overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

15 травня 2015 року [PERSON] звернувся до Краснокутського районного суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки. В підтвердження своєї заяви [PERSON] вказав, що в трудовій книжці допущено помилку в написанні його імені, оскільки замість «Вячеслав» помилково записано «Вячислав». Викладені обставини змусили [PERSON] звернутися до суду. У попереднє судове засідання заявник не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав заявлені вимоги та прохав їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у попереднє судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення вимог заявника не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. З матеріалів справи вбачається, що згідно паспорту громадянина України серії ММ 590370, виданого 25 грудня 2000 року Краснокутським РВ УМВСУ в Харківській області, заявник значиться як [PERSON]. Відповідно до Положення „Про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Таким чином, всі інші правовстановлюючі документи, що стосуються конкретної особи, видаються на підставі паспорта ( в разі відсутності свідоцтва про народження), а записи в них щодо прізвища, імені, по батькові, дати і місця народження повинні відвідати паспортним даним. На даний час [PERSON] досяг пенсійного віку, та в звязку з цим має наміри оформити пенсію. Однак, для цього необхідно підтвердити свій трудовий стаж. Як передбачає ст.. 48 КЗпПУ, ст. 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підтверджені необхідними доказами, до того ж, заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечувала, що не суперечить закону та не порушує права та законні інтереси третіх осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

15 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь 200000,00 грн. заборгованості за договором позики та 2000 грн. судових витрат. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] за договором позики від 15 травня 2013 року отримав від нього 200000 гривень, зобов'язуючись повернути дану суму до 15 травня 2014 року, однак договірні зобов'язання не виконав. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2013 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено письмовий догорів позики, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у сумі 200000 гривень, а позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів до 15 травня 2014 року /копії ас. 4-5/. Отже, суд знаходить, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору позики і врегульовані статтями 526, 625, 610-611, 1046 - 1047, 1049 Цивільного кодексу України /далі - ЦК України/. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно із частиною першою статті 1047 ЦК України письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 1051, ч. 2 ст. 625 ЦК України судом не встановлено, тому суд вважає позов обґрунтованим, порушене право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», і стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

15 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 25, посилаючись на те, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, наявність непорозуміння з будь-яких життєвих питань. Шлюбні відносини припинені з травня 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Спору про поділ спільного майна немає. На підставі викладеного, оскільки примирення та збереження сімї неможливе, [PERSON] просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився,\~ до суду надав\~ заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2014 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 25. /а.с. 13/ Крім того, сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження. /а.с. 14/ Спільне господарство не ведеться, спору про майно немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

15 травня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на трьох дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його прибутку щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред»явлення позову до суду до досягнення кожною дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 14 липня 2014 року рішенням Старокостянтинівського районного суду між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу у них народилося троє дітей. Зазначає, спільне життя з відповідачем не склалося і вони не проживають разом, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Також позивачка зазначила, що їй одній матеріально важко виховувати дітей і забезпечувати їх всім необхідним.. Відповідач здоровий, працездатний, нікого на своєму утриманні немає, нікому аліменти не сплачує. Оскільки домовитися з відповідачем про сплату аліментів на дітей в добровільному порядки вона не змогла, тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що згоден сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів свого доходу. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням від 14 липня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, від якого у них 22 листопада 2005 року народилася донька [PERSON], 14 лютого 2007 року народилася донька [PERSON], а 11 червня 2012 року син [PERSON]. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей. Ці обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: поясненнями сторін, рішенням про розірвання шлюбу, свідоцтвами про народження їх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст.180-183 СК України з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, а також те, що відповідач здоровий, працездатний, інших осіб на утриманні не має та може надавати таку допомогу. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

15 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки його доходів. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з травня 2015 року з відповідачем разом не проживають, жодних стосунків не підтримують. Домовленості щодо утримання відповідачем дітей між ними не досягнуто. Дітей вона утримує самостійно. Відповідач працює у ТОВ „ІНКО-ФУД Бердичів та має стабільний заробіток, інших утриманців не має. У судове засідання сторони не зявилися. До суду спрямували заяви ( а.с. 19,20), в яких кожен просить справу слухати за його відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши докази, суд, відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК, приймає визнання відповідачем позов та ухвалює рішення про його задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що з 16 квітня 2000 року сторони перебувають у шлюбі ( а.с. 9). Вони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 4, 5). Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дітей, аліменти слід стягувати за рішенням суду. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З наданих позивачкою доказів вбачається, що вона вагітна, має на утриманні дочку [PERSON], [INFO]; працює у ТОВ „Інко-Фуд Бердичів ( а.с. 5,13). Відповідач також працює у ТОВ „Інко-Фуд Бердичів ( а.с. 4). Суд стягує аліменти в розмір 1/3 частки доходів відповідача, оскільки ним позов визнано. Стягнення аліментів у такому розмірі буде відповідати інтересам дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімумудля дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу( частина друга статті 182 СК). Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до статті 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу на один місяць. Судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 243 гривні 60 копійок, слід стягнути з відповідача в дохід держави ( частина друга статті 88 ЦПК України).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

15 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заяявою про визнання особи недієздатною та встановлення опіки. Ухвалою суду від 26.05.2015 року на підставі ст. 45 ЦПК України до участі в справі на стороні заявника в інтересах [PERSON] було допущено прокурора Краснолиманської міжрайонної прокуратури. В судовому засіданні заявник вказала, що [PERSON] являється її матір»ю та членом її сім»ї і відповідно до довідки КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов»янська» від 26.02.2015 року страждає на важкі психічні розлади. У зв'язку з захворюванням [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не взмозі набувати цивільні права та нести цивільні обов'язки. Тому заявник просив визнати її недієздатною, встановити над нею опіку. Прокурор Краснолиманської міжрайонної прокуратури Пономарьова О.В. заяву підтримала повністю і просила її задовольнити з метою захисту цивільних прав [PERSON] В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Парфьонова Н.О. заяву підтримала повністю і просила її задовольнити з метою захисту цивільних прав [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], являється матір»ю заявника і проживає разом з нею (а.с.9,10,20). З 2015 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в психіатричному диспансері, у тому числі і Краснолиманської ЦРЛ, в зв'язку з тим, що страждає на тяжкі психічні розлади ( а.с.12). Відповідно до висновку заочної судово-психіатричної експертизи № 93 від 20 липня 2015 року [PERSON] з 2013 року страждає на хронічне психічне захворювання - судинна деменція з наслідками ОНМК внаслідок церебросклерозу 3 стадії, гіпертонічна хвроба 3 стадії, у зв'язку з чим не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення опіки (а.с.50-52). Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Тому суд визнає, що вимоги [PERSON] та Краснолиманського міжрайонного прокурора в частині визнання [PERSON] недієздатною є обґрунтованими та повністю доведені доказами в судовому засіданні. Крім того, відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Згідно висновків, що характеризують [PERSON] та її матеріально-побутові умови, умови проживання та характер відносин, які склалися з [PERSON], подання органу опіки та піклування Краснолиманської міської ради від 19.08.2015 року № 28, заявник [PERSON] може бути призначена опікуном матері - [PERSON], бо матеріально та побутово гарно забезпечена, довгий час належним чином здійснює догляд за [PERSON], яка довгий час прикута до ліжка і не взмозі самостійно здійснювати свої права, створила їй належні умови проживання(а.с.14-25). А тому і в цій частині вимоги заявника та прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

15 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого у відділі РАЦС РС Сахновщинського РУЮ Харківської області, актовий запис № 74. Від шлюбу вони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначила, що внаслідок непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, вони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільно не проживають тому збереження сім'ї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу та пояснив, що дійсно у них виникали сварки, в даний час сімейні стосунки не підтримують, спільно не проживають. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них , інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, в сім'ї склалася конфліктна ситуація і часто виникали сварки, тому вони з 20 квітня 2015 року припинили шлюбно-сімейні відносини і стали проживати нарізно. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені нею витрати за сплату судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

15 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем знаходяться в шлюбних відносинах з 17 листопада 2007 року, шлюб зареєстрований виконкомом Добропільської сільської ради Добропільського району Донецької області, актовий запис №10. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частина заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати звернення до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], [INFO], його батьками вказані: [PERSON] і [PERSON], тобто сторони по справі (а.с.6). Довідкою, виданою виконкомом Добропільської міської ради від 14 травня 2015 року за №393 підтверджується, що неповнолітній [PERSON], [INFO], мешкає разом зі своєю матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7) Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із статтями 182, 183 СК України частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог п. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. На підставі наведеного, суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги в повному обсязі. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

15 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] (а.с.2-4) про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей, які проживають разом з нею. У звязку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд стягнути на її користь з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 15.05.2015 року і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, мотивуючи тим, що з урахуванням його заробітку згоден на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Судом встановлено, що з 07 червня 1997 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.8), [PERSON], [INFO] (а.с.9), [PERSON], 04.12.2005 року (а.с.10), які проживають разом з матірю (а.с.11). Згідно копії довідки від 12.02.2015 року №66 [PERSON] працює в ІМТП на посадів електрозварника та отримує заробітну плату (а.с.12). Отже, з врахуванням вищенаведених обставин, того, що у відповідача є постійне місце роботи, позовні вимоги підлягають задоволенню щляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 15.05.2015 року і до повноліття дітей.

Outcome: approved