Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

15.03.2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. 28.04.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання. В позові посилалася на те, що 17.11.2001 року вона уклала шлюб з [PERSON] , однак 01.02.2007 року Іванівським районним судом Херсонської області шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається на третьому курсі в Запорізькому вищому професійному училищі «Моторобудівник» на денній формі навчання, строк навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, тому їй тяжко самостійно утримувати сина та надавати йому матеріальну допомогу, оскільки має ще малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом дитинства, та потребує догляду, вона має домашнє господарство, з якого отримує прибуток та допомагає сину. Син отримує стипендію, однак її не вистачає, оскільки, в місяць він несе витрати в сумі 4000 грн., в дану суму входить: проїзд з дому до місця навчання - 500 грн.; на канцелярські товари, підручники - 600 грн.; харчування - 900 грн.; одяг, взуття - 1000 грн.; засоби гігієни - 500 грн.; засоби для прання, посуду - 300 грн.; поповнення засобу зв`язку - 280 грн. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, так як працює офіційно різноробочим у будівельній компанії м. Києва, має земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дружбівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, отже, має можливість надавати грошову допомогу сину щомісячно у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) без погіршення його матеріального стану. Посилаючись на ст.ст. 199, 201 СК України прохає стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, 19.05.2021 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.23). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, 19.05.2021 року подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштове повідомлення (а.с.30) та оголошення на сайті Судової влади України (а.с.29, 33), будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надав, відзив на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими для заочного розгляду. Відповідно до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в с. Дружбівка Іванівського району Херсонської області народився відповідач - [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , має паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 23.11.1998 року Іванівським РВ УМВС України в Херсонській області, що підтверджується довідкою Іванівської селищної ради Херсонської області від 02.04.2021 року №09-07/124 (а.с.19). [INFO] в с. Вільне Нижньосірогозького району Херсонської області народилася позивач - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 05.03.2003 року Іванівським РВ УМВС України в Херсонській області (а.с.4). 17.11.2001 року позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , однак 27.06.2008 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9). [INFO] в с. Дружбівка Іванівського району Херсонської області народився [PERSON] , батьком якого є відповідач - [PERSON] , а матір`ю позивач - [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 30.10.2018 року (а.с.6) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.2003 року (а.с.8). 19.02.2018 року рішенням Іванівського районного суду Херсонської області у справі №656/989/17 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 01.02.2007 року з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/5 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.12.2017 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.12.2017 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.10-11). Третя особа [PERSON] навчається на третьому курсі на денній формі навчання в ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище «Моторобудівник», строк навчання з 01.09.2018 року до 30.06.2022 року (а.с.12), проживає без реєстрації у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] до 30.06.2021 року (а.с.25) та отримує стипендію, загальний дохід за період з 01.01.2021 року по 31.03.2021 року склав 1969,80 грн. (а.с.26). Встановлено, що студент [PERSON] несе витрати у зв`язку з навчанням в місяць приблизно в розмірі 4000 грн., в дану суму входить: проїзд з дому до місця навчання - 500 грн.; на канцелярські товари, підручники - 600 грн.; харчування - 900 грн.; одяг, взуття - 1000 грн.; засоби гігієни - 500 грн.; засоби для прання, посуду - 300 грн.; поповнення засобу зв`язку - 280 грн., що підтверджуються позовом. Позивач має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.13), яка є інвалідом дитинства (а.с.15), та потребує догляду, що підтверджуються позовом. Позивач має домашнє господарство, з якого отримує прибуток та несе витрати у зв`язку з навчанням сина, що підтверджуються позовом. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, так як працює офіційно різноробочим у будівельній компанії м. Києва, має земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дружбівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, що підтверджуються позовом та не спростовано відповідачем у належній процесуальній формі. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Іванівського районного суду Херсонської області у справі №656/989/17 від 19.02.2018 року встановлені наступні обставини, які відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню: «Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 01.02.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, починаючи з 15.01.2007 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Середня заробітна плата відповідача [PERSON] становить 4904,01 грн., що підтверджується довідкою про доходи №7 від 17.01.2018 року, виданої ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат». Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іванівського районного управління юстиції у Херсонській області. Відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей, які народилися від спільного проживання з [PERSON] , а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, виданих виконавчим комітетом Дружбівської сільської ради Іванівського району Херсонської області». Суд, задовольняючи позов, виходить з такого. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18). Крім того, Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Такі ж висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.2018 року у справі № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18). Таким чином, судом встановлено, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими цей обов`язок установлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Так, судом встановлено наявність обставин, за яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття, зокрема: досягнення третьою особою [PERSON] повноліття, продовження останнім навчання на денній формі навчання в ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище «Моторобудівник», строк навчання до 30.06.2022 року, потреба у зв`язку із продовженням навчання у матеріальній допомозі, 23 роки йому виповниться [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, виходячи з того, що відповідач працює офіційно, має земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дружбівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, що підтверджуються позовом та рішенням суду, інших даних щодо незадовільного матеріального стану відповідача не надано, доказів наявності нерегулярного, мінливого доходу, тимчасових заробітків відповідач не надав, тому суд визначає розмір аліментів у частці від доходу відповідача. Суд, задовольняючи позов, доходить висновку про те, що оскільки відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання сина до його повноліття на підставі рішення суду у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, перебуває у шлюбі з [PERSON] , має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі саме 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з огляду на те, що повнолітній син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує такої допомоги (кошти на проїзд до навчального закладу, харчування, купівлю одягу, засобів особистої гігієни та приладь для навчання, користування інтернетом та мобільним зв`язком), з урахуванням того, що матір також несе витрати на утримання сина, який продовжує навчання, а також і на утримання дитини-інваліда його малолітньої сестри. Також, визначаючи такий розмір аліментів суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище третьої особи, зокрема те, що він не працює, так як навчається на денній формі, однак отримує стипендію, яка за період з 01.01.2021 року по 31.03.2021 року склала в сумі 1969,80 грн., що в середньому на місяць складає 656,60 грн., та стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів, а саме те, що останній працює різноробочим у будівельній компанії м. Києва, має задовільний стан здоров`я, на обліку у будь-якого лікаря не перебуває, інвалідність щодо нього не встановлено, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, так як доказів зворотного суду не надано, однак має на утриманні двох малолітніх дітей від шлюбу з [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Щодо інших обставини, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне зазначити те, що можливість щодо продовження надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина з боку батька не є безумовною, оскільки при визначенні її розміру, за відсутності добровільного врегулювання цього питання, підлягають з`ясування обставини визначені як у ст.182 СК України, так і в ст.200 СК України. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, виходячи із законодавчо закріпленого обов`язку обох батьків утримувати повнолітнього сина, який навчається і потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, та з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у зв`язку з продовженням навчання підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що аліменти стягнуто саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, тому встановлений судом період стягнення аліментів до 23 років дитини є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку. Аналогічну позицію виклав у своїй постанові ВС від 08.08.2018 року у справі № 643/14115/16-ц. Також, у відповідності до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме - з 15 березня 2021 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як дана справа є справою про стягнення аліментів, то суд відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору в розмірі 908 грн. на підставі п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial