Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

16 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1993 року. У шлюбі у сторін 10 вересня 2004 року народився син [PERSON]. У листопаді 2005 року шлюб між сторонами був розірваний, але сторони фактично продовжували проживати однією сімєю. 29 вересня 2006 року у сторін народилася дочка [PERSON]. У даний час сторони проживають окремо, а діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, проте, на її погляд, може надавати їй матеріальну допомогу, але самоусунувся від надання такої допомоги. Також позивач вказала, що витрачає значні кошти для забезпечення належного фізичного, духовного розвитку дітей, розвитку їх творчих та пізнавальних здібностей. За таких обставин позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки заробітної плати щомісяця, починаючи з дня подання заяви і до досягнення старшою дитиною [PERSON] повноліття, а надалі у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісяця до досягнення молодшою дитиною [PERSON] повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дітей у розмірі 33 094,00 грн. 12 травня 2015 року до суду надійшла заява від позивача про збільшення та зменшення позовних вимог. Відповідно до даної заяви, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття сина [PERSON], а потім у розмірі 1/4 частини заробітної плати до повноліття [PERSON], фактично понесені додаткові витрати на дітей у розмірі 18 828,50 грн. та додаткові витрати, повязані з розвитком здібностей дітей, у розмірі 504,00 грн. щомісяця. 05 листопада 2015 року позивачем надана заява про збільшення позовних вимог. У даній заяві позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення повноліття сином [PERSON], а потім у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) до досягнення донькою [PERSON] повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду, фактично понесені додаткові витрати на дітей у розмірі 25\~029,50 грн. та витрати, повязані з навчанням дітей у приватній загальноосвітній школі, у розмірі 1\~847,12 грн. щомісяця. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання з'явився, будучи допитаним як свідок згідно статей 180, 181, 184 Цивільного процесуального кодексу України, суду пояснив, що з жовтня 2014 року позивач отримує аліменти у розмірі 33 % від його заробітної плати на підставі його заяви, також ним оплачуються заняття дітей у секціях «джиу-джитсу», крім того, він надавав позивачу кошти на поїздки до Єгипту, Німеччини. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат, не заперечував проти вимог про стягнення аліментів, але просив врахувати те, що відповідач має ще малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1993 року по 08 листопада 2005 року (а.с. 13). Сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 14-15). [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем, що не оспорюється відповідачем. Відповідач [PERSON] займає посаду завідуючого травматологічним відділенням Обласної клінічної лікарні та згідно поданої заяви з заробітної плати утримуються аліменти у розмірі 33 % доходів на користь [PERSON] з 01.10.2014 року (а.с. 43, 128, 150-151). Відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 99). [PERSON] має у приватній власності нерухоме майно та транспортний засіб (а.с. 70-76). [PERSON] та [PERSON] відвідують заняття з англійської мови, у секції бразильського «джиу-джитсу», в технічній студії «Винахідник» (а.с. 77-80, 142-146). [PERSON] має захворювання (а.с. 16-17). 17 грудня 2014 року між позивачем та Туристичною фірмою «Кентавр» укладений договір № 17121401 про надання туристських послуг, згідно п. 1.7 якого загальна вартість туру складає 36\~920,00 грн. (а.с. 18-27, 88). 05 лютого 2015 року між позивачем та Приватним підприємством «Туристична агенція «Довіра ІФ» укладений договір на туристичне обслуговування, відповідно до п. 3.1 якого загальна вартість послуг становить 12\~720,00 грн. (а.с. 28-31, 81-87). [PERSON] [PERSON] та [PERSON] з 1 вересня 2015 року навчаються у Хмельницькій приватній загальноосвітній школі «Гармонія» І-ІІІ ступенів (а.с. 138). Позивачем здійснюється оплата коштів за навчання дітей у школі (а.с. 139-141). Згідно вимог ст. 129 Конституції України, одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Стаття 51 Конституції України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України зазначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст. 182 Сімейного кодексу України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я відповідача, те, що у відповідача на утриманні, окрім сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], є донька [PERSON], [INFO], рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту предявлення позову до суду, тобто з 16 березня 2015 року, і до досягнення сином [PERSON] повноліття, потім у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення донькою [PERSON] повноліття, з врахуванням виплачених сум на підставі заяви [PERSON], задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково, оскільки відповідач має можливість надавати позивачу на утримання дітей аліменти саме у такому розмірі. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, то суд виходить з наступного. Згідно положень ст. 185 Сімейного кодексу України,\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно,\~\~з врахуванням роз'яснень Верховного Суду України у постанові\~від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 18), до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначається ст. 185 Сімейного кодексу України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними, так і позитивними фактами. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Проте слід зазначити, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь у цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 Сімейного кодексу України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. Суд вважає, що витрати на заняття з англійської мови, секції бразильського «джиу-джитсу», технічній студії «Винахідник», навчання дітей у приватній загальноосвітній школі, поїздки до Єгипту, Будапешту, Відню, Мюнхену та інше не є такими, що\~\~викликані особливими обставинами. Такі витрати можуть покриватись і за рахунок аліментів, які отримує позивач на утримання дітей. Тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат. У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат підлягають частковому задоволенню. У відповідностізі ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial