Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

16 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що [INFO] в с. Попівка Краснодонського району Луганської Народної Республіки (на території Луганської області) помер її батько [PERSON] , [INFO] , оскільки постійно проживав на території Луганської області. Оскільки [PERSON] помер в с. Попівка Краснодонського району Луганської Народної Республіки (на території Луганської області), що визнана тимчасово окупованою територією України, заявник не має можливості зареєструвати його смерть на території України. А тому остання просить встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, оскільки встановлення даного факту необхідно для державної реєстрації смерті померлої особи на території України. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 16 вересня . Заявник у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, звернулася до суду із заявою щодо проведення розгляду справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Старокостянтинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому району Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте звернувся до суду із заявою щодо проведення розгляду справи за його відсутності. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [INFO] помер на тимчасово окупованій території України. Відповідно до\~ст. 134 Конституції України\~та статей\~1,\~3,\~4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя тимчасово окупованою територією, яка є невід`ємною частиною території України і на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. На тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. За приписами п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених\~наказом Мінюста від 18.10.2000 № 52/5. підставою для державної реєстрації смерті є свідоцтво про смерть форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545. зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. На теперішній час заявниця отримати свідоцтво про смерть в органі РАЦС за місцем смерті [PERSON] не має можливості, оскільки зазначена територія є тимчасово окупованою. Пунктом 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених\~наказом Мінюста від 18.10.2000 № 52/5\~передбачено, що зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.06.2021 відділом записів актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції України Луганської Народної Республіки та лікарського свідоцтва про смерть №9 від 10 червня 2021 року, слідує, що [PERSON] [INFO] , помер [INFO] в с. Попівка Краснодонського району Луганської Народної Республіки. Таким чином, зазначеними документами підтверджується факт смерті [PERSON] . Оскільки, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть, суд приймає надані заявницею свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.06.2021 відділом записів актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції України Луганської Народної Республіки та лікарського свідоцтва про смерть №9, як носії конкретної інформації факту смерті [PERSON] , при цьому, не може визнати вказані свідоцтва про смерть належними та допустимими доказами. Документи, як видані органом, що створений на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Проте, виходячи з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав, суд вважає можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені в свідоцтві про смерть особи, які видані органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території Криму (інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 вих. №9-1130/0/4-16). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території її батька [PERSON] та вважає доведеним факт його смерті, і визначає датою його смерті [INFO] та місцем смерті - Україна, Луганська область, Краснодонський район, село Попівка. Вказані обставини підтверджується письмовими доказами: копією паспорта громадянина України заявника серії [NUMBER] виданого Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області від 16 грудня 1998 року; копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 30 червня 2021 року відділом запису актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки; копією лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] №9 від 10 червня 2021 року; копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 липня 1966 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу заявника серії [NUMBER] від 22 вересня 1979 року. Відповідно до ч. 4\~ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved