Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

16.12.2013 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи на стороні позивачів: [PERSON], [PERSON] про визнання дій відповідачів, що були направлені на порушення права власності позивачів незаконними, стягненню спричиненої матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову посилалися на те, що 05.09.2013 року рішенням Нововоронцовського районного суду було визнано недійсним договір № 51 від 19.07.2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON] купівлі-продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер [NUMBER] (новий реєстраційний номер - [NUMBER]). Та застосовано наслідки недійсності правочинів, що були направлені на відчуження спадкового майна - автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT35» та зобов'язано [PERSON], [PERSON] передати [PERSON], [PERSON] вказаний автомобіль, реєстраційні документи на нього та ключі від зазначеного автомобіля. Проте, відповідачі при виконанні рішенні суду повернули позивачам незаконно утримуване майно - автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT35» без двигуна, коробки передач, бамперу та внутрішнього обладнання - сидінь, обшивки та іншого, а також з пробігом 902741 км. (станом на 19.07.2012 р. - 274358 км, тобто за 16 місяців різниця становить 6283083 км.). У зв'язку із чим уточнивши позовні вимоги просять стягнути із відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 34862,15 грн. та моральну шкоду, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивачів та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на позовну заяву. Відповідачі позов не визнали і пояснили, що під час примусового виконання рішення суду, державним виконавцем 27 листопада 2013 року складено акт державного виконавця відповідно до якого автомобіль «VOLKSWAGEN LT35», ключі від нього, та реєстраційні документи були передані [PERSON] та [PERSON] позивачу [PERSON] за що останній у вказаному документі зробив власноручно підпис та напис. А також зазначений акт державного виконавця було підписано понятими, та особами, які передали зазначений автомобіль. При передачі автомобіля претензій до його технічного стану не було, також не надавалося ніяких документів, які б підтверджували про відсутність на даному автомобілі силових агрегатів та інших деталей. Яким чином з'явився інший акт державного виконавця складений 27 листопада 2013 року не зрозуміло. Оскільки він складався не в їх присутності і відповідно підписи їхні в ньому відсутні. У зв'язку з тим, що між ними та позивачами склалися особисті неприязні стосунки, то вважають, що даний акт складено навмисно, для подальшого його використання на свою користь позивачами. Треті особи в судове засідання не з'явились причини неявки не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи 660/731/13-ц, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так рішенням Нововоронцовського районного суду від 05 вересня 2013 року за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи на стороні позивачів: [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Архангельської селищної ради Високопільського району Херсонської області, треті особи без самостійних вимог товариство з обмеженою відповідальністю «Херсон автосоюз», Високопільська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Високопільського нотаріального округу [PERSON], відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи по обслуговуванню адміністративної території Великоолександрівського, Високопільського та Нововоронцовського районів, підпорядкований ГУ МВС України в Херсонській області, про визнання недійсним правочину відчуження рухомого майна, визнання права на спадкування за законом, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Було визнано недійсним договір № 51 від 19.07.2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON] купівлі-продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT35», тип Грузо-пасажирський, випуску 1996 року, колір - білий, шасі (кузов, рама) [NUMBER], об'єм двигуна v-02383 куб.см. D, реєстраційний номер [NUMBER] (новий реєстраційний номер - [NUMBER]). Застосовано наслідки недійсності правочинів, що були направлені на відчуження спадкового майна - автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT35», тип Грузо-пасажирський, випуску 1996 року, колір - білий, шасі (кузов, рама) [NUMBER], об'єм двигуна v-02383 куб.см. D, реєстраційний номер [NUMBER] (новий - [NUMBER]) та зобов'язано [PERSON], [PERSON] передати позивачам вказаний автомобіль, реєстраційні документи на нього та ключі від зазначеного автомобіля. Згідно актів державного виконавця Вершина Є.О. відділу ДВС Високопільського РУЮ від 27.112013 року автомобіль, ключі від нього та реєстраційні документи були передані [PERSON] та [PERSON] стягувану [PERSON] в присутності понятих. Наступник актом державного виконавця від 27.11.2013 року було встановлено, що автомобіль знаходиться в непрацюючому стані без двигуна та коробки передач, радіатора відсутні без сидінь та обшивки салону. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Із змісту ст. 22 Цивільного кодексу України вбачається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Із ч.1 ст.1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до висновку експерта автотоварознавця №36/14 про визначення матеріального збитку, завданого внаслідок розукомплектування автомобіля «VOLKSWAGEN LT35», станом на 27.11.2013 року, складає 34862,15 грн. Із змісту ст.1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів, суд вважає, що в цій частині заявлений позов підлягає задоволенню частково в розмірі 2000 грн., оскільки на думку суду, дана сума буде достатньою компенсацією за перенесені позивачами переживання, пов'язані з розукомплектуванням автомобіля. Суд критично ставиться до пояснень позивачів щодо не розукомплектування автомобіля «VOLKSWAGEN LT35», оскільки вони спростовуються поясненнями свідків та актом державного виконавця який є чинним та не оскаржений в установленому законом порядку. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили що вони були понятими при передачі відповідачами автомобіля «VOLKSWAGEN LT35» позивачам, при цьому відповідачі передали автомобіль в технічно несправному стані, а саме без вузлів і агрегатів а в подальшому відмовились від підпису в акті державного виконавця. Теж саме пояснив допитаний в якості свідка позивач по справі [PERSON] Судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, що підтверджується квитанцією та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., які підтверджуються розрахунком здійсненим у відповідності до закону, підлягають стягненню з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України. Суд не приймає до уваги чеки про сплату послуг на придбання бензину позивачем оскільки з них не можливо встановити чи відносяться вони до витрат по даній справі понесених позивачем.

Outcome: partial