Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

16.03.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до договору б/н від 26.07.2013 р. надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідач в порушення умов договору, у встановлені строки не сплачував суми Кредиту та процентів за його користування, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 31.01.2017 року в сумі 41614,60 грн., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 3029,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 32787,98 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 3339,04 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1957,84 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 41614,60 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн.. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі посилаючись на те, що по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на карту, видано карту, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна карта є поновлювальною кредитною лінією, тобто, це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 07.2017 року. Позив звернувся до суду з позовом до відповідача до спливу строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог мотивуючи тим, що по справі строк заключення договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] відбувся 26.07.2013, строк для подання позовної заяви сплинув 26.07.2016, а позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» подав до суду 16.03.2017, таким чином, позивачем був пропущений строк у три роки, протягом якого він повинен був подати позовну заяву до суду, згідно ст. 267 ЦК України. Відносно положень ст. 259 ЦК України, позовна давність встановлена Законом, може бути збільшена по домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності складається в письмовій формі і підписується сторонами власноручно. Такого договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] складено не було. Просить застосувати строк позовної давності . Заслухавши думку представника позивача, та заперечення відповідача, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк...(кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з договору №б/н від 26.07.2013 р. ПАТ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 300, 00 грн.. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 7-33). Строк погашення процентів за користування Кредитом щомісяця за попередній місяць, строк погашення Кредита в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.07.2013 року, заборгованість відповідача по кредиту станом на 31.01.2017 року в сумі 41614,60 грн., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 3029,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 32787,98 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 3339,04 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1957,84 грн. Відповідачу пропонувалося погасити заборгованість добровільно, однак він цього не зробив. (а.с. 4-5). Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути заборгованість за пенею та комісією -3339, 04 грн., а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн. та штраф (процентна складова) -1957,84 грн., але зазначені штрафні санкції нараховані після 14 квітня 2014 року особі, яка зареєстрована у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому у такому випадку нарахування штрафів та пені на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами забороняється законом. Так, згідно із\~ст. 2 Закони України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Краматорськ Донецької області віднесено до вказаного переліку. Відповідач відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 1607 від 30.03.2017 року проживає за адресою: [INFO] (а.с. 43) отже, на підставі вказаного\~Закону\~він має бути звільнений від сплати штрафних санкцій за вказаним договором кредиту, а саме: заборгованість за пенею та комісією -3339,04 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн. та штраф (процентна складова) -1957,84 грн.. З врахуванням викладеного, заборгованість станом на 31.01.2017 року складає 35817, 72 грн., з яких: 3029,74 грн. - заборгованість за кредитом, 32787,98 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Щодо вимоги відповідача застосувати строк позовної давності суд зазначає наступне: Як вбачається з п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р., строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог банку про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) складає 50 років (а.с. 23). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Окрім цього, ч.1 ст. 259 зазначеного Кодексу передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У Анкеті-заяві від 26.07.2013 не зазначено, що саме Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р., був ознайомлений відповідач 26.07.2013 р., його підпису щодо згоди на збільшення позовної давності до 50 років на зазначених Умовах та Правилах надання банківських послуг, немає. Таким чином, суд вважає, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність у 3 роки. При цьому суд враховує постанови ВСУ від 11.02.2015р. № 6-240цс14, від 10.06.2015р. № 6-698цс15. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1 та 5 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, що відповідає строку дії картки, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повернення кредиту, тобто строку дії картки (ст.261 ЦК України). При цьому суд враховує постанову ВСУ від 17.09.2014 р. № 6-95цс14. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява разом з додатками подана до суду 16.03.2017, у відповідності до штампу Краматорського міського суду Донецької області (а.с. 2), тому, з врахуванням ч.6 ст.70 ЦПК України, суд саме з цієї дати обраховує строк позовної давності. Відповідач згідно кредитного договору від 26.07.2013, отримав картку № 5211537441361214, та карту № 5168755322829017, яка має термін дії до останнього дня 07.2017 (а.с. 82), таким чином, суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом, оскільки строк позовної давності щодо цієї вимоги закінчується 31.07.2020 року. Таким чином, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість у сумі 35817, 72 грн. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 358,18 грн.

Outcome: partial