overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

16 лютого 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.02.2015р. о 15 год. 09 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви, заінтересована особа не заперечувала проти лікування. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.02.2015р. о 15 год. 09 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради на підставі заяви сина. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, агресивна, поведінка неадекватна. Стверджує, що її намагаються отруїти, тому вона не їсть. Іспитує слухові галюцинації. Не критична. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

16 лютого 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.02.2015р. о 09 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви, заінтересована особа не заперечував проти задоволення заяви, зазначив, що йому потрібно лікуватися. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.02.2015р. о 09 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, агресивний, висловлює маячні ідеї в адресу батьків. Дома бив побутову техніку ногам. Не спить. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психічний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

16 лютого 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ), звернулося в суд із вказаним позовом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 07.11.2011 року з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] була скоєна ДТП. В результаті вищезазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER],\~ під керуванням [PERSON] \~ який належить йому на праві власності. \~\~\~\~\~\~ Постановою Московського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2011 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за\~ст.124 КУпАП. На час скоєння\~ відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.\~ Тому потерпілий звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. У зв'язку з настанням страхової події та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

16 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства на дитину, вказуючи на те, що в 2007 році він вступив у фактичні шлюбні відносини з відповідачкою, які припинилися в 2013 році. [INFO] у них народилася дитина - [PERSON]. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження провадилось за вказівкою матері відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України, хоча біологічним батьком є позивач. Позивач просить визнати його батьком [PERSON], [INFO]. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи відділ РАЦС Новотроїцького РУЮ в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також особою, яка вважає себе батьком дитини. Частина 2 ст. 128 СК України визначає, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Оскільки відповідач [PERSON] визнає факт батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON], суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визнати батьком [PERSON] [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

16 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ним та відповідачем [PERSON], 17.11.2007 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просив розірвати (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує (а.с.19). За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14.11.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2007 року, актовий запис №2145 (а.с.3). Від даного шлюбу в них народилися син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], від 06.02.2008 року, актовий запис №119 (а.с.7) та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.01.2013 року, актовий запис № 37 (а.с.8). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

16 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання не чинним рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 19 жовтня 2001 року № 288. 01 квітня 2016 року позивач надала суду уточнену позовну заяву, в якій просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради за № 288 від 19 жовтня 2001 року «Про затвердження акту ідеальних часток між співвласниками домоволодіння №6 по вул. Булигіна в м. Дніпропетровську». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона - [PERSON] на підставі договору від 03 вересня 1982 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], придбала у [PERSON] 44/100 частин домоволодіння по вул. Булигіна, 6 в м. Дніпропетровську. 13 вересня 1998 року вказане нерухоме майно було зареєстровано у Дніпропетровському МБТІ за реєстраційним №346-78. У 2014 році [PERSON] звернулась до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із цивільним позовом до Красногвардійського суду м. Дніпропетровська в якому просила змінити частки співвласників управі спільної часткової власності на спірне домоволодіння, а також визнати за нею право власності на 22/100 частки вказаного домоволодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 10.02.1985 року. 04 листопада 2014 року, після отримання вказаного позову [PERSON] дізналася, що виконавчим комітетом Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради було прийнято рішення від 19.10.2001 року №288 «про затвердження акту ідеальних часток між співвласниками домоволодіння №6 по вул. Булигіна в м. Дніпропетровську». З вказаного рішення вбачається, що воно було прийнято у звязку із зверненням до відповідача [PERSON] з проханням затвердити акт ідеальних часток між співвласниками спірного домоволодіння, складений фахівцем КП «ДМБТІ» від 17.08.2001 року. У вказаному рішенні зазначено, що «ідеальні частки співвласників домоволодіння змінилися у звязку із знесенням житлового будинку, зазначеного на генплані під літ. В-1 та анулюванням правовстановлюючих документів на нього згідно з рішенням виконкому від 18.04.1997 року за №103 ». Також, у рішенні зазначено, що «…розглянувши подані документи, згоду співвласників домоволодіння та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

16 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 50% від усіх видів доходу, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. 05.07.2006 року сторони уклали шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу вони мають двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю згідно довідки №159, виданої селищним комітетом селища Червоний шлях від 15.02.2015 року (а.с.5). З січня 2015 року сторони проживають окремо, відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги для утримання та виховання дітей, тому позивач була змушена звернутися з позовом до суду. Відповідач ухиляється від свого обовязку, передбаченого ст. ст. 180, 185 Сімейного кодексу України, а саме від обовязку по утриманню дитини та участі батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

16 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, щомісяця починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. В позовній заяві зазначила, що вона з 30 серпня 2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 26 жовтня 2010 року Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області зроблено актовий запис № 16. Відповідач участі у вихованні доньки не приймає, допомоги на її утримання в натуральній або грошовій формі не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання доньки щомісяця починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні показав, що він дійсно працює та отримує регулярний дохід, тому згоден платити аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх його доходів. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого народилася донька - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 26 жовтня 2010 року Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області зроблено актовий запис № 16. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи матеріальний стан позивачки, яка не працює, має на утриманні доньку [PERSON], та матеріальний стан відповідача, який офіційно працює в ПП «Оконний дворик» та отримує регулярний дохід, проживає один, тому суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягнути в частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

16 лютого 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 серпня 2002 року між сторонами був укладений шлюб, від якого сторони мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що дочка проживає разом з нею. Зазначає також, що відповідач інших неповнолітніх дітей не має, стягнень по виконавчим документам з нього не провадиться. Вважає, що з відповідача, з урахуванням його матеріального становища, стану здоров'я, тієї обставини, що на його утриманні не перебувають непрацездатні громадяни, слід стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, з часу подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, в позовній заяві просить справу розглянути без її участі; позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних доказів у справі у відсутність відповідача; ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про народження дитини (а.с. 3), копію довідки про доходи відповідача (а.с. 4), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище, відсутність у відповідача інших зобов'язань та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

16 лютого 2015 року позивач звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 вересня 2014 року сторони уклали шлюб, однак спільне життя сторін не склалось, через відсутність взаємопорозуміння між ними, різні погляди на життя, як наслідок з грудня 2014 року сторони припинили спільно проживати. Добровільно розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає, що вимусило позивача звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. За наявності умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 06 вересня 2014 року сторони уклали шлюб (а. с.4), однак подружнє життя між сторонами припинено, позивач не бажає проживати з відповідачем однією сім'єю, так як зникли почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги, вони разом не проживають, подальше збереження шлюбу може негативно вплинути на сторони, відповідач заперечень проти позову не надав, а тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

16 лютого 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину зазначивши ,що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20.06.2009 року . Від сумісного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи з 16.02.2015 року до повноліття дитини ( позовні вимоги були уточнені ) . Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , проти позову не заперечував . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони з 2009 року перебувають в шлюбі. Від сумісного життя вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/ 4 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved