Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

16 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу визнати за нею право власності на житловий будинок по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, успадкований після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Необхідність визнання права власності на спадковий будинок через суд викликана неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавець за життя не виготовила правовстановлюючих документів на будинок. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання своїх позовних вимог. Відповідачем подано до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності їх представника. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Позивач прийняла у спадщину за заповітом майно після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в м. Нетішин Хмельницької області. Зазначені обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 15 серпня 1958 року Шибенською сільською радою Теофіпольського бюро ЗАГС, згідно якого батьками [PERSON], яка народилася [INFO] в с. Шибено Теофіпольського району Хмельницької області, є [PERSON] та [PERSON]; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 25 травня 1980 року Шибенською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 06 квітня 2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, відповідно до якого [PERSON] померла [INFO] в м. Нетішин Хмельницької області у 87-річному віці; - випискою із погосподарських книг Шибенської сільської ради від 16 червня 2016 р. № 537, згідно якої [PERSON] проживала одна за період з 2001 року до 07 жовтня 2011 року, коли вибула в м. Нетішин; - довідкою виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області від 14 липня 2016 року № 5067 про те, що станом на день смерті матері [PERSON] позивач була зареєстрована та проживала разом з матір'ю [ADDRESS]; - копією паспорта позивача серії [NUMBER], виданим 08 жовтня 1999 року Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області, згідно якого місцем реєстрації позивача є квартира [ADDRESS]; - витягом № 31960589 з Спадкового реєстру, виданим 10 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Франовською Л.С., про реєстрацію 10 жовтня 2012 року за № 53517980 (у нотаріуса № 9/2012) в Спадковому реєстрі спадкової справи після смерті [PERSON]; - витягом № 32928575 з Спадкового реєстру, виданим 24 грудня 2012 року приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Франовською Л.С., про реєстрацію 24 грудня 2012 року у Спадковому реєстрі видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] спадкоємцю першої черги за законом [PERSON] на грошові кошти спадкодавця в банківській установі. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Статтями 1216 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статей 1258, 1261 та 1262 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, у другу чергу - рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до п. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на придбання і будівництво індивідуальних житлових будинків», побудовані або придбані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований в Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Мінкомгоспом УРСР. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року, зі змінами від 13 грудня 1979 р., кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім`ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Таким чином, запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого Теофіпольським районним бюро технічної інвентаризації, спірний житловий будинок по [ADDRESS] був побудований в 1956 році. Як вбачається з вищезазначених погосподарських книг по спірному господарству головою двору була [PERSON] до свого вибуття в 2011 році, після чого ніхто інший в спірному будинку не проживав. Таким чином, покійна [PERSON] була главою сім'ї господарства по [ADDRESS]. Згідно довідки Шибенської сільської ради від 16 червня 2016 р. № 535 спірний житловий будинок не є об'єктом комунальної власності територіальної громади сільської ради. Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Франовської Л.С. від 14 липня 2016 року № 137/01-16, єдиною підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на будинок після смерті матері [PERSON] є відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець за життя набула право власності на спірний житловий будинок відповідно до закону, який діяв на час його набуття, проте не зареєструвала це право відповідно до закону, який почав діяти пізніше, зокрема, на час її смерті. Після смерті спадкодавця позивач, успадкувавши її майно за законом, набула у порядку спадкування право власності на будинок, який входить до складу спадщини, а також на господарські будівлі та споруди, як приналежність.

Outcome: approved