Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

15 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Костянтинівського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» (далі за текстом - ВУВКГ)про захист прав споживачів, обгрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. Вона є споживачем послуг, що надаються відповідачем у справі. 23 лютого 2016 року вдень за місцем її постійного проживання по [ADDRESS] прибув представник відповідача - контролер [PERSON] яка запропонувала надати лічильних холодної води для проведення планової повірки з окремою оплатою за цю повірку. Після чого склала акт про виведення лічильника з експлуатації, а на питання щодо обов'язку проведення планової повірки лічильника за власний рахунок ВУВКГ - згідно вимог чинного законодавства, тільки рекомендувала з цього питання звернутись до контори підприємства. З публікацій у друкованому виданні «Провінція», а також з телепрограми по каналу ТРК «Україна» позивачці відомо про обов'язок водопостачальника за свій рахунок здійснювати обслуговування, періодичну повірку та ремонт засобів вимірювальної техніки, в тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж. Про це позивачка телефоном повідомила свою доньку та зятя [PERSON], який з її відома 24 лютого 2016 року звернувся із заявами з викладенням наведених обставин до Костянтинівської міської ради, та до приймальні директора Костянтинівського ВУВКГ, де заяву відмовлялися реєструвати належним чином у зв'язку із відсутністю у [PERSON] паспорту позивачки. Дії контролера [PERSON] щодо пропозиції провести планову повірку за власний рахунок призвели до погіршення стану здоров'я позивачки, яка є пенсіонеркою за віком. Через хвилювання у неї підвищився артеріальний тиск, вона вимушена була пролежати весь день без руху. 25 лютого 2016 року [PERSON] телефонував до ВУВКГ з приводу оплати за повірку лічильника де йому повідомили, що за вказану послугу слід заплатити до каси підприємства 278,50 грн. Вважає вказані дії відповідача такими, що порушують вимоги законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про метрологію та метрологічну діяльність», «Про захист прав споживачів», а також постанову Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Просила суд скасувати як незаконний акт б/н виведення з експлуатації приладу обліку холодної води від 23 лютого 2016 року, складений контролером [PERSON], що фактично забороняє позивачці використання лічильника № 045606 для розрахунків за водоспоживання; зобов'язати відповідача як виконавця послуг, відновити на абонентському рахунку належний їй лічильник холодної води, заводський номер 045606, який знаходиться у технічно справному стані, з наявністю неушкодженої пломби, з одночасним перерахунком її оплати за водоспоживання з 23 лютого 2016 року виключно з врахуванням показань лічильника холодної води; зобов'язати відповідача протягом 1 місяця забезпечити проведення чергової планової періодичної повірки та обслуговування належного позивачці лічильника за рахунок відповідача, як виконавця послуг у повному обсязі (розпломбування, демонтаж, транспортування, повірка, монтаж і опломбування) з встановленням на період повірки лічильника на підміну; визнати протизаконними та виключити п.п. 9 п. 15 письмового типового договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення, який зобов'язує споживача послуг за власний рахунок проводити повірку, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води; постановити окрему ухвалу на адресу Донецької обласної державної адміністрації про причини та умови вчинення масового обману населення, проведення нечесної підприємницької практики з боку відповідача; стягнути з відповідача на її користь 3000 грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] уточнював та доповнював позовні вимоги, просив: зобов'язати відповідача протягом одного місяця укласти з позивачкою [PERSON] письмовий договір про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення, із внесенням змін щодо: виключити із змісту типового договору п.п. 9 п. 15, виклавши його у редакції, яка зобов'язує виконавця послуг за свій рахунок проводити періодичну повірку, обслуговування та ремонт лічильника холодної води, належного споживачу, із здійсненням контролю міжповірочного строку та встановленням тимчасового лічильника на період повірки лічильника споживача; - конкретизувати п.п.2 п. 17 договору наступним чином: умови укладеного договору можуть бути змінені, доповнені тільки за узгодженням сторін в особі першого керівника комунального підприємства і споживача послуг водопостачання, а спори між сторонами вирішуються шляхом переговорів або у судовому порядку за позовом однієї із сторін; - іменувати сторони типового договору «виконавець» та «споживач» комунальних послуг. Також просив винести додаткове рішення у справі із встановленням визначеного реального строку виконання рішення суду, яке набуло чинності, відповідачем із наданням суду звіту про його виконання. При цьому, замість виступу у судових дебатах після закінчення з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, представник позивачки [PERSON] заявив про недовіру суду та залишив залу судового засідання. З урахуванням того, що позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, суд, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд розцінює поведінку представника позивача [PERSON] як таку, що суперечить інтересам його довірителя та вважає за необхідне закінчити розгляд справи шляхом постановлення відповідного рішення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надавши письмові заперечення (а.с. 41-42), обгрунтовуючи свою позицію тим, що витрати по повірці, обслуговуванню та ремонту приладів обліку водоспоживання повинні включатися до тарифу на послуги централізованого постачання холодної води. Оскільки тарифи на послуги з централізованого водопостачання холодної води, водовідведення до теперішнього часу для відповідача не встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, безоплатне надання послуг з повірки та обслуговування приладів обліку води є порушенням ліцензійних умов ведення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Нацкомісії від 10 серпня 2012 року № 279, що тягне за собою застосування до підприємства адміністративно-господарських санкцій, а також необґрунтованих збитків. У зв'язку з наведеним платна послуга з демонтажу, монтажу, розпломбуванню та опломбуванню, повірці приладів обліку води надається всіма підрозділами КП «Компанія «Вода Донбасу» відповідно до затвердженої калькуляції. Після складення акту про виведення приладу обліку з експлуатації, роботи з демонтажу приладу обліку, повірці, установці виконує споживач самостійно. Ці роботи може виконати водопостачальник за окремою заявою споживача і тільки після оплати відповідних послуг. Зазначила, що письмовий договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між сторонами у справі не укладався. Договір на водопостачання та водовідведення укладено з виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення для багатоквартирних житлових будинків - комунальним підприємством «Служба єдиного замовника», яке визначено балансоутримувачем та виконавцем вказаних послуг на підставі рішення Костянтинівської міської ради від 17.08.2006 року. Зазначила, що 20 листопада 2015 року до НКРЕКП були направлені усі необхідні розрахунки для включення витрати по періодичній повірці засобів обліку до тарифу на водопостачання, а у лютому 2016 року було направлено додатковий запит, але відповіді досі не отримано. Вказала, що діями відповідача позивачеві не було завдано моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] на неодноразові виклики до суду у судове засіданні не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності у зв'язку із зайнятістю на роботі. Свідок [PERSON], яка працюють на посаді контролера служби реалізації Костянтинівського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу», в судовому засіданні пояснила, що 23 лютого 2016 року прибула до місця проживання позивача [PERSON] на вул. Ленінградську, 29 для перевірки засобу обліку холодної води. У вказаному будинку вона до цього не була, а отримала наряд на перевірку безпосередньо у цей день. Оглянувши лічильник вона встановила, що термін повірки сплив ще у лютому 2015 року, тому склала акт про вивід із експлуатації приладу обліку холодної води, який позивачка [PERSON] підписала, і запропонувала останній виконати протягом місяця чергову повірку лічильника. Пломби вона не знімала, з питань оплати за повірку лічильника запропонувала звернутись до контори підприємства. Право на складання таких актів передбачено її робочою інструкцією. Роз'яснення норм законодавства щодо порядку формування тарифів на водопостачання та водовідведення до її обов'язків не входить. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Позивачка є споживачем послуг водопостачання та водовідведення за вказаною адресою, які надаються відповідачем у справі за встановленими тарифами, що визнано сторонами у судовому засіданні. Згідно акту прийому в експлуатацію засобів обліку холодної води № 49473 від 28 лютого 2011 року, у помешканні позивачки [PERSON] встановлено прилад обліку холодної води типу КВ-15х, заводський № 045606, № за Держреєстром - У333-03, пломба № 524618593, прийнятий в експлуатацію, строк повірки - 25 лютого 2011 року, строк наступної повірки - 25 лютого 2015 року (а.с. 45-46). 23 лютого 2016 року контролером Костянтинівського ВУВКГ КП «Вода Донбасу» [PERSON] за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Ленінградська, 29-29, за місцем проживання позивача [PERSON] та у її присутності складено акт про виведення з експлуатації засобів обліку холодної води у зв'язку з простроченою повіркою, акт підписаний споживачем без зауважень (а.с.7). Службові обов'язки контролера водопровідного господарства викладені у посадовій інструкції (а.с. 93-95), затверджених у встановленому законом порядку. Враховуючи вищенаведені пояснення та досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Частиною 3 ст. 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг здня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 532 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги»: п.16. «До складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (далі - збут послуг) включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг споживачам, а саме: … витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води..»; Отже, у спірний період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг. Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами. Як зазначалось вище, Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів. Положеннями частини 3 статті 19, частини 4 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником послуг, то відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті. Згідно з ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-60цс15. Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідача по справі слід зобов'язати забезпечити за власний рахунок проведення планової повірки належного [PERSON] лічильника холодної води № 045606 за адресою: [ADDRESS]. Доводи представника відповідача щодо невключення вартості послуг з планової повірки до тарифу суд вважає неспроможними, оскільки вони не узгоджуються з наведеними вище положеннями діючих законодавчих актів України. Статтею 32 Закону України «Про питну воду та водопостачання» передбачено, що за надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Порядок справляння плати за надання послуг з питного водопостачання встановлюється законодавством. Тарифи на надання послуг з питного водопостачання розраховуються на підставі галузевих нормативів витрат і повинні повністю відшкодовувати експлуатаційні витрати та забезпечувати надійну роботу об'єктів централізованого питного водопостачання і водовідведення. Частиною 2 ст.41 Закону України «Про питну воду і водопостачання» передбачено, що облік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання і споживачами за допомогою технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі відсутності таких технічних засобів облік питної води тимчасово здійснюється розрахунковим шляхом згідно з установленими нормами. Порядок справляння плати за надання послуг з питного водопостачання встановлений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до пунктів 9-10 цих Правил оплата послуг здійснюється за показаннями квартирних (будинку садибного типу) засобів обліку води. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених п. 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Як вбачається із змісту абзацу п'ятого п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення плата за послуги водопостачання вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання у разі несправності засобів обліку води, що не підлягає усуненню з моменту її виявлення. Передбачена абзацом 5 п.15 оплата послуг споживачем згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці стосується тільки періоду часу, протягом якого проводиться періодична повірку засобу обліку. Судом встановлено на підставі акту, складеного представниками відповідача, що належний позивачці лічильник води перебуває у справному стані, пломба не порушена, причини вважати, що наявні технічні несправності лічильника, відсутні, тому, враховуючи положення вищезазначених нормативних актів, підстави для переведення відповідача на плату за водоспоживання згідно з нормативами (нормами) споживання відсутні, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити позивачці [PERSON] перерахунок оплати за послуги з водопостачання та водовідведення з 23 лютого 2016 року з урахуванням показань лічильника холодної води №045606, який поновити на абонентському обліку, оскільки саме з цієї дати згідно вказаного акту споживачку [PERSON] переведено на нормативне водоспоживання. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. В силу ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції до внесення змін Законом України від 19 травня 2011 року №3390-VІ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції») було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди ( збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством. За діючою редакцією п.5 ч.1 ст. 4 Закону «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. В статті 1 Закону № 3390-VІ визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК ( в редакції Закону № 3390-VІ) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Тому вимоги позивачки, які мотивовані тим, що їй як споживачу з водопостачання та водовідведення, при проведені чергової повірки приладу обліку споживання холодної води у відповідності до норм діючого законодавства, що призвело до її душевних страждань, погіршення стану здоров'я, зміни укладу життя, задоволенню не підлягають Як встановлено з пояснень сторін в судовому засіданні, письмовий договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між сторонами у справі не укладався. Питання, щодо укладення, внесення змін до окремих положень договорів, в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», не може бути предметом розгляду цієї справиу зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині зобов'язання відповідача укласти з нею такий договір із внесенням до його тексту змін. Щодо вимог про постановлення додаткового рішення із встановленням визначеного реального строку виконання рішення суду, яке набуло чинності, відповідачем із наданням суду звіту про його виконання, суд зазначає наступне. Підстави та порядок винесення додаткових рішень у цивільних справах визначені ст. 220 ЦПК України. На час винесення цього рішення такі підстави відсутні. Крім того, порядок вирішення та коло питань, які виникають під час виконання судових рішень у цивільних справах, встановлений розділом VІ ЦПК України. Подання звіту суду про виконання рішення у цивільній справі вказаним розділом не передбачено. Суд не вбачає підстав для постановлення у порядку ст. 211 ЦПК України окремої ухвали на адресу Донецької обласної державної адміністрації, оскільки обставини масового обману населення, проведення нечесної підприємницької практики з боку відповідача у справі, на що посилається у позові позивачка [PERSON], не були предметом розгляду даного цивільно-правового спору, що виник між сторонами у справі. Але враховуючи те, що під час розгляду справи в судовому засіданні та дослідженні доказів по справі судом встановлено, що протягом 2013 - 2016 р.р. до суду неодноразово звертались позивачі з того ж самого приводу - не включення вартості планової повірки засобів обліку холодної води (у тому числі розпломбування, демонтаж, повірка, монтаж та опломбування) до тарифу на водопостачання у відповідності до вимог законодавства - Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про питну воду і водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 532. Всупереч вимогам вказаних нормативних актів та прийнятим судовим рішенням у цих справах, у тому числі Вищім спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала суду від 20.05.2015 року), ВУВКГ не вчинило необхідних заходів щодо внесення необхідних змін до тарифів на водопостачання і водовідведення. Так, в обґрунтування заперечень проти возову [PERSON] представником ВУВКГ надані копії листів головного підприємства - Комунального підприємства «Вода Донбасу» на адресу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» - НКРЕКП від 20.11.2015 року та від 21.01.2016 року про надання розрахунків повної собівартості та середньозваженого тарифу на послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) (а.с. 48-50). Однак, згідно відповідей НКРЕКП долучених до справи представником позивачки [PERSON] від 12.11.2015 р. та 31.03.2016 року: заява та розрахункові матеріали щодо встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) від КП «Компанія «Вода Донбасу» до комісії не надходили (а.с. 99, 103а-106). Доказів про здійснення будь-яких самостійних дій - звернень до головного підприємства з цього приводу, Донецької обласної ради та інших установ, - представником Костянтинівського ВУВКГ суду не надано. Тому суд вважає за необхідне направити окрему ухвалу в порядку ст. 211 ЦПК України на адресу керівництва відповідача та КП «Компанія «Вода Донбасу». В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», у зв'язку зі задоволенням вимог тільки майнового характеру з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial