overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 54308,02 грн., в якому вказує, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву б/н від 24.01.2012 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг»», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Далі в позові зазначив, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 Договору. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку (www.privatbank.ua: або інший інтернет/СМС- ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватВанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідачів з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В обгрунтування позову приведені доводи, що позивач є балансоутримувачем вказаного помешкання, наймач квартири - [PERSON] помер [INFO], а відповідач проживаю там без належних правових підстав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач без поважних причин у судове засідання не прибув. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] Відповідач проживає у [ADDRESS] без належних правових підстав, у добровільному порядку він квартиру не звільнив згідно письмового попередження позивача від 20.01.2017 року, а тому, у відповідності до положень ст.116 ч.3 Житлового кодексу України, він підлягає виселенню із вказаного помешкання без надання іншого житла. Встановлені судом обставини є підставами для задоволення позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Розірвати шлюб у добровільному порядку через органи ДРАЦС він відмовляється, у зв'язку з чим вона змушена була звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 12, 16), про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, 08 квітня 2015 року між сторонами укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області зроблено актовий запис № 69 (свідоцтво про шлюб [NUMBER]). Відповідно до матеріалів справи сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з осені 2016 року і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Розірвати шлюб у добровільному порядку через органи ДРАЦС відповідач відмовляється. Майновий спір у сторін відсутній. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаїва із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №105 по вул. Радянська,13 в м.Миколаєві посилаючись на вимоги ст. 71,72 ЖК України. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Свідоцтва №868 відділу обліку та розподілу житла, на підставі рішення виконкому міської ради №1024 від 25.10.2002 р. відкрито рахунки на [PERSON] на житлову площу, яку він займає, що складається з 2 кімнат [ADDRESS]. З 2002 року відповідач не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує. Факт не проживання відповідача у вищезазначеній квартирі підтвердили, у актах про не проживання - [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 71,\~72 ЖК України\~суд дійшов до висновку про відсутність відповідачів понад шість місяців у квартирі [ADDRESS], враховуючи тривалість не проживання без поважних причин, що є підставою для визнання\~його таким, що втратив право користування жилим приміщення вказаної квартири. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Дорогиничівською сільською радою, актовий запис №6. Від шлюбу у них є четверо неповнолітніх дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що у них різні характери, та погляди на сімейне життя. Відповідач зловживає спиртними напоями. Між ними останні роки постійно виникали сварки. Спільного домашнього господарства вони не ведуть. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи відповідно до ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25.10.2002 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Дорогиничівською сільською радою, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Подружнє життя сторін не склалося. Позивач не бажає налагодити подружні стосунки, стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підставний і його необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просила стягнути з останнього аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі, під час якого народила доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Посилаючись на те, що відповідач з сімєю не проживає, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. просила позовні вимоги задовольнити. Позивач подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, відповідач теж подав до суду заяву про згоду з позовом і прохає розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності . Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого. Зі свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області 14.01.2009 року, актовий запис № 49, видно, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], яка народилася 04.01.2009 року у [PERSON]. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що \~\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач, який є батьком дитини, відповідно до ст. 180 СК України, зобовязаний матеріально утримувати свою дитину. Згідно з наявною в справі довідкою Барвінківської міської ради Харківської області від 14.02.2017, дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживає з матірю [PERSON]. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, і доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, як того просить позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

15.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу Позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, шлюбно - сімейні відносини припинені з квітня 2016 року. Окрім того, зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2015 року Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з квітня 2016 року, у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

15.02.2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 14.07.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично сімейні правовідносини припинені з січня 2017 року. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просила його задовольнити. Вiдповiдач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає, та просив його задовольнити. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.07.2007 року у виконкомі Біленьківської селищної ради міста Краматорська Донецької області, актовий запис № 30, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 100804 (а.с.3). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

15.02.2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 22.04.2014 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просила його задовольнити. Вiдповiдач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає, та просив його задовольнити. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.04.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 186, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 345888 (а.с.6). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

15.02.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, вказуючи на те, що 19 жовтня 2015 року померла її тітка [PERSON], у звязку з чим відкрилась спадщина. Вона має право на спадкування майна тітки за законом, однак у спадкодавця не було правовстановлюючого документа на будинок. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просить задовольнити. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 19.10.2015 року померла тітка позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 262331 ). Після її смерті залишився будинок за адресою: с. Покошичі, вул. Миру, буд. 54, Коропського району, Чернігівської області, за яким не зареєстровано право власності. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] за законом є її дочка - [PERSON], сестра - [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини та [PERSON], яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та прийняла спадщину. Згідно постанови державного нотаріуса Коропської районної державної нотаріальної контори від 02.02.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на тій підставі, що у спадкодавця був відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане домоволодіння. Згідно довідки Покошицької сільської ради Коропського району, Чернігівської області № 126 від 10.02.2017 року домоволодіння, що належало [PERSON], знаходиться за адресою: с. Покошичі, вул. Миру, 54 і було побудовано у 1957 році, згідно погосподарської книги № 1 за 2010-2015 роки, особовий рахунок № 0034-1. Оскільки [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна померлої тітки, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 30/2016 суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

15.02.2017 року Тиврівським районним судом розглянуто справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов задоволено повністю, у справі ухвалено рішення про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Рішенням суду питання розподілу судових витрат не вирішено. Згідно ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Позивачкою надано квитанції про сплату судового збору в розмірі розмірі 640 (шістсот сорок) грн. та витрати на оплату юридичної допомоги в розмірі 350 (триста п'ятдесят) грн., які просить стягнути із відповідача. Відповідач заперечує в стягненні даних витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved