Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

16.04.2014 року [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала, пояснивши, що раніше відповідач сплачував по 1000 грн., а останнім часом лише 300 гривень, що є не достатньо для утримання дитини, тому вона просить 1/3 частину заробітку. Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів але не у тому розмірі якій просить позивачка, пояснивши, що він дійсно працює, його розмір заробітної плати не є великим, як вказує позивачка, оскільки він живе окремо вимушений купувати собі усе необхідне для проживання, та платити щомісячно за оренду квартири, також він добровільно періодично надавав допомогу на утриманні дитини, у межах розміру своїх фінансових можливостей, про що надав суду відповідні копії квитанції - квитанції про сплату 10000 та 1500 не є аліменти, долучені до матеріалів справи помилково, з квітня 2014 року тобто з часу коли позивачка звернулась з вказаним позовом до суду він припинив виплату аліментів, чекає рішення суду. Заслухавши пояснення сторін їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного: Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, що в період шлюбу у сторін народились донька [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2013 року, шлюб між ними розірвано. Являючись батьком дитини відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює в ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт», на посаді механізатора (докера - механізатора) отримує заробітну плату, що підтверджено довідкою від 18.08.2014 року. Відповідач інших аліментних зобов'язань не має. З наданих до суду квитанцій вбачається що батько дитини, періодично переказував грошові кошти на рахунок позивачки на утримання дитини. Згідно довідки від 21.08.2014 року позивачка [PERSON], працює в відділенні ТВБВ № 10015/0473 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», з 02.11.2007 року на посаді контролера - касира, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою від 27.08.2014 року, але її розмір заробітної плати не достатній, для утримання дитини, дитина входить до складу сім'ї позивачки, тобто проживає разом з матір'ю, підтверджено довідкою виданої Бросківською сільською радою від 16.04.2014 року. Згідно п.п.2,3 ч.1,ч.2 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків та інші обставини які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню суд виходить, з наступного. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що між сторонами, не досягнуто домовленості про розмір аліментних виплат, та з урахуванням матеріального становища позивачки та відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. При вирішення питання щодо судових витрат суд керується загальними правилами ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved