Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

15 травня 2019 р. адвокат Гузєв Ігор Григорович - представник позивача [PERSON] подав до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що позивач працюючи в період часу з 02.11.2010 по 29.07.2011 гірничим майстром на підземній дільниці Приватного підприємства «Світекс» підпадав під вплив шкідливих факторів, які в 2,8 разів перевищували граничнодопустимі концентрації. 11.01.2017 висновком ЛЕК ДУ «Український НДІ промислової медицини» позивачу встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В, ЛН другого ступеня. Причинами виникнення професійного захворювання є вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2,8 рази перевищує ГДК (5,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), що підтверджується відомостями санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 26.05.2015 року. Висновком МСЕК від 23.05.2017р. позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності первинно. 04.04.2019 року, позивач, повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності - 45% по ХОЗЛ та встановлено 3 групу інвалідності. В зв`язку з професійними захворюваннями змінилися його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Просить стягнути на його користь з відповідача 187785 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Ухвалою від 24.05.2019 р. прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 31.07.2019 р.. Відповідач у відзиві на позов проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що на підприємстві відповідача [PERSON] працював лише 8 місяців 27 днів із 25 років 7 днів роботи в умовах шкідливих факторів виробничого середовища. Зазначене свідчить про те, що причиною виникнення у позивача професійного захворювання стала не тільки його професійна діяльність на підприємстві відповідача, а також і робота на інших підприємствах, де він працював більш тривалий час. Крім того, після звільнення із підприємства відповідача позивач працевлаштувався на роботи зі шкідливими умовами праці до РУ № ТОВ «Кривбасремонт» механіком дільниці та майстром гірничим з повним робочим днем у підземних умовах шахти «Ювілейна». Тобто його стан здоров`я після роботи на підприємстві відповідача не погіршився, про що свідчать висновки обов`язкових попередніх медичних оглядів працівника при працевлаштуванні на роботу зі шкідливими умовами. Крім того, специфіка виробничої діяльності відповідача полягає у наявності шкідливих виробничих факторів, які не можливо усунути з об`єктивних причин. Зазначене регламентується законодавчо та компенсується робітникам різними пільгами. Також, укладаючи з підприємством відповідача трудовий договір позивач був ознайомлений з умовами праці, повідомлений про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про його права на пільги і компенсації за це. Таким чином, позивач свідомо зі своєї ініціативи погіршував свій стан здоров`я. Отже, у діях відповідача відсутні протиправні дії, які б знаходились у причинному зв`язку з настанням у позивача професійного захворювання, а тому не може нести відповідальність за моральну шкоду з цієї підстави. Наявність моральних страждань позивача не підтверджена належними доказами такими як висновок експерта (фахівця) в галузі психології, показаннями свідків тощо. Оцінена позивачем сума моральної шкоди є необґрунтованою та явно завищеною, не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі та про підтримку позовних вимог (вх.№14099 від 31.07.2019 р.). Представник відповідача подала суду заяву про розгляд справи без її участі. При цьому просить суд у позові відмовити повністю, врахувавши заперечення, викладені у відзиві на позов (вх.№14102 від 31.07.2019 р.). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] відповідно до записів №№38-39 у його трудовій книжці працював з 02.11.2010 р. по 29.07.2011 р. на підприємстві відповідача гірничим майстром на підземній дільниці з повним робочим днем. 29.07.2011 позивач звільнений за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП (а.с.42). Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, наданої Головним управлінням Держсанепідслужби у Дніпропетровській області Відокремлений структурний підрозділ «Криворізьке міськрайонне управління Дерсанепідслужби у Дніпропетровській області» вих. №2/2-11-/2097 від 26.05.2015 р. умови праці [PERSON] підземним гірничим майстром на підземній дільниці ПП «СВІТЕКС» визнано за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони такими, що відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (а.с.48). З медичного висновку лікарсько-експертної комісії Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 11.01.2017 р. протокол №19 вбачається, що [PERSON] встановлено професійне захворювання з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В, ЛН другого ступеня (а.с.16-17). У медичному висновку лікарсько-експертної комісії Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 22.01.2019 р. протокол №129 зазначено професійне захворювання позивача: хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії) група С у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь. ЛН третього ступеня. Хронічне легеневе серце. НК-першої стадії. Захворювання професійне (11.01.2017 р.), а.с.18-19. Згідно з п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15 лютого 2017 року (далі - Акт розслідування), підставою для встановлення професійного захворювання позивача також послужив профмаршрут, зокрема 02.11.2010-29.07.2011 - гірничий майстер ПП «Світекс», а.с.14. Пунктом 17 Акту розслідування причиною виникнення професійного захворювання встановлено: вміст пилу з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 3 рази перевищує ГДК (6,0 мг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3) по СанПіН 4617-88 «Предельно допустимые концентрации (ПДК) вредных веществ в воздухе рабочей зоны» (а.с.14). Довідкою МСЕК серії 12 ААА №044894 від 23.05.2017 р. позивачу первинно встановлено 20% втрати працездатності - ХОЗЛ із 15 травня до 1 червні 2018 р., групу інвалідності не встановлено. Зазначена потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення (а.с. 8-9). Довідкою МСЕК серії 12 ААА №054502 від 04.04.2019 р. позивачу при повторному огляді встановлено 45% втрати працездатності - ХОЗЛ та третю групу інвалідності з 25.03.2019 р. до 01.04.2020 р. по причині професійного захворювання. Зазначена потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування (а.с. 10-11). З дослідженого судом п. 16 Акту розслідування слідує, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти «Ювілейна» підземним гірничим майстром видавав наряди робітникам на виконання робіт, відвідував робочі місця, перевіряв справність машин та обладнання, забезпечував безпечну організацію робіт на дільниці у зміні. При цьому внаслідок недосконалості підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 11.01.2017 р. №19 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут, зокрема 02.11.2010-29.07.2011 - гірничий майстер, ПП «Світекс» (а.с. 14). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обов`язку відповідач не виконав. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як вбачається з акту розслідування причиною виникнення професійного захворювання позивача є перевищення гранично допустимого рівня пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію . Суд вважає зазначене наслідком порушення посадовими особами підприємства, де працював позивач, ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються наведеними висновками суду. Посилання представника відповідача на те, що позивач з власної волі виконував роботу в шкідливих умовах праці не тривалий час на підприємстві відповідача не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту вини відповідача, суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Отже, висновки відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом стійкої втрати позивачем професійної працездатності з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він у 53 роки втратив професійну працездатність у розмірі 20%, а вже у 55 років повторно йому встановлені втрата професійної працездатності у розмірі 45% та 3-тя група інвалідності. Дата чергового переогляду 01.04.2020 р. Як наслідок у позивача порушені і порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички і бажання, оскільки постійно терпить біль. Тривалий процес лікування позбавляє позивача вести повноцінний спосіб життя, що спричиняє йому психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Отримане професійне захворювання призводить до зниження його фізичної активності негативних змін у житті, що проявляться зокрема в необхідності проходити стаціонарне лікування, про що свідчать виписні епікризи (а.с.20-35). Отже, враховуючи те, що позивач працював саме на підприємстві відповідача впродовж 8 місяців 27 днів у шкідливих умовах, йому встановлено первинно 20% втрати професійної працездатності, а відповідно до повторного огляду 45% втрати працездатності та третю групу інвалідності на строк до 01.04.2020 р., а також характер професійного захворювання, пов`язаного із спричиненням йому фізичних і моральних страждань, його тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, так як має місце факт заподіяння позивачеві моральної шкоди. Позивач при визначенні відшкодування моральної шкоди у сумі 187785 грн. посилався на розрахунки, здійснені виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2019 року за кожен відсоток втрати професійної працездатності (4173 грн. х 45% = 187785 грн.). Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд враховуючи роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», характер та глибину його фізичних, душевних страждань від одержаного профзахворювання, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних змін його життєвих зв`язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, вважає, що для відшкодування моральної шкоди на користь позивача, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості потрібно стягнути з відповідача 11000 грн. за встановлені первинно 20% втрати професійної працездатності та повторно 45% втрати працездатності та третю групу інвалідності на строк до 01.04.2020 р., враховуючи роботу позивача на підприємстві відповідача в умовах шкідливого фактору виробничого середовища протягом 8 місяців 27 днів із загального стажу роботи у шкідливих умовах 25 років 7 місяців. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь держави за розгляд цивільної справи підлягають відшкодуванню з відповідача судові витрати - 768 грн. 40 коп. судового збору станом на дату подачі позову, від сплати якого було звільнено позивача. На підставі викладеного, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ч. 1 ст. 1167 ЦК України та

Outcome: partial