overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

16.09.2020 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача вказав, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 23.08.2018 р. укладено кредитний договір б/н у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту, позичальник зобов`язався сплачувати щомісячні обов`язкові мінімальні платежі та відсотки за користування кредитом, але цих зобов`язань не виконує, в зв`язку з чим станом на 15.06.2020 р. виникла заборгованість в розмірі 12448,64 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути без нього, позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 34). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував (а.с. 82). З урахуванням позицій позивача, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Доведено, що 23.08.2018 р. між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту, позичальник зобов`язався сплачувати щомісячні обов`язкові мінімальні платежі та відсотки за користування кредитом, але цих зобов`язань не виконує, в зв`язку з чим станом на 15.06.2020 р. виникла заборгованість в розмірі 12448,64 грн. Вказані правовідносини регламентуються: -ст.ст. 525,526,530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; -ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки [PERSON] добровільно не виконує взятих на себе зобов`язань по сплаті кредиту та відсотків за користування ним на підставі укладеного ним з АТ КБ «Приватбанк» договором б/н від 23.08.2018 р., в зв`язку з чим станом на 15.06.2020 р. виникла заборгованість в розмірі 12448,64 грн., то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача й судові витрати в сумі 2102 грн. необхідно стягнути рішенням суду. В зв`язку з повним задоволенням вимог АТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] на його користь стягуються всі судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

16.09.2020 р. до суду подано дану заяву, в якій заявник вказала, що [INFO] в с.Ш.Бондурівська Гайсинського району померла [PERSON] , ім`я якої в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0296718 від 05.11.1996 р. зазначено « [PERSON] », що перешкоджає заявнику отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, просила встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0296718 від 05.11.1996 р. належить [PERSON] для подальшого оформлення нею спадщини в державній нотаріальній конторі. Заявник в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву згідно якої заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути без неї (а.с. 15). Представник Гайсинської міської ради до суду не з`явився, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с. 16). Доведено, що [PERSON] , [INFO] є спадкоємицею за законом спадкового майна у виді сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0296718 від 05.11.1996 р. після смерті [INFO] [PERSON] , через зазначення її імені в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0296718 від 05.11.1996 р. «[PERSON]» не може реалізувати своє право на спадщину. Дані правовідносини регулюються ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України, згідно з якою, суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки, [PERSON] , [INFO] є спадкоємицею за законом спадкового майна у виді сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0296718 від 05.11.1996 р. після смерті [INFO] [PERSON] , через зазначення її імені в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0296718 від 05.11.1996 р. «[PERSON]» не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

16.09.2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . В квартирі також зареєстрований її брат [PERSON] , який в квартирі фактично не проживає понад 8 років. Його місцем проживання є квартира [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності. В 2012 році [PERSON] , добровільно залишив приміщення квартири [ADDRESS] , забрав свої речі, після чого квартирою не користується. Посилаючись на положення статей 71, 72 ЖК України, вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням. 23.09.2020 року суддя відкрив спрощене провадження по справі з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача адвокат Бобровник К.В. направив до суду заяву, в якій позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву, в якій визнав заявлені позовні вимоги, зазначив, що він дійсно не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2012 році, його речі в квартирі відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , що підтверджується копією її паспорту та відповідач [PERSON] , що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. У довідці голови правління ЖБК «Медик-29» вказано, що [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS] з 15.03.2012 по 26.08.2018 року. Крім того, 29.08.2018 року [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у своїй письмовій заяві підтвердив факт того, що він більше 8 років не проживає в квартирі [ADDRESS] . Згідно зі ст. 71 ЖК України відсутність особи в житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд дійшов висновку, що [PERSON] більше 6 місяців відсутній в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, оскільки має у власності інше жиле приміщення, що є підставою визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

16.09.2020 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом. В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2004 року. Мають двох спільних неповнолітніх дітей : сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просить розірвати, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Не вбачала підстав у наданні строку для примирення. Також зазначила, що на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, зважаючи на що просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Позов просила задовольнити, як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що дійсно перебуває в зареєстрованому шлюбі з позивачкою від якого вони мають двох неповнолітніх дітей. Згоден на розірвання шлюбу, клопотати про надання строку на примирення не буде. Також згоден сплачувати аліменти на утримання дітей в тому розмірі в якому просить позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2004 року, мають двох спільних неповнолітніх дітей:сина [PERSON] [INFO] і сина [PERSON] [INFO] (а.с. 7-9). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надала, а відповідач не висловив заперечень проти розірвання шлюбу позов в цій частині підлягає до задоволення. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до наступних переконань. Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не висловив заперечень щодо сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в тому розмірі в якому просить позивачка. Даний розмір відповідає інтересам дітей та не призведе до порушення прав відповідача. Зважаючи на викладене, позов і в цій частині підлягає до задоволення. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

