Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

15 січня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в їхньому сімейному житті з`явилися непорозуміння, що призвело до постійних взаємних звинувачень і докорів. Виявилося, що вони мають різні погляди на сімейне життя, побут та виховання дитини, це призвело до того, що вони перестали спілкуватися та почали жити кожен своїм життям. Зникли спільні інтереси та взаєморозуміння. Згідно ухвали суду від 15 лютого 2021 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначене на 11.03.2021 на 10.00 год. Ухвалою суду від 11 березня 2021 року відкладено судове засідання на 05 квітня 2021 року, у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, щодо якого відсутні були відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Повторно викликано учасників справи у судове засідання, розміщено на вебсайті «Судова влада України» оголошення про призначення судового засідання та виклик відповідача. 25 березня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача [PERSON] про залишення позовної заяви без розгляду. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, раніше подану заяву про залишення позовної заяви без розгляду не підтримала та наполягала на розірванні шлюбу, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. У розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України являється належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. 09 вересня 2016 року сторони уклали шлюб у Кременчуцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 10, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.2016. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено і подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. З врахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved