Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

16 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], вказуючи на те, що останній в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання їх трьох спільних неповнолітніх дітей не надає, хоча ті її і потребують, тому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 45 % від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а також понесені нею судові витрати по справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність / а. с. 19 /. Не з'явився в судове засідання і відповідач [PERSON], який надав представництво своїх інтересів у суді адвокату [PERSON] / а. с. 20 - 21 /. Представник відповідача - адвокат [PERSON] пред'явлений до її довірителя позов в частині необхідності стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітніх дітей визнала, однак вважала за необхідне, зважаючи на те, що останній на даний час ніде не працює, має мінливий, нерегулярний дохід, основне джерело якого зводиться до реалізації вирощеної ним на власному господарстві сільськогосподарської продукції та худоби, визначити їх розмір у твердій грошовій сумі. При цьому, на її думку, аліменти в розмірі 250 грн. 00 коп. на утримання кожної дитини в повній мірі забезпечать їх основні потреби, які, незважаючи на розлучення батьків, продовжують проживати в складі однієї родини. Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами, в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони 20 березня 1999 року уклали шлюб, про що Воскобійницькою сільською радою Шишацького району Полтавської області в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 2 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 29 червня 2011 року, яке набрало законної сили 12 липня 2011 року, шлюб, зареєстрований між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], - розірвано / а. с. 4 /. Від цього шлюбу у сторін [INFO], [INFO] та [INFO] народилися діти відповідно донька [PERSON] та два сини [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, виданими Воскобійницькою сільською радою Шишацького району Полтавської області, в яких матір'ю значиться - позивач [PERSON], а батьком - відповідач [PERSON] / а. с. 5 - 6 /. За правилами статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно положень ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку / доходу / матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом, виходячи з стану здоров'я та матеріального становища як дитини, так і платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців, тощо. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону. На день розгляду справи в суді, сторони домовленості про сплату аліментів на утримання дітей в добровільному порядку не дійшли, внаслідок чого позивач і звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд з урахуванням того, що він являється фактично здоровим та працездатним, а від так спроможний платити аліменти, інших утриманців не має, що засвідчила в судовому засіданні його представник, його майнового стану, зокрема, розмір середньомісячного доходу, який вцілому зводиться до реалізації вирощених сільськогосподарських культур та худоби, а від так його дохід є нерегулярним та мінливим, приходить до висновку про необхідність стягнення з останнього на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. 00 коп. на кожну дитину, а всього 900 грн. 00 коп. щомісячно, що буде відповідати вимогам розумності, виваженості, співмірності і справедливості та надасть змогу забезпечити основні потреби дітей, які подовжують проживати разом з батьком та матір'ю в складі однієї родини. Оскільки позивачем не доведено спроможності відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, її позов підлягає частковому задоволенню. При цьому, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, суд також виходив з того, що такий розмір дозволить забезпечити більшу стабільність щодо утримання дітей, ніж у частці, що може ускладнити або суттєво порушити інтереси однієї з сторін у справі. Беручи до уваги, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Разом з цим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останньої на правову допомогу в розмірі 50 грн. 00 коп. / а. с. 7 / з огляду на часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial