Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

16.08.2019 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, у якій просить суд встановити юридичний факт про те, що мати заявника [PERSON] на час своєї смерті постійно проживала зі своїм сином, який є спадкоємцем майна померлої. Вимоги заяви мотивовано тим, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. За життя померла заповіту не складала. На час смерті спадкодавця заявник проживав разом зі спадкодавцем по [ADDRESS] , оскільки померла хворіла на рак жовчного міхура, з метою лікування та догляду заявник забрав свою мати до себе в м. Київ, де остання проживала до смерті та померла в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Факт постійного проживання можуть підтвердити свідки. Крім того, заявник вказує, що від спадщини не відмовлявся, однак не має змоги оформити свої спадкові права враховуючи, що спадкодавець та спадкоємець були зареєстровані за різними адресами, [PERSON] булі зареєстрована в [ADDRESS] . У зв`язку із наведеним нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкова справа щодо майна померлої не заводилась, шестимісячний термін на подання заяви про прийняття спадщини сплив, у зв`язку із чим заявник просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку. Ухвалою суду від 22.08.2019 року, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження. Ухвалою суду від 04.09.2019 року задоволено клопотання представника заявника про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити та додатково пояснив суду, що у минулому році його мати захворіла і спочатку був поставлений діагноз - цукровий діабет. Заявник забрав мати до себе у м. Київ для обслідування та лікування. Після цього [PERSON] повернулась до себе у м. Суми, однак у серпні 2018 року поскаржилась заявнику, що в неї мабуть жовтуха. Заявник забрав маму до себе у м. Київ, з цього часу померла проживала із заявником постійно, і вже у м. Києві було поставлено діагноз - рак. [PERSON] зробили операцію, однак через місяць вона померла. Заявник вказує, що не знав про те, що має подати заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців, оскільки вважав, що спільне проживання дає йому право на отримання спадщини без попередньої відповідної заяви. Однак після звернення до нотаріуса заявнику стало зрозуміло, що він помилявся, тому звернувся за правовою допомогою, адже на час відкриття спадщини він дійсно постійно проживав зі спадкодавцем. Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити, і додатково пояснив суду, що [INFO] померла мати заявника, яка станом на час своєї смерті постійно проживала із заявником у його квартирі за місцем реєстрації заявника, при цьому сама померла була зареєстрована у м. Суми. Заявник забрав свою матір на постійне проживання разом із ним о м. Києва у серпні 2018 року, оскільки в неї був діагностований рак, тож вона потребувала постійного лікування, піклування та догляду. [PERSON] померла у м. Києві і заповіту за життя не залишила. Свідоцтвом про смерть підтверджується, що саме в м. Києві померла [PERSON] , а також свідки можуть підтвердити спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що заявник є хрещеним батьком її дитини. Мати заявника останній час постійно жила із ним оскільки хворіла, а заявник здійснював догляд за нею, оплачував операції. За твердженням свідка заявник мав перевести свою маму на проживання до нього в літку 2018 року, при цьому свідку достеменно відомо, що станом на осінь 2018 року вона вже точно постійно проживала із заявником, оскільки у цей час якраз здійснювалось улаштування померлої на операцію. Протягом жовтня-листопада 2018 року свідок розмовляла з [PERSON] . телефоном і останні казала їй, що живе у свого сина, який є заявником у даній справі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що із заявником вони разом навчались у школі. Свідку відомо, що мати заявника захворіла у літку 2018 року і тоді він забрав її та вона до кінця її життя проживали разом за місцем реєстрації заявника у м. Києві. Свідок стверджує, що вона кілька разів навідувала померлу за її місцем проживання у квартирі заявника, тому свідку достеменно відомо. Що [PERSON] постійно жила із заявником на час своєї смерті і померла [PERSON] у м. Києві. Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника та покази свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності та кожен окремо, приходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] у м. Києві померла [PERSON] (а.с. 6). При цьому, за змістом довідки про реєстрацію місця проживання особа, [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 12). Заявник є рідним сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 5). Сам заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту заявника та відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва (а.с. 3, 21). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з нерухомого житлового майна та земельної ділянки (а.с. 7-9). При цьому, за життя померла не залишила заповіту та спадкова справа щодо майна померлої не заводилась, що підтверджується витягами зі Спадково реєстру (а.с. 10-11). Факт постійного проживання заявника зі своєю мамою на час її смерті, тобто на час відкриття спадщини підтверджується показами свідків та копією свідоцтва про смерть [PERSON] зі змісту якого вбачається, що остання померла саме в м. Києві, хоча була зареєстрована у м. Суми. Враховуючи встановлені на підставі наявних в матеріалах справи документів та показань свідків обставини проживання заявника та [PERSON] на основі постійного проживання на час смерті спадкодавця, суд вважає вимоги заяви про встановлення відповідного факту обґрунтованими. Аналізуючи встановлені обставини, покази свідків та наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення юридичного факту про те, що спадкоємець [PERSON] станом на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , що необхідно заявнику для реалізації свого права на отримання спадку після смерті його рідної матері [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved