Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

17.10.2018 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно дочки [PERSON] , 2004 р.н. В обґрунтування позову зазначила, що з 2003 р. проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Після народження доньки припинила підтримувати будь-які відносини з відповідачем, останній не цікавиться життям дочки, участь у вихованні дитини не бере, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. 15.07.2019 р. сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Згідно заяви відповідача, завіреної нотаріально, останній просить суд розгляд справи провести у його відсутності, позов визнає. Представник третьої особи подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджує копія свідоцтва серії [NUMBER] . Згідно з характеристиками директора та класного керівника ЧЗШ № 1 від 19.09.2018 р., основну увагу щодо виховання та навчання [PERSON] приділяє позивачки. За період навчання відповідач жодного разу не відвідував навчальний заклад, за навчанням доньки не слідкує. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 11.12.2018 р. № 233 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Як видно з нотаріально завіреної заяви відповідача, останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що матеріальний тягар утримання та виховання дитини повністю покладений на позивачку, відповідач цими питаннями тривало й безпідставно не переймається. Позивач має право на звернення до суду з даним позов в силу норм ст. 165 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права, їх роз`яснень свідчать, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками батька і не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дитини, не створює жодних умов для нормального спілкування з нею чи отримання донькою доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені фактори є свідченням винної поведінки відповідача та умисного ухилення ним від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Зважаючи на викладене, фактичні обставини справи, інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, згідно з правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у користь позивача.

Outcome: approved