Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

15 травня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги мотивує тим, що 07 квітня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/1726. Договором про внесення змін № 3 до кредитного договору змінено валюту кредиту та переведено наявну, станом на 16 жовтня 2014 року, заборгованість у гривню. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, 07 квітня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 02-10/758, за умовами якого іпотекодавцем передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], яку оцінено сторонами в 334057 гривень 50 копійок. Банк виконав свої зобов'язання, надавши позичальнику кредит, проте в порушення умов договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24 квітня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 164016 гривень 24 копійки, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 150319 гривень 13 копійок, суми заборгованості по процентах - 11698 гривень 59 копійок; інфляційних втрат за кредитом - 901 гривню 20 копійок; інфляційних втрат по відсотках - 1097 гривень 32 копійки. Просить суд ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії шляхом проведення прилюдних торгів. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 68). Подала клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій також зазначила, що підтримує позовну заяву в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 70), причини неявки в судове засідання не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки в судове засідання до суду подано не було. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07 квітня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/1726, за умовами якого, кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти окремими частинами на поточні потреби, зі сплатою 10,5 відсотків річних, в межах максимального ліміту заборгованості до 43150 Євро, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 06 квітня 2016 року (а.с. 5-8). 15 жовтня 2014 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/1726 від 07 квітня 2006 року, яким передбачено, що в зв'язку з переходом кредитора на нове програмне обслуговування, сторони дійшли згоди договір кредиту викласти в новій редакції, зокрема у п. 1.1. передбачили, що кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру у сумі 11440,33 Євро, зі сплатою 12,50 % процентів річних (а.с. 9-12). 16 жовтня 2014 року між сторпонами укладено договір про внесення змін № 2 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/1726 від 07 квітня 2006 року. (а.с. 15). 16 жовтня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін № 3 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/1726 від 07 квітня 2006 року яким передбачалася зміна валюти кредиту та переведення суми кредиту 11096,33 Євро разом з нарахованими процентами в сумі 370,84 Євро в гривню. Зміна валюти заборгованості за договором кредиту здійснюється шляхом видачі кредиту в сумі 192648 гривень 46 копійок. Таким чином, в результаті конвертації заборгованості за договором кредиту з дати укладення цього договору про внесення змін: заборгованість за кредитом складає 192648 гривень 46 копійок; заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими на дату укладення цього договору про внесення змін, вважається погашеною (п. 2.4.) Згідно з п. 2.5. погашення заборгованості по кредиту в розмірі 192648 гривень 46 копійок здійснюватиметься згідно з графіком погашення кредиту, починаючи з листопада 2014 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 15 жовтня 2022 року (включно). Пунктами 2.6.1., 2.6.2. встановлено процентну ставку з 16 жовтня 2014 року по 30 вересня 2019 року включно в розмірі 9,9 % річних. Процентна ставка за кредитом є плаваючою, тобто, змінною, починаючи з 01 жовтня 2019 року визначається як сума базової процентної ставки кредитування та маржі (а.с. 16-17). З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, 07 квітня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 02-10/758, за умовами якого іпотекодавцем передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], яку оцінено сторонами в 334057 гривень 50 копійок (а.с. 18-19, 23-24). 16 жовтня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки № 02-10/758, зокрема пункти 1.4.1., 1.4.2. статті 1 та стаття 5 договору іпотеки викладені в новій редакції. Так у п.1.4.1. сторони погодили, що повернення залишку заборгованості за кредитом в гривні в сумі 192648 гривень 46 копійок та повернення залишку заборгованості за кредитом в іноземній валюті в сумі 11467,17 Євро здійснюється не пізніше 15 жовтня 2022 року (а.с. 20). Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» змінило назву на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 73-75). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов'язання за договором виконав. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Положеннями статей 525-526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. У ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач не сплатив у вказаний в договорі строк кредит, тому порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 24 квітня 2017 року заборгованість відповідача становить 164016 гривень 24 копійки, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 150319 гривень 13 копійок, суми заборгованості по процентах - 11698 гривень 59 копійок; інфляційних втрат за кредитом - 901 гривню 20 копійок; інфляційних втрат по відсотках - 1097 гривень 32 копійки. Розрахунок суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 24 квітня 2017 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 30-31). Листом-вимогою від 27 квітня 2017 року № 16-10-29/1726, який отримано відповідачем 04 травня 2017 року, повідомлено [PERSON] про наявність цієї заборгованості (а.с. 28-29). Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження погашення кредитної заборгованості за цим договором. Посилаючись на неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором, банк просить звернути стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/1726 від 07 квітня 2006 року в розмірі 164016 гривень 24 копійки шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 3 цієї статті визначено, що правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 590 ЦК України) Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України, «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.1. іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконав, тому суд вважає, що вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ґрунтуються на законі. При визначенні початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації судом враховується правовий висновок викладений Великою Палатою Верхового Суду у постанові від 21 березня 2018 року у цивільній справі № 14-11цс18, згідно якого визначена у резолютивній частині рішення суду вартість предмета іпотеки у розмірі, визначеному сторонами під час укладення договору, не має остаточного та вирішального значення, оскільки судовим рішенням допускається можливість зміни вартості, в тому числі, у бік її збільшення, а іпотекодавець наділений правом заявити клопотання про визначення вартості зазначеного майна під час примусового виконання рішення суду. У тактом випадку суд вважає за можливе при ухваленні рішення за результатами розгляду справи зазначити про встановлення початкової ціни предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2460 гривень 24 копійки судового збору.

Outcome: approved