Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

15.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор Рітейл Трейд» про стягнення заробітної плати, стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 01.04.2015 року позивач був прийнятий на роботу на посаду старшого інспектора служби безпеки до відповідача ТОВ «Амстор Рітейл Трейд», розташований за адресою: м. Краматорськ, вул. Маяковського, 1м. 27.07.2015 року позивач написав заяву про звільнення, в якій просив звільнити його 03.08.2015 роком на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та провести виплату всіх належних йому виплат та заборгованість по заробітній платі. 03.08.2015 року позивача не було звільнено, та він дізнався, що ніяких документів та грошових виплат він не отримає, у зв'язку з тим, що наказу про його звільнення не має. Йому пропонувалось змінити формулювання заяви про звільнення. 06.08.2015 року на вимогу позивача видати йому трудову книжку з належним записом, копію наказу про звільнення та довідку про заробітну плату було відмовлено, посилаючись на те, що питання про звільнення вирішує центральний офіс. 11.08.2015 року на адресу позивача було надісланий лист від відповідача про надання пояснень за фактом його відсутності на роботі 03.08.2015 року. Таким чином, відповідач вважає, що відповідачем було порушено трудове законодавство. Просить зобов*язати відповідача звільнити його з ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу у розмірі 9323,70 грн.; визнати період з 01.08.2015 року по день постановлення рішення суду вимушеним прогулом; стягнути середній заробіток за весь період вимушеного прогулу; зобов'язати відповідача сплатити позивачу всю суму за весь відпрацьований час у нічні години, а також у святкові дні в сумі 1855,33 грн.; відповідно до ст..47 КЗпП України зобов'язати відповідача видати йому належно оформлену трудову книжку; стягнути з відповідача у відповідності із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв*язку з порушенням строків їх виплат» грошову компенсацію за всі невчасно виплачені в установленому законом розмірі виплати; зобов*язати провести розрахунок у відповідності із ст..ст.33,34 закону України «Про оплату праці»; стягнути моральну шкоду у розмірі 175000 грн. 02.10.2015 року позивач надав до суду заяву про зміну позовних вимог, обґрунтовуючи їх тим, що 28.09.2015 року при отриманні трудової книжки позивач дізнався, що наказом № 1267-к від 27.08.2015 року його було звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, але він не був ознайомлений з даним наказом. Просить визнати звільнення його на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним, зобов'язати відповідача звільнити його на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу в сумі 9323,70 грн., зобов'язати відповідача виплатити йому заборгованість за відпрацьований час у нічні години та святкові дні в сумі 1855,33 грн. та з 01.08.2015 року середній заробіток за весь час затримки до постановлення рішення суду з розрахунку середньоденної заробітної плати 103,59 грн. за затримку виплати заробітної плати за нічні часи та роботи в святкові дні, а також стягнути заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 18000 грн. В частині позовних вимог відмовився 09.12.2015 року. Ухвалою суду від 09.12.2015 року провадження по справі в частині позовних вимог про визнання періоду часу з 01.08.2015 року до винесення судового рішення вимушеним прогулом; про зобов'язання відповідача надати позивачу належним чином оформлену трудову книжку; стягнути з відповідача у відповідності із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв*язку з порушенням строків їх виплат» грошову компенсацію за всі невчасно виплачені в установленому законом розмірі виплати; зобов*язати провести розрахунок у відповідності із ст..ст.33,34 Закону України «Про оплату праці»; про стягнення з відповідача завдану йому моральну шкоду в розмірі 175000 грн. - закрито. У судовому засіданні позивач свої змінені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, а саме просить визнати звільнення його на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним, зобов'язати відповідача звільнити його на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу в сумі 9323,70 грн., зобов'язати відповідача виплатити йому заборгованість за відпрацьований час у нічні години та святкові дні в сумі 1855,33 грн. та з 01.08.2015 року середній заробіток за весь час затримки виплат за відпрацьований час у нічні години та святкові дні до постановлення рішення суду з розрахунку середньоденної заробітної плати 103,59 грн., а також стягнути заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 18000 грн. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, ухвалою Краматорського міського суду від 02.10.2015 року направлено окреме доручення до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про допит у якості представника відповідача ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» відповідно до заявленного позову. Із наданих до суду заперечень представника відповідача вбачається, що позивач працював в ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» з 01.04.2015 р. по 27.08.2015 року. Протягом серпня 2015 року позивач неодноразово порушував трудову дисципліну, а саме: був відсутній на роботі з 03.08.2015 р. по 07.08.2015 р, з 10.08.2015р. по 14.08.2015 р, 17.08.2015р., 18.08.2015 р.- протягом усього робочого дня. Факти вчинення прогулів зафіксовані відповідними актами. Листом від 11.08.2015 року позивачу було запропоновано надати письмові пояснення щодо своєї відсутності, а також документи, які б підтверджували поважність причин відсутності на роботі. Проте, позивач запитуваних документів не надав, на роботі не з'являвся. Враховуючи зазначені факти, 27.08.2015 року позивача було звільнено за п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогул без поважних причин. Рохрахунок з позивачем був проведений 31.08.2015 року. Трудова книжка вручена позивачу 28.09.2015 року, що підтверджується відповідною розпискою позивача від 28.09.2015 року. Щодо заяви позивача про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, відповідач пояснив, що заява позивача від 27.07.2015 року була отримана відповідачем поштою 05.08.2015 року, а отже відповідач не мав об'єктивною можливості розглянути цю заяву. Разом з тим, наголошуємо, що з 03.08.2015 року і до дати звільнення включно позивач на роботі не з'являвся . Позивач просить стягнути моральну шкоду, однак не наводить жодного доказу на підтвердження своїх втрат немайного характеру або фізичних страждань. На підставі викладеного вважають, що позовні вимоги позивача необгрунтованими у позові просять відмовити. Просять розглядати справу за їх відсутності, з повідомленням про слухання справи. Суд враховує письмові заперечення та докази надані відповідачем. Ухвалою Краматорського міського суду від 16.12.2015 року зобов*язано відповідача надати додаткові докази по справі. Проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як видно із заяви на ім'я директора ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» від 27 липня 2015 року, позивач [PERSON] звернувся до відповідача з проханням звільнити його на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 03.08.2015 року та нарахувати належні йому виплати при звільненні. Дана заява 30 липня 2015 року була передана особисто в руки співробітнику ТОВ «Амстор» [PERSON] (а.с. 16). Але з наданої відповідачем копії заяви від 27.07.2015 року видно, що відповідач зареєстрував дану заяву лише 05.08.2015 року вх. № 45. (а.с. 68) Крім того, як видно з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, дана заява була надіслана позивачем поштою на адресу відповідача ТОВ «Амстор Рітейл Трейд», який знаходиться у м. Краматорську та до головного офісу ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» у м. Дніпропетровськ, та отримана 31.07.2015 року, про що свідчить підпис співробітників відповідача [PERSON] та [PERSON] на поштових відправленнях. (а.с. 18,19). Як вбачається з довідки Пенсійного фонду України виплати [PERSON] були припинені з серпня 2015 року.(а.с. 17). Згідно запису в трудовій книжці [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON], позивача було звільнено за прогул без поважної причини, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, згідно Наказу № 1267-К від 27.08.2015 року. (а.с. 34-35,66). Як вбачається з актів про відсутність працівника на роботі від 03.08.2015 року, 04.08.2015 р., 05.08.2015 р., 06.08.2015 р.,07.08.2015 р., 10.08.2015 р.,11.08.2015 р., 12.08.2015 р.,13.08.2015 р.,14.08.2015 р.,17.08.2015р., 18.08.2015 р., старший інспектор служби безпеки [PERSON], був відсутній на роботі. (а.с. 52,54,55,56,57,58,59,60,61.62,63,64). Згідно розписки, [PERSON] отримав трудову книжку на руки лише 28.09.2015 року. (а.с. 67). Як видно з листа від 11.08.2015 року, 03.08.2015 року позивач [PERSON] був відсутній на роботі. (а.с. 78). Як видно з наданих фото журналу щоденного (позмінного) обліку використання робочого часу магазина «Амстор», 03.08.2015 року позивач [PERSON] знаходився на робочому місці з 07 год. 50 хв. до 17 год. 10 хв. (а.с. 79). Згідно відомостей з камер відео нагляду відгородженої частини господарського двору магазина «Амстор-23», зафіксовано прибуття [PERSON] на роботу 03.08.2015 року. (а.с. 80-83). Також відомості про находження [PERSON] на роботі 03.08.2015 року підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що електронний облік явки робітників на роботі ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» не працював з січня 2015 року та велись зошити - журнали обліку явки на роботу, в яких робітники особисто розписувались. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Згідно ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Відповідно правових позицій Вищого Спеціалізованого суду України ( справа №6-26976 св15) законодавець закріпив за працівником право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з обов*язком двотижневого попередження, а не з правом працівника двотижневого відпрацювання. Суд вважає, що позивачем доведено, що він у визначений ним строк звільнення 03.08.2015 року у відповідності із ч.3 ст.38 КЗпП України повідомив власника, що підтверджено документально та те, що роботодавець систематично порушував строки виплати заробітної плати ( а.с.104). Як вбачається з виписки по картковому рахунку - заробітна плата за квітень 2015 року надійшла 07.07.2015 року, за травень 2015 року - 27.07.2015 року, за червень 11.08.2015 року, за липень 2015 року - 28.08.2015 року. Таким чином, позовні вимоги в частині: визнання незаконним наказ №1267-К від 27.08.2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор Ритейл Трейд» в частині звільнення [PERSON] з 27 серпня 2015 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України; зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Амстор Ритейл Трейд» в наказі №1267-К від 27.08.2015 року про звільнення [PERSON] змінити формулювання причини звільнення зазначивши, що звільнений з 03 серпня 2015 року згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю; зобов'язання внести зміни в трудову книжку причин звільнення позивача та стягнути з відповідача на користь позивача вихідну допомогу в розмірі 9323,70 грн. підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача виплатити позичу заборгованість за відпрацьований час у нічні години та святкові дні в сумі 1855,33 грн. та з 01.08.2015 року середній заробіток за весь час затримки виплат за відпрацьований час у нічні години та святкові дні до постановлення рішення суду з розрахунку середньоденної заробітної плати 103,59 грн. не підлягають задоволенню, як не доведені. Як встановлено в судовому засіданні позивачу несвоєчасно виплачено належні йому суми грошей при звільненні, тобто не 03.08.2015 року, а 28.08.2015 року. Однак позивач не звертався з позовними вимогами про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час затримки розрахунку. У відповідності зі ст. 2371 КЗпП України, відшкодування морального збитку працівникові провадиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачу в зв'язку з несвоєчасною виплатою зарплати була заподіяна моральна шкода, тому що він додатково вживав заходів для організації свого життя, не міг нормально існувати, сплачувати комунальні платежі, тощо. Тому на його користь необхідно стягнути 2000 грн., тому що суд вважає, що саме на таку суму йому був заподіяний моральний збиток. Також відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial