Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

16.11.2020 позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 14.12.2015 шлюб між сторонами розірвано. На даний час на її утриманні перебуває їхня донька - [PERSON] , [INFO] , вона самостійно займається її вихованням, матеріальним забезпеченням, фізичним та духовним розвитком дитини, навчанням. Вказує, що вона працює, однак заробітної плати в повній мірі не вистачає для забезпечення доньки усім необхідним. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує регулярний дохід, має можливість сплачувати аліменти. З огляду на вищевказане, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову. Ухвалою суду від 23.11.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову підтримав повністю з підстав викладених в ньому. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.4) сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Крім цього, судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, яка самостійно в достатній мірі не може його забезпечувати. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Окрім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначеним мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З обставин викладених в позовній заяві вбачається, що відповідач [PERSON] працевлаштований, отримує заробітну плату, обставин, які б свідчили про його непрацездатність та неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини відповідачем не доведено. В судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача на праві власності рухомого та нерухомого майна, чи факт перебування на його утриманні непрацездатних осіб. Позивачем не доведені витрати відповідача, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду 16.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у встановленому законом розмірі.

Outcome: approved