overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

17.03.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 15.01.2005 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо у звязку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, подружні відносини припинені з грудня 2014 року. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст. ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.01.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 14, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.6) Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду в сумі 551,20 грн., слід відшкодувати йому за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

17.03.2016 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ЕКСПОБАНК» - Ференець А.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду посилаючись на те, що під час ухвалення Деснянським районним судом міста Києва рішення від 02.03.2016 року про стягнення боргу з [PERSON], [PERSON] на їх користь в розмірі 306 705,81 грн., проте, в прохальній частині позову банк просив задовольнити суму позову саме у доларах США та зазначив еквівалент у гривнях. Але у рішенні суду не зазначено суму у доларах США, а вказано лише в гривнях, також не розписано суми боргу, що складають 306705,81 грн. В зв'язку з чим просять ухвалити додаткове рішення, у якому зазначити наступне: «Позов задовольнити частково. Стягнути солідарно із [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], який зареєстрований:[ADDRESS], та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], яка зареєстрована:02225, [ADDRESS], на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК», МФО 300001, код ЄДРПОУ 09322299, заборгованість за договором кредиту на загальну суму 306705,81 грн., а саме: -прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 22317 доларів США 85 центів, що в еквіваленті у національній валюті України за офіційним курсом обміну валют, встановлену НБУ на 16.10.2014, становить 289061,64. -прострочену заборгованість за нарахованими процентами 171 долар США 70 центів, що в еквіваленті у національній валюті України за офіційним курсом обміну валют, встановлену НБУ на 16.10.2014, становить 2223, 86 грн. -прострочену заборгованість за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування в розмірі 5420,31 грн. -пеню у розмірі 10000 грн.». Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, однак їх неявка не перешкоджає розгляду даного питання. Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ЕКСПОБАНК» про ухвалення додаткового рішення суду підлягає задоволенню. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд може ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно,яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що є підстави для ухвалення додаткового рішення, оскільки суд в резолютивній частині рішення зазначив суму боргу не в доларах США, як просив позивач, а в гривнях.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

17.03.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить стягнути з неї на свою користь борг, за договором позики в сумі 10000000 гривень, а також судові витрати. При цьому посилається на те, що 07.05.2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого відповідачкою було отримано грошові кошти в розмірі 10000000 гривень, строк повернення до 01.12.2014 р. Проте, [PERSON] не виконала своє зобовязання та не повернула грошові кошти за договором позики. В звязку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засіданні не зявилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором позики від 07.05.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 10810, відповідачка [PERSON] отримала в борг від позивача [PERSON] грошову суму в розмірі 10000000 гривень. Згідно п. 3 Договору строк виплати суми боргу до 01.12.2014 року. Як вбачається з позовної заяви відповідачка борг не повернула. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, то зобовязальні договірні відносини між позивачем та відповідачем кваліфікуються судом як позикові. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже відповідно до ст. 612 ЦК України боржник, що прострочив свої зобовязання повинен повернути суму боргу. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики від 07.05.2008 року в розмірі 10000000 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судові витрати,а саме судовий збір у розмірі 6890 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

17.03.2016 р. Селидівським міським судом Донецької області ухвалено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 11.04.2016р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій зазначила, що при ухваленні рішення за її позовом не було задоволено її вимогу в частині стягнення судового збору з відповідача на її користь. Сторони в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що в позовній заяві, позивач просила стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір при зверненні до суду в розмірі 551,20 грн. В рішенні Селидівського міського суду Донецької області від 17.03.2016 р. не було ухвалено рішення в частині позовних вимог щодо стягнення судового збору. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

17.03.2016 р. та уточнено 22.04.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову вказує, що з 25.12.1993 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого у них народилася донька [PERSON], [INFO] Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 14.05.2015 р. шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, непостійний дохід, працює приватним підприємцем та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак добровільно її не надає, в зв'язку з чим просить суд задовольнити її позов в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України - батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження відповідач являється батьком дитини - [PERSON], [INFO] - а.с.5, рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 14.05.2015 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано - а.с.7, дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданої 16.03.2016 р. Квартальним комітетом № 22 - а.с.8, однак як слідує з матеріалів справи відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

17.03.2017 [PERSON] звернулась з позовом до Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району, [PERSON] про скасування рішення. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що її колишній чоловік [PERSON] є військовослужбовцем. За час спільного проживання 30.03.2001 їх сім`ю було взято на квартирний облік у військовій частині [NUMBER] . У травні 2016 року дізналась, що згідно протоколу №1 засідання житлової комісії військової частини пп [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 10.01.2014 була знята з квартирного обліку військової частини згідно п.2.11. наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 №737. Згідно з п.30 постанови №470 від 11.12.1984 відповідач не мав права знімати її з квартирного обліку , адже це суперечить постанові №470 від 11.12.1984. Її черга мала бути перенесена відповідачем і виділена окрема квартирно-облікова справа. Одночасно просить поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про рішення житлової комісії дізналась лише в травні 2016 року. 21.06.2018 [PERSON] уточнила позовні вимоги, пред`явивши позов до військової частини [NUMBER] , треті особи Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району, [PERSON] про визнання недійсним рішення, яке оформлено протоколом №1 засідання житлової комісії військової частини пп [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 10.01.2014 про зняття [PERSON] , [INFO] з квартирного обліку та зобов`язати відповідача відновити її на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] с.Старичі Яворівського району Львівської області. 21.06.2018 військова частина [NUMBER] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що заперечує проти позову з наступних підстав. Житлова комісія військової частини [NUMBER]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

17.03.2017 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 15.11.2003 Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №144. Сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. Позов позивач мотивує тим, що сторони припинили шлюбні відносини в лютому місяці 2017 року. Причиною розпаду сімї стали взаємні непорозуміння, небажання проживати однією сімєю. Спільне проживання є неможливим. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі та вказав що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі та вказав що позов визнає в повному обсязі. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.11.2003, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР №087578 від 15.11.2003, яке видане відділом реєстрації актів громадського стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №144 (а.с.4). Подальше спільне життя та збереження сімї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. За бажанням позивача після розірвання шлюбу прізвище позивача змінити з «Кулішова» на дошлюбне «Сторчак». Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір \~в розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, ч.2 ст. 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

17.03.2017 заявники звернулися в суд із спільною заявою про розірвання шлюбу. Покликалися на те, що перебувають в шлюбі з 24 липня 2015 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1001. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Вказують на те, що спільне життя не склалося, подружні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть, дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Збереження сімї не можливе, вважають шлюб формальним, а тому просили його розірвати. Заявники [PERSON], [PERSON], кожен зокрема, в судовому засіданні вимоги заяви підтримали. Просили шлюб розірвати. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Із копії свідоцтва про шлюб І-ЕГ № 101092 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 24 липня 2015 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1001 (а.с. 4). В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.03.2017, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 10.04.2017, ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотки від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що заявники дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. На підставі рішення суду (а.с. 20,21) визначено участь батька в матеріальному забезпеченні сина. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що заявники дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

17.03.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 20.08.2010 р. в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 471. В період шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем припинено з січня 2017 року, вони втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов визнає. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 20.08.2010 р. в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 471 - а.с.4, в період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження - а.с.23, шлюбні відносини між сторонами припинені, втрачено любов та повагу один до одного. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

17.03.2017р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить шлюб між сторонами розірвати. При цьому посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Протягом останніх шести місяців вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Крім того зазначає, що від шлюбу сторони мають доньку [PERSON]. Спору щодо місця проживання малолітньої дитини та про поділ майна між сторонами немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи заяви позивача та відповідачки, суд вважає за можливим розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.03.2005 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції м.Києва , що підтверджується актовим записом №300 від 04.03.2005 року в книзі реєстрації шлюбів, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 01.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки дійшов до висновку про те, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved