Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

16.07.2021 [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: територіальна громада Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, в якій просив: встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на момент відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Вказана частина квартири належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.03.1998 відкритим акціонерним товариством «Зміївський машинобудівний завод», право власності зареєстроване Зміївським МДП технічної інвентаризації в реєстровій книзі №12-1142. [PERSON] , народився [INFO] в с. Оболонь Полтавської області, батька не має, про що зроблено відповідний актовий запис № 26 та Оболонським рай бюро ЗАГС Полтавської області 16.07.1948 видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Інших спадкоємців, окрім заявника, після смерті матері [PERSON] не має. Згідно з довідкою № 644 від 12.07.2021, виданою Зміївською міською радою, померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Заявник фактично проживав разом з матір`ю [PERSON] на день її смерті за адресою: [ADDRESS] . Заявник зазначає, що оскільки на момент смерті [PERSON] , він фактично проживав разом з померлою та як єдиний спадкоємець, що не заявив про відмову від спадщини, фактично спадщину прийняв, проте належним чином не оформив, оскільки для її належного оформлення необхідно встановити факт постійного проживання разом із матір`ю на момент її смерті. Викладені обставини стали підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.07.2021 провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд на 02.07.2021. 02.07.2021 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися. Заявник [PERSON] надав до суду заяву з проханням провести судовий розгляд за його відсутності, наполягав на задоволенні заяви з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи Територіальної громади Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Шатна М.С. подала заяву, в якій просила розглянути справу без представника міської ради за наявними матеріалами в справі. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи заявника, викладені у заяві, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З копії Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 16.07 1948 Оболонським рай бюро ЗАГС Полтавської області, вбачається, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , в графі «Батько, прізвище» наявний прочерк, актовий запис № 26 (а.с. 7). [INFO] померла [PERSON] - копія Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 38 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.03.1998 відкритим акціонерним товариством «Зміївський машинобудівний завод», згідно розпорядження (наказу) від 03.03.1998, право власності зареєстроване Зміївським МДП технічної інвентаризації та записане у реєстрову книгу №12-1142, право власності на квартиру [ADDRESS] належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). З Довідки про останнє місце проживання померлого № 644 від 12 липня 2021 року виданої Зміївською міською радою Чугуївського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] станом на день смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За даними будинкової книги з померлою на день її смерті ніхто крім неї не був зареєстрований за вказаною вище адресою (а.с. 10). З паспорту громадянина України виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , з 20.04.1977 (а.с. 5). В той же час, Актом про встановлення факту проживання особи, складеного 12.07.2021 депутатом Зміївської міської ради Соляник І.С. в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , а також здійснював догляд та поховання матері (а.с. 11). З листа приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л. В. № 243/01-16 від 14.07.2021 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки йому необхідно надати документи, що підтверджують факт прийняття ним спадщини після матері - [PERSON] , а у разі їх відсутності звернутися до суду для вирішення цього питання (а. с. 12). Відповідно до частини 1 статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 статті 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частинами 1, 2 статті 1269 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до пункту 23 Постанови № 7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідністю з пунктом 1 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності з частиною 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 статті 319 Цивільного процесуального України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. На підставі зазначених вище доводів заявника [PERSON] викладених у заяві, та письмових доказів судом достовірно встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] була матір`ю [PERSON] , [INFO] та на час смерті [PERSON] разом з нею проживав її син [PERSON] Зазначені факти ніким не оспорюються, однак, заявник позбавлений можливості реалізувати свої цивільні права, що виникли у зв`язку зі смертю його матері [PERSON] . Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved