Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

15 травня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати розірваним договір про здачу житлового приміщення під найм від 15.07.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] та скасувати реєстрацію (прописку) відповідача [PERSON], [INFO], [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2013року між [PERSON], та [PERSON] був укладений договір про здачу під найм однієї кімнати в приватизованій позивачем одноосібно квартирі [ADDRESS]. 16.08.2013р..[PERSON],була зареєстрована (прописана) в даній квартирі, як піднаймач.19 жовтня 2017року після розлучення [PERSON] добровільно і самостійно, забрала всі свої речі та покинула піднаймане приміщення [ADDRESS]., в якому фактично не проживає по даний час, про що складений акт Рудненської селищної ради від 19 жовтня 2017 року. З 01.05.2018 року [PERSON], відмовлено в наданні житлової субсидії, так як на [PERSON], фактично не проживаючу, але зареєстровану [INFO]., здійснюється нарахування сукупний дохід в розмірі 3-х неоподаткованих мінімумів,що робить неможливим надання субсидії в майбутньому. У звязку із наведеним, позивач звернувся до суду із позовом, який просить задовольнити. Позивач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не попередив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідачки, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, можливо слухати у її відсутності у заочному порядку. Згідно ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 25 травня 2018 року суддею Залізничного районного суду м. Львова відкрито спрощене провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору піднайму житлового приміщення та зняття з реєстрації та запропоновано відповідачеві протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень. 06.06.2018 року на адресу суду повернулося повідомлення про вручення від [PERSON]. Повідомлення повернулося із поштовою відміткою про вручення. Однак відзив на позовну заяву суду не надано. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.07.2018 року судове засідання призначено по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору піднайму житлового приміщення та зняття з реєстрації на 11:30 год. 03 серпня 2018 року у приміщенні Залізничного районного суду\~ м. Львова (м. Львів, вул. С. Бандери, 3), у яке викликано сторони.\~ Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Судом встановлено, що 15 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про здачу під найм однієї кімнати в приватизованій позивачем одноосібно квартирі м.Львів-Рудно. [ADDRESS]./а.с.4/ 16.08.2013р..[PERSON], зареєстрована (прописана) в даній квартирі, у якості піднаймача . 19 жовтня 2017року після розлучення [PERSON] добровільно і самостійно, забрала всі свої речі та покинула піднаймане приміщення [ADDRESS]., в якому фактично не проживає по даний час, про що складений акт Рудненської селищної ради від 19 жовтня 2017 року./а.с.11/ Згідно вказаного договору піднаймач житлового приміщення набув права на користування житлом та прописку (реєстрацію). Відповідно до цього ж договору [PERSON] повинна сплачувати квартплату, однак остання проплату не здійснює. 01.05.2018 року позивачу [PERSON] відмовлено в наданні житлової субсидії, оскільки на [PERSON], фактично не проживаючу, але зареєстровану [INFO]., здійснюється нарахування сукупний дохід в розмірі 3-х неоподаткованих мінімумів,що робить неможливим надання субсидії в майбутньому. Конституцією\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до\~закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до\~ст.\~774ЦК\~України передання\~наймачем речі\~у користування\~іншій особі\~(піднайм)\~можливе лише\~за згодою\~наймодавця,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Строк\~договору піднайму\~не може\~перевищувати строку\~договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму. Положення ст. 783 ЦК України наймодавець має\~право вимагати\~розірвання договору\~найму,\~якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі. Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання, членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Згідно ч. 2\~ст. 167 ЖК України\~у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункту договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~у випадку вибуття наймача жилого приміщення та членів його сім'ї без поважних причин понад шість місяців, договір найму житлового приміщення вважається розірваним. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення.\~\~\~\~ Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved