Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

15 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою № 3 по вул. Сагайдачного, 2 в смт. Добротвір Кам'янка-Бузького району Львівської області, шляхом надання їй безперешкодного доступу до житлової кімнати площею 12,1 кв.м. та кухнею площею 9 кв.м., коридору площею 10,5 кв.м., вбиральнею площею 1,4 кв.м., ванною площею 2,6 кв.м., лоджією площею 1,2 кв.м., кладовою площею 1,7 кв.м. та балконом площею 0,8 кв.м. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, згідно з мировою угодою, затвердженою судом 01.03.2011, встановлено порядок користування спірною квартирою. Їй та відповідачу виділено кожному по окремій житловій кімнаті, їх дітям одну житлову кімнату, а кухню, коридор, вбиральню, ванну, лоджію, кладову та балкон залишено в спільному користуванні. Відповідач, який є її колишнім чоловіком, безпричинно чинить їй перешкоди в користуванні квартирою, зчиняє сварки, скандали, погрожує, підіймає на неї руку, в звязку з чим вона неодноразово зверталась з заявами в поліцію. Вважає, що відповідач порушує її права як власника квартири, а тому змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 01.06.2018 відкрито загальне позовне провадженні в справі та призначено підготовче засідання. 27.07.2018 позивач подала заяву про збільшення позовних вимог. Відповідач відзиву на позовну заяву у визначений судом строк не подав. Ухвалою суду від 14.09.2018 прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав вказаних у позовній заяві, також вказала, що відповідач, коли приходить в квартиру, робить там безпорядок, переставляє її речі, зчиняє сварки, інколи її бив. Представник позивача [PERSON] позов підтримала, пояснила, що відповідач дійсно перешкоджає позивачу користуватись спільними приміщенням в квартирі, створює конфліктні ситуації, через що позивач змушена звертатись в поліцію, і така ситуація призвела до погіршення стану здоровя позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він не проживає постійно в квартирі, а лише інколи приходить туди, щоб скористатись ванною кімнатою, кухнею. Оскільки спірні приміщення перебувають у спільному користуванні, то йому інколи доводиться переміщати речі позивача і вона робить те саме. Вказав, що ніяким чином не перешкоджає позивачу у користуванні спільними приміщеннями, а доводи позивача з цього приводу пояснює лише її негативним відношенням до нього. Просив у позові відмовити. Заслухавши сторін по справі, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] а також їх сини [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 15.07.1996 р.(арк. справи 4). Сторони по справі є колишнім подружжям, що підтверджується постановою відділу РАЦС Камянка-Бузького РУЮ Львівської області від 12.12.2006 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 7). Як видно з ухвали Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 01.03.2011, постановленій у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, судом затверджено мирову угоду між сторонами за умовами якої окрім іншого встановлено наступний порядок користування квартирою № 3 по вул. Сагайдачного, 2 в смт. Добротвір Кам'янка-Бузького району Львівської області. Так, [PERSON] виділено житлову кімнату площею 12,1 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 9,3 кв.м., [PERSON] та [PERSON] кімнату площею 18,6 кв.м., кухню площею 9 кв.м., коридор площею 10,5 кв.м., вбиральню площею 1,4 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., лоджію площею 1,2 кв.м., кладову площею 1,7 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м. залишено у спільному користуванні (арк. справи 8). Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує, що відповідач перешкоджає їй в користуванні квартирою та на підставі ст. 391 ЦПК України просить суд усунути такі перешкоди. Відповідач вказує на безпідставність позову. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини, щодо права користування житлом, яке перебуває у спільній власності, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. У відповідності\~до положень\~ст.\~319\~ЦПК України\~власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України \~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А в силу положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відтак, підставність вимог щодо усунення перешкод в користуванні майном має місце у випадку неправомірних дій порушника цих прав. Як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач, вважає, що відповідач, переставляючи її речі, які знаходяться в приміщеннях, що перебувають у їх спільному користуванні, займаючи такі приміщення для власних особистих потреб, чинить їй перешкоди у користуванні такими. Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження, на думку суду позивач упереджено відноситься до відповідача, який є її колишнім чоловіком, позивач неодноразово зверталась в органи поліції з заявами на неправомірні дії відповідача, їх сина, який також проживає разом з нею, однак в порушенні кримінальних справ було відмовлено за п. 2 ст. 6 КПК України. Усе це на переконання суду свідчить про те, що позивач безпідставно звинувачує відповідача у неправомірних діях, спрямованих на створення їй перешкод у користуванні її майном, тоді як такі його дії, зокрема переставляння речей, зайняття відповідних приміщень та перебування у них для особистих потреб, є реалізацією прав відповідача на користування спільними приміщеннями. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги, що позивачем не доведено того, що відповідач своїм поводженням створює їй перешкоди в користуванні майном, а відповідачем в свою чергу такі доводи позивача спростував, тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено. На підставі\~ст.ст.\~319,\~321,\~391\~Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed