overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

15 грудня 2016 року до Любешівського районного суду з цивільним позовом звернулась [PERSON]. Позивач просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох дітей по 1/3 зі всіх видів заробітку щомісячно. Свої вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають двох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], який народився [INFO] Відповідач не бере участі в утриманні дітей. У судовому засідання [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач додала, що її доходи у місяць складаються з соціальної допомоги у розмірі 2420 гривень, 1247 гривень пенсії по інвалідності, заробітної плати у розмірі близько 800 гривень. [PERSON] визнала, що відповідач, крім пенсії, доходів не отримує. Представник відповідача [PERSON] у суді позов визнала частково, проти стягнення аліментів не заперечила, однак розмір заявлених вимог вважає завищеним. [PERSON] у суді визнала, що у цей час отримує пенсію за сина вона, оскільки позивач і відповідач не вміють розпоряджатись коштами. Ці гроші вона використовує для потреб сім'ї сина: придбаває харчі, паливо для обігріву дому, одяг тощо. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши законодавство та дослідивши докази, суд дійшов до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого мають двох синів [PERSON], [INFO], [PERSON], який народився [INFO] Позивач і відповідач проживають разом. В суді встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом третьої групи та отримує 2420 гривень соціальної допомоги, 1247 гривень пенсії по інвалідності. Крім цього, у період з червня по листопад 2016 року позивач отримала 4827,33 гривень заробітної плати, працюючи на посаді молодшої медичної сестри Любешівської центральної районної лікарні. Відповідач є інвалідом другої групи, крім пенсії, розмір якої становить 1591,69 гривень, інших доходів не отримує. В суді встановлено, що пенсією відповідача фактично розпоряджається його мати [PERSON] У відповідності з статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 183 СК визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з статтею 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи встановлені у суді обставини у їх сукупності,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

15 грудня 2016 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 14 лютого 2014 року з вини відповідача, який керував транспортним засобом марки Хундай н.з. ВН 7301 СА в м. Одеса була скоєна ДТП, внаслідок чого транспортний засіб марки Ніссан н.з. ВН 4347ВІ під керуванням [PERSON], вина у скоєні ДТП підтверджується процесуальним рішенням суду від 13.03.2014 року, на час скоєння ДПТ пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, позивач оцінив шкоду, яка була заподіяна майну третіх осіб під час ДТП виплатила третій особі відшкодувала виплату потерпілому в розмірі 21\~858.07 грн., у звязку з тим, що у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача просить стягнути з останнього суму сплаченого відшкодування в розмірі 21\~858.07 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. \~ \~ \~ \~ Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст.1191 ч.1 ЦК України особа, яка відшкодувала, завдану іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Так судом встановлено, що 14 лютого 2014 року о 23.05 год. відповідач [PERSON], [INFO] по вул. Левітана м. Одеси, зі сторони вул. Ільфа та Петрова в м. Одеса, зі сторони вул.. Ільфа та Петрова в напрямку вул. [PERSON], рухався легковий автомобіль «Hyundai Accennt» відкинуло праворуч, що призвело до зіткнення з рухомим у попутному напрямку автомобілем «Сhery Tiggo», д.з. ВН 3853 СО, під керуванням водія [PERSON], [INFO] В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина у порушенні ПДД відповідача [PERSON], підтверджується постановою Приморського райсуду м. Одеси від 13 березня 2014 року, яке на час розгляду справи є чинним. Розмір матеріальної шкоди майну іншої особи підтверджується авто товарознавчим висновком від 23.05.2014 року, розмір шкоди судом перевірений складений вірно. Згідно наказу МТСБУ від 14.08.2014 року позивач сплатив іншої особі на підставі ст. 41 п.41.1 п.п «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив виплату відшкодування потерпілому в розмірі 21\~858.07 грн. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1378.00 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

15 грудня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява комунальної лікувально-профілактичної установи міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя про примусову госпіталізацію до психіатричної лікарні [PERSON], [INFO], у якого виявлено ознаки, що свідчать про необхідність його примусової госпіталізації до такої лікарні. Він надійшов до віділення психіатричної лікарні № 7 м.Маріуполя 14 грудня 2016 року за направленням лікаря психіатра Курахівської міської лікарні, спостерігається лікарями - психіатрами з 1973 року, є інвалідом ІІ групи психічного захворювання та за рішенням Мар»їнського районного суду Донецької області від 04 березня 1999 року визнаний недієздатним. Опікуном призначена його сестра - [PERSON] В клінічний картині хворого виступає параноїдна симптоматика, систематизовані маячні ідеї, наявність страхів, емоційна нестійкість, дратівливість, схильність до психопатоподібної поведінки, специфічні порушення мислення по шизофренічному типу, порушення емоцій, волі. Тому просить госпіталізувати хворого до психіатричної лікарні для проходження лікування. Представник міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримала доводи заяви. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, який вважає, що хворого необхідно примусово госпіталізувати до психіатричної лікарні та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особі тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісійного огляду № 104 від 15 грудня 2016 року лікарівпсихіатрів, у [PERSON] виявлені ознаки психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної безперервної, в зв'язку з чим він не може надати усвідомлену згоду на лікування в умовах психіатричної лікарні і при ненаданні йому такої медичної допомоги може становити реальну небезпеку як для себе, так і для оточуючих, тому підлягає примусовій госпіталізації до психіатричної лікарні. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON] та задоволення заяви міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя. На підставі ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

15 грудня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду позивач звернулась з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2001 року, що був зареєстрований виконкомом Октябрьської сільської ради Добропільського району Донецької області, про що зроблено актовий запис № 4. Зазначає, що від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Зазначає, що з відповідачем не мешкають разом, шлюбні стосунки припинені з вересня 2016 року. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 23 червня 2001 року, який був зареєстрований виконкомом Октябрьської сільської ради Добропільського району Донецької області, про що зроблено актовий запис № 4. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо з вересня 2016 року. Спору про розподіл майна - немає. Від наведеного шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

15 грудня 2016 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява, яка передана на розгляд судді Ісакову Д.О. Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 2008 року по 2015 рік. Від шлюбу мають дитину [PERSON],\~ [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій формі в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить позов задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач\~у судове засіданні не з'явився, про день та час розгляду справи\~був належно повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON],\~ [INFO], яка проживає з позивачем. Згідно ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин суд знаходить можливим частково задовольнити позовні вимоги, так як відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку, дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач повинен надати таку допомогу. Розмір аліментів позивачкою зазначено з урахуванням обставин, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України. Згідно ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

15 грудня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінумуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO] Після розрвання їх шлюбу, дитина залишилась проживати з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов'язку матеріально утримаувати сина з приводу чого між ними склались спірні правовідносини щодо утримання дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, через канцелярію суду подали хзаяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав частково в сумі 500 грн. аліментів. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 03 лютого 2012 року в сторін по справі народився син [PERSON] про що14.02.2012 р. складено відповідний актовий запис №06 та виконавчим комітетом Новояричівської селищної ради Кам'янка-Бузького району Львівської області видано свідоцтво про народження серії І-СГ №313741. Позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати їх малолітню дитину. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Покликаючись на положення ст. 184 СК України позивачка просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи та виходячи зі встановленого законом обов'язку обох батьків щодо утримання їх неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 750 грн., який за встановлених обставин є обґрунтованим та справедливим. На підставі ст.\~180, ч. 3 ст.\~181, ч. 2 ст.\~184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

15 грудня 2016 року заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності документа, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. 09 жовтня 2002 року заявник із матір'ю [PERSON] здійснили обмін приватизованої ними квартири [ADDRESS] із [PERSON], на нележну їй квартиру [ADDRESS]. Під час складання договору прізвище, ім'я та по батькові заявника було зазначено як «[PERSON]». 05 грудня 2012 року заявник уклала шлюб із [PERSON], змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», 11 лютого 2014 року отримала паспорт громадянина України, в якому її прізвище, ім'я та по батькові зазначені як «[PERSON]». Через розбіжності в написанні імені заявник не може повною мірою розпорядитися належною їй квартирою, в зв'язку з чим просить встановити факт належності їй, [PERSON], [INFO], договору обміну квартири [ADDRESS] від 09 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Борисевич В.А. та зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації 17 жовтня 2002 року на ім'я «[PERSON]». Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву про встановлення факту підтримала. З'ясувавши позицію заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 жовтня 2002 року заявник із матір'ю [PERSON] здійснили обмін приватизованої ними квартири [ADDRESS] із [PERSON], на нележну їй квартиру [ADDRESS] (а.с.7). Під час складання договору прізвище, ім'я та по батькові заявника було зазначено як «[PERSON]». 05 грудня 2012 року заявник уклала шлюб із [PERSON], змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», 11 лютого 2014 року отримала паспорт громадянина України, в якому її прізвище, ім'я та по батькові зазначені як «[PERSON]» (а.с.5). На підставі викладеного суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки невідповідність її імені в договорі обміну квартири позбавляє її права розпорядитися належним їй майном, тому слід встановити факт належності їй, [PERSON], [INFO], договору обміну квартири [ADDRESS] від 09 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Борисевич В.А. та зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації 17 жовтня 2002 року на ім'я «[PERSON]», оскільки цей факт не може бути встановлений в даний час іншим шляхом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

15 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Г.Корольової, 14-А/47. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.12.2016р. об 11 год. 36 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат не заперечувала. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.12.2016р. об 11 год. 36 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КП «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора схудла на 10 кг., намагається ще втратити вагу до 20 кг. Вважає, що не відповідає образу бізнес-леді, пішла з дому, не займається основною роботою, не має засобів для існування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз тривожна анорексія. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Разом з тим, в судовому засіданні заінтересована особа [PERSON], в момент надання пояснень була згодна на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР, але лише до відділення №38 КЗ «ДКПЛ» ДОР, та відмовилась від адвоката [PERSON], пояснила, що бажає щоб адвокат [PERSON] представляв її інтереси. Судом було повідомлено адвоката [PERSON], про суть справи, дату та час розгляду, надано час на прибуття до КЗ «ДКПЛ» ДОР, але згодом заінтересована особа [PERSON], пояснила що згодна на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР і не вважає за необхідне чекати адвоката [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved