Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

16 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив усунути йому перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В обґрунтування позову посилався на те, що з листопада 2011 року до березня 2015 року позивач перебував у шлюбі з [PERSON]. Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з відповідачем та ї співмешканцем. Фактично з моменту розірвання шлюбу у позивача почалися непорозуміння щодо участі у вихованні доньки, відповідач почала чинити перешкоди у нормальному спілкуванні з донькою. Всі намагання вирішити це питання призводили до конфліктів. На підставі вищевикладеного позивач просив суд зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому приймати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, визначити такі способи його участі у вихованні доньки, [PERSON], [INFO]: побачення сім раз на тиждень, тобто кожного дня за місцем перебування доньки або за місцем її проживання; спільний відпочинок влітку, а саме, половину літніх канікул дитина проводить разом з ним; необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового та інших засобів звязку; в день побачення з донькою надати право забирати доньку з дому/дитячого садка особисто; зобовязати [PERSON] надавати точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини (а.с.2-5). \~ Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року позов\~[PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від неї\~ задоволено частково. Встановлено [PERSON] час особистого вільного спілкування з дитиною, [PERSON], [INFO], три дні на тиждень, один з яких обовязково вихідний день, без залишення дитини на ніч, без присутності матері [PERSON]. Встановлено, що половину днів літніх канікул дитина, [PERSON], 2 листопада 2012 року, проживає разом з батьком [PERSON] з можливістю спільного відпочинку. В іншій частині позовних вимог відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.63-66). В апеляційній скарзі апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення змінити в частині визначення часу спілкування з дитиною, шляхом надання побачень два дні на тиждень з 13-00 години до 19-00 години, без залишення дитини на ніч (а.с. 71-76). Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Враховуючи, що апелянт фактично оскаржує рішення суду в частині задоволених позовних вимог щодо визначення часу спілкування з дитиною три дні на тиждень, один з яких обовязково вихідний день, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду в оскаржуваній частині змінити, виходячи з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2015 року було розірвано шлюб між сторонами. Цим рішенням суду встановлено, що подружжя не проживає разом з літа 2014 року, з того часу стосунки вони не підтримують, не ведуть спільне господарство (а.с.9). Після припинення шлюбних відносин донька [PERSON] залишилася проживати разом з матірю [PERSON] Батьки малолітньої дитини, не дійшли згоди щодо питання участі позивача у вихованні дитини, способі спілкування з дитиною тощо, і між ними існує спір. Рішенням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дніпровської селищної ради від 29 вересня 2016 року було визначено дні побачення та спілкування [PERSON] з донькою [PERSON], та визначено час перебування дитини з батьком [PERSON] під час літніх канікул - не більше половини днів літніх канікул. Батьки дитини працюють в ТОВ «Вітан», за місцем роботи характеризуються позитивно (а.с.11,33), згідно із актами обстеження умов проживання встановлено, що за місцем проживання позивача створено умови для проживання дитини (а.с.13), так само належні умови для проживання та розвитку дитини створено за місцем проживання відповідача (а.с.34). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 141, 157-159 СК України та виходив із того, що батько дитини має право з нею спілкуватися та брати участь у її вихованні, і тому слід надати можливість батьку спілкуватись зі своєю дитиною. При цьому судом було враховано інтереси дитини та вимоги щодо рівності прав та обовязків батьків відносно дитини. Вказані висновки суду 1 інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права. Так, відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 Сімейного Кодексу України). Статтею 155 Сімейного Кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положеннями ст. 157 Сімейного Кодексу України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 2 ст. 158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, \~\~яка розлучається з одним чи обома батьками, \~\~підтримувати на регулярній основі \~\~особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, \~\~за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із \~\~ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і \~\~мати \~\~мають \~\~рівні права та \~\~обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання \~\~з \~\~ними \~\~регулярних \~\~особистих стосунків \~\~і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке \~\~спілкування не \~\~перешкоджатиме \~\~нормальному вихованню дитини. Згідно із вимогами ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. З вказаними висновками суду 1 інстанції щодо надання можливість батьку спілкуватись зі своєю дитиною, колегія суддів погоджується, оскільки вони зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, а оскаржуване рішення в цій частині, є обґрунтованим й відповідає вимогам закону та не порушує права малолітньої дитини й її батьків. При цьому судом було враховано графік, за яким працює позивач та те, що між батьками існує конфлікт, й обґрунтовано визначено час спілкування з дитиною без зазначення конкретних днів тижня без присутності матері. Між тим, вирішуючи питання про спілкування позивача з донькою, суд не в повній мірі врахував всі обставини по справі, а саме малолітній вік дитини, стан її здоров'я, звички дитини, розпорядок дня, зокрема відвідування гуртків та секцій, знаходження її в дитячому садочку впродовж дня та не зазначив конкретні години для спілкування з дитиною, що може негативно відобразитися на режимі малолітньої дитини. Також суд безпідставно не врахував Рішенням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дніпровської селищної ради від 29 вересня 2016 року № 52, оригінал якого знаходиться у справі (а.с. 58), в якому було визначено два дні на тиждень для побачення та спілкування [PERSON] з донькою [PERSON]. При цьому суд, належним чином не обґрунтувавши, прийняв до уваги ксерокопію Рішенням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дніпровської селищної ради за аналогічним номером та датою, а саме від 29 вересня 2016 року № 52, яка належним чином не завірена, в якому було визначено три дні на тиждень для побачення та спілкування [PERSON] з донькою [PERSON], яке, як зазначив позивач та його представник, було йому видане вже після видачі Рішення, яким визначено два дні на тиждень для побачення та спілкування [PERSON] з донькою [PERSON]. Отже, враховуючи конкретні обставини по справі, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції необґрунтовано визначив час спілкування батька з дитиною три дні на тиждень. Приймаючи до уваги зазначене, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду в цій частині, встановивши час спілкування батька з дитиною два дні на тиждень, один з яких вихідний, а саме 1 день у робочий день - з 16:00 год. до 19:00 год., 1 день у вихідний день - з 10:00 год. до 19:00 год. Вимогу апеляційної скарги щодо визначення для спілкування батька з дитиною конкретних днів на тиждень, а саме кожної середи та неділі, колегія суддів задовольнити не може, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач працює за змінним графіком. Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом 1 інстанції безпідставно стягнуто судовий збір з відповідача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню на його користь, відповідно до суми задоволених позовних вимог, виходячи зі змісту ЗУ «Про судовий збір». Ухвалюючи рішення про зміну оскаржуваного рішення, враховуючи вимоги ст. ст. 79, 88 ЦПК України та виходячи зі змісту ЗУ «Про судовий збір», колегія суддів вважає за необхідне стягнути сплачений апелянтом судовий збір з [PERSON] на користь [PERSON]. \~

Outcome: partial