Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

16 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, треті особи - ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, в якій просить визнати за ним у порядку спадкування за законом, після смерті дружини [PERSON], померлої [INFO], право на земельну частку (пай) під [NUMBER], в ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» с. Першотравневе Зміївського району Харківської області, що розташована в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, загальною площею - 6,3958 га., в тому числі ріллі - 6,2913 га., сіножаті - 0,1045 га., яка належала спадкодавцю на підставі Протоколу № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 15 січня 2002 року про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), та Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06 грудня 2003 року про розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування, та розпорядження № 165 від 02 квітня 2004 року Зміївської районної державної адміністрації «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю». В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його дружина [PERSON], яка за життя працювала у ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень». При розпаюванні даного сільськогосподарського підприємства [PERSON] набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», розміром - 6,3958 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. 06 грудня 2003 року на загальних зборах власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» внаслідок розподілу земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування [PERSON] виділено земельну ділянку (пай) під [NUMBER], загальною площею - 6,3958 га., в т.ч. ріллі - 6,2913 га., сіножаті - 0,1045 га. Однак, за життя через свій похилий вік та юридичну несвідомість [PERSON] не встигла оформити своє право. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розгляд справи проводити без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Представник відповідача територіальної громади Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, 10.01.2017 року до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі. Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Племінний завод «Червоний Велетень» у судове засідання не з'явився, у листі за № 03 від 12.01.2017 року просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, 11.01.2017 року до канцелярії суду надано письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, які просив врахувати при ухваленні рішення. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області було зроблено відповідний запис за № 65, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області. (а.с. 10) За життя [PERSON] працювала у ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», якій у даний час перейменовано у ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень», що розташоване на території с. Першотравневе Зміївського району Харківської області в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. При розпаюванні даного сільськогосподарського підприємства [PERSON] набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», розміром - 6,3958 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Даний факт підтверджується списком членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» та додатком до Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» комісії по жеребкуванню земельних ділянок від 06 грудня 2003 року, згідно з яким за [PERSON] було визначено земельну частку (пай) під [NUMBER], загальною площею - 6,3958 га., в тому числі ріллі - 6,2913 га., сіножаті - 0,1045 га. (а.с. 33-52) Так, 15 січня 2002 року відбулися загальні збори членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», на яких ухвалено список членів трудового колективу і пенсіонерів, які раніше працювали в ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», та які мають право на земельну частку (пай.) (а.с. 17-32) Згідно з Протоколом № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», від 15 січня 2002 року, рішенням зборів був затверджений список громадян - членів трудового колективу і пенсіонерів, що раніше працювали у ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», які мають право на земельну частку (пай), до якого під № 572 було внесено [PERSON] (а.с. 14-16) 06 грудня 2003 року на загальних зборах власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» внаслідок розподілу земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування [PERSON] виділено земельну ділянку (пай) під [NUMBER], загальною площею - 6,3958 га., в т.ч. ріллі - 6,2913 га., сіножаті - 0,1045 га. (а.с. 33-35) З Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06 грудня 2003 року та додатку до цього протоколу вбачається, що було проведено розподіл земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування, згідно з яким за [PERSON], яка мала право на земельну частку (пай), до якого останню занесено під № 572, закріплено земельну частку під [NUMBER], загальною площею - 6,3958 га., в т.ч. ріллі - 6,2913 га., сіножаті - 0,1045 га. (а.с. 36-52) Розпорядженням № 165 від 02 квітня 2004 року Зміївської районної державної адміністрації «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю» було виділено в натурі на місцевості земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та наданий дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на землю [PERSON] на земельну частку (пай) під [NUMBER] загальною площею - 6,3958 га. (рілля - 6,2913 га., сіножаті - 0,1045 га.) (а.с. 53-54) Однак, за життя [PERSON] не оформила своє право та померла. Згідно ч. 2 ст. 25 ЗК України, рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організації. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України, набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; г-1) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до п. «б» ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Згідно із ч. 3 ст. 118 ЗК України, громадяни працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постій -ному користування цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської або районної ради, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10.07.1996 р. № 290/96 - ВР приватизація майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється шляхом перетворення їх у колективні сільськогосподарські підприємства або у акціонерні товариства за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених). Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у неї ще за її життя і є її майновим правом, яке не припинилось внаслідок її смерті, та входить до складу спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачати за життя спадкодавця та, що народилися після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 02 грудня 2016 року № 3279 вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно була зареєстрована з 1968 року по день смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] і по даний час за вищезазначеною адресою зареєстрований і проживає [PERSON], [INFO], - чоловік померлої, окрім нього більше ніхто не був зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти. (а.с. 11) Таким чином, право на земельну частку (пай) в розумінні ст. 181, 1218, 1219 ЦК України є майновим правом, яке не припинилось внаслідок смерті спадкодавця і у будь - якому випадку повинно бути успадковане. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю (п. 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у неї за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок її смерті та входить до складу спадщини. За таких обставин, визнання позову не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява [PERSON] про визнання за ним права на земельну частку (пай) є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved