Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

15.10.2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача банківських послуг, який обґрунтовує тим, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.07.2015 року, яке набрало законної сили 08.08.2015 року, був визнаний недійсним договір споживчого кредиту № 15041602274812 від 16.04.2015 року, між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач вважає, що відповідач безпідставно знімає кошти з банківської кредитної картки [PERSON] у рахунок виконання недійсного договору споживчого кредиту № 15041602274812 від 16.04.2015 року. Збільшивши 19.07.2016 року позовні вимоги шляхом подання відповідної заяви, позивач просить суд визнати неправомірним списання коштів ПАТ КБ «ПриватБанк» з карткового банківського рахунку № 5168755300381718 та банківського рахунку № 4149437302375074 належних [PERSON] за недійсним договором споживчого кредиту № 15041602274812 від 16.04.2015 року. Стягнути на користь [PERSON] з ПАТ КБ «ПриватБанк» 19992,06 грн. в рахунок повернення коштів протиправно списаних з її карткового рахунку № 5168755300381718 та банківського рахунку № 4149437302375074 за недійсним договором споживчого кредиту № 15041602274812 від 16.04.2015 року (а.с. 102). Також первісно позивачем заявлена вимога про заборону ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснювати списання коштів за недійсним договором споживчого кредиту № 1541602274812 від 16.04.2015 року з карткового рахунку № 5168755300381717 відкритого на імя [PERSON] Представник позивача в судове засідання зявився, позов та його обґрунтування підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, наполягаючи на безпідставності списання коштів відповідачем з карткового рахунку позивача. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи відповідача повідомлено належним чином. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, виходячи з положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та ухвалити повторне заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, враховуючи останні зміни до позовної заяви. Судом встановлено, що заочним рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.07.2015 року позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», ФОП [PERSON] про захист прав споживача шляхом визнання правочинів недійсними, позов задоволено в повному обсязі, визнано недійсним договір споживчого кредиту № 15041602274812 від 16.04.2015 року, між [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», визнано недійсним договір індивідуального номеру заказу. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року вказане рішення місцевого суду залишено без змін (а.с. 106-110). В тексті рішення зазначено, що [PERSON] доручила банку установити регулярний платіж з картки 5168…..1718 на погашення заборгованості по карті 2222…..612, кількість платежів: 24, щомісячний платіж - 819,27 грн., перший платіж 16.04.2015 року, останній платіж 16.04.2017 року, щомісячна комісія 348,52 грн., сума кредиту 12018 гр. Вартість ПВХ конструкцій згідно договору індивідуального номеру заказу GP-1919L від 16.04.2015 року складає 12018 грн. (а.с. 4-9). З копій виписок ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.10.2015 року та 21.10.2015 року та від 12.07.2016 року вбачається, що [PERSON] належить рахунок № 5168755300381718 з якого 16.04.2015 року списані кошти в сумі 849,27 грн., 16.05.2015 року, 16.06.2015 року, 16.07.2015 року, 16.08.2015 року, 16.09.2015 року, 16.10.2015 року, 16.11.2015 року, 16.12.2015 року, 16.01.2016 року, 16.02.2016 року, 16.03.2016 року, 16.04.2016 року кожного разу списані кошти в сумі 883,24 грн., а загалом 11448, 15 грн. Призначення платежу: покупка товара/оплата послуг. Списання коштів відбувається кожного місяця 16 числа (а.с. 10, 11, 31, 32, 103-105). З копії виписки виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.07.2016 року вбачається, що [PERSON] належить рахунок № 4149437302375074 з якого 31.05.2015 року списані відсотки за користування кредитним лімітом в сумі 244,87 грн., 01.07.2015 року списані відсотки в сумі 267,00 грн., 01.08.2015 року списані відсотки в сумі 309,34 грн., 01.09.2015 року списані відсотки в сумі 342,52 грн., 01.10.2015 року списані відсотки в сумі 479,37 грн., 01.11.2015 року списані відсотки в сумі 594,13 грн., 01.12.2015 року списані відсотки в сумі 776,96 грн., 01.01.2016 року списані відсотки в сумі 661,50 грн., 01.02.2016 року списані відсотки в сумі 537,27 грн., 01.03.2016 року списані відсотки в сумі 871,43 грн., 01.04.2016 року списані відсотки в сумі 1064,91 грн., а загалом 6149,30 грн. (а.с. 103-105). З копії виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.07.2016 року вбачається, що [PERSON] належить рахунок № 5168755300381718 з якого 11.09.2015 року відбулося автоматичне погашення простроченої заборгованості в сумі 85, 42 грн., 12.10.2015 року - автоматичне погашення простроченої заборгованості в сумі 249,38 грн., 12.11.2015 року - автоматичне погашення простроченої заборгованості в сумі 241,43 грн., 11.12.2015 року - автоматичне погашення простроченої заборгованості в сумі 311,93 грн., 12.02.2016 року - автоматичне погашення простроченої заборгованості в сумі 355,67 грн., 12.03.2016 року - автоматичне погашення простроченої заборгованості в сумі 368,00 грн., 12.04.2016 року - автоматичне погашення простроченої заборгованості в сумі 532,78 грн., а загалом 2144, 61 грн. (а.с. 103-105). З копії виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.07.2016 року вбачається, що [PERSON] належить рахунок № 4149437302375074 з якого 01.10.2015 року відбулося стягнення штрафу за прострочення за кредитом в сумі 50 грн., 01.12.2015 року 50 грн., 01.02.2016 року 50 грн., 01.03.2016 року 50 грн., 01.04.2016 року 50 грн., а загалом 250 грн. Отже, з належних позивачу карткових рахунків на виконання недійсного на теперішній час кредитного договору списано з належних позивачу карткових рахунків в сумі 19992, 06 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Загальне правило, яке визначає правову долю набутого сторонами за правочином (майна, грошей тощо), міститься у ст. 216 ЦК України, де зазначено, що у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. В свою чергу ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає, що платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей зі своїх рахунків на користь банку платника або третіх осіб. Також відповідно до п. 6.1-6.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. № 22 та Умов та правил надання банківських послуг, якщо кредитором по договору є банк, обслуговуючий платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або в іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, необхідну банку для списання коштів з рахунку платника. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнту, відкритого банком, оформлюється мемориальним ордером. Крім того, статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. Отже, відповідач списує кошти з банківської картки [PERSON] на виконання договору споживчого кредиту № 15041602274812 від 16.04.2015 року, який на теперішній час визнано судом недійсним. Вказане вище заочне рішення на час розгляду справи не змінено, не скасовано, набрало законної сили (а.с. 55, 106-110). Приймаючи це до уваги, суд вважає за можливе визнати неправомірним списання коштів ПАТ КБ «ПриватБанк» з карткового банківського рахунку № 5168755300381718 та банківського рахунку № 4149437302375074, що належать [PERSON] за недійсним договором споживчого кредиту № 15041602274812 від 16.04.2015 року. Враховуючи положення ст. 216, ч. 1 ст. 236 ЦК України, з ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнути на користь [PERSON] 19992, 06 грн. в рахунок повернення коштів списаних з її карткового банківського рахунку № 5168755300381718 та банківського рахунку № 4149437302375074, за недійсним договором споживчого кредиту № 15041602274812 від 16.04.2015 року. Стосовно вимоги про заборону ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснювати списання коштів за недійсним договором споживчого кредиту № 15041602274812 від 16.04.2015 р. з карткового рахунку № 5168755300381718 відкритого на ім'я [PERSON], тобто заборонити вчиняти дії в майбутньому, то суд вважає за необхідне відмовити, враховуючи положення ст. 1, ч. 2 ст. 3 ЦПК України. Тобто підставою для звернення з позовом до суду є факт порушення, невизнаних або оспорювання прав, свобод чи інтересів особи, тому суд не може захистити право, яке на час предявлення позову до суду ще не порушено. Ця вимога була заявлена позивачем при поданні первісного позову, позивач не подала клопотання про залишення цієї вимоги без розгляду та не відмовилась від неї. Оскільки позов задоволено частково, а позивач за законом звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 826,80 грн. (551,20+275,60) за вимоги майнового та немайнового характеру, враховуючи розяснення, які викладені в абз. 2 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року із змінами.

Outcome: partial