Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

16.09.2016 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами до Ізмаїльської міської ради, [PERSON], якими просить визнати дійсним дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами №152 «а», розташованому по вул. Ломоносова в м. Ізмаїлі Одеської області, укладений 08.04.1996 року між [PERSON]і [PERSON], зареєстрований на Одеській Товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №1092 та визнання права власності на вказаний будинок, мотивуючи тим, що 08.04.1996 року між [PERSON]і [PERSON]був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №1092, який зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл, всі умови якого виконані, з моменту укладення договору. Позивач відкрито володіє та користується житлом, проте фактично являючись власником житла, вона позбавлена можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в звязку з чим змушена звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнала в повному обсязі. Наслідки визнання позову їй розяснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. Свідок [PERSON] пояснив, що не заперечує, щоб на сумісно придбаний будинок було визнано право власності за його дружиною - позивача по справі. Вислухавши сторони, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Ізмаїльської міської ради, [PERSON], про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 08.04.1996 року між [PERSON]і [PERSON]був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №1092, який зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила житлового будинку з надвірними спорудами №152 «а», розташованому по вул. Ломоносова в м. Ізмаїлі Одеської області. Укладений між сторонами договір зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 08.04.1996 року за №1092. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п. 6 договору, в виконання умов укладеного договору [PERSON] проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на житловий будинок, розташований за вказаною адресою, згідно якого власником вищевказаного житлового будинку вказана [PERSON] Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлена можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved