Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

17.10.2018 року адвокат [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] звернулась до суду із позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визначення частки в майні та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що [INFO] померла їх мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить частка в житловому будинку та земельній ділянці площею 0,0715 га., призначеній для будівництва та обслуговування за адресою: [ADDRESS] Вказаний житловий будинок належав померлій на праві власності, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами.Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 03.05.1984 року (кадастровий номер [NUMBER]) [PERSON], [PERSON] на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 22.03.1994 року №60 передано у власність земельна ділянка площею 0,0715 га. для обслуговування житлового будинку. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту складено не було, а інших спадкоємців окрім позивачів, які б прийняли спадщину немає, вказує, що вони відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняли шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк, але нотаріус їм відмовив, оскільки в державному акті на право приватної власності на землю від 03.05.1994 року не визначено частки кожного із співвласників. Крім того неможливо з'ясувати кому саме із співвласників було видано пред'явлений державний акт, який повинен був складатися у двох примірниках. Оскільки вказані обставини створюють позивачам [PERSON] та [PERSON] перешкоди щодо належного оформлення спадкових прав, вони просять визначити частку в майні та визнати за ними право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Ухвалою суду від 22.10.2018 року провадження відкрито, справа призначена до слухання в порядку загального позовного провадження на 14.11.2018 року. У відзиві на позов, який надійшов до суду 06.11.2018 року представником відповідача зазначається про визнання позову, просили про розгляд справи у його відсутність. Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку із відсутністю учасників процесу не здійснюється. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] не з'явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов просили задовольнити. Представник відповідача вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином суду надав заяву в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, Першою Вознесенською державною нотконторою надіслано на адресу суду інформацію про те, хто звертався із заявою про прийняття (чи відмову) від спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, відповідно до положень ч 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України суд вважає, що є підстави для ухвалення рішення за результатами підготовчого засідання. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] в м. Вознесенську належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 12.07.1984 року виданого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Загороднюк Л.К. (право власності на ? частку будинку) та на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 12.07.1984 року виданого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Загороднюк Л.К. (право власності на ? частку будинку) (а.с.17,18). Згідно реєстраційного посвідчення Вознесенського БТІ від 28.07.1984 року ? частина житлового будинку [ADDRESS] в м. Вознесенську зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі права власності та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого вознесенською державною нотаріальною конторою 12.07.1984 року (а.с.19). Згідно технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] в м. Вознесенськ Миколаївської області від 08.08.2018 року, власниками зазначені [PERSON] -3/4 частки та [PERSON] -1/4 частка (а.с.20-22). Згідно довідки КП «Вознесенське МБТІ» №113 від 08.08.2018 року, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано:1/2 частина за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 12.07.1984 року [NUMBER]. Друга Вознесенська державна нотаріальна контора; ? частина - в рівних частках кожному за [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 12.07.1984 року [NUMBER]. Друга Вознесенська державна нотаріальна контора (а.с.23). Також згідно державного акту на право приватної власності на землю від 03.05.1984 року (кадастровий номер [NUMBER]) [PERSON], [PERSON] на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 22.03.1994 року №60 передано у власність земельна ділянка площею 0,0715 га. для обслуговування житлового будинку (а.с.12). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованого 18.09.2018 року земельна ділянка площею 0,0715 га. кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на праві власності зареєстрована за [PERSON] та за [PERSON] (а.с.13-15). [INFO] померла [PERSON] що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 16.05.2017року ( а.с.11). Спадкова справа за №176/2017 після смерті [PERSON], яка померла [INFO] заведена за заявою позивачів [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцями першої черги, які подали заяви про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить 3/8 частки в житловому будинку та земельній ділянці площею 0,0715 га., призначеної для його будівництва та обслуговування за адресою: [ADDRESS] які відповідно до вищезазначених обставин були успадковані позивачами в рівних частках. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2018 року при зверненні позивачів до нотаріуса стосовно оформлення спадщини на земельну ділянку площею 0,0715 га., розташовану за адресою: [ADDRESS] призначену для обслуговування житлового будинку, нотаріусом було відмовлено, оскільки було встановлено, що земельна ділянка належить двом особам на праві спільної сумісної власності таким чином, немає можливості визначити яка саме частка належить спадкодавцю. (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2018 року (а.с.16). Інших осіб, що прийняли спадщину або мають право на її обов'язкову частку, інших власників будинку судом не виявлено. Невизначеність частки спадкодавця в праві власності на земельну ділянку створює позивачам, як спадкоємцям першої черги за законом, перешкоди в отриманні та оформленні спадщини. Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), що виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст.42 Земельного Кодексу України (в редакції 1991 року), що діяла на час приватизації земельної ділянки - передбачено, що громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою. Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі. Якщо згоди на використання та розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом. Відповідно до положень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16.04.2004 року зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку, розмір часток в спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався, при визначенні частини спільної земельної ділянки, право на користування якою мають позивачі, слід виходити з розміру їх часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Оскільки, на час видачі державного акта на право приватної власності на землю (03.05.1994р.) співвласниками житлового будинку були [PERSON] (3/4 часток - на підставі свідоцтва про право власності від 12.07.1984 р. на ? частку в будинку та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.1984р. на ? частку в будинку) та [PERSON] (1/4 частка), зазначені особи відповідно до їх часток в житловому будинку мали отримати визначену часту і в земельній ділянці.. При набутті права спільної власності на земельну ділянку площею 0,0715га. по [ADDRESS], під час видачі державного акта 03 травня 1994р. на ім'я [PERSON] та [PERSON] (як співвласникам житлового будинку на той час) вони набули його пропорційно до часток у праві власності на житловий будинок: [PERSON] -3/4 частини, [PERSON]- ? частину. Оскільки саме в таких частках належав їм на праві спільної часткової власності житловий будинок по [ADDRESS] в м. Вознесенську. Крім того, ? частки в праві власності на земельну ділянку, що належали за життя [PERSON] ввійшли до складу її спадщини та були успадковані позивачами в рівних частках - кожній по ? частині, тобто кожній із них належить по 3/8 частки в земельній ділянці в порядку спадкування після смерті [PERSON] Відповідно до ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved