Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

17.07.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] (третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради) про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. № 4-6). В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що на підставі договору дарування від 04.01.1991р. їй на праві приватної власності належить житловий будинок розташований за адресою: м.Дніпро, узвіз 1-й Мандриківський бул. 8-Г. Відповідач [PERSON] є онуком позивачки та більше 15 років є зареєстрованим в належному позивачці будинку. Останні 4 роки відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації, з позивачкою не спілкується, особисті речі у будинку відсутні. Наявність реєстрації відповідача у належному позивачці будинку, створює для неї суттєві незручності та перешкоди в користуванні власністю, оскільки позивачка є пенсіонером та змушена нести додаткові матеріальні витрати, сплачуючи вартість комунальних послуг з урахуванням реєстрації відповідача, який взагалі не цікавиться з даного питання. Позивачка просила усунути перешкоди в користуванні належним їй житлом та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку. Позивачка - [PERSON], будучи присутньою в судових засіданнях 05.12.2017р. та 08.12.2017р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення по справі. Відповідач - [PERSON] в судові засідання, які призначалися на 18.10.2017р. та 05.12.2017р., повторно не з,явився, про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, згідно до відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 07.08.2017р. відповідач зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться (а.с. № 19), конверти були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 15, 26). Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судові засідання 18.10.2017р. та 05.12.2017р. не зявився, про дату судових засідань був повідомлений належним чином (а.с. № 18, 28). 20.10.2017р. [PERSON] (діє на підставі довіреності від 11.01.2017р. - а.с. № 30) надала до суду клопотання, в якому просила розглянути справу без участі представника департаменту (а.с. № 29). За такими обставинами, згідно до ст.76 ЦПК України відповідачі вважається належним чином повідомленими про дату розгляду справи та за правилами ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів і постановити по справі заочне рішення суду відповідно до положень глави 8 розділу III ЦПК України. З урахуванням заяви представника третьої особи про розгляд справи за відсутності їх представника, повторної неявки відповідача, суд ухвалою від 05.12.2017р. (ухвала винесена без виходу до нарадчої кімнати а.с . № 35) ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача та представника третьої особи. Суд, вислухав позивачку, вивчивши матеріали справи, допитавши свідка, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 04.01.1991р. зареєстрованого в реєстрі за №2-94, посвідченого державним нотаріусом ПДНК [PERSON], позивачка [PERSON] є власником 2/3 частин жилого будинку з відповідною частиною господарських споруд, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, узвіз 1-й Мандриківський буд. №8-Г. Право власності було зареєстроване Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.01.1992р., реєстрований номер №110-82 (а.с. № 10-11 зв). Згідно відомостей адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС України у Дніпропетровській області від 07.08.2017р. (а.с. № 19) відповідач [PERSON], зареєстрованим або знятим з реєстрації за адресою м.Дніпропетровськ, узвіз 1-й Мандриківський буд. №8Г не значиться, проте, як вбачається з відомостей внесених до домової книги відповідач в цьому будинку зареєстрований з 08.05.2001р.(а.с. № 37-39). Згідно до актів житлової комунальної обслуговуючої організації складених на підставі письмових пояснень сусідів (а.с. № 8, 32) [PERSON] більше 15 років не проживає за адресою м.Дніпропетровськ, узвіз 1-й Мандриківський буд. №8Г. Також обставини тривалої відсутності відповідача за місцем реєстрації були підтверджені в судовому засіданні 05.12.2017р. поясненнями свідка [PERSON] (мешкає по сусідству з позивачкою), який суду пояснив, що відповідач є внучатим племінником (син покійного брата) позивачки [PERSON] та дійсно більше ніж 15 років не проживає в будинку позивачки, та не навідувався до неї, особистих речей відповідача в будинку немає, по розмовах сусідів відомо, що відповідач проживає зі своєю матір,ю на ж/м Лівобережний в м.Дніпрі (а.с. № 33-35). Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація місця мешкання осіб здійснюється за адресою їх проживання, аналогічні вимоги містяться у ч. 1 ст. 29 ЦК України, відповідно до яких місцем проживання особи є житловий будинок або квартира, де вона фактично постійно або тимчасово мешкає. При цьому, у разі зміни місця мешкання, особа повинна протягом 7 днів відмінити свою попередню реєстрацію та зареєструвати нове місце мешкання. У разі недодержання вимог закону щодо реєстрації місця мешкання, зокрема ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація місця мешкання може бути скасована за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відповідач [PERSON] понад 1 рік не мешкає за адресою реєстрації в м.Дніпропетровську (м.Дніпро) узвіз 1-й Мандриківський буд. №8Г, самостійно з реєстраційного обліку не знімається, не здійснює оплату комунальних платежів, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та усунення їй перешкод в користуванні житлом шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved