Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

15.05.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений між ним 25.07.2009 року та зареєстрований виконавчим комітетом Р. Комарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 06, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. Крім того, просила стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 60 % всіх видів заробітку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, у своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила суд позовні вимоги задоволити. Відповідач у ході судового розгляду справи вимоги позивача визнав частково, заперечивши проти розміру аліментів в розмірі 60 % всіх видів заробітку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2009 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Р. Комарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 06. З матеріалів справи вбачається, що почуття любові та поваги у них втрачені, вони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та спору з приводу спільного майна не мають. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як встановлено у ході розгляду справи, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить їх інтересам та може негативно відображатися на їх здоров'ї, на підставі чого суд прийшов до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 60 % всіх видів заробітку, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, наявними в матеріалах справи, серії [NUMBER] від 17.09.2010 року та серії [NUMBER] від 14.11.2011 року, виданими виконкомом Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом достовірно встановлено, що відповідач - [PERSON], має постійний, регулярний дохід, так як працює в УМВС України в Закарпатській області на посаді співробітника, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про заробітну плату № 357 від 03.09.2014 року. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вищенаведеного, враховуючи відомості довідки про доходи відповідача, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 травня 2014 року й до досягнення дітьми повноліття. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved