Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

16 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 19963 грн. 35 коп. Обгрунтовано позов тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2008 року, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2011 року розірвано. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 серпня 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2012 року і до повноліття дитини. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 травня 2014 року зменшено розмір аліментів, що стягнуті з [PERSON] на користь позивача на неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/5 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач свій обов`язок щодо сплати аліментів належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 15 лютого 2021 року утворилась заборгованість в сумі 19963 грн. 35 коп., а тому позивач має право на стягнення пені відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що аліменти ним сплачувалися своєчасно та в міру можливості. 18 грудня 2020 року чоловік позивача - [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про усиновлення дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2021 року, яке набрало законної сили 16 лютого 2021 року, оголошено [PERSON] усиновлювачем [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з 15 січня 2021 року обов`язок відповідача щодо сплати аліментів на [PERSON] припинився, а тому заборгованість зі сплати аліментів та пеня за період з січня по квітень 2021 року нараховані необгрунтовано. Крім того, відповідач постійно здійснював та здійснює погашення заборгованості по аліментах і станом на 18 травня 2021 року заборгованість становить 14958 грн. 35 коп. Також, відповідач не погоджується з розрахунком заборгованості по аліментам, а заявлений до стягнення розмір пені вважає голослівним. Позивач подала відповідь на відзив, в якій вказує, що заборгованість по аліментам була визначена державним виконавцем не по квітень 2021 року, як зазначає відповідач, а саме станом на 15 лютого 2021 року і становила 19963 грн. 35 коп., а тому розрахунок пені був здійснений з урахуванням наданого державним виконацем розрахунку заборгованості. Крім того, юридично [PERSON] став батьком [PERSON] в розумінні статті 232 Сімейного кодексу України лише 16 лютого 2021 року. Відповідач в установлений судом строк заперечення не подав. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Після оголошеної судом перерви відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала заявлений позов. Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та справ № 2506/5695/2012, 750/1195/14, 750/11594/20, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2008 року, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2011 року - розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу залишено дошлюбне прізвище - « [PERSON] » (а.с. 13-14). [INFO] у сторін народився син - [PERSON] (а.с. 15). Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 серпня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2012 року і до повноліття дитини (а.с. 6). Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 травня 2014 року зменшено розмір аліментів, що стягнуті з [PERSON] на користь [PERSON] на неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/5 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-8). 14 грудня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 12). Вказаний шлюб було розірвано 18 лютого 2017 року (а.с. 11). 20 квітня 2018 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 10). Виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] знаходився на примусовому виконанні в Новозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 січня 2021 року було задоволено заяву [PERSON] про усиновлення дитини та оголошено його усиновлювачем [PERSON] , [INFO] (а.с. 16-20). Вказане рішення суду набрало законної сили 16 лютого 2021 року. Статтею 225 Сімейного кодексу України визначено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до частини першої статті 232 Сімейного кодексу України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. Із розрахунку про стан заборгованості зі сплати аліментів, складеного головним державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Артюх Тетяною, вбачається, що відповідач аліменти сплачував, проте не завжди своєчасно та в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 15 лютого 2021 року утворилась заборгованість у сумі 19963 грн. 35 коп. (а.с. 134). За розрахунком позивача пеня за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2018 року до 04 квітня 2021 року становить 96368 грн. 42 коп., проте з урахуванням обмежень, встановлених статтею 196 Сімейного кодексу України позивач просить стягнути 19963 грн. 35 коп., що становить 100 відсотків заборгованості, яка була у відповідача станом на 15 лютого 2021 року. Згідно із частиною третьою статті 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Державним виконавцем розмір заборгованості визначено станом на 15 лютого 2021 року (по дату набрання рішенням суду про усиновлення дитини законної сили). Після 15 лютого 2021 року аліменти з відповідача щомісячно не стягуються, а останнім лише погашається наявна заборгованість зі сплати аліментів. Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Посилання відповідача на те, що позивачем необгрунтовано нараховано пеню за період з січня 2021 року суд вважає безпідставними, оскільки рішення суду про усиновлення дитини набрало законної сили лише 16 лютого 2021 року, а тому саме з цієї дати усиновлення вважається здійсненим, а не з 15 січня 2021 року (день ухвалення рішення про усиновлення дитини), як зазначає відповідач. Крім того, нормами статті 196 Сімейного кодексу України передбачено право на стягнення пені саме від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Аліменти є періодичним платежем і повинні сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16 та від 25 квітня 2018 року в справі 572/1762/15-ц. З розрахунку заборгованості, який був наданий головним державним виконавцем на підставі ухвали суду від 02 червня 2021 року (а.с. 134), вбачається, що після 15 лютого 2021 року аліменти відповідачу не нараховуються, а з нього лише стягується наявна заборгованість. Також, з вказаного розрахунку слідує, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 15 лютого 2021 року складає 19963 грн. 35 коп., станом на 22 червня 2021 року - 12563 грн. 35 коп. Позивач у судовому засіданні повідомила, що заборгованість по сплаті аліментів погашена відповідачем у липні 2021 року в повному обсязі. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком, наданим головним державним виконавцем (а.с. 134), наявну заборгованість відповідач сплатив лише у липні 2021 року, а тому суд вважає вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, яка становить 100 відсотків заборгованості, що була у відповідача станом на 15 лютого 2021 року, обгрунтованими та такими, що передбачені положеннями частини першої статті 196 Сімейного кодексу України, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Частиною першою, третьою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Крім того, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Шолох О.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 07 червня 2021 року (а.с. 119). Відповідачу правничу допомогу надавав адвокат Кравченко В.В. Позивач сплатила адвокату Шолох О.В. 3000 грн. за договором про надання правничої допомоги від 07 червня 2021 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 07 червня 2021 року та актом передачі-приймання юридичних послуг (а.с. 131, 132). Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем документально підтверджено понесення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., а відповідачем не заявлено про їх неспівмірність. При цьому, суд вважає вказаний розмір витрат співмірним із ціною позову та складністю справи, а тому знаходить підстави для їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved