Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

16.11.2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], відомості про батька якого у свідоцтві про народження, записано відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, та [PERSON], [INFO]. 12 серпня 2018 року [PERSON] привезла дитину до діда [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS], та зникла у невідомому напрямку, місце її проживання до теперішнього часу не встановлено. У зв'язку із цим було складено акт про покинуту дитину та направлено її до Синельниківської центральної районної лікарні. Рішенням виконавчого комітету Зайцівської сільської ради №34 від 17 травня 2018 року, малолітнього [PERSON], [INFO], направлено до Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради. За цей час [PERSON] жодного разу не відвідала сина [PERSON] в лікарні, не намагалась повернути його в сім'ю. Відносно сина [PERSON], відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків. На теперішній час [PERSON] тимчасово влаштований в прийомну сім'ю [PERSON] (м. Синельникове) так як батько дитини, [PERSON] затриманий за вчинення тяжкого злочину. А мати дитини змінила місце свого проживання, телефонний зв'язок з нею відсутній. Тривалий час [PERSON] не брала участі ні у вихованні, ні в утриманні дітей, що є злісним ухиленням від виконання нею батьківських обов'язків. По відношенню до своїх старших дітей [PERSON] вже позбавлена батьківських прав на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду, яке набрало законної сили 28 серпня 2018 року. Згідно з інформацією Синельниківського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області від 20.06.2018 року №52/12-5625, громадянка [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності. Така поведінка матері впливала на виховання її малолітніх дітей. Посилаючись на ч.ч. 2, 5 ст. 150, ч. 4 ст.ст. 155, 164, 165, 180, ч. 2 ст. 182 СК України, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь осіб чи установ, які будуть їх утримувати. Представник позивача Суворова І.О. до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без її участі. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її присутності, відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Третьою особою - завідувачем сектору опіки та піклування Служби у справах дітей Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Павленко І.Г. надано заяву про відсутність заперечень проти позову та розгляд справи без її присутності. Представники третіх осіб - Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради, Служба у справах дітей Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, у судове засідання не з'явились. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідач у справі [PERSON] є матір'ю: - [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження, повторно виданого 04.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7); - [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER], повторно виданого 18.09.2018 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6). Згідно наданих суду актів обстеження умов проживання від 2017 року, виявлено, що за адресою: [ADDRESS], проживають [PERSON], її син [PERSON], [INFO], та інші дві особи. У вказаній квартирі немає електро- та газопостачання, брудно, відсутні продукти харчування та спальне місце для дитини (а.с.9-10). Відносно дитини [PERSON], [INFO], 14.08.2018 року спеціалістом з соціальних питань Суворовою І.О., за участю помічника дільничного та в.о. старости, складено акт, від 14.08.2018 року про виявлення 13.08.2018 року залишеної без догляду дитини [PERSON] (у віці 1 рік), який на даний час в задовільних умовах проживає разом із дідом [PERSON], [INFO], та бабою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Мати хлопчика [PERSON], отримавши соціальну допомогу по догляду за дітьми, зникла і її місцезнаходження невідоме (а.с.11). Із наданої суду довідки виконавчого комітету Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 15.11.2018 року встановлено, що [PERSON], є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], але на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області тимчасово не проживає. Наталія має четверо дітей, вихованням яких не займається. Двоє дітей з народження виховують дід та баба (а.с.8). В матеріалах справи знаходиться висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Зайцівської сільської ради, в якому зазначено про доцільність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських праві відносно дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Окрім того, зазначено, що [PERSON] вже є позбавленою батьківських прав по відношенню до двох старших дітей на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, яке набрало чинності 28 серпня 2018 року. Згідно інформації Синельниківського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області від 20 червня 2018 року, [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності. Орган опіки вважає, що така поведінка матері впливала на виховання її малолітніх дітей. Після влаштування дитини [PERSON] до «Дніпропетровського спеціалізованого будинку дитини» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] жодного разу не поцікавилась місцем перебування дитини і не намагалась повернути в сім'ю. Відносно сина [PERSON], вона взагалі самоусунулась від виконання батьківських обов'язків (а.с. 12-14). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов'язання батьків піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2017 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], їх життям та здоров'ям не цікавляться, вихованням та утриманням не займається, і на даний час місце її знаходження невідоме. Викладене вище безумовно свідчить про те, що відповідач не проявляє батьківської турботи до синів, тобто фактично самоусунулась від виконання покладених на неї батьківських обов'язків, що має наслідком позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В зв'язку із чим, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов'язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.ч.2-3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимозі ч. 2 ст. 182 СК України, шляхом перерахування аліментів на особовий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved