Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

15 січня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення заборгованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював підземним гірником очисного забою шахти №5 «Нововолинська» з 15 вересня 2002 року по 02 лютого 2013 року, а з 05 лютого 2013 року гірником очисного забою 5-го розряду Відокремленого підрозділу «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». 23 листопада 2015 року був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію згідно ст.38 КЗпП України. При звільненні з роботи йому належало до виплати 17824,29 грн. Оскільки ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на момент звільнення не провело з ним повного розрахунку, тому сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку при звільненні, складає 21737,42 грн. Просить стягнути з відповідача в свою користь 17824,29 грн. заборгованої заробітної плати, 21737,42 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.11.2015 року по 08.02.2016 року включно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просять їх задовольнити. Відповідач ДП «Волиньвугілля» в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, заперечує щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що він працював гірником очисного забою 5-го розряду Відокремленого підрозділу «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», 23 листопада 2015 року був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію згідно ст.38 КЗпП України (а.с.4-5). Із довідки ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 12 січня 2016 року №13 слідує, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 410,14 грн. (а.с.5). Згідно довідки ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 12 січня 2016 року №12, при звільненні з роботи позивачу [PERSON] до виплати належало 17824,29 грн. (а.с.6). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розяснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Кожна сторона, відповідно до ст.60 ЦПК України, зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Представник відповідача у поданому до суду клопотанні про розгляд справи за його відсутності не заперечив факту невиплати позивачу [PERSON] при звільненні з роботи 17824,29 грн. заборгованої заробітної плати та вказав, що затримка розрахунку при звільненні має місце у звязку з відсутністю коштів на підприємстві. При цьому представник відповідача всупереч вимогам статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів на підтвердження відсутності фінансування підприємства. Сам факт відсутності коштів у відповідача не слугує підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Таким чином, через непроведення відповідачем розрахунку з [PERSON] у день звільнення належить виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 24 листопада 2015 року (наступного робочого дня після звільнення) по 08 лютого 2016 року, виходячи із розрахунку: 410,14 грн. (середньоденна заробітна плата) x 53 (робочих дні затримки розрахунку) = 21737,42 грн. Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 17824,29 грн. заборгованої заробітної плати та 21737,42 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 24 листопада 2015 року по 08 лютого 2016 року включно. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved