Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

15 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів», в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 115294 грн. 08 коп. та судові витрати. Обгрунтовано позов тим, що з 1979 року по 01.04.2019 року позивач працював в Приватному акціонерному товаристві «Чернігівський завод радіоприладів». На день припинення трудових відносин за Приватним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» рахувалась заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі позивачу в сумі 51018,02 грн., яка була виплачена лише 17.08.2020 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.02. 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав. У судове засідання позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує, на заочний розгляд справи згоден. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Позивач перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів». На підставі наказу № 51/к від 01.04. 2019 року позивач звільнений з роботи у зв`язку зі скороченням штату, чисельності працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.11.2019 року стягнуто з ПрАТ «ЧеЗаРа» на користь [PERSON] 50998 грн. 02 коп. заборгованості по заробітній платі. Вказаний рішенням встановлено, що середньоденний заробіток позивача становить 327 грн. 54 коп. Вказана сума виплачена 17.08.2020 року. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із частиною 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Період затримки розрахунку, про який йдеться в позові, з 01.09.2019 по 17.08.2020 включно - становить 251 робочих дні (при п`ятиденному робочому тижні); середньоденний заробіток позивача становив 327 грн 54 коп. За таких обставин, за вказаний вище період затримки розрахунку при звільненні з відповідача на користь позивача слід стягнути 82212 грн 54 коп. /251 х 327.54/. За таких обставин, суд знаходить підстави для часткового стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволений вимог, а саме 818, 63 грн (71%). На підставі викладеного,

Outcome: partial