Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

16.11.2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 08.06.2004 року померла [PERSON]. Позивач є спадкоємцем за заповітом. До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] входить земельна ділянка. Позивач звернулася до Пирятинської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але після спливу шести місяців, визначених законом для подачі заяви, що зумовило відмову в її прийнятті. Позивач вказує, що вона була необізнаною у порядку прийняття спадщини і вважала, що спадщину прийняла. З огляду на вказане просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. Представник відповідача у судовому засіданні позов підтримав, представник відповідача надіслав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 300809 [PERSON] померла 08 червня 2004 року /а.с. 4/. Із письмового розяснення державного нотаріуса Пирятинської ДНК за № 297/02-17 від 19.03.2016 року вбачається, що після померлої 08 червня 2004 року [PERSON] спадкову справу не заведено. Згідно довідки Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 02 березня 2016 року за № 153 померла на час смерті була зареєстрована в [INFO] одна. За життя померлою було складено заповіт на все її майно на імя [PERSON], посвідчений Вікторійською сільською радою Пирятинського району Полтавської області 13 квітня 2004 року за реєстр. № 52. Заява про прийняття спадщини від [PERSON] до Пирятинської державної нотаріальної контори не надходила. Отже, [PERSON] не прийняла спадщину ні шляхом подання заяви про прийняття спадщини , ні шляхом проживання разом з померлою на час її смерті /а.с.8/. Із відповіді на запит виконавчого комітету Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 02-27/40 від 21.02.2017 року /а.с. 42/ вбачається, що після померлої 08.06.2004 року [PERSON] залишився земельний пай площею 3,9187 га, який на сьогоднішній день є невитребуваним. Невизнане позивача право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] згідно змісту ст. 1272 ЦК України підлягає захисту судом, оскільки у судовому засіданні доведено, що ніхто спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України не прийняв. Також з цих підстав нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] /а.с. 8/. Судом встановлено, що причинами пропуску строку прийняття спадщини позивачем було те, що вона вступила в управління та користування спадковим майном [PERSON], продовжує ним володіти, що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], що допитані у судовоум засіданні. А тому позивач вважала, що таким чином, спадщину прийняла. Суд наведені позивачами причини пропуску строку на прийняття спадщини визнає поважними з огляду на наступне. Суд бере до уваги рекомендації Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 року № 6, згідно яких поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Водночас, судом встановлено, що позивач після смерті спадкодавця [PERSON] вступила в управління та користування спадковим майном, продовжує ним володіти. Згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому Європейський суд з прав людини в зміст поняття майна включає і «правомірні очікування»/ «законні сподівання» вчиняти певні дії. Зокрема, у рішенні у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X, що згодом відображено і у рішенні «Сук проти України», заява № 10972/05, пункт 22, ECHR 2011, встановлено, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу. Зважаючи на те, що позивач володіє та користується майном відкрито, відповідач проти позову не заперечував, таким чином, відповідні дії позивача є правомірними, а тому у нього виникли правомірні очікування щодо відповідного спадкового майна. Власне наявність саме таких очікувань суд визнає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Суд вважає, що достатнім для подання заяви про прийняття спадщини буде три місяці. На підставі викладеного, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. ст. 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved