Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

15 червня 2015 року представник позивача за довіреністю звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що позивачу на праві власності належить житловий будинок номер 6 по вулиці Хорольська в смт. Згурівка Київської області на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами у справі. Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Третя особа у справі повідомила йому, що на імя відповідача виготовлено [PERSON] акт серії ЯБ № 318238 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1161 га, кадастровий номер якої 3221955100:01:013:0008, який не був зареєстрований. Проте відомості про земельну ділянку внесені в Національну кадастрову систему, тому він не може із зазначених причин і приватизувати її, чим порушуються його права як власника будинку, тому просить визнати недійсними рішення Згурівської селищної ради Київської області від 12.10.2004 № 104.1.-13-24 та спірний [PERSON] акт серії ЯБ № 318238. У разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, повторно не зявилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач підставі договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами є власником житлового будинку номер 6 по вулиці Хорольська в смт. Згурівка Київської області (а.с.11, 12 копії договору, Витягу). Згурівська селищна рада Київської області відмовила йому у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку у звязку із з тим, що відповідно до рішення Згурівської селищної ради Київської області від 12.10.2004 № 104.1.-13-24 земельну ділянку площею 0,1161 га було передано безоплатно у власність [PERSON] та роздруковано [PERSON] акт, який не був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та не був виданий (а.с.14, 28-45, 46 відмова, копія технічної документації та державного акту). Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативи правовими актами. Ст. 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У спорах, що повязані з правом власності на земельні ділянки відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-57цс13). Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що спірне рішення є недійсним та підлягає скасуванню у частині затвердження технічної документації з видачі громадянці [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку та безкоштовної передачі їй у приватну власність спірної земельної ділянки та відповідно підлягає визнанню недійсним спірний [PERSON] акт як похідна позовна вимога від попередньої. Іншого способу захисту порушених прав позивача не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: approved