Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

16 серпня 2016 року позивач звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, а саме: просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], та стягнути судові витрати. В судове засідання сторони не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від сторін надійшли заяви в яких вони просять заслухати справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, а відповідач- позов визнав. З'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2009 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.10). Від шлюбу мають неповнолітніх доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] та доньку Анну [INFO], які проживають разом з матір'ю (а.с. 5-8). Між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, в родині між подружжям відсутня повага, шлюбні стосунки фактично припинені з 2013 року. Позивач зазначає, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин батько дітей не надає позивачу та їх спільним дітям матеріальної допомоги на їх утримання, участі у вихованні дітей не приймає, інших осіб на своєму утриманні відповідач не має. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл спільного майна немає. Згідно ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи майновий стан позивачки, яка сама виховує дитину, на даний момент не працює і те, що відповідач [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] є працездатною особою, працює молодшим інспектором Кременчуцької ВК - 69 по пров. Зональний, 1, суд вважає, що [PERSON] у змозі сплатити аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття доньки [PERSON], тобто до 20.01.2028 року, і до повноліття сина [PERSON], тобто до 20.12.2029 року - у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 16.08.2016 року. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зі змісту вказаної статті випливає, що право змінити спільне прізвище на дошлюбне має лише той з подружжя, хто обрав спільне прізвище при укладенні шлюбу. При цьому той з подружжя, чиє прізвище він носить, не може заборонити йому продовжувати іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу. Внаслідок чого дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved