overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

17.08.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25 жовтня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що в зв'язку з тим, що їм прийшлося виїхати з тимчасово окупованої території, фінансовими труднощами, морального навантаження, розриву колишніх соціальних зв'язків, вони вирішили влаштуватися і пожити окремо, як наслідок у них виявились різні погляди на життя, в результаті чого подальше спільне життя стало не можливим та суперечить інтересам позивача. Позивач стверджує, що припинила з відповідачем шлюбні стосунки і припинила вести спільне господарство, давно не спілкуються, а також, що примирення неможливе. У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до якої позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву не подав, заяви про розгляд справи без його присутності не направив. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечувала. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 25 жовтня 2002 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, про що складено відповідний актовий запис №1289, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.5). Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогу щодо понесених судових витрат по сплаті судового збору позивач не заявляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

17.08.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25 квітня 2017 року рішенням Апостолівського районного суду Дніпроптровської області було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу вони з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Їх стосунки з відповідачем погіршились та в даний момент вони припинили шлюбні відносини. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням матеріально підтримувати дитину, однак останній на її звернення не реагує та ніякої матеріальної допомоги не надає, на підставі зазначеного просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2017 року рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем (а.с. 3). 10.10.2013 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 448777 від 22.10.2013 року\~ (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір в сумі 704 гр. 80 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

17.08.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], на час його навчання у коледжі транспорту та комп'ютерних технологій ЧНТУ до 30.06.2020 року, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу). Позивач в судовому засіданні позов підтримала і просила суд його задовольнити. Відповідач позов не визнав, надав відзив, зазначив, що не має матеріальної змоги сплачувати аліменти, оскільки хворіє і витрачає багато коштів на ліки. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. До 2004 року сторони перебували в шлюбі і мають спільну повнолітню дитину [PERSON], [INFO], який навчається на ІІ курсі Коледжу транспорту та комп'ютерних технологій Чернігівського національного технологічного університету. Навчання здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, стипендію не отримує. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31 наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають значення. За приписами частини першої статті 191 Кодексу аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідач зазначає, що він не має можливості сплачувати аліменти, не працює, витрачає багато коштів на лікування. На підтвердження своїх заперечень відповідачем було надано ряд виписок з історії хвороб, з яких вбачається, що відповідач має захворювання. Разом з тим, відповідачем доказів того, що він витрачає кошти на лікування не надано. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що за станом здоров»я він не має змоги працювати, разом з тим, аліменти на утримання сина до досягнення повноліття відповідач сплатив у повному обсязі. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання в розмірі 1/7 частки усіх видів заробітку (доходу).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

17.08.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 05.11.2005 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 456. Від шлюбу є діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.09.2018 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до\~[PERSON]\~ про\~розірвання шлюбу, та призначено судове засідання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить шлюб розірвати, оскільки стосунки між сторонами поступово погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відношень. Між сторонами відсутні порозуміння та взаємна повага, що унеможливлює існування шлюбу в подальшому. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні заявила клопотання про надання строку на примирення, мотивуючи тим, що є надія на збереження шлюбу. 08.11.2018 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси провадження по справі було зупинено, сторонам надано строк на примирення один місяць. Судом встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] перебувають у шлюбі з 05.11.2005 року, шлюб зареєстрований Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 456. Під час перебування у шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. \~\~\~\~Згідно зі\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Позивачка [PERSON], після спливу строку на примирення, категорично наполягала на розірванні шлюбу. Пояснила, що протягом строку, на протязі якого справа розглядається в суді, вона намагалася переговорити з відповідачем, але він особисто не зявлявся на зустрічі, а уповноважував на це адвоката. [PERSON] також надала пояснення, що вона неодноразово пропонувала чоловіку спробувати вирішити особисті проблеми у процесі медиації, скористатися допомогою психолога, але [PERSON] відмовляється та заявляє щодо відсутності потреби у даних заходах. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, відповідач не прикладає зусиль для збереження шлюбу. Подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

17.08.2018 року позивачка звернулась з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що з 27.04.1985 року по 10.01.2013 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем і в період шлюбних відносин, а саме 19.10.1988 року відповідачу було виділено земельну ділянку по [ADDRESS] під забудову житлового будинку. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами було побудовано, введено в експлуатацію та зареєстровано на відповідача, як на господаря. Після розірвання шлюбу вона пропонувала відповідачу добровільно переоформити на неї 1/2 частину будинку, але той ухилився, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, а позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, а позов визнає і проти його задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ст. 200 ч.3 ЦПК України передбачає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі викладеного, так як суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин справи які визнані учасниками та в добровільності їх визнання, що зазначено учасниками справи в їх заявах, то суд знаходить позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

17.08.2018 р. позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] подав до Київського районного суду м. Харкова, позовну заяву про визнання неправомірними дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича щодо внесення 10.07.2018 року до Спадкового реєстру інформації про спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , дату його смерті та заведення спадкової справи (номер у спадковому реєстрі № 62683947, номер у нотаріуса № 16/2018) на підставі заяви (повідомлення) [PERSON] про прийняття спадщини, а також просив зобов`язати приватного нотаріуса скасувати такі записи. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що [INFO] в м. Харкові помер його син - [PERSON] , який постійно проживав у місті Карлсруе в Німеччині. Дружина сина - [PERSON] , звернулася у м. Харкові до приватного нотаріуса Клопотова С.Д. із заявою про прийняття спадщини, який у свою чергу, завів спадкову справу (номер у спадковому реєстрі № 62683947), вніс до Спадкового реєстру інформації про спадкодавця, дату його смерті. Такі дії приватного нотаріуса, позивач вважає незаконними, оскільки, як на думку [PERSON] , місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання його сина, тобто м. Карлсруе (Німеччина), а не м. Харків. Ухвалою суду від 20.08.2019 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.01.2019 р. підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2019 р. справу передано судді Чередник В.Є. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, пояснивши, що 20.04.2018 року між [PERSON] , [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні проекти» було укладено додатковий договір № 1 до попереднього договору № 101/124 від 19.04.2018 року, відповідно до умов якого, [PERSON] набув усіх прав та обов`язків [PERSON] за попереднім договором № 101/124 від 19.04.2018 року. Даний договір передбачає право на укладення в майбутньому основного договору - купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (будівельний номер). Копії згаданих договорів були надані відповідачеві спадкоємцем [PERSON] - його дружиною [PERSON] (третя особа у справі) на підставі яких,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

17.08.2020 до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що 10 травня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу у борг грошові кошти у сумі 552 долари США, які відповідач зобов`язувся повернути 30 травня 2020 року, що підтверджується розпискою. Оскільки у встановлений строк відповідач своїх зобов`язань не виконав, позивач звернувся до суду та просить стягнути заборгованість в судовому порядку. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що після отримання ухвали про відкриття провадження у справі, ним поштовим переказом направлено для [PERSON] за місцем його проживання кошти в сумі 15329 грн. Таким чином зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] виконані, а тому просить у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що на даний час усі зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] виконані. В зв`язку з наведеним позивач відмовляється від позову не підтримуючи своїх вимог, окрім стягнення витрат на правову допомогу згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, суд приходить до наступного висновку. Відповідачем після подання позовної заяви та відкриття провадження по справі виконані позовні вимоги позивача, що фактично визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву та підтверджено представником позивача у судовому засіданні, а тому у задоволенні позовних вимог позивача, які добровільно виконані відповідачом, слід відмовити. Разом із тим, згідно п. 3 ст. 142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивач присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи наявний обґрунтований розрахунок витрат на правову допомогу, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи, які складають 7000 грн. Враховуючи вищенаведене, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

17.08.2020р. [PERSON] звернулась з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконує добровільно обов`язки надавати кошти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , вона самостійно утримувати дочку не має можливості, відповідач працює керуючим магазином ФОП [PERSON] , але добровільно свій обов`язок по утриманню своєї малолітньої дитини не виконує, в зв`язку з чим просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ,, в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини та стягнути з відповідача кошти витрачені за правничу допомогу в розмірі 100грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглядати у її відсутність (а.с.21). Відповідач в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, просив їх задоволити, справу розглядати у його відсутність (а.с.18). З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , але добровільно законного обов`язку по утриманню своєї неповнолітньої дочки не виконує, хоча працює керуючим магазином ФОП [PERSON] , та отримує заробітну плату та може надавати кошти в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої дитини. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181, 182 ч. 2, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов`язку по утриманню своєї неповнолітньої дочки, чим порушує її права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору та кошти витрачені на правничу допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

17.08.2020 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом який мотивує тим, що вона з 2013 року по липень 2020 року проживала однією сім`єю з відповідачем по справі [PERSON] . Від спільного проживання у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . З липня 2020 року сторони разом не проживають, та відповідач не надає їй жодної допомоги. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця Житомирської області, та мешканця с. Баришівка, Баришівського району, Київської області, (ідентифікаційний номер - невідомий) на користь [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер - [NUMBER] ), аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною: [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу), з дня подачі позовної заяви до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява в якій просить суд розглянути вимоги позовної заяви без його участі на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в засідання не з`явився надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти стягнення аліментів не заперечує. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Разом з тим ч.2 ст.84 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином дана норма пов`язує обов`язок утримання не матері дитини, а саме дружини, тобто особи щодо якої у іншого з подружжя виникли під час укладення шлюбу відповідні права та обов`язки. Оскільки позивач та відповідач не перебували в зареєстрованому шлюбі, вони не набули прав подружжя та закон не передбачає обов`язку чоловіка утримувати матір дитини в даному випадку.

Outcome: dismissed