Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

15 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом та просить ухвалити судове рішення, яким стягнути із відповідача на його користь невиплачену при звільненні заробітну плату у сумі 5996,82 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 37701,16 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та 350,00 грн. в рахунок витрат на правову допомогу. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 18 жовтня 2006 року по 01 червня 2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем - ТОВ «Восток Руда». Наказом №126 Лс від 29.05.2015 року він був звільнений з роботи за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України з 01.06.2015 року. Однак, на порушення\~ ст.116 КЗпП України при звільненні роботодавець не здійснив остаточний розрахунок із ним і до теперішнього часу розрахунок не проведений. У відповідності до ст.117 КЗпП України йому повинна бути виплачена середня заробітна плата за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На день подачі позовної заяви, компенсація за затримку розрахунку при звільненні становила 37701,16 грн., виходячи з того, що його середньоденна заробітна плата становить 163,92 грн. Вважає, що у відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» в разі не проведення відповідачем розрахунку з ним, як працівником, до розгляду справи, суд на підставі ст.117 КЗпП України повинен стягнути на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення судом рішення. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. посилаючись на те, що не виплата відповідачем сум, що належали йому при звільненні є грубим порушенням його трудових прав, і ці порушення призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. А також просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 350 грн. Позивач,\~ [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився надавши суду письмову заяву, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та доручає своєму представнику адвокату [PERSON] представляти його інтереси. Останній в свою чергу надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та задовольнити позов. Проти винесення заочного рішення заперечував. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив, заперечень проти позову не надав, про поважність причин неявки свого представника суд не повідомив, а тому, суд дійшов до висновку, що представник відповідача не з'явився в судове засідання без поважних причин. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні судом із дослідженої копії трудової книжки позивача /а.с.9-13/, безспірно встановлено, що [PERSON] дійсно з 18 жовтня 2006 року по 01 червня 2015 року включно перебував у трудових відносинах з ТОВ «Восток-Руда» та наказом №126 Лс від 29.05.2015 року звільнений з роботи за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України з 01.06.2015 року. Судом також встановлено, що на час звернення позивача до суду відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 5996,82 гривен, зазначене підтверджується довідкою ДП ТОВ «Восток-Руда» № 74 від 03.02.2016 року(а.с.6). Станом на день розгляду справи в суді, 04 квітня 2016 року, заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем по сумам, що належали останньому при звільненні на час постановки судового рішення складає 5996,82 грн., яка і підлягає стягненню. Статтею 116 КЗпП України, передбачено що\~ при звільненні працівника виплата всіх\~ сум, належних\~ йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути\~ виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен\~ письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~ \~ \~ Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, законодавець чітко визначив, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Остаточний розрахунок із позивачем відповідач на день постановки судового рішення також не здійснив. Таким чином, з ТОВ «Восток Руда» на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 02 червня 2015 року по день винесення рішення у справі 04 квітня 2016 року (включно), виходячи із наступного розрахунку. Згідно довідки ТОВ «Восток-Руда»\~середньоденна заробітна плата позивача становила 163,92 грн. (а.с.6). Остаточний розрахунок з позивачем відповідач затримав на 214 робочих дня. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 35078 грн. 88 коп. (163,92 грн. /середньоденна заробітна плата позивача/ х 214 дні /кількість робочих днів затримки розрахунку = 35078,88 грн.). Саме така сума має бути стягнена з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачеві спричинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачем доведено, що невиплата йому заробітної плати призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих звязків. Однак, з урахуванням вимог ст.237-1 КЗпП України\~щодо підстав стягнення моральної шкоди\~\~та ст.23 ЦК України щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 500 грн., що менше ніж просив позивач. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст.88 ЦПК України\~та Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід стягнути 551 грн. 20 коп. та за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди слід стягнути 551 грн. 20 коп., а всього розмір судового збору складає 1102 грн. 40\~\~коп. Також, підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача 350,00 грн. в рахунок витрат на правову допомогу, що підтверджується прибутковим касовим ордером від 12.02.2016 року та довідкою адвоката./а.с.5,5а/ На підставі викладеного та

Outcome: partial