Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

17.07.2015 позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] в м.Полтаві померла його мати [PERSON]. За життя остання склала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповіла своєму правнуку [PERSON]. Законним представником останнього являється його мати [PERSON] Оскільки позивач являється інвалідом третьої групи, досягнув пенсійного віку, то у встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець, який має право на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті свої матері. Однак, нотаріусом йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. У зв'язку з цим, позивач просить суд, скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій; визнати за ним право на обов'язкову частку 1\\4 квартири загальною площею 46,0 кв.м. на третьому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS], оціночною вартістю 477700 грн. у спадщині після померлої [INFO] [PERSON], у долі і розмірі згідно з чинним законодавством; зобов'язати [PERSON] сплатити йому вартість 1\\4 части квартири, яка становить 119425 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позов, просить суд його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, поважності причин неявки у судове засідання не повідомили. З урахуванням положень частини 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а відповідачі належним чином повідомлені і від них не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку: [INFO] в м.Полтаві померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 08.10.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції.(а.с.9). Із довідки МСЕ серії 7-66 ТЕ № 0175825 слідує, що [PERSON] являється інвалідом третьої групи із 05.10.2011 року. (а.с.7) Окрім цього, Полтавський обласний центр медико- соціальної експертизи підтвердив, що [PERSON], встановлено третю групу інвалідності від загального захворювання із 28.10.2014 року безтерміново. ( а.с. 77). 22.07.2003 року [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було та з чого не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла повністю правнуку [PERSON], про що склала заповіт, який посвідчила приватний нотаріус Ткаченко Н.В. (а.с.10). Згідно даних копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.12.1995 року відділом приватизації житла - квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Дана квартира зареєстрована КП «Інвентаризатор» на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 113-15715. (а.с.11). Приватним нотаріусом Гофман Е.Л. за № 228 від 13.11.2015 року повідомлено суд, що 19.05.2014 року нею було заведено спадкову справу після померлої [INFO] [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] заяву про прийняття спадщини подав її правнук [PERSON], [INFO], згідно заповіту, складеного на його імя та посвідченого Першою полтавською державною нотаріальною конторою 22.07.2003 року за реєстром № 4-1150, в якому [PERSON] заповідає все майно, де б воно не було і з чого не складалося. 09.10.2014року було подано заяву про прийняття спадщини сином померлої, [PERSON]. 10.10.2014 року заяву про прийняття спадщини подав син померлої [PERSON]. 16.04.2015 року та 22.05.2015 року [PERSON] подав до нотаріуса заяву про прийняття ним спадщини та просив видати йому свідоцтво на обов'язкову частку у спадщині. Однак, останній не надав правовстановлюючий документ на квартиру. Нотаріусом було направлено лист [PERSON] з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з проханням з'явитися до неї у відповідний день та годину, маючи при собі паспорт та правовстановлюючий документ на квартиру. Лист було повернуто у зв'язку із закінченням терміну зберігання. 23.06.2015 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Будь - які свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON], станом на 16.07.2015 року, не видавалися.(а.с.52). Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області від 23.06.2015 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на частку квартири [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON] Підставою для прийняття даного рішення явилося те, що [PERSON] нотаріусу не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме свідоцтва про право власності. (а.с.19). Частинами 1 ст. 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Офіційне тлумачення положення частини першої статті 1241 щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині наведено у рішенні Конституційного Суду № 1-рп\\2014 від 11.02.2014 року, а саме на підставі аналізу положень Конституції України, Сімейного кодексу України Закону «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що незалежно від змісту заповіту право на обов'язкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, які в установленому законодавством порядку визнані інвалідами I, II чи III групи. Таким чином, позивач [PERSON] являється інвалідом третьої групи, досягнув пенсійного віку, а отже має право на спадкування, незалежно від змісту заповіту, половини частки майна, яка належала б йому у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла своєму правнукові [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] у встановлений законом строк прийняли її сини: [PERSON] та [PERSON] - спадкоємці за законом, а також спадкоємець за заповітом [PERSON]. Таким чином, в разі спадкування за законом квартири [ADDRESS], спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] належала б кожному по 1-2 частині даної квартири. З урахуванням цього, як спадкоємцю, який має право на обов'язкову частку у спадщині, має належати 1\\4 частка квартири [ADDRESS]. Проаналізувавши наявні докази у справі, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання за позивачем права на обов'язкову частку у спадщині, а саме на 1\\4 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 46,0 кв.м. після смерті [PERSON] підлягає до задоволення. Частиною 1 ст.42 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Відповідно до п.1,2 ст. 49 цього ж Закону нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296\\5 - після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що приватним нотаріусом Гофман Е.М. правомірно відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус діляа в межах наданих повноважень, оскільки [PERSON] не надав документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме оригіналу свідоцтва про право на спадщину, а тому його позовна вимога про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.06.2015 року до задоволення не підлягає. Відповідно до положень ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності. Виходячи зі змісту зазначеної норми та положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст.316, 317, 319, 358, 361 ЦК України, право власника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. Однак, судом встановлено, що у встановленому законом порядку позивач не набув права власності на частку в майні, компенсацію якої він просить, він не є співвласником квартири [ADDRESS]. При цьому, [PERSON] також не є співвласником даного майна, а тому у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання [PERSON] сплатити вартість 1\\4 частини квартири, яка становить 119425 грн. на користь позивача суд відмовляє за безпідставністю. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Сплату судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме пропорційно задоволеним позовним вимогам із відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 487, 20 грн.

Outcome: partial