Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

16.02.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] (заінтересовані особи - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] ) про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. 2-3). Ухвалою судді від 18.02.2021р. відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначено проводити у загальному порядку (а.с. 14). В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначили, що їй та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 червня 2001 року виданого на підставі розпорядження (наказу) від 15 червня 2001 року № 508 органом приватизації (Бюро приватизації житла ДІІТу), на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (зареєстровано МБТІ у реєстровій книзі за №513п-1529-262). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 11.02.2021р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про право власності [PERSON] на вищевказану квартиру. У зв`язку з чим, заявниця звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою внесення даних про право власності на квартиру. Однак, їй було повідомлено, що здійснити державну реєстрацію неможливо, оскільки у правовстановлюючому документі була допущена помилка в її зазначенні «по батькові». А саме, при оформленні свідоцтва про право власності на житло замість по батькові « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». У зв`язку з чим заявниця просить суд встановити факт належності їй, [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) № 508 від 15.06.2001р. органом приватизації (Бюро приватизації ДІІТу). Представник заявниці адвоката Роговської А.О. (діє на підставі ордеру серії ДП № 046 від 04.02.2021р.) надала до суду заяву, в якій просила розгляд заяви проводити за її відсутності, наполягала на її задоволенні заяви (а.с. 16). Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Вирішуючи справу, суд виходить із такого. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України [PERSON] , українською мовою по батькові заявниці зазначено як « [PERSON] » (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.06.2001р., виданого на підставі розпорядження (наказу) від 15.06.2001р. № 508 органом приватизації (Бюро приватизації житла ДІІТу), на праві спільної сумісної власності їй [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (зареєстровано МБТІ у реєстровій книзі за №513п-1529-262) (а.с. 8). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 11.02.2021р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про право власності [PERSON] на вищевказану квартиру (а.с. 10). Згідно з паспортними даними заявниці, вона з 28.09.1999р. зареєстрована за адресою проживання: [ADDRESS] (а.с. 4 - 6), що підтверджує законність вимог останньої про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд, вивчивши вищевказані матеріали справи та всі докази в сукупності, прийшов до висновку, що заява [PERSON] про встановлення належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню. Факт, про встановлення якого просять заявниця, має для неї юридичне значення і встановити його іншим шляхом неможливо. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved