Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

15.07.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми завдатку та витрат на проведення ремонтних робіт, вказавши, що 04.06.2016 року між нею та відповідачем, від імені якої діяв [PERSON], було укладено попередній договір, відповідно до якого сторони зобовязались укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на умовах, встановлених попереднім договором. На підставі договору позивач в рахунок вартості обєкта договору передала відповідачу аванс у розмірі 25000 грн., що еквівалентно 1000 доларів США. Однак договір купівлі-продажу квартири укладено не було, при цьому відповідач не повернула суму авансу. Також позивач зазначила, що перед підписанням попереднього договору між нею та відповідачкою була досягнута домовленість про те, що позивач буде здійснювати ремонтні роботи у квартирі, оскільки квартира не відповідала санітарно-технічним нормам та фактично була непридатною для проживання. Отримавши ключі від квартири, вона за свій рахунок здійснила ремонтні роботи у квартирі на загальну суму 5770 грн. Посилаючись на наведені обставини, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аванс у розмірі 25000 грн. та витрати на проведення ремонтних робіт на суму 5770 грн., усього 30770 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач відмовилася від позову в частині стягнення авансу в сумі 25000 грн., оскільки 26.07.2016 року отримала аванс у повному обсязі. Позовні вимоги щодо стягнення витрат на проведення ремонтних робіт в сумі 5770 грн. підтримала у повному обсязі. Представник відповідача адвокат [PERSON] заперечував проти позову, на обґрунтування чого посилався на те, що факт домовленості про здійснення ремонтних робіт у квартирі позивачкою не доведений. Тому просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 14.06.2016 року [PERSON], який діяв від імені громадянки [PERSON] Федерації [PERSON] на підставі довіреності № 98, виданої 25.02.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], який іменований за договором як продавець та [PERSON] (покупець) укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобовязуються укласти та нотаріально посвідчити договір відчуження квартири [ADDRESS] не пізніше 11.07.2016 року. Відповідно до п. 4.3 договору для забезпечення виконання даного договору покупець передала продавцю в рахунок вартості квартири попередню оплату в розмірі 25000 грн., що еквівалентно 1000 доларів США (а.с. 8-9). З наданої представником відповідача копії розписки вбачається, що 26.07.2016 року позивач [PERSON] отримала від [PERSON], діючого від імені [PERSON] на підставі довіреності від 25.02.2016 року № 98, грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 25000 грн., яка була передана нею в рахунок попередньої оплати за квартиру [ADDRESS] за попереднім договором від 04.06.2016 року. Ця обставина не заперечувалась позивачкою, яка під час розгляду справи від позовних вимог в частині стягнення авансу відмовилась. Відповідно до п. 4.2 попереднього договору від 04.06.2016 року покупець з технічним станом, комплектністю та характеристиками обєкта ознайомлена особисто та свідчить про те, що вони відповідають обумовленій ціні і вимогам, які були предявлені (а.с. 8). У судовому засіданні встановлено, що станом на 16.12.2016 року день ухвалення судом рішення у даній справі, між [PERSON] та [PERSON] не укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та [PERSON] продовжує залишатися власником вказаної квартири, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 10). Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порувення чи реальної небезпеки такого порушення.. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права. За приписами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір. У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що позивач не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачкою був укладений договір про проведення ремонтних робіт у квартирі, яка на праві власності належить відповідачу [PERSON], відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed