Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

16.09.2016 року [PERSON] в інтересах недієздатного [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з ј частини щомісяця до 1000 грн. на двох дітей. Крім того, позивач просить звільнити [PERSON] від заборгованості від сплати аліментів, що виникла з 26 лютого 2018 року по день набрання рішення законної сили В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти у розмірі ј частки від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття, починаючи з 20 лютого 2018 року. Як на момент розгляду справи, так і на момент пред`явлення позову, [PERSON] являвся інвалідом першої групи, у встановленому законом порядку визнаний недієздатною особою. На момент розгляду справи щодо стягнення аліментів, опікун не заперечувала проти обов`язку батька щодо утримання дітей, та була впевнена, що з його пенсії будуть стягуватися аліменти у розмірі ј частини, однак у червні 2019 року позивачу стало відомо про наявність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 22769,32 грн., і це не дивлячись на те, що з його пенсії утримувалися аліменти у розмірі 50%. Позивач зауважує, що сплачувати аліменти у гарантованому мінімальному розмірі, який визначається виходячи з 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину, [PERSON] не має можливості, оскільки навіть розмір його пенсії є меншим, ніж визначений законом гарантований розмірі аліментів. Крім того, за станом здоров`я [PERSON] встановлена 1 група інвалідності безстроково, після тривалого лікування, на фоні перенесеної черепно-мозкової травми, у нього погіршився психічний стан здоров`я, внаслідок чого опікун не має можливості додатково працювати та забезпечувати потреби свого сина та його малолітніх дітей. З моменту винесення рішення стан здоров`я платника різко погіршився, у нього з`явилися супутні хвороби, в тому числі відшарування сітківки обох очей та посттравматична атрофія зорового нерву, внаслідок чого [PERSON] рекомендовано проведення вартісної операції. Він потребує щоденного прийому ліків, в зв`язку з розвитком ниркової коліки також призначено тривалий прийом ліків. На його лікування у позивача не достатньо коштів, тому, опікун в інтересах неповнолітнього звернулася до суду з означеним позовом. Ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року відкрите загальне позовне провадження. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, відзив на позов не подала, тому суд, відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти у розмірі ј частки від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття, починаючи з 20 лютого 2018 року (а.с. 12). [PERSON] рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року визнаний недієздатним, [PERSON] являється опікуном над недієздатною особою (а.с. 10). Борг по аліментам відповідно довідки-розрахунку станом на 01.06.2019 року становить 22769,32 грн. (а.с. 13). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 8 Закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Право на отримання аліментів того з батьків, з ким проживає дитина, закріплене статтею 181 СК. Порядок та особливості виконання судового рішення щодо стягнення аліментів також передбачені нормами сімейного та виконавчого законодавства. Згідно з частиною 3 статті 12 Закону «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. За правилами частини 1 статті 194 СК, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до частини другої статті 197 СК за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зазначена норма не встановлює конкретного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Суду надано докази про те, що з пенсії [PERSON] здійснюються відрахування аліментів на користь [PERSON] , виходячи з поданих довідок майже 50% від отримуваної пенсії [PERSON] сплачує на утримання дітей. Вирішуючи питання про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, суд бере до уваги стан здоров`я позивача, а саме після прийнятого судом рішення про стягнення аліментів позивач в період з 08.05.2019 року по 10.05.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Новомосковська ЦМЛ», де йому було встановлено діагноз сечокам`яна хвороба, лівостороння ниркова коліка, стан після ОЧМТ, посттравматична атрофія зорового нерву (а.с. 18), хворому рекомендовано спостереження у уролога, а також прийом певних ліків. Крім того, у [PERSON] виявлено відшарування сітківки обох очей, рекомендовано оперативне лікування (а.с. 17). Таким чином, встановлені обставини щодо стану здоров`я позивача дають суду підстави дійти до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з тяжкою невиліковною хворобою позивача, що дає суду підстави для звільнення повністю від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла з 26 лютого 2018 року. Вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, суд виходить з наступних норм закону. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Подані позивачем докази, у своїй сукупності, дають суду підстави вважати, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання дітей, істотно змінився стан здоров`я платника аліментів, внаслідок чого і змінився його майновий стан, а тому суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - до 1000 гривен на двох дітей щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, однак, оцінюючи докази з точки зору достатності, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 80 ЦПК України, суд приходить до переконання, про необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь. При цьому, суд, у відповідності до вимог ст. 182 СК України, позбавлений можливості врахувати майновий стан отримувача аліментів, однак зміни, що відбулися у майновому стані платника аліментів дають суду всі підстави для зменшення розміру аліментів до визначеного рівня, таке зменшення буде достатнім у даній спірній ситуації, забезпечить рівноцінний розвиток усіх дітей, батьком яких являється позивач. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved