Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

15 січня 2015 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва було частково задоволено позовні вимоги за первісним позовом, задоволено частково позовні вимоги за об'єднаною позовною заявою у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про виключення майна зі складу спільної сумісної власності та визнання його таким, що не підлягає поділу та за об'єднаною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Визнано недійсним договір дарування від 25 січня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасимчуком В.В., який укладений між [PERSON] та [PERSON]. Визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 31 кв.м., житловою 15 кв.м. за первісним позовом. В задоволенні зустрічної позовної заяви відмовлено повністю. 25 лютого 2015 року Ухвалою Апеляційного суду м. Києва рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2015 року було залишено без змін. 19 березня 2015 року позивач за первісним позовом та за об'єднаною позовною заявою [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просила роз'яснити судове рішення, зазначивши, що запис про право власності, який було внесено до державного реєстру речових прав на підставі договору дарування від 25 січня 2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасимчуком В.В. та який укладено між [PERSON] та [PERSON], має бути скасований державним реєстратором на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2015 року по справі № 760/4124/13-ц. 19 травня 2015 року Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва було задоволено заяву позивача. Відповідач за первісним позовом, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, подав апеляційну скаргу. 02 червня 2015 року Апеляційний суд м. Києва ухвалив задовольнити апеляційну скаргу [PERSON] частково, скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач за первісним позовом через канцелярію суду подала заяву в якій просить змінити прохальну частину заяви від 17 березня 2015 року про роз'яснення рішення суду та просить роз'яснити, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 127487 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасимчуком В.В. 25.01.2013 року є недійсним та підлягає скасуванню у зв'язку з недійсністю договору дарування №93 від 25 січня 2013 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасимчуком В.В. Своє звернення до суду з заявою [PERSON] мотивує тим, звернулася до реєстраційної служби Головного управління із заявою щодо реєстрації права власності на ? частини квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення суду та отримала рішення про відмову у такій реєстрації. Рішення було вмотивоване тим, що заявлене право вже зареєстроване за іншою особою. Позивач зазначає, що є необхідним роз'яснити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним реєстраторам про застосування наслідків недійсності договору дарування №93 від 25 січня 2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасимчуком В.В, а саме, що недійсність рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON], яке було прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасимчуком В.В. 25.01.2013 року є наслідком недійсності договору дарування, який і був підставою для внесення запису про право власності за [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позивач та її представник підтримали заяву та просили її задовольнити. Відповідач за первісним позовом заперечував проти задоволення заяви позивача, зазначив, що таке роз'яснення рішення суду не стосується предмету спору. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, Суд приходить до висновку, що заява Позивача про роз'яснення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року не підлягає задоволенню та не вбачає підстав необхідності роз'яснення судового рішення, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Пункт 15 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ №1141 передбачає, що державний реєстратор розглядає заяву (запит) та оформляє відповідне рішення, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. Рішенням суду встановлено, що підставою для прийняття приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасимчуком В.В. рішення № 127487 від 25.01.2013 року про державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] був договір дарування серія та номер: 93, виданий 25.01.2013, видавник: Герасимчук В.В. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Запис про право власності, відповідно, був внесений на підставі такого рішення приватного нотаріуса. Ттакож встановлено, що договір дарування серія та номер: 93, виданий 25.01.2013, видавник: Герасимчук В.В. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу є недійсний на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином, рішення № 127487 від 25.01.2013 року про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON], яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасимчуком В.В. є недійсним та має бути скасоване за законом відповідно до положень ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України. Суд не може погодитись з твердженням відповідача стосовно того, що недійсність рішення № 127487 від 25.01.2013 року про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON], яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасимчуком В.В. та його скасування не стосується предмету спору. Проте, Суд зазначає, що недійсність зазначеного рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] є недійсним та підлягає скасуванню за законом, а тому Суд не вбачає підстав для роз'яснення Оболонського районного суду від 15 січня 2015року в цій частині. Згідно ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілими для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою поставновляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Суд вважає, що рішення Оболонського районного суду від 15 січня 2015року є зрозумілим для сторін, органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державних реєстраторів чи будь-яких інших органів на які покладено обов'язок виконання судових рішень у зв'язку з чим, не вбачає підстав для його роз'яснення. Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed