Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

17.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості за Договором позики від 07.05.2016 року в сумі 686940,95 грн., що на день укладення договору еквівалентно 27300 доларів США, звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки MERCEDES-BENZ, МОДЕЛЬ CLA 45AMG 4M, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір - білий, тип ТЗ - седан - В - легковий, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом визнання за [PERSON] права власності на зазначений автомобіль та стягнути з відповідача судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що відповідач згідно з зазначеним договором позичив у нього грошову суму та на теперішній час борг не повернув, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 18.10.2017 року позовну заяву залишено без руху. Після усунення недоліків ухвалою суду від 09.11.2017 року провадження у справі відкрито. До судового засідання сторони не з'явились. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 07.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики, за умовами якого Позикодавець передав Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 686940 (шістсот вісімдесят шість тисяч дев'ятсот сорок) гривень 95 коп., що за курсом НБУ (1 долар США - 25.162672) на день укладення договору еквівалентно 27300 (двадцять сім тисяч триста) доларів США, а Позичальник зобов'язався повернути Позикодавцеві так ж суму грошових коштів в строк до 07 червня 2016 року /а.с.6/. Судом досліджено складену власноруч [PERSON] 07.05.2016 року розписку, згідно з якою відповідач отримав позику від позивача [PERSON] в сумі 686940 (шістсот вісімдесят шість тисяч дев'ятсот сорок) гривень 95 коп., що за курсом НБУ (1 долар США - 25.162672) на день укладення договору еквівалентно 27300 (двадцять сім тисяч триста) доларів США, а зобов'язався повернути цю суму в строк до 07 червня 2016 року /а.с.9/. Судом встановлено, що на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором позики (п. 7.2 Договору), між [PERSON], від імені та в інтересах якого діяла [PERSON], та [PERSON] було укладено договір застави, предметом якого є автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель CLA 45AMG 4M, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір - білий, тип ТЗ - седан - В легковий, реєстраційний номер [NUMBER]. Договір застави був посвідчений 07.05.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. /а.с.7-8/. Розділом 4 вказаного Договору застави визначено, що Заставодержатель набуває право звернення на Предмет застави при невиконанні Заставодавцем умов цього Договору та відповідно до пункту 4.2. Договору застави, звернення стягнення на Предмет застави та реалізація предмету застави, на який буде звернено стягнення, здійснюється на розсуд Заставодерджавтеля, відповідно до умов Договору або законодавства України. Відповідно до розписки, складеної 07.05.2016 року, [PERSON] прийняла на відповідальне зберігання від [PERSON] автомобіль MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер [NUMBER], технічний паспорт та комплект ключів, крім того, розпискою зазначено, що у випадку не погашення заборгованості за Договором від 07 травня 2016 р. в сумі 686940 (шістсот вісімдесят шість тисяч дев'ятсот сорок) гривень 95 коп., що за курсом НБУ (1 долар США - 25.162672) на день укладення договору еквівалентно 27300 (двадцять сім тисяч триста) доларів США, [PERSON] має право розпоряджатись автомобілем MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер [NUMBER], на свій розсуд /а.с.10/. Позивач [PERSON] в позовних вимогах зазначає, що станом на сьогоднішній день, прийняті на себе відповідачем зобов'язання не виконані, сума позики не повернута. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про заставу» визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У відповідності до статті 28 Закону України, застава припиняється в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинним з 1 січня 2004 року, визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, суд може обрати один із способів звернення стягнення, обраний обтяжувачем на власний розсуд. Таким чином, за Законом України «Про заставу» і Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» заставодержателю надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет застави, а тому наявні правові підстави для звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності. Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, наданих позивачем, які були б відхилені судом. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилався позивач, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що зобов'язання по поверненню суми позики відповідачем не виконано, умовами Договору застави транспортного засобу від 07.05.2016р. не виключається можливість звернути стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності,суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, так як законні та обґрунтовані. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved