Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

15.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 650 грн. щомісячно та за минулий період з 01.06.2013 року по 05.02.2014 року 5030 грн., а також аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1350 грн. щомісяця та 15 525 грн. за минулий період з 01.06.2013 року по 15.04.2014 року, посилаючись на те, що син після досягнення 18 років продовжує навчання, діти знаходяться на її утриманні, потребують матеріальної допомоги, а відповідач в добровільному порядку допомоги на їх утримання не надає, хоча відповідно до СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем взмозі її надавати. Також, як підставу позову позивач зазначає про хворобу доньки, яка вимагає значних матеріальних затрат. В судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач позов визнав частково в розмірі 650 грн. на доньку, проти стягнення аліментів на утримання сина заперечує, оскільки вважає, що це питання вони можуть вирішити безпосередньо між собою. Стосовно коштів за минулий період заперечує, оскільки матеріальну допомогу дітям надавав завжди і навіть незалежно від своїх можливостей. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьком неповнолітньої [PERSON] та повнолітнього [PERSON], який навчається в Національному університеті харчових технологій, є відповідач, який надає матеріальну допомогу дітям, але не в достатньому розмірі. Вказані обставини підтверджуються: копією студентського квитка; формою індивідуальної програми реабілітації, довідкою про склад сім'ї, свідоцтвами про народження дітей, свідоцтвом про розірвання шлюбу. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої доньки суд, відповідно до вимог ст. 182, 184 СК України, визначає в твердій грошовій сумі - 650 грн. щомісячно. При цьому враховується стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Зокрема судом враховано, що відповідач є працездатним, сума його доходу згідно податкової декларації за перший квартал 2014 року склала 10800 грн., при цьому [PERSON] хворіє та потребує постійних витрат на лікування, а також має на утриманні ще одну малолітню дитину, доньку [PERSON] [INFO]. Потреба доньки [PERSON] в постійному лікуванні, в тому числі санаторно-курортному пов'язана з особливостями здоров'я дитини і є на думку суду додатковими витратами на дитину, а не аліментами, тому позов задовольняється частково, без врахування цих витрат. Відповідно до ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка,син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи той факт, що [PERSON] тимчасово проживає в Києві у зв'язку з навчанням, при цьому фактичне місце його проживання- з маті'ю та утримується він також здебільшого нею, а тому, суд вважає правомірним стгнення аліментів на його утримання на користь позивачки. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За ч.2 вказаної статті аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Будь-яких доказів того, що позивач вживала заходів, зазначених в коментованій статті її представником не надано, натомість в судовому засіданні встановлено факт надання матеріальної допомоги відповідачем своїм дітям за оспорюваний період. З огляду на це, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів за минулий період.

Outcome: partial