Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

16.07.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просила визнати Ѕ частину житлового будинку № 87 в м.Борисполі по вул. Червоноармійській(нині-Європейська) з відповідною частиною надвірних будівель та споруд спільною сумісною власністю її, [PERSON], та відповідача, [PERSON]Ф.( а.с. 2,3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28.10.1995 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку Вероніку, [INFO]. Зазначила, що під час шлюбу ними було придбано Ѕ частину житлового будинку 87 по вул.Червоноармійській(нині-Європейська) в м.Борисполі з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. Згідно договору купівлі- продажу покупцем є відповідач [PERSON], який заперечує і не визнає права позивача на вищезазначене майно, вважаючи лише себе власником. У підготовчому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що є усі підстави для прийняття визнання позову відповідачем, та задоволення позовних вимог, оскільки це не порушує прав та законних інтересів інших осіб та не суперечить чинному законодавству. Сторони [PERSON] (дошлюбне прізвище - Разумієнко) та [PERSON], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК № 341260, виданого 28 жовтня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області (а.с.6). Від шлюбу мають дітей: сина-Євгенія, [INFO], який є повнолітнім, та доньку-Вероніку,[INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.7,8). Встановлено, що сторонами під час шлюбу було набуто зазначене в позовній заяві майно, зокрема: Ѕ частина житлового будинку № 87 з відповідною частиною надвірних будівель і споруд по вул. Червоноармійській(нині-Європейська) у м.Бориспіль, Київська область, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 травня 2000 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1278, виданого на імя [PERSON], та відповідно до якого КП «Бориспільське БТІ» 09.08.2000 р. за № 1681 зареєстровано право приватної власності за відповідачем [PERSON]Ф.(а.с.10). У відповідності до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю (в редакції станом на день вчинення договору купівлі-продажу), майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60\~Сімейного кодексу\~України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним. Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог частини 1 статті 13\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною 1 статті 82\~Цивільного процесуального\~кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи, що зазначене в позовній заяві майно було набуто сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі та, що сторони дійшли згоди щодо суті спору шляхом визнання обставин, які у звязку з цим не підлягають доказуванню, і щодо яких у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Клопотань, заяв з приводу відшкодування понесених судових витрат позивачем подано не було. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачу [PERSON] підлягає поверненню з Державного бюджету України половина сплаченого судового збору в сумі 352 гривні 40 копійок за квитанцією №48 від 20.06.2018 року АТ «Державний ощадний банк України»( а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved