Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

16. 09. 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Синельниківський районний сектор Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира №36, розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, буд. 43. Крім них у квартирі зареєстрований син позивачів [PERSON] з 11. 11. 2005 року, який з 01. 06. 2006 року за вказаною адресою не проживає, в добровільному порядку не знімається з реєстраційного обліку (акт обстеження від 04. 09. 2015 року), місце його знаходження на даний час їм не відоме. Реєстрація відповідача [PERSON] у належній позивачам квартирі порушує їх право користування та розпорядження своєю власністю, що виражається в тому числі й у неможливості оформлення субсидії, тому просять суд визнати громадянина [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №36 у будинку №43, розташованою у м. Синельникове Дніпропетровської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] надала суду пояснення таким чином, як це зазначено вище та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Її позицію у судовому засіданні підтримав й представник - [PERSON] Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, до початку проведення судового засідання заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи до початку проведення судового засідання надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач є сином позивачів, який близько десять років не проживає за адресою: [INFO]. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] Відповідач більше десяти років не проживає у квартирі №36, розташованій у будинку №43 у м. Синельникове Дніпропетровської області. Суд, заслухавши позивачів [PERSON], [PERSON], представника позивача [PERSON] [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 07 квітня 1998 року, встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7). В Довідці, виданій 04. 09. 2015 року Синельниківським МКП ЖЕК-2 зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Окрім того, відповідно до акту №102 від 04. 09. 2015 року, складеного паспортистом Синельниківського МКП ЖЕК-2, а також двома свідками засвідчено та підтверджено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], з 11. 11. 2005 року, але не проживає за даною адресою з 01. 06. 2006 року по теперішній час. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено Виходячи з того, що Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, з огляду на вищевикладене, позивачі є власниками зазначеної вище квартири, а реєстрація відповідача в ньому створює позивачам перешкоди у користуванні нею, відповідач протягом більше одного року в будинку не проживає, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачів документально підтверджені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved