Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 16844,81 грн., а також моральної шкоди в сумі 2000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 07.06.2013 року він і відповідач уклали договір позики. За цим договором він передав відповідачу в борг 1400 дол. США, що в перерахунку на національну валюту України за курсом НБУ становить 11270 грн., 4400 грн., а всього 15670,00 грн. на строк один рік. Посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань по поверненню позики, позивач просив стягнути з нього на свою користь 15670 грн. заборгованості; інфляційні витрати 220,01 грн.; 3 % річних від простроченої суми - 113,34 грн.; пеню в розмірі 841,46 грн., а всього 16844,81 грн. Також позивач зазначила про заподіяння їй відповідачем моральної шкоди у вище зазначеному розмірі. В судовому засіданні позивач позов підтримала і підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Відповідач позов не визнав, стверджуючи про те, що кошти за розпискою він фактично не отримував. Розписку написав на вимогу позивача та її дочки для того щоб отримати згоду на розірвання шлюбу з останньою. При цьому надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, про безпідставність вимог позивача з правової точки зору. Вважав договір позики недійсним, а вимогу про стягнення моральної шкоди також безпідставною. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Згідно договору позики укладеного сторонами 07.06.2013 року, позивач надав відповідачу в борг 1400 дол. США, що еквівалентно 11270 грн. за курсом НБУ та 4400 грн. на строк один рік. (а.с. 12) Позивачем обов'язки по договору позики виконані, що підтверджується письмовою розпискою відповідача і показаннями свідків [PERSON] і [PERSON] Однак, у визначений зобов'язанням строк відповідач свої обов'язки по розрахунку з позивачем не виконав. Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 525 ЦК України також передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 612, 625 ч. 1, 1046, 1049, ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму основного боргу за договором позики, яка станом на 02.09.2014 року становить 15670 грн. Вирішуючи питання в частині стягнення нарахованих позивачем відповідачу інфляційних витрат, 3 % річних і пені, суд виходить з такого. Ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 1050 ЦК України також встановлює, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Аналіз даних норм у сукупності із укладеним сторонами договором позики свідчить про те, що нараховані позивачем відсотки не носять характеру плати за користування коштами наданими в борг, а є формою відповідальності відповідача за невиконання грошового зобов'язання визначеною ст. 625 ЦК України. Оскільки період прострочення становить 88 днів, то нараховані 3 відсотки річних за цей період становлять 113,34 грн., а інфляційні збитки 220,01 грн. Разом із тим не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 841,46 грн, оскільки цей вид відповідальності не передбачався сторонами при укладенні договору позики і для даного виду правовідносин він не встановлений окремо актами цивільного законодавства, як це передбачає ст. 551 ч. 2 ЦК України. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн., оскільки така вимога не випливає із змісту укладеного сторонами договору позики та є недоведеною. Не заслуговують на увагу і заперечення відповідача про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі, оскільки вони не ґрунтуються на досліджених судом доказах та є наслідком хибного розуміння норм матеріального права. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути сумарну заборгованість за договором позики в розмірі (сума заборгованості 15670,00 грн. + 3 % річних за прострочення 113,34 грн. + індекс інфляції 220,01 грн) = 16003,35 грн. З відповідача на користь позивача також належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial