Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

15.05.2018 року [PERSON]янова Н.І. звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті її матері [PERSON], [INFO], в м. Луганськ м. Олександрівськ 27.12.2017 року, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть, посилаючись на те, що на території населеного пункту м. Луганськ, де померла [PERSON], діяльність державних органів влади України, в тому числі органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється. У звязку з чим заявник змушена звертатись до суду для встановлення факту смерті її матері. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, вимоги, викладені у заяві підтримала, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, одночасно повідомив, що заперечень по даній справі немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає вимоги заявника такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявник [PERSON]янова (Калач) [PERSON], громадянка України, [INFO], є дочкою [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 063929. [PERSON], [INFO], громадянка України померла 27.12.2017 року в м. Луганськ м. Олександрівськ, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВВ №045116, виданого 03.01.2018 року. Заявниця звернулась до Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразку, але отримала відповідь, згідно до якої в видачі свідоцтва про смерть їй відмовлено, так як будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті. є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254- VІІІ Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями - окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до ЗУ Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України визнані Верховною Радою України тимчасово окупованими. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. З огляду на те, що свідоцтво про смерть [PERSON] від 03.01.2018 року є недійсним і не створює правових наслідків за приписами ч.3 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а отже не може бути підставою для державної реєстрації смерті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви щодо встановлення факту смерті, оскільки вказаний факт знайшов підтвердження під час судового розгляду, іншим чином зареєструвати смерть неможливо. Згідно п. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved