Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

17.09.2013р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9063,88грн., мотивуючи вимоги тим, що 22.06.2011р. між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №005-28022-220611, згідно якого останньому було надано кредит у сумі 5679грн. на придбання майна на строк 19 місяців, з кінцевим терміном повернення 21.01.2013р. та з оплатою процентів за користування кредитом виходячи зі ставки 0,01% річних, за що відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості на умовах та в строки, передбачені цим договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором станом на 30.07.2013р. виникла прострочена заборгованість в сумі 9063,88грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5373,27грн., заборгованості по відсоткам в сумі 0,43грн. та заборгованості за комісіями в сумі 3690,18грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь (а.с.2-4). В судове засідання представник позивача не з'явився, справу просив розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.4). Як встановлено ч.5 ст.74 ЦПК України, судові повістки про виклик у суд надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] (фізичної особи, що не є суб'єктом підприємницької діяльності) є смт.Саврань, пров.Річний, буд.6, Одеської області (а.с.25). Проте, поштові судові відправлення разом з судовими повістками, надіслані відповідачу на вказану адресу, були повернуті до суду з поштовою відміткою про те, що [PERSON] «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.39, 42). Враховуючи положення ч.5 ст.74 ЦПК України суд вважає, що [PERSON] є повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання відповідач не з'явився повторно, про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 22.06.2011р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №005-28022-220611, згідно якого позивач (за договором - кредитор) надає відповідачу (за договором - позичальник) грошові кошти (кредит) у сумі 5679грн. на придбання майна, зазначеного у рахунку-фактурі ТОВ «Комфі Трейд» №СФКІА-0000005769 від 22.06.2011р., з оплатою процентів за користування кредитом виходячи зі ставки 0,01% річних, на строк 19 місяців, з кінцевим терміном повернення 21.01.2013р., а відповідач зобов'язується щомісяця, не пізніше 22 числа кожного місяця, здійснювати погашення кредитної заборгованості у розмірі 494,00грн., яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості (а.с.5-8, 14). Свої зобов'язання за договором позивач виконав повністю, надавши відповідачу кредит у сумі 5679грн., про що свідчить меморіальний ордер №21458853 від 23.06.2011р. (а.с.16, 29) та рахунок-фактура постачальника ТОВ «Комфі Трейд» №СФКІА-0000005769 від 22.06.2011р. (а.с.14). Відповідач свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 30.07.2013р. виникла прострочена заборгованість в сумі 9063,88грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5373,27грн., заборгованості по відсоткам в сумі 0,43грн. та заборгованості за комісіями в сумі 3690,18грн., що підтверджується розрахунком ціни позову за кредитним договором №005-28022-220611 (а.с.15). Як встановлено ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства та в строк, встановлений договором. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 9063,88грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 229,40грн. (а.с.1), витрати, пов'язані з розглядом справи, відсутні. Враховуючи, що згідно підпункту 1) п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, тобто мінімальна ставка судового збору у 2013 році складає 229,40грн., тому відшкодуванню підлягає судовий збір у мінімальній ставці, який в силу ч.1 ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved