Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

15 листопада 2016 року представник ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 3131,01 доларів США, та стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 17.03.2008 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 13\~939,00 доларів США, строком до 17.03.2015 року, зі сплатою 11,99% річних. В забезпечення виконання зобовязань позичальника, було укладено договори поруки між банком та [PERSON], за якими поручитель зобовязалася відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником зобовязань, що виникають із кредитного договору. Представник позивача вказує, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 28.12.2015 року становить 3131,01 доларів США. У зв'язку з викладеним представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача[PERSON], який діє на підставі довіреності від 25.01.2017 року, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що 17 березня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №6329-008/08Р. (а.с. 10-15) Відповідно до п. 1.1 Договору, з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується за Договором купівлі-продажу від 14.03.2008 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладання яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п. 6.1.11 даного Договору, Банк надає позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 13\~939 доларів США. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав зобовязання в частині надання кредиту. Відповідно до пункту 1.2 Договору, кредит надається терміном з 17.03.2008 року до 17.03.2015 року зі сплатою 11,99% річних. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п. 4.4 Договору позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 166 долари США щомісяця до «10» числа наступного місяця. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 17.03.2008 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») та [PERSON] було укладено Договір поруки №6329-008/08Р. (а.с. 22-23) Згідно п. 1.1 Договору поруки, поручитель зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] за кредитним договором №6329-008/08Р від 17.03.2008 р. та можливих змін і доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками за Кредитним договором №6329-008/08Р від 17.03.2008 року. Представник позивача вказує, що [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками, а у досудовому прядку врегулювати спір не вдалося. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно до п. 10.1 Кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Проте позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачів суми нарахованої пені. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем [PERSON] було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 28.12.2015 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 3131,01 доларів США, з яких: заборгованість кредитом 3053,73 доларів США; заборгованість за відсотками 77,28 доларів США. (а.с. 29-34) Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи викладене позивач має право вимагати повернення суми отриманого [PERSON] кредиту та сплату нарахованих відсотків з усіх відповідачів у справі в солідарному порядку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обовязковості виконання договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги банку в іноземній валюті суд виходить із наступного. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК). Відповідно до ст. 533 ЦК грошове зобовязання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено декретом КМ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.93 №15-93, ст. 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст. 5 цього декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. (постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року №6-190цс15) Позивач також просив суд стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати. У звязку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідачів, з них на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення №103836 від 11.10.2016 року у сумі 1378 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved