Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

16 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на її утримання , як колишньої дружини, яка стала непрацездатною до розірвання шлюбу . У позовній заяві зазначає, що за час спільного проживання з відповідачем у шлюбі в них народилася 13 травня 2013 року дочка [PERSON], яка є неповнолітньою. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні. Крім цього вона стала інвалідом III групи до розірвання шлюбу, а тому має право на утримання від колишнього чоловіка , як непрацездатна особа, що потребує матеріальної допомоги. Крім того, зазначає, що відповідач не працює, однак має нерегулярний дохід, допомагає своїм батькам у здійсненні підприємницької діяльності. Оскільки відповідач добровільно відмовляється їх утримувати, будучи працездатним має можливість надавати допомогу на їх утримання, просила стягнути з відповідача аліменти на дочку в розмірі 1\~000 грн. та на свою користь утримання в розмірі 900 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що згідний сплачувати аліменти на дочку в розмірі 1\~000 грн. на місяць, оплатити понесені позивачкою судові витрати , однак не визнає позовної вимоги щодо права його колишньої дружини на утримання після розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON]Р зареєстрували шлюб. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2015 року шлюб було розірвано, рішення суду набрало законної сили 17 квітня 2015 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія І-НМ № 235417. Дитина проживає з мамою [PERSON] за адресою: вул.Грушевського,3/2 м.Рогатин Рогатинського району Івано-Франківської області та перебуває на її утримані. Згідно з довідкою відділу пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районні Івано-Франківської області №3658 від 25 листопада 2015 року, [PERSON] перебуває на обліку та є інвалідом III групи в зв'язку з загальним захворюванням та отримує пенсію в розмірі 949 грн. Відповідно до довідки МСЕК від 17 лютого 2014 року позивачці була встановлена третя група інвалідності безстроково. [PERSON] отримує щомісячну допомогу , як особа, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років в розмірі 130 грн. та з жовтня 2015 року 656,15 грн. допомоги, як малозабезпечена сім`я, що підтверджується довідкою управління соцзахисту населення Рогатинської райдержадміністрації №41679 від 26 листопада 2015 року. Батько дитини [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою, виданою Рогатинським РС ГУ ДМСУ в Івано-Франківській області від 17 жовтня 2015 року за №20/683/15 . З пояснень відповідача вбачається, що він має нерегулярний дохід, згідний платити аліменти на дочку в сумі, яку просить позивачка. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею\~51 Конституції України\~гарантовано, а\~ст. 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж\~\~\~\~30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є молодою працездатною особою, який має нерегулярний, мінливий дохід , згідний платити аліменти на дитину в розмірі, що просить позивачка, а також у нього немає інших дітей, непрацездатної дружини чи батьків. Отже, визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів на неповнолітню дочку в розмірі 1\~000 грн.\~\~\~не суперечить вимогам закону та не порушує права інших осіб\~.\~\~ На підставі ч.1 ст.191 СК України стягнення аліментів на дитину необхідно розпочати з дня предявлення позову, тобто з 16 жовтня 2015 року і проводити до досягнення дитиною повноліття. Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України\~і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. \~Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на позивачку, як колишню дружину, яка стала непрацездатною до розірвання шлюбу, то вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне . Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім того, ст. 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Суми прожиткового мінімуму на 2015 рік встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» . Так, прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць з 1 вересня 2015 року визначено в розмірі 1\~074 грн. Як вбачається із матеріалів справи позивачка отримує пенсію в розмірі 949 грн. та 656,15 грн. допомоги, як малозабезпечена сім`я, що разом становить 1\~605,15 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в силу положень ст. ст. 75, 76 СК України позивачка є непрацездатною особою, оскільки є інвалідом III групи, цей статус вона набула ще до розірвання шлюбу з відповідачем та на час звернення до суду із зазначеним позовом отримувала пенсію та допомогу, які в сукупності забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом , а тому вона відповідно до вимог ч. 4 ст. 75 СК України не належить до осіб, які мають право на утримання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.1 ст.88 ЦПК України, де зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати та положення ч.3 ст.88 ЦПК України, де вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 1\~ст. 79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст.84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Позивачка [PERSON] надала суду підтверджуючі документи про оплату нею послуг адвоката за надану правову допомогу в сумі 400 грн., що не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений вищевказаним законом та який підлягає стягненню з відповідача на її користь. Крім цього з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 487,20 грн. Суд також вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: partial