Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

15 листопада 2013 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № MRТ9GК01460006 від 11 лютого 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 29500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 лютого 2023 року. За умовами договору позичальник зобов'язався щомісяця, в період сплати, надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, комісії та інших витрат. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 11 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № MRТ9GК01460006, за яким остання надала в іпотеку нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS], вартість якої за домовленістю між сторонами становить 227250 гривень. Проте [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 07 листопада 2013 року має заборгованість в сумі 35211,10 доларів США, яка включає: 26215,54 долари США- заборгованість по процентам за користування кредитом, 92,82 долари США - комісія за користування кредитом, 1697,40 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,29 долари США - штраф (фіксована частина), 1675,23 долари США - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MRТ9GК01460006 від 11 лютого 2008 року у розмірі 35211,10 доларів США, що за курсом станом на 07 листопада 2013 року становить 281336,67 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 62,3 кв.м, житловою площею 44,0 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк», з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки. Одночасно просить виселити із вказаної квартири всіх осіб, які в ній проживають та (або) зареєстровані. Представник позивача - Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» - Пархоменко М.О., діюча на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надіславши заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON], будучи двічі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судові засідання не з'явилась; тричі судові повістки про виклик до суду були повернуті поштою за закінченням терміну зберігання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що 11 лютого 2008 року між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» (нині Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № MRТ9GК01460006, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 34412,50 доларів США на наступні цілі: 29500 долари США - на придбання нерухомості, 4912,50 долари США - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених договором, на строк з 11 лютого 2008 року по 11 лютого 2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти, винагороду в обумовлені договором строки. Погашення заборгованості здійснюється позичальником щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 25 число кожного місяця шляхом сплати банку грошових коштів (щомісячного платежу) у сумі 366,54 долари США (п.п. 8.1 кредитного договору). Крім того, 11 лютого 2008 року між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) був укладений договір іпотеки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 506, за яким іпотекодавець надав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором, нерухоме майно (предмет іпотеки) - трьохкімнатну квартиру загальною площею 62,30 кв.м, житловою площею 44,0 кв.м за адресою: [ADDRESS]. Сторони зазначили, що вартість предмета іпотеки складає 227250 гривень (п.п. 33.3, 33.4 Договору іпотеки). При цьому [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитного договору, з порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за його використання, а також з умовами іпотечного договору, що підтверджується її особистим підписом на договорах. Відповідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за вказаним договором [PERSON] у порушення умов кредитного договору несвоєчасно та не у повному обсязі здійснювала щомісячні платежі, у зв'язку з чим станом на 07 листопада 2013 року заборгованість відповідача за кредитом становить 26215,54 долари США, заборгованість по процентам за користування кредитом становить 5498,82 долари США, заборгованість по комісії становить 92,82 долари США, пеня становить 1697,40 долари США. Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням фіксованої процентної ставки 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, за неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, останній на підставі п. 5.3 даного договору були нараховані штрафи: 31,29 долари США - фіксована частина, 1675,23 долари США - процентна складова. Однак суд вважає, що вказані суми не підлягають включенню до загальної суми заборгованості за кредитним договором з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф, і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник, у даному випадку [PERSON], сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 Договору за кожен день прострочки. За п. 8.4 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язання з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. Крім того, пунктом 5.3 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів за будь - яким з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень + 5 % від суми позову. Отже суд приходить до висновку, що кредитним договором за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому у ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд вважає встановленим факт неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, та доведеною заборгованість за кредитом в сумі 33504,58 долари США, що в еквіваленті станом на 07 листопада 2013 року складає 267701,59 гривень. Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду зазначаються крім іншого спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою статтею 38 цього Закону, частина 1 якої передбачає право Іпотекодержателя на продаж цього предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, а також початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З урахуванням наведених норм, виходячи з того, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд приходить до висновку про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 33504,58 долари США, що в еквіваленті станом на 07 листопада 2013 року складає 267701,59 гривень. При цьому суд вважає необхідним зазначити початкову ціну предмета іпотеки, яка згідно п. 33.4 договору іпотеки квартири від 11 лютого 2008 року визначена сторонами та дорівнює 227250 (двісті двадцять сім тисяч двісті п'ятдесят) гривень. Разом із тим, відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, приймаючи до уваги, що на момент вирішення питання щодо виселення відповідача та інших осіб, які проживають та (або) зареєстровані у квартирі (предмет іпотеки) внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки, відсутнє таке, що набрало законної сили, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд не вбачає підстав у задоволенні позову в цій частині. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору за подання позову майнового характеру пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2677,02 гривень. Решта витрат з оплати судового збору відшкодуванню не підлягає у зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог немайнового характеру (про виселення). Відповідач, не прибувши до судового засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею обов'язків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для задоволення позову та суми заборгованості. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України, 33, 35, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial