Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

15.07.2020 року позивач звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 21.11.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу дітей немає. Проте спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають різний бюджет, спільного майна не мають, збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 01.09.2020 року відкрито провадження в справі (а.с.13). У судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки до суду невідомі. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб за актовим записом №329, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу у сторін по справі дітей немає. В судовому засіданні встановлено, що причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати сварки та різного роду непорозуміння, зі сторони дружини мала місце подружня зрада, більше року вони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають різний бюджет, спільного майна не мають, збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони втратили почуття один до одного, мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя для збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просила відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Питання судових витрат вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК УКраїни. На підставі викладеного та

Outcome: approved