16. 09. 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що вона є донькою [PERSON] . В даний час вона є повнолітньою особою та навчається на денному відділенні Бердянського державного педагогічного університету , потребує матеріальної допомоги, її мати їй допомагає, але її доходу не вистачає, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на навчання в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення нею 23-х річного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і просить задовольнити, пояснила, що вартість навчання 10 000 грн. на рік, які вона платить щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] . В даний час [PERSON] є повнолітньою та студенткою 2 курсу денної форми навчання Бердянського державного педагогічного університету, закінчує навчання 30 червня 2023 року, що підтверджено копією довідки № 20013 вказаного учбового закладу від 25. 02. 2020 року. Навчається за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітньою особою, навчається в учбовому закладі та потребує матеріальної допомоги. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення нею 23 -х річного віку в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно. При цьому суд зважає на те, що на час закінчення навчання -30 червня 2023 року позивачці виповниться 21 рік. Суд вважає, що право на утримання повнолітньої дитини невід`ємно пов`язано із навчанням. Тому такі обставини, як закінчення навчання, тимчасова перерва у навчанні, виключення з навчального закладу автоматично припиняють це право. За таких обставин прохання позивачки стягувати аліменти на час навчання та до досягнення нею 23-х річного віку не можуть бути задоволені, а обмежуються лише часом її навчання. Якщо до досягнення 23-х річного віку позивачка після припинення навчання знову продовжить навчання, для стягнення аліментів потрібне нове рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

16.09.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 01 липня 1995 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований\~\~ Пологівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області. Від спільного шлюбу мають повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, постійних сварок, з 2017 року вони припинили сімейно шлюбні відносини. Тому, просить шлюб між ними розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити . Відповідач у судове засідання не з`явилась, надавши\~до суду заяву про розгляд справи без\~її участі, позовні вимоги визнає , не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~ що 01 липня 1995 року\~ між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який був зареєстрований Пологівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.07.1995 року\~\~(а.с. 12). Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують.\~ Сторонами вживались заходи до примирення, але позитивного результату вони не дали, примирення не досягнуто. За нормами ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки\~\~та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з його позову. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України\~ та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.\~ Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе,\~ суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. \~\~Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно,\~\~ подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

16.09.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що у квартирі [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності, зареєстрований відповідач [PERSON] , але у ній не проживає, комунальні послуги не сплачує. Позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - її квартирою. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відповідач відзив на позов не надавав. Суддя ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Суддею встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 03.08.2011 року. Згідно довідки від 31.08.2020 виданої комунальним підприємством «Житлово- експлуатаційної організації №2» Полтавської міської ради в квартирі крім позивача зареєстровані [PERSON] [INFO] чоловік; [PERSON] [INFO] син; [PERSON] [INFO] дочка. [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується наданими доказами в справі. Згідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, виходячи з наведених правових норм, у разі порушення прав власника майна, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. З огляду викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

16.09.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.01.1997 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22.01.1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.01.1997 року, актовий запис №66 (а.с.7). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з травня 2019 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

16.09.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] . Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 20.04.1991 року. У шлюбі спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обов`язки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду. В судове засідання сторони не з`явилися повторно. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві позивач просила справу розглядати без її присутності. Наполягала на розірванні шлюбу. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище « [PERSON] », витрати по сплаті судового збору просила залишити за нею. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно. Про день розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. Клопотань, відзиву на позов до суду не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання; не подав відзив на позов та позивач в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Сторони 20.04.1991 року зареєстрували шлюб у Драбівському районному відділі ЗАГС Черкаської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не повідомив суду заперечень з цього приводу, що свідчить про дійсну волю дружини та чоловіка. Тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим бажання позивача зберегти прізвище « [PERSON] ». Витрати по сплаті судового збору суд за клопотанням позивача залишає за нею. Відтак встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved