Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

17.08.2020 до суду надійшла зазначена позовна заява, в обґрунтування якої вказано, що відповідач [PERSON] є одинокою матір`ю [PERSON] , [INFO] . З 05.11.2019 дитина перебуває на обліку в службі у справах дітей, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Також починаючи з 05.11.2019 малолітня дитина [PERSON] перебуває у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1». Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не створює належних умов для проживання та розвитку своєї дітей, не бажає змінювати свій спосіб життя та надала заяву, в якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. З наведених підстав позивач просить позбавити батьківських прав відповідачку відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти на його утримання в розмірі 1/2 частини доходів відповідача. З метою встановлення підсудності справи цьому суду та місця реєстрації відповідачів у справі відповідно до ст.187 ЦПК України 18.08.2020 було зроблено запити до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради. Відповідь надійшла до суду 25.08.2020. Ухвалою від 02.09.2020 відкрито провадження по вищевказаній справі та визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, призначено проведення підготовчого судового засідання на 05.10.2020. Ухвалою від 05.10.2020 розгляд справи у підготовчому судовому засіданні було відкладено до 17.11.2020 в зв`язку з задоволенням клопотання позивача про витребування доказів. На виконання вищевказаної ухвали до суду 09.11.2020 від Центрально-Міського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшов Повний витяг за №00028374589 від 31.10.2020 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію зміни прізвища [PERSON] , [INFO] , на [PERSON] (вх.№ [NUMBER] від 09.11.2020). Ухвалою суду від 17.11.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 21.12.2020. Представник позивача направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримку позовних вимог у повному обсязі та надала згоду на заочний розгляд справи (вх.№24121 від 21.12.2020). У судове засідання, що призначене на 21.12.2020, відповідач не з`явилась, судова повістка повернута з відміткою пошти про причини її невручення: за закінченням терміну зберігання. Згідно з положеннями ч. ч. 7, 8 статті 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є одинокою матір`ю малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Літинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 30 травня 2017 року (а.с.5). Відомості про батька дитини записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження (а.с. 6). Згідно із довідкою №5484 від 10.08.2020, що надана відділом реєстрації місця проживання громадян Тернівської районної у місті ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до листа №01/482 від 05.11.2019 [PERSON] , [INFO] , тимчасово з 05 листопада 2019 року влаштований у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради за направленням служби у справах дітей виконкому Криворізької міської ради у зв`язку з тим, що дитина опинилась у складних життєвих обставинах (а.с.8). З інформації, що надана Тернівським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області №486/28790 від 13.11.2019 до поліції 31.10.2019 зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , жорстоко поводиться зі своїм малолітнім сином [PERSON] .. Під час проведення перевірки 05.11.2019 у [PERSON] спостерігались прямі ознаки психічного розладу. Для забезпечення безпеки життя і здоров`я малолітній [PERSON] направлений до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №2» (а.с.9). Згідно з інформацією, що надана Криворізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконкомом Криворізької міської ради №01-05/365/6 від 13.11.2019, сім`я проживає в одній кімнаті комунальної квартири, двері в яку соціальному педагогу ніхто не відчинив. Сусідка [PERSON] повідомила, що мати дитини [PERSON] - [PERSON] іноді виявляє агресію до свого сина та оточуючих. Мати уникає контактів із працівниками Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а тому встановити умови проживання та виховання дитини неможливо (а.с. 10). Відповідач [PERSON] подала суду заяву про свою згоду на позбавлення її батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] (а.с.11). У висновку виконкому Тернівської районної у місті ради від 10.09.2020 вказано, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в службі у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради як дитина, яка опиналась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Мати дитини, [PERSON] , ніде не працює, не приділяє належної уваги та часу виховання сина, не створює належних умов для його життя, виховання та розвитку дитини. З 05.11.2019 і по теперішній час малолітня дитина [PERSON] перебуває у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради. За час перебування дитини у Центрі мати жодного разу не відвідувала сина та з питання його т повернення на виховання в родину до адміністрації закладу та до служби у справах дітей не зверталась. Спеціалістами служби у справах дітей неодноразово відвідувалась [PERSON] за місцем проживання, але обстежити дані умови та поспілкуватись із нею не вдалося. [PERSON] не реагує на запрошення до служби у справах дітей виконкому, не відповідає на телефонні дзвінки. Також [PERSON] уникає контактів із працівниками Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконкомом Криворізької міської ради, не дає можливості їм обстежити умови проживання та не робить жодних дій щодо повернення своєї дитини до неї на виховання. 29.07.2020 [PERSON] з`явилась у службу дітей та повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Виконком Тернівської районної у місті ради вважає, недбале відношення до дитини, її здоров`я, нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, може негативно вплинути на нормальний фізичний розвиток та моральне виховання дитини, а тому позбавлення батьківських прав [PERSON] в ситуації, що склалася, є доцільним (а.с.30-31). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію зміни прізвища за №00028374589 від 31.10.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу [INFO] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.43-45). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищезазначені нормативні приписи та роз`яснення, надані Верховним Судом України, у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина [PERSON] , адже вона не проживає разом із ним, не виконує своїх батьківських обов`язків з його утримання та виховання. Таке байдуже ставлення [PERSON] до свого малолітнього сина судом розцінюється як самоусунення від участі у його власному житті. Також суд бере до уваги, що протягом тривалого часу відповідач матеріально дитину не утримує та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а також надала згоду на позбавлення її батьківських прав. Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей. З іншої сторони відповідачем суду не надано доказів, що спростовують зазначені обставини. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. В силу ч. 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною другою ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи, що за приписами ч.5 ст. 183 СК України передбачено стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, суд вважає, що на одну дитину з відповідача підлягають стягненню аліменти саме в цьому розмірі. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2102 грн, від сплати якого звільнений позивач. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved