Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

16 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини-інваліда [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 700 гривень щомісячно. Позов [PERSON] обгрунтувала наступним. З відповідачем у справі позивачка зареєструвала шлюб 17 серпня 2001 року у відділі РАЦС Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 36. Від спільного проживання у них народилися діти [PERSON] та [PERSON], в свідоцтві про народження яких позивачка записана матір'ю, а відповідач батьком. Позивачка вказує, що в даний час діти проживають біля неї та знаходяться на її утриманні Відповідач матеріально забезпечений, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки являється підприємцем, однак ніякої допомоги в добровільному порядку не бажає надавати на утримання та виховання неповнолітніх дітей, тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду. Окрім того, дитина [PERSON] є інвалідом, яка потребує додаткових витрат на її утримання, тому, відповідно ст.. 185 СК України, просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, що викликані особливими обставинами-каліцтвом дочки. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що у сторін є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Томашпільського селищного голови. Таким чином [PERSON] зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Діти сторін, зважаючи на вік, а саме те, що вони є неповнолітніми, відповідно мають незадовільне матеріальне становище. Відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], зокрема розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Суд уважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, які підлягають задоволенню, а саме визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхній дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, визнання позову відповідачем в цій частині не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Судом встановлено, що на утриманні позивачки перебуває, зокрема, дитина-інвалід [PERSON], [INFO], яка є дитиною інвалідом згідно з медичним висновком № 32 від 6 серпня 2015 року. В зв'язку з хворобою дитини, що є особливою обставиною, відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину-інваліда, вимоги позивачки про стягнення передбачуваних додаткових витрат періодично обґрунтовані на законі, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, розмір таких витрат 700 грн. на місяць відповідає засадам розумності, відповідач інших утриманців, крім двох неповнолітніх дітей з позивачкою немає, у працездатності не обмежений, займається підприємницькою діяльністю, сукупний розмір відрахувань на аліменти та додаткові витрати на дитину-інваліда не перевищує 50 відсотків його заробітної плати, крім цього відповідач повністю визнав позовні вимоги позивачки, що не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду особисто 16 лютого 2016 року. Відповідно, починаючи з цієї дати, суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою,- 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлена на 2016 рік мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня - 1378 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved