Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

17.02.2014 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] в порядку спадкуванням за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] та про поновлення порушеного права в користуванні спадковим майном, посилаючись на те, що на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2008 р. 1/2 частка зазначеного житлового будинку належала її чоловіку - [PERSON], власником іншої 1/2 частки житлового будинку є відповідачка. Частки співвласників в натурі не виділені. [INFO] помер чоловік позивачки. Оскільки відповідач чинить перешкоди у здійсненні права власності, зокрема праву користування спірним будинком, позивачка вимушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивачка, її представник свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та позивач пояснила, що не зважаючи на її численні звернення до відповідача, їй не надають доступ та перешкоджають в користуванні спадковим майном , а саме житловим будинком з надвірними побудовами. Відповідач, будучи допитаною в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на неможливість вселення позивачки в спірний будинок до вирішення питання щодо реального поділу житлового будинку. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Житлове домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, яке розташоване в [ADDRESS] на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2008 р. на праві власності належить по 1/2 частці: [PERSON] - чоловіку позивачки [PERSON] та відповідачу [PERSON] (а.с.5-12). Частки співвласників в натурі не виділені. [INFO] помер чоловік позички - [PERSON] Після смерті [PERSON] спадкоємцем 1/2 частки вище вказаного житлового будинку є позивач на підставі заповіту на її ім'я, посвідченого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 23.06.2012 р., реєстрований номер 3-792 (а.с.13). Вказаний заповіт не змінений та не скасований. Позивач прийняла спадщину, звернувшись у визначений законодавством строк до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Але нотаріус повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю відповідних відомостей щодо нерухомого майна, а саме відсутності відповіді на запит нотаріуса з КП «Харківське міськ БТІ» щодо оцінки житлового будинку, характеристики нерухомого майна. Згідно до листа КП «Харківське міськ БТІ від 02.10.2013 р, підготувати відомості неможливо з причини відсутності доступу до обстеження будинку. Нотаріус рекомендувала звернутись за захистом своїх прав до суду. Відповідно до ст.10 ч.3, 60 ч.1,4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 23 січня 2013 р. при розгляді цивільної справи № 6-164 цс 12, зробив правовий висновок, відповідно до якого в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст. ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить ст. 383 ЦК України. Отже, за змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач чинила перешкоди позивачці у користуванні своєю власністю, [PERSON] не має можливості самостійно туди вселитися, суд дійшов до висновку про доведеність позовних вимог позивачки й наявність передбачених законом підстав для їх задоволення. Заперечення відповідача проти задоволення позову про усунення перешкод у користуванні майном, проти вселення співвласника та відсутність виділа в натурі реалізувати свої права при відсутності вільного доступу до належного йому майна (відсутність ключів від приміщення, вчинення скандалів, тощо) є підставою вважати, що співвласник чинила та чинить перешкоди у користуванні належною позивачу власністю. Крім того, факт перешкоджання відповідачем у володіння та користуванні спадковим майном підтверджується актами від 06.12.2013 р., 22.12.2013 р., 28.01.2014 р. (а.с. 16- 18). За захистом своїх порушених прав Позивач, яка спадкоємець нерухомого майна звернулась з письмовою заявою до Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, на яку отримано відповідь з рекомендацією звернутись за захистом порушених прав до суду (а.с. 19, 20). Право власності є абсолютним правом, що включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник на підставі ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР може захистити своє порушене право шляхом вселення, що відповідає ст. 16 ЦК України і є способом, що відповідає встановленому порушенню. Оскільки, відповідач позбавляє позивача права користуватись та розпоряджатися спірним домоволодінням, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача надати доступ та не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні домоволодінням. Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved