Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

17.03.2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг б/н від 23.02.2012 року в сумі 16652,06 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 23.02.2012 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, cкладає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно п.2.1.1.12.7.2 договору в разі непогашення боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, тому станом на 24.02.2021 року має заборгованість в сумі 22470,70 грн., з яких: 16652,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5818,64 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625. Ухвалою суду від 05.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку із винесенням заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяви про розгляд справи за її відсутності та просила застосувати строк позовної давності, оскільки останню операцію по картковому рахунку вона здійснювала в квітні 2016 року, а строк дії платіжної картки закінчився в грудні 2017 року. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 23.02.2012 року [PERSON] підписано анкету-заяву про надання їй платіжної картки «Універсальна» та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. З виписки по особовому рахунку вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» відкрило на ім`я [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] , на який банком були перераховані кредитні кошти, а також видав їй платіжну картку для проведення розрахунків. 02.09.2015 року номер картки було змінено на [NUMBER] . Згідно розрахунку позивача станом на 24.02.2021 року заборгованість відповідача за договором становить 22470,70 грн., яка складається з: -16652,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту, -5818,64 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. З розрахунку позивача та виписок з рахунку вбачається, що останній платіж по картковому рахунку був здійснений відповідачкою 22.12.2017 року - поповнення рахунку на 900 грн. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Згідно ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що анкета-заява позичальника від 23.02.2012 року не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також кінцевого терміну погашення кредиту. За таких обставин, момент перебігу позовної давності за вказаним кредитним договором є момент, коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, тобто перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу [PERSON] по кредиту - з 22.12.2017 року. Оскільки останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачка внесла 22.12.2017 року, а з позовом до суду банк звернувся 17.03.2021 року, суд дійшов висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі. Вказане відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.01.2021 № 494/366/19 (61-2084св20). З огляду на викладене, позовні вимоги Банку задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed