припинення шлюбу, подальше його збереження і примирення не можливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у відповідності з ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.01.2012 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Бугринської сільської ради Гощанського району Рівненської області, актовий запис № 01 що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ГЮ № 074790 від 14.01.2012 року. Між подружжям склалися неприязні стосунки в зв'язку з тим, що вони різні за характером, між ними відсутнє взаємопорозуміння, взаємопідтримка. Тривалий час сторони в шлюбних відносинах не перебувають. Вони не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний сімейний бюджет. Шлюб існує формально. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву до суд не надав, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Між сторонами відсутній майновий спір та спір про визначення місця проживання дитини. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

15 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 липня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №444. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Шлюбні відносини припинені з 2017 року, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. 03 вересня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 07 грудня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 09 січня 2019 року сторони в судове засідання не з'явилися, позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили з 2017 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею за подання позову судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

15 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що з 07.05.1988 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що у них різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, використання сімейного бюджету. Внаслідок чого часто виникають суперечки, ведення спільного господарства та сімейні відносини фактично припинені. Спір про майно відсутній. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Отже, вважає що сім'я розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надав заяву, позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення рішення при заочному розгляді не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Отже, судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 07.05.1988 року сторони дійсно зареєстрували шлюб (а.с. 5). На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

15 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 14.02.2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок того, що зникло взаєморозуміння та взаємоповага, виникнення частих сварок. Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна та місце проживання дитини немає. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначено, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №164777 виданого 14.02.2009 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - Кабанова) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009року, актовий запис №36. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №366358 виданого 26.10.2010 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON]. Вимогами ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України передбачено,\~що суд\~з'ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини-інваліда\~та інші\~обставини життя\~подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

15 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 23.06.2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з травня 2018 року, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, на грунті яких виникають сварки . Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна та місце проживання дітей немає. Позивач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у її відсутність, де зазначено, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 23.06.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - [PERSON]) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2007року, актовий запис №465. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.01.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.01.2016 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сім'ї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей, тому шлюб підлягає розірванню. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі, рішення суду ухвалюється у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог ст.ст. 200, 206 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

15 серпня 2018 року позивач звернувся , яким просив визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Вказував, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2010. Відповідач хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте в квартирі не проживає з серпня 2013 року, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей у квартирі немає. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у розпорядженні його власністю. Ухвалою суду від 02.11.2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач заявлені вимоги, згідно поданої заяви, підтримав у повному обсязі. Відповідач, згідно заяви, позов визнав. Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд виходить з такого. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1954 від 02.12.2010 року. Згідно з Довідкою, виданою ЖКП ММР «Південь» за вих. № 5348/д від 08.08.18 за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: відповідач - [PERSON], та родичка позивача - [PERSON]. У відповідності до Акту про не проживання від 09.08.2018, складеного сусідами позивача за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], не проживав за вказаною адресою в період 2013 року по теперішній час. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved