Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

16 жовтня 2020 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] . В своїй заяві заявник посилався на те, що [INFO] померла її батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] він постійно проживав разом із своєю донькою [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , оскільки через свій похилий вік вже потребував стороннього догляду, який донька йому забезпечувала . Коли заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини, а відомості про її спільне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними доказами. Посилаючись на вищевикладене заявник просила встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник у судовому засідання свою заяву підтримала та просила задовольнити з огляду на те, що на час смерті її батька [PERSON] він фактично проживав декілька років з нею у її будинку. Представник заінтересованої особи Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Заінтересована особа приватний нотаріус Філіпенко О.М. у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву у якій вказала, що проти задоволення зави не заперечує та просить справу розглядати у її відсутність. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами суд встановив наступні обставини. [INFO] м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області у віці 79 років помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 04.07.2019 року Новоодеським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченим державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Баклан Е.М. 08.06.1966року за реєстровим №3-2614. Як видно із свідоцтва про народження заявниці серії від 23.11.1978 року, свідоцтва про її одруження від 01.02.1997року, свідоцтва про розірвання шлюбу від 09.03.2003 року, свідоцтва про одруження від 12.09.2003року, заявниця [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , який помер [INFO] в м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області. Коли заявниця звернулася до приватного нотаріуса Філіпенка О.М. із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини, а відомості про її спільне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними доказами, що підтверджується письмовим роз`ясненням приватного нотаріуса Філіпенко О.М. Як видно з акту обстеження по факту проживання складеного 12.10.2020 року головним інспектором КП «Правопорядок» Новоодеської міської ради Пилипець О.З. покійний [PERSON] , який помер [INFO] на день своєї смерті проживав разом із своєю донькою [PERSON] та її сім`єю за адресою [ADDRESS] . Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами заявниці і їм достеменно відомо, що [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] , разом із своєю донькою [PERSON] та її сім`єю приблизно з 2007року по день своєї смерті. [PERSON] доглядала за своїм батьком, оскільки той через свій похилий вік вже потребував стороннього догляду. Згідно ст. 315 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. За вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що заявниця дійсно постійно проживала зі своїм батьком [PERSON] за однією адресою на час смерті останнього, а отже її заява підлягає задоволенню. Встановлення факту постійного проживання суд здійснює для забезпечення права заявника отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку встановленому законодавством. На підставі викладеного,

Outcome: approved