Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

16 вересня 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів, у якому зазначила, що 11.04.1997 вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі по 250 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно допомоги на їх утримання не надає. Позивач у судове засідання не зявилася, проте від неї надійшла до суду заява, в якій вона просить суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що оскільки відповідач не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, а позивач не заперечує щодо прийняття судом заочного рішення, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Сторони перебували у шлюбі з 11.04.1997, який розірвано згідно рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2014 року (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження Серія І-БВ № 280602 та Серія 1-БВ № 146246 (а.с. 5). Діти сторін проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, що вбачається із довідки, виданої виконавчим комітетом Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 882 від 14.09.2015 (а.с. 6). Отже, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України). Так, відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-182, 184, 191 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки право позивача та її неповнолітніх дітей на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. З огляду на те, що судом установлено той факт, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні дітей і весь обсяг обовязків по їх утриманню покладено на позивача, то це ставить сторони у нерівні умови. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON] та дочку [PERSON], у твердій грошовій сумі, у розмірі по 250 грн, щомісячно, починаючи з часу предявлення позовної заяви до суду, до досягнення дітьми повноліття підлягає задоволенню. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалися обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 487,20 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved