Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

16.01.2018 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідачки, у якому просить позбавити останню батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та призначити його опікуном дитини. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачка є його матір'ю. Після смерті [INFO] батька разом з братом [PERSON] мешкають у діда. Стверджує, що місце знаходження відповідачки не відоме, остання життям малолітнього сина не цікавиться, участь у вихованні дитини не бере, аліментів не сплачує, а соціальні виплати на нього витрачає на свої власні потреби, фактично самоусунувшись від виконання батьківських обов'язків. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач у судові засідання 26.02.2018 р., 02.04.2018 р., 04.05.2018 р., 09.07.2018 р., 03.08.2018 р.не з'явилася, відзиву, заяв чи клопотань не подавала, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи була належно повідомлена. Представник третьої особи подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що підтримує рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 20.06.2018 р. № 125. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, його представника, оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідачка є матір'ю позивача та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER]. Згідно з копіями свідоцтв серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], батько дітей помер [INFO] Як видно, з довідки № 30010 від 07.11.2017 р., сторони і малолітній [PERSON] зареєстровані у квартирі за адресою [ADDRESS]. Актом КП «ЧЖКС» від 06.11.2017 р. стверджується, що позивач та [PERSON] за місце реєстрації не проживають, а мешкають у квартирі діда [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки Червоноградського НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум № 3» від 11.12.2017 р., відповідачка за 5 класів навчання [PERSON] батьківські збори відвідала двічі. Згідно з листом Червоноградської ЦМЛ від 06.03.2018 р., відповідачка перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 20.11.2012 р. з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності», шість разів лікувалася у наркологічному відділенні. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 20.06.2018 р. № 125 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав та призначення позивача опікуном [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її сусідом та був її учнем в училищі. Останній працює, виховує і дбає про меншого брата [PERSON] Відповідачка зловживає алкоголем, її не бачила близько року. Підстави для позбавлення судом батьківських прав перелічені у ст. 164 СК України. Позивач має право на звернення до суду з даним позов в силу норм ст. 165 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права, їх роз'яснень свідчать, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками матері і не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина [PERSON], зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дитини, не створює жодних умов для нормального спілкування з нею чи отримання сином доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені фактори є свідченням винної поведінки відповідачки та умисного ухилення нею від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Тому зважаючи на викладене, фактичні обставини справи, інтереси малолітньої дитини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Поряд з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України суд вважає необхідним прийняти рішення про стягнення аліментів на дитину, визначивши їх щомісячний розмірі ? частини доходів відповідачки. Крім цього, згідно з правилами ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у користь держави.

Outcome: approved