Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

15 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 07 березня 2004 року виконкомом Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 2. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2004 року. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо з серпня 2018 року, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім`ї неможливе. Після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений судомпро дату, час і місце судового засідання належним чином. Повідомлення про виклик до суду відповідачу вручено особисто, про що свідчить його власний підпис на зворотньому повідомлені про вручення поштового відправлення. Відзив відповідачем не подано. На підставі ухвали суду від 03 червня 2019 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами загального позовного провадження. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 07 березня 2004 року, який зареєстрований виконкомом Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 2. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 26 грудня 2018 року, серії [NUMBER] (а.с. 5) та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 11 грудня 2013 року, серії [NUMBER] (а.с. 6), в яких сторони вказані як батьки. Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо місця проживання дітей та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з чим суд вважає можливе задовольнити клопотання позивача та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище, - « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved