Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

16.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», назву якого замінено на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») кредитного договору взагалі не коли не укладалося. 01 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») грошові кошти в сумі 45971 грн. 14 коп., в тому числі: 16653 грн. 86 коп. заборгованості за кредитом, 8104 грн. 97 коп. заборгованості за відсотками, 18179 грн. 87 коп. заборгованості за пенею та комісією, 3032 грн. 44 коп. штрафу відповідно п.2.2 Генеральної угоди, а також 1800 грн. витрат, пов'язаних з вчиненням нотаріальної дії. Посилаючись на пропущення відповідачем строків звернення із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису та на те, що виконавчий напис вчинено без доведеності безспірності вимог кредитора, а саме за відсутністю документів, що складають кредитний договір з визначенням його умов, які визначають розмір заборгованості, а також за відсутності доказів отримання боржником письмової вимоги банку та інше, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №23316 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 01 грудня 2017 року та стягнути з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») на її користь судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. \~ Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 10.08.2018 року залучено Казанківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області до участі у справі в якості третьої особи, яка заявила самостійні вимоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява в якій вона просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.\~\~ Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Казанківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області явку свого представника в судове засідання не забезпечив, але надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом «Про нотаріат» (далі - Закон), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок) та іншими нормативними актами. Відповідно до статті 87 Закону виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: - подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3). Умови до форми та змісту письмової заяви стягувача на вчинення виконавчого напису передбачають підпункти 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: - оригінал кредитного договору; - засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору (пункт 6.2 пункту 6 Глави 16 розділу ІІ Порядку) . Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Виходячи з такого підходу до вирішення цих спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2014 року між публічним акціонерним\~ товариством комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») і [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої Банк надав позичальнику кредит в сумі 19564 грн. 97 коп. на строк 24 місяці, з 20.11.2014 року по 30.11.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном його повернення не пізніше 30.11.2016 року (а.с.60). Будь-яких умов порядку нарахування пені зазначена вище Генеральна угода не містить. Погашення кредиту [PERSON] не здійснювала. 01.12.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису. 01.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано стягнути заборгованість на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») з [PERSON] несплачену в строк за Генеральною угодою від 20.11.2014 року за період з 20.11.2014 року по 23.10.2017 року в сумі 45971 (сорок пять тисяч девятсот сімдесят одну) грн. 14 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 16653 грн. 86 коп.; заборгованості за відсотками 8104 грн. 97 коп.; заборгованості з пені та комісії 18179 грн. 87 коп.; штрафи відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 3032 грн. 44 коп. Виконавчий напис вчинено на підставі заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») від 01.12.2017 року (а.с.59), до якої стягувачем додано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.11.2014 року, укладену між ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») і [PERSON] (а.с.60), розрахунок заборгованості станом на 23.10.2017 року (а.с.61), письмова вимога про усунення порушення виконання зобовязання на імя [PERSON] (а.с.62), список поштових відправлень та розрахунковий документ про оплату послуг поштового звязку (а.с.63). Інші документи, а саме Пам'ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, які за узгодженням сторін складають Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, стягувач нотаріусу не надав. Ненадання нотаріусу документів, які є складовими кредитного договору, та відсутність відомостей щодо істотних умов кредитування (умови нарахування пені, комісії) свідчать про порушення нотаріусом вимог пункту 2 Переліку документів щодо необхідності надання оригіналу кредитного договору, та підпункту 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку. В порушення вимог підпункту 6.2 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус взагалі не перевірив, чи передбачено умовами договору стягнення з боржника пені та комісії. Стягнення пені та комісії, які зазначено стягувачем у заяві та розрахунку заборгованості без розмежування сум в загальному розмірі 18179 грн. 87 коп. є необґрунтованим, так як суперечать порядку їх нарахування, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня є неустойкою, що передається кредитору у разі порушення боржником зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг.\~ Таким чином, безспірність заборгованості [PERSON] для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена. Крім того, відповідно до статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, відповідно до підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис щодо вимог про стягнення пені та штрафу видається лише в межах річного строку. Проте, розмір стягнення неустойки, як і інших складових боргу, визначено нотаріусом за період з 20 листопада 2014 року по 23 жовтня 2017 року. Однією з підстав обґрунтування визнання напису таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначала в позові, що після того як їй стало відомо про цей напис, вона звернулася до Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, де ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження та отримавши копії документів на підставі яких його було відкрито встановила, що приватним нотаріусом [PERSON] було вчинено оскаржуваний напис, на підставі документів, у яких була відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 01.12.2017 року, зареєстрований у реєстрі за №23316, які маються в матеріалах справи вбачається, що серед вказаних копій, на підставі яких винесено оскаржуваний напис, відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Натомість ні відповідач, ні приватний нотаріус з приводу вказаної обставини, на які позивач послалась як на підставу своїх вимог, - не надали жодних доказів чи пояснень на спростування цих обставин. Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивачка також оспорює обставину щодо направлення відповідачем їй та отримання безпосередньо нею письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 20.11.2014 року. Суд вважає, що список поштових відправлень та розрахунковий документ про оплату послуг поштового звязку (а.с.63) є неналежним доказом, оскільки в ньому немає особистого підпису отримувача [PERSON] про вручення їй поштового відправлення з письмовою вимогою про усунення порушень за кредитним договором від 20.11.2014 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 01 грудня 2017 року були порушені вимоги статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 3 Порядку. На підставі викладеного, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 704 грн. 80 коп.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved