overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

15.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 25.01.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 53. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, відповідач фактично не проживає з позивачем протягом останніх трьох місяців, не веде спільний побут та бюджет, не підтримує сімейних стосунків, шлюб існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У поданій позовній заяві, позивач просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач, будучи належним чином судом повідомленою про день та час судового засідання, у судове засідання не з'явилась, з невідомих для суду причин. Судовим розглядом встановлено, що 25 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 53, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.01.2013 року. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи характер взаємовідносин між сторонами та обставини, що склалися, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

15.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства мотивуючи свої вимоги тим, що сторони проживають разом не перебуваючи у шлюбі з 2006 року, мають спільних дітей - дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. На підставі статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою відповідача органом державної реєстрації актів цивільного стану були внесені відомості про те, що батьком дітей являється [PERSON], тому позивач звернувся до суду із позовом про визнання батьківства та внесення змін до актових записів про народження, оскільки вважає себе батьком вказаних дітей. Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини нез'явлення суду не повідомив, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій одночасно зазначив, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини нез'явлення суду не повідомила, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій одночасно зазначила, що позов визнає повністю. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

15.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на ? частку квартири з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивач просить розглянути справу без його участі. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 11.09.2016 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 286186). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому ? частку квартири з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS], за якою не зареєстровано право власності. Спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом є його син [PERSON], який прийняв спадщину подачею заяви, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 41/2017 Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2017 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на ? частку квартири під № 1 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: с. Нехаївка, вул. Садова, 54, Коропського району Чернігівської області не було зареєстровано у відповідному компетентному органі за спадкодавцем [PERSON]. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON], суд вважає за можливе визнати за ним право власності на ? частку квартири з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

15.11.2017 року позивач звернувся з позовом до суду та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 17.07.1993 року Бондарівською сільською радою Овруцького району Житомирської області, актовий запис №7. Зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, так як вони люди різних характерів. Хоч на даний час і проживають в одному помешканні, але сімейні відносини не налагоджуються. Твердо вирішив розірвати шлюб, так як втратив до відповідачки всі почуття. Сторони надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.07.1993 року серії ІІ-ТП №348874. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія про народження серії І-ТП №116324. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивача від сплати судового збору звільнено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

15.11.2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 09.09.2006 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. Фактичні шлюбні відносини припинені понад рік тому. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишиться проживати з позивачем. Спір щодо поділу майна, на даний час, відсутній. Позивач у судове засідання не зявилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає в повному обсязі. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище «Войтович». Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

15.11.2017 року позивачі - [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Стовпівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, розташовану на території Стовпівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай) розміром 2,19 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Стовпівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області. Внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) позивачі змушені звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права вони не можуть. Позивачі у судове засідання не з'явилися, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивачів про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивачів - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надійшла заява, згідно якої позов визнає і просить розглядати справу без участі представника позивачів. Відповідач - Стовпівська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови Перепелиці І.П., згідно якої Стовпівська сільська рада Чуднівського району Житомирської області позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачами позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

15.11.2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 17.01.2017 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. З березня 2017 року сімейні правовідносини між сторонами погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.01.2017 року у Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 455528 (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають (а.с.28). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

15.11.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом, в якому просила розірвати шлюб укладений нею 17.02.2005 року з відповідачем [PERSON]. Позивачка до судового засіданні надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Просила також суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище Марєва та повідомила, що має намір звернутися до суду з позовом про поділ майна. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 17.02.2005 року, згідно свідоцтва про одруження серії 1-ФП № 089660, виданого Новополтавською сільською радою Новобузького району Миколаївської області, актовий запис № 3. Від спільного подружнього життя у них народилося троє синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, у звязку з різни поглядами на життя та взаємним непорозумінням. Сторони припинили шлюбні відносини, хоча і проживають за однією адресою, але спільного господарства не ведуть. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом спір про місце проживання дітей на час розгляду цієї справи відсутній, але з подальшим можливим поділом майна. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

15.11.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, вказуючи на те, що 27 квітня 2016 року померла [PERSON], у звязку з чим відкрилась спадщина. Вона має право на спадкування майна [PERSON] за заповітом, однак у спадкодавця не було правовстановлюючого документа на будинок. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просить задовольнити. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 27.04.2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 278271). Після її смерті залишився житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою вул. Долинська, 35, с. Нехаївка, Коропського району, Чернігівської області за яким не зареєстровано право власності. Заповітом посвідченим 17 листопада 2009 року секретарем виконкому Нехаївської сільської ради, Коропського району, Чернігівської області [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Нехаївка, Коропського району Чернігівської області по вул. Долинська, 35, заповіла [PERSON]. Згідно довідки виданої виконкомом Нехаївської сільської ради Коропського району Чернігівської області житловий будинок, який знаходиться в с. Нехаївка, Коропського району Чернігівської області по вул. Долинська, буд. 35 був побудований у 1965 році [PERSON], загальна площа будинку 42 кв. м., будинок деревянийпокритий залізом. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0,25 га. Основа: особовий рахунок № 660 погосподарської книги № 8 за 2011-2015 рр. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.09.2017 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. За повідомленням нотаріальної контори спадкоємцем майна померлої [PERSON], за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Нехаївка, Коропського району Чернігівської області по вул. Долинська, 35, є [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 108/2016, а тому суд вважає за можливе визнати за нею право власності на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди.

Outcome: approved