Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

16.10.2013 року позивач, попереднє найменування якого, було з ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань за договором від 14.01.2006 року про надання кредиту, просить стягнути з відповідача заборгованість за цим договором в сумі: 25598 грн. 59 коп., яка визначена станом на 19.09.2013 року та складається із заборгованості за кредитом, процентам і штрафу. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.12.2013 року, зазначений позов було задоволено. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2013 року, заочне рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.12.2013 року, скасовано, а справу призначено до нового судового розгляду. У судовому засіданні при новому розгляді справи, представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач позов не визнав і посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. 14.01.2006 року між позивачем і відповідачем укладено договір за яким, позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якого, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок для здійснення платежів по картці у кредит, який останній мав погашати разом з процентами. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе перед банком зобов'язання щодо погашення кредиту та процентів за користування ним. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач має право за порушення умов договору щодо своєчасного повернення кредиту і процентів за користування ним, стягнути заборгованість по кредиту, процентам та штраф. Станом на 19.09.2013 року сума заборгованості у відповідача перед позивачем за вказаним договором по зазначеним платежам, становить: 25598 грн. 59 коп.. Саме станом на 19.09.2013 року, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за зазначеним договором. Згідно зі ст. ст. 514, 625, 1050 ч. 2, 1054 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог позивача, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Відповідно до п. 9.12. умов і правил надання банківських послуг, з якими відповідач був ознайомлений та з якими погодився при укладенні кредитного договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна сторона не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. У судовому засіданні, відповідач не надав суду конкретних правових доказів, що сторони договору інформували один одного про припинення дії договору. Навпаки, відповідач у судовому засіданні у своїх поясненнях зазначив, що він особисто до моменту пред'явлення даного позову позивачем, не інформував останнього про припинення дії договору. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної даності, суд вважає безпідставними. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved