Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

16.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. У своєму позові позивач зазначив, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.03.2015 було розірвано. Також рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.10.2015 у справі про поділ майна подружжя було визнано право власності за ним на ? частки квартири №37 та №40 про пров. Транспортному, 2 в м. Миколаєві. Угоди щодо користування зазначеними квартирами між сторонами не досягнуто, а тому він не має можливості розпорядитися належним йому майном, у звязку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом. Тому просив суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру №37, загальною площею 41,9 м2, по пров. Транспортному, 2 у м.Миколаєві, без внесення грошової компенсації, оскільки на її утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON], [INFO], та визнати за ним право власності на квартиру №40, загальною площею 28,6 м2, по пров. Транспортному, 2 у м.Миколаєві. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 20 травня 2005 року по 5 березня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва було розірвано і з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2015 року у цивільній справі про поділ спільного майна подружжя, за позивачем визнано право власності на 1/2 частки квартир №37 та №40 по пров. Транспортному, 2, в м. Миколаєві. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 09.12.2015 року зазначене рішення залишене без змін. 10.08.2016 року Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» була проведена державна реєстрація за [PERSON] права власності на ? частки квартири № 37 та на ? частки квартири [ADDRESS], що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 65518191 та №65461242 від 10. 08.2016 року. Оскільки між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди про порядок користування належними їм частками в квартирі № 37 та квартирі [ADDRESS], вони дійшли згоди щодо визнання за кожним із них права власності на окрему квартиру. У відповідності до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Як випливає з положення ч.2 ст. 69 СК України та ч.4 ст. 372 ЦК України, дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони дійшли згоди щодо поділу майна, яке перебуває в їх спільній частковій власності, а також що сторони чинять перешкоди один одному в користуванні квартирами, що перебувають в їх спільній частковій власності, то суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та за [PERSON] визнати право власності на квартиру [ADDRESS]. За таких обставин, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, дослідженими судом, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Outcome: approved