Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

17.08.2021 року представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), розмір якої станом на 10.08.2021 року становить 47 529, 09 грн., та сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 2 270, 00 грн.. В обґрунтування позову послався на те, що 05.03.2020 між сторонами укладено заяву №482014914/090819 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). На виконання умов договору, банк надав відповідачу платіжну картку типу VISA «Моя картка», із встановленим кредитом в розмірі 50 000,00 грн.. Строк кредиту встановлено на період дії платіжної картки 60 місяців, тобто до серпня 2024 р.. Відповідно до виписки про рух по картковому рахунку, відповідач активно користувався карткою, здійснював зняття готівки, проводив платежі, що підтверджує використання ним кредитних коштів. Станом на день подання позовної заяви, заборгованість відповідачем не погашено, кредитні кошти не повернуто. Станом на 10.08.2021 р. заборгованість останнього перед банком становить - 47 529, 09 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 47 234,57 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 189,85 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 27,77 грн.; втрати від інфляції на суму нарахованих та не сплачених процентів - 76,90 грн.. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому банк змушений звернутись в суд. Ухвалою від 26.08.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 11.10.2021 року з повідомленням сторін, яке в подальшому було відкладено на 22.11.2021 р.. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечив Відповідач у судові засідання 11.10.2021, 22.11.2021 рр. не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву відповідачем не було подано. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). 05.03.2020 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10013/0144 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем укладено заяву про приєднання №482014914/090819 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - ДКБО). Шляхом підписання заяви про приєднання до ДКБО, відповідач беззастережно приєднався до ДКБО в редакції на день підписання заяви, уклавши з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. На виконання умов договору, банк відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] та надав платіжну картку типу «Моя картка», із встановленим кредитом в розмірі 50 000,00 грн. на картковий рахунок. Строк кредиту встановлено на період дії платіжної картки 60 місяців, тобто до серпня 2024 р.. Згідно умов ДКБО, відповідач зобов`язався здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами кредитного договору. Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 01.07.2021 р. банк скерував на адресу відповідача повідомлення, в якому вимагав від останнього достроково повернути кредит та процент у 7-ми денний термін з моменту отримання цього повідомлення та попередив, що у разі невиконання даного повідомлення, банк змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення заборгованості в судовому порядку. Відповідач умови кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 10.08.2021 р. заборгованість останнього перед банком становить - 47 529, 09 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 47 234,57 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 189,85 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 27,77 грн.; втрати від інфляції на суму нарахованих та не сплачених процентів - 76,90 грн.. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем. З огляду на вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором, належним чином не виконав та внаслідок цього заборгував позивачу кошти в загальній сумі 47 529, 09 грн.. За таких обставин та міркувань суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 270,00 грн..

Outcome: approved