Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

15.05.2019 року [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа - Кодимська районна державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 30.05.2019. задоволено заяву позивача [PERSON] про відвід головуючому судді, згідно розпорядження голови Кодимського районного суду від 06.06.2019. цивільна справа передана на розгляд до Балтського районного суду Одеської області. 29.07.2019. справа надійшла до Балтського районного суду і відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю - Ільніцьку О.М. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 30.07.2019 року відкрито провадження по даній справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позовна заява обґрунтована тим, що її батько [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Кодимської районної державної нотаріальної контори, отримав право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Правда» села Грабово Кодимського районі Одеської області розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю від 16.08.2004 року серії [NUMBER] , [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,9368 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану на території Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області. [INFO] . [PERSON] помер, і вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулася із заявою до Кодимської районної державної контори про прийняття спадщини. Однак з`ясувалося, що належна батькові земельна ділянка була відчужена на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2018., згідно якого [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності, виданої [PERSON] , продала вказану земельну ділянку [PERSON] . Враховуючи, що на час укладення правочину [PERSON] помер, отже представництво за довіреністю було припинене, а вона не може через існування цього договору реалізувати своє право на отримання спадкового майна за законом, просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки та скасувати його державну реєстрацію. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. А також надала заяву у якій зазначила, що розуміючи зміст та правові наслідки довіреності, та у зв`язку з тим, що їй стало відомо про смерть [PERSON] , довіреність видана ним на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки є недійсна, тому дає згоду на розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.09.2018 року, скасування державної реєстрації на ім`я [PERSON] права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на дану земельну ділянку. Представник третьої особи - Кодимської державної нотаріальної контори - в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами згодна, оскільки на момент укладення оспорюваного правочину про смерть [PERSON] їй відомо не було. Суд, ознайомившись з позовними вимогами позивачки, заявами відповідачки та третьої особи, оцінивши докази, що є в матеріалах цивільної справи, дійшов такого висновку. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Кодимської районної державної нотаріальної контори, отримав право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Правда» села Грабово в Кодимському районі Одеської області розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, належного спадкодавцеві на підставі сертифікату серії [NUMBER] , виданого Кодимською райдержадміністрацією, згідно рішення № 121 від 22.04.1997 року (а.с.10). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю від 16.08.2004 року серії [NUMBER] , земельна ділянка площею 1,9368 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , розташована на території Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області, була передана у приватну власність [PERSON] (а.с.11). Враховуючи, що [PERSON] являвся громадянином іноземної держави, то відповідно до ч.4 ст.81 ЗК України зобов`язаний був протягом року відчужити належну йому на праві приватної власності зазначену вище земельну ділянку. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 07.09.2017. [PERSON] було поновлено строк на відчуження земельної ділянки тривалістю в один рік. (а.с.12-13). 24.11.2017 року [PERSON] видав довіреність, посвідчену нотаріусом республіки Молдова [PERSON] , строком на три роки, якою уповноважив [PERSON] , зокрема, представляти його інтереси з питань управління і розпорядження, в тому числі і відчуження шляхом продажу зазначеної вище земельної ділянки (а.с.9). Діючи на підставі вказаної довіреності, [PERSON] 13.09.2018 року продала вказану земельну ділянку [PERSON] , про що було укладено відповідний договір купівлі- продажу земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Кодимської районної державної нотаріальної контори, та внесені відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.09.2018 року № 27902503. В тексті договору датою його укладення зазначено «тринадцятого серпня 2018 року», однак у цьому ж договорі є посилання на сплату державного мита згідно квитанції Ощадбанку №37 від 12.09.2018 року, а також як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] зареєстровано Кодимською державною нотаріальною конторою 13 вересня 2018 року, що дає підстави для висновку, що оспорюваний договір купівлі-продажу був посвідчений не 13 серпня 2018 року, а 13 вересня 2018 року, і зазначення в тексті договору дати його укладення 13 серпня 2018 року є технічною помилкою. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). На час укладення оспорюваного договору купівлі - продажу земельної ділянки відомостей про смерть [PERSON] у відповідача, а також у нотаріуса не було. В силу ч.1,2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно п.6 ч.1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , на час укладення договору купівлі-продажу від 13.09.2018 року представництво [PERSON] було припинене, отже договір укладений особою, яка не мала на те повноважень, тому вимоги позивача про визнання його недійсним підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved