overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

15 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 26.12.2007 року уклав з відповідачем шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №1269. Від спільного життя дітей не мають. Спільне життя не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння, постійно виникають сварки, бо різні погляди на життя. Фактично шлюбні відносини припинені з березня 2010 року, поновлювати їх позивач не має наміру. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам. Відповідач не заперечує, щоб шлюб був розірваний, але звертатися до органів РАЦС не бажає, так як для цього необхідно виїжджати за межі м.Донецька, тому позивач звернувся до суду про розірвання шлюбу. Позивач надав заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Ткаченко». Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №1269, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №109802 (а.с.4). Фактично шлюбні відносини припинені з березня 2010 року. Відповідач не проти розірвання шлюбу. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Судом встановлено, що відповідач бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

15 квітня 2016року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],05.03.2013року народження в розмірі 1000,00гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, 16 червня 2014року шлюб між ним розірвано. Від даного шлюбу у них є дитина: [PERSON],05.03.2013року народження. Дитина повністю перебуває на її утриманні, відповідач не надає їй кошти на утримання сина. У звязку з наведеним вона змушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], 05.03.2013року народження є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі. Сторони проживають окремо, дитина проживає та знаходяться на утриманні матері. Дані обставини стверджуються поясненнями сторін даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, аліменти на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, матеріальне забезпечення дітей від шлюбу, стан здоровя дітей, відсутність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000,00гривень, починаючи з дня звернення до суду до досягнення ним повноліття. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь держави в розмірі 551,20грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

15 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 09.09.2003 вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. На даний час відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча фізично здоровий, офіційно працевлаштований. За таких підстав просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Оскільки від відповідача не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. 09 вересня 2003 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5,6), які на даний час проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка № 10 від 08.04.2016, видана головою квартального комітету № 10 «Островки» (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається у частці заробітку (доходу) матері, батька. При визначенні розміру аліментів суд, бере до уваги, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який фізично здоровий, офіційно працює, рівний обов'язок батьків утримувати дитину, відсутність доказів, що у відповідача на утриманні є інші діти, непрацездатні дружина чи батьки, і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

15 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO] , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що в період шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO].. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

15 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 прожиткового мінімуму на період навчання починаючи з 15.04.2016р. на період його навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що син з 01 вересня 2015 року є студентом Хмельницького національного університету, навчається стаціонарно. Їй самій важко утримувати дитину, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча спроможний таку допомогу надавати. Позивач звернулася до суду з заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить справу слухати без її участі не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявивсь хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є спільний повнолітній син [PERSON], [INFO], який навчається у Хмельницькому національному університетіз 01 вересня 2015 року денної форми навчання. Син знаходиться на утриманні позивачки - матері дитини, а відповідач - батько дитини в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на її утримання на період навчання, хоч працює та може надавати таку допомогу. Дані обставини підтверджуються: даними свідоцтва про народження дитини І-БВ №073202 від 08.05.1998р., даними довідки Хмельницького національного університету №469 від 13.03.2016р. Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 15.04.2016 року. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини, відповідача та позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

15 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який потім уточнила до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що з 29.07.2011 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітніх синів -[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Чоловік добровільно допомоги не надає, а вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трьох років, тому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення сином трьох років. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач [PERSON] на уточненій заяви наполягала, відповідач [PERSON] уточнений позов визнав (а.с. 17,18 - заяви) Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Українирозгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Судом встановлено, що сторони з 29.07.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 314 ( а.с. 12- копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 11,14 - копія свідоцтва про народження). Позивач не працює в зв'язку із доглядом за дитиною до досягнення сином трьох років. Відповідач працює, отримує заробітну плату, однак матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Відповідно до вимог ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

15 квітня 2016 року було винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно якого позов [PERSON] задовольнити. Стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженця та жителя [ADDRESS] працюючого в Уманському РВП УВП ГУНП в Черкаській області старшим інспектором поліції, аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на користь [PERSON], починаючи з 01 березня 2016 року до повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. В судове засідання [PERSON] та [PERSON] не з'явились, причини неявки невідомі, про час і місце розгляду справи повідомлені своєчасно. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає що заява про ухвалення додаткового рішення з ініціативи суду підлягає до задоволення. Відповідно до п.2 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. При винесенні рішення, в резолютивній частині помилково було вказаностягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., хоча потрібно вказати - стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. і ця помилка підлягає виправленню шляхом винесенню додаткового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

15 квітня 2016 року до Віньковецького районного суду надійшла заява представника [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі № 670/875/15-ц провадження № 2/670/10/16 за позовом [PERSON] до [PERSON],\~ про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON],\~про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що у резолютивній частині рішення не вказано адресу квартири, 1\\2 частини якої визнано особистою приватною власністю [PERSON] Рішенням Віньковецького районного суду від 29 березня 2016 року у справі № 670/875/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON],\~ про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON],\~про поділ майна подружжя визнано 1/2 частину квартири № 22 особистою приватною власністю [PERSON]. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявилися. Відповідно до ст..220 ч. 3 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності сторін та їх представників. У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. При ухваленні рішення Віньковецьким районним судом не вказано адресу квартири № 22, 1/2 частина якої визнана особистою приватною власністю [PERSON], а саме, не вказано, що вищезазначена квартира знаходиться по вул. Жовтневій, 10 в смт. Віньківці Хмельницької області, тобто питання позовних вимог вирішено неповно. На підставі викладеного, заяву про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

15 квітня 2016 року заявники звернулися в суд із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. В обґрунтування позову зазначили, що 30 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], проте сімейні відносини не склалися через протилежні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання спільної дитини з матір'ю, батько бере на себе обов'язок приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Заявники підтримали заяву в повному обсязі та просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, врахувавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що заявники уклали шлюб 30 липня 2005 року, від шлюбу мають доньку [PERSON] Андріївану, [INFO]. Також, встановлено, що між заявниками укладено письмовий договір про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення права на особисте виховання дитини. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N11розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Статтею 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З заяви вбачається, що між заявниками не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають наміру відновлювати сім'ю, а також досягли згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу. За таких обставин суд вважає, що збереження сім?ї сторін є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

15 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки м. Чернігова, аліменти на його користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на його утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, дав згоду на заочний розгляд справи, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, причин неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 2), який мешкає разом з батьком та перебуває на його утриманні (а.с. 6). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 182 СК України, обов'язок матері утримувати неповнолітню дитину, проживання дитини сторін разом з батьком, перебування на його утриманні, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved