Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

15 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - їхньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона з 2015 року перебуває у шлюбі. [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . В даний час відносини у сім`ї погіршились. Позивач та відповідач проживають окремо, дочка залишилась проживати спільно із матір`ю. Відповідач не виконує у повній мірі свого батьківського обов`язку по утриманню дитини, хоч отримує постійний середньомісячний дохід у розмірі близько 19000 гривень працюючи на посаді бригадира бригади птахівників у Приватному акціонерному товаристві «Володимир-Волинська птахофабрика». За первісними позовними вимогами просила ухвалити рішення, яким з дня пред`явлення позову щомісячно стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 травня 2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20 червня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, за яким він заперечив позовні вимоги в частині розміру аліментів, просив винести рішення, за яким стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/7 частини всіх видів його заробітку, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідність присудження йому аліментів у меншому розмірі відповідач аргументував тим, що не ухиляється від свого обов`язку утримувати дитину, має на утриманні непрацездатних батьків похилого віку, в той же час позивач також працює і має постійну і достатню заробітну плату, а крім того отримує щомісячну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 гривень. До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява, за якою вона зменшила свої позовні вимоги, та просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача у судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала повністю, просила розглядати справу в частині зменшених позовних вимог та їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю, просив задовольнити позов. Заслухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені позивачем та відповідачем на виконання вимог ст.81 ЦПК України, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про підставність зменшених позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі. Так, відповідно до статей 12 та 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних права обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Сімейним Кодексом України (далі -СК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі та є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідними копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На даний час позивач та відповідач проживають окремо. Дитина проживає разом із матір`ю, хоча залишається зареєстрованою у житлі батька. Вказаний факт сторонами не заперечувався, а відтак не підлягає доказуванню на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Стаття 59 Закону України «Про освіту» передбачає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відтак, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, батьки зобов`язані, постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв, виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни, сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу, виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини. На підставі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відтак судом встановлено, що обов`язок утримання, виховання, навчання та розвиток дитини покладений законодавством на обох батьків. У відповідності до ч.ч.1 та 2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. На підставі ч.2 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до повідомлення ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» № 577 від 07 травня 2019 року відповідач [PERSON] із 2010 року працює у даному підприємстві на посаді бригадира бригади птахівників, а довідкою вказаного підприємства № ПТ000000166 від 08 травня 2019 року стверджується, що дохід відповідача за період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року склав 145736, 83 гривень. На переконання суду, вказаний розмір заробітку позивача є достатнім для самостійного забезпечення власних потреб, потреб своїх батьків, які крім того самостійно отримують пенсію, а також для належного утримання своєї малолітньої дочки у розмірі, який просить стягувати позивач. У відповідності до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні межі мінімального розміру стягуваних аліментів, який відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів, суд виходить із принципу диспозитивності цивільного судочинства, оскільки відповідач погодився із ним, а також принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини в усіх діях що її стосуються, що абсолютно відповідатиме вимогам ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини. При цьому суд також враховує достатність заробітку (доходу) платника аліментів. Одночасно суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, визначених законом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Позов було подано до суду 15 травня 2019 року, а тому аліменти слід стягувати з цієї дати. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved