Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

17.05.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 19 травня 2017 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №431. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. На даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку та займається вихованням дітей. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та на її утримання, хоча має таку можливість, працює та отримує дохід. Тому [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на кожну дитину в розмірі по 1/6 частині його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Також [PERSON] просила суд стягнути зі [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Від її представника адвоката Лисенко Ж.О. надійшла заява, в якій просила розглянути справу у її та позивача відсутність за наявними матеріалами справи, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов визнає, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, в зазначеному позивачем розмірі. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №431. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 травня 2017 року (а.с.4). Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26 травня 2017 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №786) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 16 листопада 2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1777) (а.с.5-6). Позивач [PERSON] проживає з малолітніми дітьми за адресою [ADDRESS] , які перебувають на її утриманні. З матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає окремо, не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей та утримання позивача до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, інших утриманців немає, працездатний. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст.191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дітей, суд враховує вимоги ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України, позицію відповідача, який позов визнав, та приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів щомісяця на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дітей. Що стосується стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне. Згідно ч.2,3 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу. Згідно ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Відповідно до ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial