Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

16.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новогродівської міської Ради про визнання права власності на будинок, вказуючи на те, що 28.01.1993 року виконкомом Новогродівської міської Ради було посвідчено договір дарування, згідно якого [PERSON] подарувала йому житловий будинок [ADDRESS], з надвірними будівлями, який належав дарувальниці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Селидівською держнотконторою 20.01.1993 року, зареєстрованого Селидівським БТІ 22.01.1993 року за №1136. Договор дарування був зареєстрований виконкомом в реєстрі №65, та потім в Селидівському БТІ. В теперішній час він має намір продати цей будинок, але нотаріусом було відмовлено, так як в Договорі дарування помилково не була вказана адреса, хоча вказане описання об»єкту, який підлягає даруванню. Він звертався до Новогродівської міської Ради, але отримав відповідь, що виправити помилку вони не можуть, так як вчинити нотаріальну дію по виправленню помилки може лише нотаріус, та в зв»язку з тим, що дарувальниця померла, вчинити дію від її імені неможливо та треба звернутися до суду. Просить визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги. Відповідач, згідно наданої письмової заяви, з позовом згодний, просить розглядати справу без його участі. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно договору дарування від 28.01.1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування будинку, дерев»яного, отшлакованого, житловою площею 21,9 кв.м, з надвірними побудовами: сіні, ганок, погреб, кухня, сарай, паркан, водопровід, уборна, який знаходиться на земельній ділянці 980 кв.м та належить дарувальниці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Селидівською держнотконторою 20.01.1993 року №129 та зареєстрованого Селидівським БТІ 22.01.1993 року №1136. Договір посвідчено керівником виконкому та підписаний головою виконкому. Згідно рішення виконавчого комітету Новогродівської міської Ради №52 від 19.03.2014 року за заявою [PERSON] присвоєно поштову адресу будинку [ADDRESS] ( копія рішення в матеріалах справи). Згідно технічного паспорту та експликації на житловий будинок [ADDRESS] та схематичного плану земельної ділянки, складеного Селидівським БТІ 17.09.2013 року, склад садиби є : житловий будинок, тамбур,тамбур, погреб, літня кухня, тамбур, сарай,літня кухня, гараж, навіс, бесідка, сарай, сарай, майстерня, уборна, душ, паркан, ворота. Згідно листа Новогродівської міської Ради від 11.04.2014 року [PERSON] на його заяву про внесення змін до договору дарування, повідомлено, що в зв»язку з тим, що дарувальниця [PERSON] померла, вчинити будь-яку нотаріальну дію, пов»яз ану із виправленням помилки, припущеної при посвідченні договору дарування 28.01.1993 року, на даний час не можливо. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] у віці 82 років. Згідно Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2001 року №91, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №830/19568, будівлі та споруди, побудовані до 2009 року не є самовільними. Згідно п.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно п.3 ст.376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до п.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст.331 п.2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Таким чином судом встановлено, що позивач має у праві власності будинок [ADDRESS] з надвірними побудовами. З урахуванням викладеного, враховуючи, що право позивача ніким не оспорюється, суд вважає, що за позивачем може бути визнано право власності на будинок з господарськими побудовами за адресою: [ADDRESS]. .

Outcome: approved