Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

15 грудня 2016 року до Голопристанського районного центру зайнятості у пошуку роботи звернувся громадянин [PERSON], [INFO], якому відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. №198, з 15.12.2017 на підставі особистої заяви [PERSON] надано статус безробітного та з 22.12.2017 відповідно до наказу від 22.12.2017 № НТ161222 призначено виплату допомоги по безробіттю. В зазначеній заяві [PERSON] проінформував, що через відсутність роботи не має заробітку або інших, передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує, не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, не отримує відповідно до законодавства допомоги чи компенсацій по догляду за інвалідом (дитиною-інвалідом) чи особою похилого віку тощо. [PERSON] ознайомлено з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення. Голопристанський МРЦЗ шляхом співставлення (звіряння) первинних документів особи з інформацією бази даних Єдиного державного реєстру загальнообов'язкового соціального страхування встановив, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний з 15.12.2016 по 06.07.2017 [PERSON] одночасно з 24.04.2017 по 25.05.2017 працював у Фермерському господарстві «Грін Парк». Таким чином, оскільки відповідач з 24.04.2017 по 25.05.2017 належав до категорії зайнятого населення, про що своєчасно не повідомив службу зайнятості населення, добровільно не повертає суму отриманого ним матеріального забезпечення, згідно зі ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», то позивач просить стягнути з [PERSON] 2251,53 грн. в якості неправомірно отриманої відповідачем допомоги по безробіттю за період з 24.04.2017 по 25.05.2017. У судовому засіданні представник позивача Куликовська А.В. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, а також стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву не надіслав, про причини неявки суд не сповістив, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. З огляду на викладене, оскільки існує сукупність умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до Голопристанського міськрайонного центру зайнятості за допомогою у працевлаштуванні та отриманням допомоги по безробіттю, що підтверджується персональною карткою № [NUMBER] від 15.12.2016 року та особистою заявою відповідача (а.с. 5, 6). Згідно з наказом № НТ161220, від 20.12.2016 року, [PERSON] надано статус безробітного; наказом №НТ161222 від 22.12.2016 призначено виплату допомоги по безробіттю з 22.12.2016 по 16.12.2017 року. Наказом №НТ170707 від 07.07.2017 припинено виплату допомоги по безробіттю з 26.05.2017 у зв'язку з невідвідуванням безробітним ДСЗ без поважних причин 30 календарних днів і більше. За даними наказів Фермерського господарства «Грин Парк» № 5 від 24.04.2017 та № 6 від 10.05.2017 [PERSON] з 25.04.2017 по 10.05.2017 працював у Фермерському господарстві «Грин Парк». Відповідно до довідки-розрахунку Голопристанського МЦЗ від 08.06.2018 а також розрахунку сум позовних вимог [PERSON] отримав за період з 24 квітня по 25 травня 2017 року всього 2251,53 грн. за рахунок коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено обов'язок для застрахованих осіб, зареєстрованих в установленому порядку як безробітних, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 вказаного закону, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. За ч. 3 ст. 36 даного закону сума виплаченого забезпечення вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи. Таким чином, оскільки [PERSON], будучи зареєстрованим безробітним та отримуючи допомогу по безробіттю з 22.12.2016 по 26.05.2017, одночасно був прийнятий на роботу з 25.04.2017, а відтак - втратив статус безробітного і, відповідно, право на отримання допомоги по безробіттю відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Зважаючи на викладене, оскільки [PERSON], всупереч вимогам закону, не сповістив своєчасно орган соціального страхування про влаштування на роботу і безпідставно отримував допомогу по безробіттю з 25.04.2017 до 25.05.2017, що у загальному розмірі склало 2251,53 грн., то вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved