Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

17.07.2017 \~року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача відсотків за користування грошовими коштами за договором позики від 01.12.2014 року у сумі 45000,00 грн. за період з липня 2015 року по грудень 2017 року, мотивуючи позові вимоги тим, що відповідач отримані в борг грошові кошти у визначений строк не повернув. Представник позивача до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, \~про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 01 грудня 2014 року [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 30000 грн. зі сплатою 5% в місяць за користування ними, про що було складено розписку. Згідно даної розписки, відповідач зобовязався повернути кошти до 01 травня 2015 року (а.с. 3). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.02.2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 39000 грн. (тридцять девять тисяч грн.). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на вищенаведене з відповідача на користь позивача належить стягнути 45000, 00 грн. відсотків за розпискою від 01.12.2014 року за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2017 року (30000,00 грн.*5%*30 місяців). Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved