Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

16 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якій просить визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]С, померлої 06 червня 1999 року, та з урахуванням уточнених вимог, також просила визнати за нею право на прийняття спадщини у виді земельної ділянки (паю), належної спадкодавцеві на підставі Сертифікату серії МК №0209520 від 09 лютого 2000 року. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що її мати проживала в [INFO] по вул. Комсомольська та померла 06 червня 1999 року. Позивач провела поховання матері, розпорядилась її речами та повернулась за постійним місцем проживання до [INFO]. Про існування іншого майна (майнового права), що залишилось після смерті матері, а саме: права на земельну частку (пай), їй стало відомо лише в 2017 році, коли особа, що була уповноважена на оформлення Сертифікатів про право на земельну частку (пай), передала позивачці сертифікат, належний її матері. В обґрунтування вимог про визнання за нею права на прийняття спадщини посилається на те, що видача вказаного сертифікату вже після смерті її матері не може позбавляти її права на прийняття спадщини у виді права на земельну частку (пай), що належно її матері час смерті та підтверджено відповідними рішеннями членів ВАТ «Восток». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримала та пояснила про вище викладене. Відповідач Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області (до складу якої увійшла Зеленогайська сільська рада), звернулась до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі та просила про розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа Вітовська районна державна адміністрація проти задоволення позову заперечувала, пославшись на пропуск позивачем, визначеного законом строку прийняття спадщини без поважних причин (а.с. 45). Зі змісту письмових доказів слідує наступне. Підстави звернення позивача [PERSON] до суду із цим позовом підтверджуються письмовими розяснення приватного нотаріуса [PERSON] (а.с. 6) щодо пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері, а також постановою нотаріуса від 25.05.2017 року щодо аналогічних підстав та розясненням державного нотаріуса [PERSON] стосовно неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину з тих же підстав та через видачу Сертифікату правовстановлюючого документу на майнові права вже після смерті спадкодавця (а.с. 50, 80). За даними копії свідоцтва про смерть І-ФП №098048, [PERSON] померла 06 червня 1999 року (а.с. 7). Згідно відомостей Зеленогайської сільської ради Вітовського району, на час смерті [PERSON] мешкала сама, осіб зареєстрованих із нею у будинку не значиться (а.с. 8, 57). Відповідно до копії Сертифікату серії МК № 0209520 про право на земельну частку(пай), останній видано на імя [PERSON] 09 лютого 2000 року, тобто вже після її смерті (а.с. 16). В силу вимог ст. 549 ЦК 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Положення ст.550 ЦК 1963 року передбачають можливість продовження даного строку судом у разі встановлення поважності причин пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ч.1ст 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.2 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 визначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Як поважність пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказує необізнаність про наявність майнових прав спадкодавця на земельну частку (пай), та про що їй стало відомо лише в 2017 році з переданням оригіналу сертифікату на вказане право. В той же час, доказів щодо цього позивачем не надано, а досліджені матеріали копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], підтверджують протилежне. Так, за даними копії спадкової справи (а.с. 69), заведеної після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] Майно, визначене заповітом складається з житлового будинку та всього майна, розташованого в с.Зелений Гай по вул. Комсомольській 36. 06 квітня 2010 року позивачкою [PERSON] нотаріусу подано її особові документи (документи на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем [PERSON], паспорт, ідентифікаційний код), а також Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії 0209520 від 09.02.2000 року. Подача цих документів саме 06.04.2010 року підтверджується здійсненням посвідчувального напису на копіях вказаних документів. Окрім того, в матеріалах спадкової справи міститься розяснення державного нотаріуса, адресованого саме [PERSON] від 06.04.2010 року щодо підстав неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, в тому числі з пропуском строку прийняття спадщини, що спростовує посилання позивача на те, що про наявне у спадкодавця майнове право щодо вищевказаної земельної частки (пай) їй стало відомо лише в 2017 році. Як вже зазначено вище, поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, проте таких причин ні позивач в своєму позову, ані його представник в судовому засіданні, не довели та підстав для визначення судом позивачці додаткового строку для прийняття спадщини не вбачається. З урахуванням відмови в задоволенні вимог про визначення додаткового строку прийняття спадщини, а також з урахуванням способів захисту, визначених ст.16 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про визнання права [PERSON] на прийняття спадщини після смерті матері.

Outcome: dismissed