Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

15 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 01.06.2007 року по 01.03.2016 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Син перебуває на утриманні позивача та знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом «атопічний дерматит», у зв'язку з чим потребує постійних додаткових витрат на придбання гіпоалергенних речей. Після уточнень своїх вимог, позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. щомісяця, додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 2500 грн., аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, додаткові витрати на утримання дитини за період з кінця грудня 2015 року по початок липня 2016 року у сумі 12839 грн. Заочним рішенням Самарського районного суду від 20.10.2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково. Ухвалою суду від 19.07.2017 року вищезазначене заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду по суті. 25.09.2017 року позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та зазначила, що дитина має специфічне захворювання, перебуває на диспансерному обліку. Все це тягне за собою постійні додаткові витрати на дитину. Так на ліки для дитини за місяць позивач витрачає не менш 1500 грн., регулярні медичні обстеження та консультації лікарів потребують ще близько 1000 грн. на місяць, придбання продуктів харчування, дозволених для вживання дитині, та таких, що забезпечували б необхідний комплекс поживних речовин та вітамінів обходиться в суму, що дорівнює 4000 грн. На придбання спеціальних засобів особистої гігієни для дитини, засобів для прання білизни та придбання житлового приміщення, у середньому на місяць іде близько 400 грн. Також дитина потребує білизни, одягу, взуття, на неї нараховуються комунальні платежі. Через захворювання дуже щільний графік прийому ліків та спеціальний режим прийому їжі, тому дитина не може відвідувати дитячий садок, та через це у значній мірі позбавлена спілкування з іншими дітьми, у зв'язку з чим особлива увага також приділяється придбанню різноманітних та розвиваючих іграшок та книжок. На вище перелічене в перерахунку на місяць затрати складають 1100 грн. Проживання дитини у житловому приміщенні повинно також бути максимально комфортним, екологічно чиста сировина, натуральні матеріали, можливість постійного вологого прибирання, недопустимість скупчування пилу та ін.. З численних квитанцій та чеків, що збереглися, сума витрат на харчування, ліки та медичне обстеження за період з кінця грудня 2015 року на початок вересня 2017 року склала 74842,46 грн., т.ч. відповідач має відшкодувати 50% вищезазначеної суми що становить 37421,23 грн. Крім вище переліченого, зазначена сума витрат включає в себе проведення ремонту та переобладнання квартири, з урахуванням особливих потреб дитини. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. щомісяця, додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 2500 грн. щомісяця, аліменти на її утримання у розмірі 2500 грн. щомісяця, а також додаткові витрати на утримання дитини за період з кінця грудня 2015 року по вересень 2017 року в сумі 37421,23 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених в судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання дитини, а в решті вимог заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні було встановлено, що дитина перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «атопічний дерматит», що підтверджується довідкою з КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №10» (а.с.15). Позивач посилається на ті обставини, що на ліки для дитини за місяць вона витрачає не менш як 1500 грн., регулярні медичні обстеження потребують ще 1000 грн., придбання необхідних продуктів харчування 4000 грн., на придбання спеціальних засобів особистої гігієни, засобів для прання білизни іде 400 грн. Витрати на одяг, взуття, комунальні платежі, придбання різноманітних та розвиваючих іграшок та книжок складають 1100 грн. Крім того, сума витрат на харчування, ліки, одяг, іграшки та медичне обстеження за минулий період, що також включає в себе проведення ремонту та переобладнання квартири з урахуванням особливих потреб дитини в цілому складає 74842,46 грн., 50% яких становлять 37421,23 грн., про що до матеріалів справи приєднано відповідні чеки та квитанції (а.с.4-94). Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими в ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову, як то, дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України сторони повинні довести ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Так позивачем заявлено суму необхідну для стягнення за минулий період як додаткові витрати що включає в себе окрім ліків і харчування витрати на одяг, іграшки та проведення ремонту і переобладнання квартири, в той час як до матеріалів справи в якості доказу приєднано лише дані обстеження та рекомендації щодо харчування лікаря дієтолога. (а.с.118-123). Т.ч., витрати пов'язані з придбанням одягу, іграшок, переобладнання та ремонту квартири, що відповідно до чеків та платіжних доручень складають (8030 грн. + 460 грн. + 733грн + 352грн + 450грн + 167грн + 487,93грн + 2971,65грн + 102,5грн + 99,98грн + 149,94грн + 264,50грн + 238,01грн + 43 грн.) = 14549,51 грн. в якості додаткових витрат за минулий період стягненню не підлягають, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути суму витрат понесену на витрати пов'язані із харчуванням, придбанням ліків тощо що складає 22871,72 грн. Також позивач в своїх позовних вимогах просила стягнути з позивача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 2500 грн. Відповідно до положень ч.4 ст.76 СК України необхідною умовою отримання аліментів є неможливість отримати освіту або зайняти відповідну посаду у зв'язку з вихованням дитини. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Так з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не працює, в Державній службі зайнятості на обліку не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує, перебуває на обліку в Самарському УПСЗН м Дніпро та отримує допомогу малозабезпеченим сім'ям (а.с. 95-97). Шлюб між сторонами розірвано 01.03.2016 року, т.ч. вимоги позивача щодо стягнення аліментів на її утримання є обґрунтованими. Однак, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження саме такої суми аліментів, а заявлену позивачем суму суд вважає завищеною, у зв'язку з чим вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги задовольнити частково у розмірі 1000 грн. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст.180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком малолітнього [PERSON] позовні вимоги в цій частині визнає, вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню дитини. У зв'язку з такими обставинами, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому замовленню а саме стягненню аліментів у розмірі1500 грн. щомісяця, додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 1750 грн. щомісяця, аліменти на утримання дружини у розмірі 1000 грн. щомісяця, а також витрат понесених за період з грудня 2015 року по липень 2016 року у розмірі 22871,72 грн. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial