Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

17.10.2018 року заявник [PERSON], в інтересах якого діє адвокат [PERSON], звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з вищезазначеною заявою в порядку окремого провадження вказуючи, що [INFO] року у віці 81 років у м. Торез Донецької області, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, помер його батько [PERSON], про що він отримав лікарське свідоцтво про смерть № 110 від 04.06.2018 року, яке містить печатку, яка різниться з відбитком печатки державного органу України. З метою реєстрації смерті батька він звернувся до Приморського районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС, але отримав відмову. Встановлення факту смерті його батька, йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського зразка для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця с. Сінне Білогірського району Кримської області, померлого [INFO] року в м. Торез Донецької області. Ухвалою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.10.2018 року зазначену справу передано на розгляд Володарського районного суду Донецької області за територіальною підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2018 року головуючим у вказаній цивільній справі визначено суддю Подліпенця Є.О. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 14.11.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду на 14.11.2018 року о 14-00 год. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Також про дату, час і місце судового розгляду справи учасники справи повідомлялися належним чином. Заявник [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник заявника в заяві просила справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи: Приморського районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмову заяву заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Також з паспортних даних заявника вбачається, що зареєстрованим місцем його проживання є [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 05.10.2018 року [PERSON] народився [INFO] року та його батьком зазначений [PERSON]. З лікарського свідоцтва про смерть № 110 від 04.06.2018 року та свідоцтва про смерть № [NUMBER] виданого повторно 28.09.2018 року, виданих на тимчасово непідконтрольній території України вбачається, що [INFO] року в м. Торез Донецької області у віці 81 рік помер [PERSON], [INFO], причина смерті: ракова інтоксикація, метастази в печінку, легені, лімфовузли, середостіння, злоякісне новоутворення верхньо-ампулярного відділу прямої кишки. Згідно відмови Приморського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 15.5-17-396 від 05.10.2018 року заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Як встановлено судом документи, які підтверджують факт смерті були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому дані документи відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють будь-яких правових наслідків, в зв'язку з чим син померлого позбавлений можливості зареєструвати смерть свого батька в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується вищезазначеною письмовою відмовою Приморського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд сприймає надані заявником документи, які підтверджують факт смерті його батька, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON], але при цьому не може визнати їх належним та допустимим доказом, оскільки вони видані органами влади, які не визнаються органами влади України. Таким чином, враховуючи, що заявнику органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у реєстрації смерті особи на території України, а в інший спосіб це зробити він не має можливості, оскільки не існує визначеного законом порядку проведення такої реєстрації, суд вважає, що з метою захисту прав заявника слід встановити факт смерті його батька на тимчасово непідконтрольній території України, що є підставою для такої реєстрації державним органом України та видачі заявнику свідоцтва про смерть. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявника, суд не повертає сплачену ним при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved