Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

17.07.2017 року до суду звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.01.2016 року було зареєстровано шлюб з відповідачкою, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 23.01.2016 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Далі в позові зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, на підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає, подружні відносини припинилися з 2016 року, з цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їхнім інтересам. Прохає розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], [INFO], зареєстрований 23.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 4. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду заяву від 20.09.2017 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги прохав задовольнити (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду заяву від 13.09.2017 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, прохала не надавати строку для примирення, так як воно неможливе та залишити їй прізвище «[PERSON]». Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 23 січня 2016 року та зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, серії [NUMBER] від 23.01.2016 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.07.2016 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 5). Питання про місце проживання дитини сторонами не порушувалося. З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися з липня 2016 року. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали в своїх письмових заявах, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя та місце проживання спільної дитини між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, надала заяву, в якій прохала залишити його їй для подальшого іменування. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивачем питання щодо стягнення на його користь судових витрат не порушувалося.

Outcome: approved