Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

16.11.2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку у будинку позивача. Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. У вказаному будинку був зареєстрований її племінник відповідач по справі [PERSON], який фактично з моменту реєстрації з 15 травня 2013 року за адресою реєстрації не проживав та не з`являвся, але залишається там прописаним. Добровільно знятися з реєстрації у будинку відповідач відмовляється, що порушує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, через що вона була змушена звернутися до суду зі вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов, розгляд справи просила здійснювати без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання 09.01.2019 року, 07.02.2019 року, 06.03.2019 року та 22.04.2019 року не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації, встановленого судом на підставі інформації виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Ухвалою суду від 22.04.2019 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України, проти чого позивач не заперечував. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.11.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Козєєвою С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-508, спадкова справа № 420/2018, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.11.2018 року № 144480907. [PERSON], [INFO], зареєстрований у [ADDRESS] з 15.05.2013 року, що вбачається з відомостей виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області від 11.12.2018 року. З довідок [PERSON] від 14.11.2018 року та [PERSON] від 14.11.2018 року, засвідчених підписом в.о. старости Великорогозянського старостинського округу виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області Єлісеєва А.І., [PERSON] дійсно не проживав за місцем реєстрації в [ADDRESS] в будинку [PERSON] протягом п`яти років. Згідно довідки в.о. старости Великорогозянського старостинського округу виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області Єлісеєва\~А.І. від 14.11.2018 року вих. № 632 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та має наступний склад сім`ї: [PERSON], 1964\~р.н., - чоловік, [PERSON], 1992\~р.н., - дочка,[PERSON], 1997 р.н., - син, [PERSON], 1990 р.н., - племінник. Ухвалою суду від 09.01.2019 року судом було направлено запити до Золочівського відділення поліції, КП «Золочівська ЦРЛ» та Золочівського 3 міського відділення поштового зв'язку про те чи звертався [PERSON] за допомогою та чи отримував поштову кореспонденцію за адресою місця реєстрації. Згідно інформації головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ» [PERSON] від 18.01.2019 року № 59 [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], протягом 2018 року за медичною допомогою до лікарів КП «Золочівська ЦРЛ» не звертався. Як вбачається з повідомлення заступника начальника Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області Мірошника С.І. від 15.01.2019 року вих. № 206/119-80/03/20-2019 від [PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], заяв про перешкоджання проживання за вказаною адресою протягом останнього року не надходило. Також згідно повідомлення заступника директора з розвитку мережі Харківської дирекції АТ «УРПОШТА» [PERSON] від 06.03.2019 року № 21-06/87-1підтвердитти чи спростувати факт надходження поштових відправлень на ім'я [PERSON] за адресою: [ADDRESS], протягом останнього року немає можливості. Згідно акту від 15.03.2019 року, складеного за підписами в.о. старости Великорогозянського старостинського округу Золочівської селищної ради Єлісеєва А.І. та мешканців села [PERSON] та [PERSON] [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] протягом п'яти років не проживає за даною адресою. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст.15, 23,405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON], як племінник позивача [PERSON], зареєстрований за вказаною адресою, проте є відсутнім за місцем реєстрації понад 1 рік. Проживаючи за іншою адресою, спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку [PERSON] Доказів наявності домовленості між [PERSON] та [PERSON] стосовно відсутності останнього у будинку, суду не надано, в зв'язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що [PERSON] втратив право користування вказаним житлом. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], зі зняттям його з реєстраційного обліку. На підставі викладеного, та

Outcome: approved