Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

15 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 15 березня 2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 02 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якій усунула недоліки первісної заяви. Ухвалою суду від 03 квітня 2018 року відкрите провадження у справі. 22 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] , Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Михайлівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 08 січня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, призначений розгляд справи по суті. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що [INFO] померла її сестра [PERSON] . Після [PERSON] залишилося спадкове майно земельна ділянка площею 5,190 га., кадастровий номер 1223283500:01:016:0430, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. [PERSON] зазначила в заяві, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на те, що нею пропущений строк прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач посилалася на те, що вона не мала можливості своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки хворіла, періодично знаходилася на стаціонарному лікуванні в медичних закладах. Перед смертю сестри вона фактично постійно мешкала разом з нею, здійснювала догляд, сестра передала їй документи на земельну ділянку, яку вона успадкувала після батьків. В зв`язку з наведеним, [PERSON] , посилаючись на вимоги ст.ст. 1216, 1269, 1270, 1272, просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні вимог позивача, посилався на те, що відсутні підстави для визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини, крім того, просив застосувати наслідки пропуску строків позовної давності, посилаючись на те, що спадкодавець померла у 2005 році, а позивач [PERSON] звернулася з позовом тільки у 2018 році. Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як відповідач, в своєму листі просила суд розглядати справу без участі представника ради. Представник третьої особи Михайлівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився. Заслухавши учасників справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] , Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] .. У відповідності до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, [INFO] [PERSON] уклала шлюб, після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є рідними сестрами. Встановлено,\~що[PERSON] \~померла [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть. У відповідності до спадкової справи, заведеної Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] звернулися племінниця спадкоємця [PERSON] (заява від 20.11.2017 р.) і сестра спадкоємця [PERSON] (заява від 09.01.2018 р.). Листом від 09.01.2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] , підставою відмови зазначено те, що заявником пропущений шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Суд звертає увагу на те, що на підставі ст. 1258 ЦК України, 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, 1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала на момент смерті за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Адресно-довідкового бюро ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, за вищезазначеною адресою був зареєстрований також син спадкодавця [PERSON] [PERSON] 1964 р.н., який є спадкоємцем першої черги за законом, зазначені обставини також підтвердила позивач [PERSON] . Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В зв`язку\~з тим,\~що син\~ [PERSON] \~ [PERSON] 1964\~р.н., проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно пояснень позивача, [PERSON] 1964 р.н. помер невдовзі після смерті [PERSON] . Незважаючи на обізнаність позивача, нею не надавалися докази на підтвердження зазначених обставин, не заявлялися позовні вимоги до можливих спадкоємців [PERSON] . Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1\~ст. 1269 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття та закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , тому, у відповідності до приписів ст. 1270 ЦК України, спадкоємці останньої повинні були звернутися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини в строк до 21 листопада 2005 року. Оскільки позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини тільки 09.01.2018 р., суд приходить до висновку. що нею пропущений строк прийняття спадщини після сестри - [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно зі\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як зазначалося вище, в позовній заяві [PERSON] посилалася на те, що нею пропущений строк для прийняття спадщини, оскільки вона хворіла, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в медичних установах. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Однією з поважних причин пропуску строку може бути визнано тривалу хворобу спадкоємця. Згідно виписки з амбулаторної картки, [PERSON] в період з 2005 неодноразово перебувала на амбулаторному лікуванні. В той же час, суд не приймає зазначені докази як докази поважності причин пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини, оскільки, амбулаторне лікування не є перешкодою для звернення спадкоємця з заявою про прийняття спадщини, Верховним судом України неодноразово висловлювалися правові висновки, відповідно до яких тільки перебування на стаціонарному лікуванні, є поважною причиною пропуску зазначеного строку. Як зазначалося вище, спадкоємці [PERSON] повинні були звернутися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини в період з 21 травня 2005 року до 21 листопада 2005 року. Судом встановлено, що в період з 28.08.2005 по 13.09.2005 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. П. Мечнікова», що підтверджується епікризом. Вже після спливу строку звернення з відповідною заявою, а саме, з 19.01.2009 р. по 02.02.2009 року, з 05.02.2009 по 06.03.2009 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні різних медичних установ. Суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів того, що в період з 13.09.2005 р. (закінчення перебування на стаціонарному лікування) до 21.11.2005 р. у позивача існували причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення відповідних дій. Крім того, встановлено, що з 2009 року до 2018 року, тобто, понад 9 (дев`ять) років позивач [PERSON] не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та нею не надано доказів поважності причин пропуску зазначеного строку. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що нею пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] з поважних причин в зв`язку з чим, в задоволенні позову належить відмовити. Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати належить покласти на позивача.

Outcome: dismissed