Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до «Торгового Дому «Pass SV» в особі [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання договору про партнерство, стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що між ними 22 червня 2015 року був укладений договір про партнерство №01/01 ( далі договір 1). За умовами договору відповідач приймає в управління кошти у розмірі 50000 гривень, та щомісячно надає відповідачу фінансову звітність та сплачує процент від чистого доходу відповідно до умов договору. Додатковою угодою до договору від 22 червня 2015 року (далі додаткова угода) було встановлено фіксований щотижневий обовязковий платіж. 27 серпня 2015 року було укладено договір про партнерство №02/01 ( далі договір 2), за яким позивач передав відповідачу в управління кошти у розмірі 50000 гривень з метою подальшого спільного розвитку оптово-роздрібної торгівлі мясної продукції. Однак відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, після отримання коштів за договором 2 перестав виходити на зв'язок, по місцю мешкання вказаного в договорі не проживав. За таких обставин позивач просить розірвати договір про партнерство, стягнути з відповідача кошти з врахуванням інфляції у загальному розмірі 126400 гривень 00 копійок, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2366 гривень 00 копійок. Позивач у судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без його участі, і випадку неявки відповідача розглянути справу заочно. Відповідач у судове засідання не зявився, у звязку з чим судом 10 січня 2017 року було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних та встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 22 червня 2015 року між позивачем та «Торговим Домом «Pass SV» в особі відповідача було укладено договір 1 (а.с. 12-14). Відповідно до акту прийому-передачі від 22 червня 2015 року позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 50000 гривень (а.с. 15). 27 серпня 2015 року між позивачем та «Торговим Домом «Pass SU» в особі відповідача було укладено договір 2 (а.с. 17-19). Відповідно до акту прийому-передачі від 27 серпня 2015 року позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 50000 гривень (а.с. 20). З листів від 15 вересня 2015 року вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою про дострокове розірвання договорів та повернення коштів (а.с. 10, 21). Партнер отримує 50 відсотків чистого доходу, але не менше 2000 гривень щотижневого обовязкового платежу, що складає в місяць 8000 гривень (2.4 договору 1). Сторона яка не виконала належним чином договір звільняється від відповідальності, якщо вказана ситуація виникла не з її вини (п. 4.1 договору 1). У разі дострокового розірвання договору сторона ініціатор повинна попередити другу сторону в письмовій формі не пізніше ніж за місяць (п. 6.7 договору 1). З 1 вересня 2015 року щотижневий обовязків платіж стає фіксованим і буде складати суму у розмірі 6100 гривень (п. 2.4.1 додаткової угоди). Партнер отримує щотижневі фіксовані виплати у розмірі 7100 гривень (п. 2.4 договору 2). У разі дострокового розірвання договору сторона ініціатор повинна попередити другу сторону в письмовій формі не пізніше ніж за місяць (п. 6.7 договору 2). Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору ( ч. 1 ст. 631 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 651 ЦК України). За договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові ( ч. 1 ст. 1130 ЦК України). Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності ( ч. 1, 2 ст. 1131 ЦК України). Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення коштів суд виходив з такого. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм ЦК України, договору, суд констатує, що відповідачем було порушено істотні умови договору, тому позивач має право на розірвання договору та повернення йому переданих відповідачу коштів. Відповідач належним чином взяті на себе зобовязання за договорами не виконував, у звязку з чим має заборгованість перед позивачем на загальну суму 126400 гривень 00 копійок. Заборгованість складається: за договором 1 з - основної суми у розмірі 50000 гривень 00 копійок та обовязкового фіксованого платежу у розмірі 12200 гривень 00 копійок; за договором 2 з - основної суми у розмірі 50000 гривень 00 копійок та обовязкового фіксованого платежу у розмірі 14200 гривень 00 копійок. Тобто заборгованість: за договором 1 складає 62200 гривень 00 копійок, за договором 2 складає 64200 гривень 00 копійок. Вирішуючи справу

Outcome: approved