Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

16.07.2014 р. позивачка [PERSON] звернулася з позовом, який згодом був нею уточнений, в суд до відповідачів про визнання незаконним рішення Охтирської міської ради, недійсним державного акту на право власності на землю, скасування реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, в якому вона просить визнати незаконним та скасувати рішення Охтирської міської ради від 25.05.2007 року № 300-МР в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку 0,1000 га в частині зміни конфігурації земельної ділянки наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на ім'я [PERSON] по [ADDRESS]; визнати незаконним та скасувати рішення Охтирської міської ради від 22.08.2011 року № 230-МР в частині затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення (за функціональним використанням) частини земельної ділянки площею 0,0155 га по [ADDRESS] (індивідуальне житлове будівництво-приватна власність) для комерційного використання (будівництво аптеки) [PERSON], який проживає [ADDRESS]; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №335545, виданий 17.11.2011 р. на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0845 га за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5910200000:12:012:0029, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 591020001000297; скасувати реєстрацію земельної ділянки площею 0,0845 га за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5910200000:12:012:0029, сформовану під час реєстрації державного акту на право власності ні земельну ділянку 07.09.2007 р.; скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за реєстраційним номером 010761400518 від 07.09.2007 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали повністю та пояснили, що відповідно до договору про надання в безстрокове користуванні земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 02.07.1973, реєстр. № 1-2132 [PERSON] є власником домоволодіння по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку (літ. А-1ж), веранди (літ. а), прибудови (літ. а1), літньої кухні (літ. Б), прибудови (літ. б), сараю (літ. В), погріба (літ. в), гаражу (літ. Г), огорожі (№ 1-2). Дане домоволодіння було збудоване в період 1973-1975 років, за виключенням гаража, який збудовано у 2003 році. Рішеннями Охтирської міської ради від 25.03.2005 р. та 05.05.2005 р. [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,0609 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Право власності на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на землю серія ЯА № 522721 від 20.07.2005 р. Її суміжним землевласником по [ADDRESS] була [PERSON], право власності на землю якої підтверджувалося державним актом на землю від 25.04.1999 р., серія СМ №00572. Площа ділянки - 0,10 га, цільове призначення - для індивідуального житлового будівництва. На межі їхніх земельних ділянок було збудовано дерев'яний паркан, який знаходиться на цьому ж місці і на даний час. 13.05.1999 р. [PERSON] продала вказану земельну ділянку відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до рішення Охтирської міської ради від 25.05.2007 р. та від 22.08.2011 р. №230-МР (рішення щодо зміни конфігурації земельної ділянки) [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0845 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом серія ЯМ №335545 від 17.11.2011 р. Технічна документація із землеустрою розроблялася Сумською регіональною філією «Центр ДЗК». 03.06.2010 р. представником Охтирського районного відділу СРФ ДП «Центр ДЗК» Гавриленко І.Т. в присутності землевласника [PERSON] було складено акт про встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки по [ADDRESS]. Згідно даного акту проведено в натурі встановлення меж земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Охтирка. Межі земельної ділянки закріплені межовими знаками, які передані на зберігання землевласнику. Межові знаки в точках 9, 13 та 14 не були встановлені в зв'язку з тим, що згідно розмірів у державному акті вони мають знаходитись на суміжних земельних ділянках, які належать іншим землевласникам: точка 9 повинна бути встановлена на відстані 11,93 м (а фактично 10,23 м) від точки 8 з існуючої огорожі, та 5,66 м (а фактично 4,60 м) від точки 10, отже на даний час вона знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS]. Точка 13 повинна бути на відстані 23,78 м від існуючої огорожі (фактично 23,10 м), точка 14 повинна бути на відстані 21,12 м (фактично 20,06 м) від існуючої огорожі. Отже, дані точки знаходяться на земельній ділянці по [ADDRESS]. 15.11.2013 р. представниками Охтирського міськрайонного виробничого відділу СРФ ДП «Центр «ДЗК» складено ще один акт про встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки по [ADDRESS], в якому також зазначено, що межові знаки в точках 13 та 14 не були встановлені з зв'язку з тим, що вони мають знаходитись на суміжній земельній ділянці по [ADDRESS]. Тобто паркан між даними суміжними земельними ділянками та гараж, збудований позивачкою [PERSON], частково знаходяться на земельній ділянці [PERSON] Вважає, що при формуванні земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0845 га необхідно було врахувати розміщення збудованого нею гаражу (об'єкту нерухомого майна) та відобразити його контури на кадастровому плані ділянки, чого зроблено не було, оскільки фактичне місце розташування гаражу (та паркану) не враховано. Враховуючи те, що фактична межа між суміжними домоволодіннями завжди проходила по паркану, який ніколи не переміщався (і гараж збудовано по паркану), межа між земельними ділянками повинна бути встановленою по фактичному їх використанню, які передбачено статтею 107 ЗК України та пунктом 4.4. Інструкції про встановлення (відновлення) меж, земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. № 376, однак цього також не було зроблено. Крім того, при розробці технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] в січні 2007 року складено акт погодження (встановлення) і закріплення існуючих в натурі зовнішніх меж земельної ділянки та прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Згідно даного акту нібито проведено в натурі погодження та закріплення існуючих меж земельної ділянки, переданої [PERSON] Акт підписаний представником управління земельних ресурсів [PERSON], представником проектної організації [PERSON], землекористувачем [PERSON], а також суміжними землевласниками (землекористувачами) - [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]). При цьому хто такий (така) [PERSON] невідомо, але власником суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] була і є [PERSON] і саме з нею потрібно було погодити межі ділянки. Однак з нею ніхто меж не погоджував. Тому технічна документація із землеустрою на земельну ділянку [PERSON] по [ADDRESS] виготовлена з порушенням вимог чинного законодавства України. Тому [PERSON] просить визнати незаконним та скасувати рішення Охтирської міської ради від 25.05.2007 року № 300-МР в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку 0,1000 га в частині зміни конфігурації земельної ділянки наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на ім'я [PERSON] по [ADDRESS]; визнати незаконним та скасувати рішення Охтирської міської ради від 22.08.2011 року № 230-МР в частині затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення (за функціональним використанням) частини земельної ділянки площею 0,0155 га по [ADDRESS] (індивідуальне житлове будівництво-приватна власність) для комерційного використання (будівництво аптеки) [PERSON], який проживає [ADDRESS]; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №335545, виданий 17.11.2011 р. на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0845 га за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5910200000:12:012:0029, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 591020001000297; скасувати реєстрацію земельної ділянки площею 0,0845 га за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5910200000:12:012:0029, сформовану під час реєстрації державного акту на право власності ні земельну ділянку 07.09.2007 р.; скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за реєстраційним номером 010761400518 від 07.09.2007 року. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти позову та пояснили, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.05.1999 р. реєстр №1087 [PERSON] на праві власності належить домоволодіння та земельна ділянка площею 0,1 га, розташованої по [ADDRESS] в м. Охтирка. 25.04.1999 р. на ім'я [PERSON], у якої він придбав земельну ділянку, було виготовлено державний акт на право приватної власності серія СМ №00572. Вважає, що інформація, надана позивачкою, недостовірна і необґрунтована. Зокрема, позивачка вказує на те, що на межі їхніх земельних ділянок збудовано дерев'яний паркан, який знаходиться на цьому ж місці і до цього часу. Однак це неправда, оскільки паркан зокрема біла гаражу шиферний, стовпчики металеві, а далі встановлено паркан з металевої сітки. Акти встановлення та закріплення в натурі меж його земельної ділянки від 03.06.2010 р. та від 15.11.2013 р. підтверджують те, що [PERSON] побудувала гараж частково на належній йому земельній ділянці, а згодом і паркан перенесла на його земельну ділянку. Крім того, державний акт від 25.04.1999 р. про право власності на його земельну ділянку підтверджує той факт, що його земельна ділянка була сформована ще 25.04.1999 р., а земельна ділянка [PERSON] сформувалася в 2005 р. Крім того, вважає, що збудований позивачкою гараж є самочинним будівництвом, що також підтверджується відповіддю Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю. Також в матеріалах справи є акт погодження меж від 05.09.2011 р., в якому позивачка та її донька [PERSON] відмовилися розписуватися в акті без зазначення причин відмови. Саме тому він звернувся із заявою до Охтирської міської ради про призначення узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів, так як сусіди [PERSON] та [PERSON] відмовилися від підпису в акті погодження меж. 23.09.2011 р. відбулася комісія, яка погодила межі земельної ділянки відповідно до виготовленої документації. Крім того, є також акт погодження меж на частину земельної ділянки під комерційну діяльність, де розписалися всі сусіди. Таким чином, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують його право на земельну ділянку по [ADDRESS] в м. Охтирка розроблена ДП «Центр ДЗК» відповідно до договору №59-14-09-538 від 01.09.2011 р. виготовлена згідно чинного законодавства України. Тому державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯМ №335545 від 17.11.2011 р. виданий на ім'я [PERSON] без порушення вимог чинного законодавства. Представник відповідача - Охтирської міської ради - в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. В письмових запереченнях вказав на те, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що [PERSON] відповідно до рішення Охтирської міської ради від 25.03.2005 р. та 05.05.2005 р. передано у власність земельну ділянку, площею 0,609 га по [ADDRESS], що підтверджується державним актом на землю серії ЯА №522721. Її суміжним землевласником до 30.05.1999 р. була [PERSON], право власності на землю якої підтверджувалося державним актом на право приватної власності на землю від 25.04.1999 р. серії СМ №00572 площею - 0,10 га. Цільове призначення - для індивідуального житлового будівництва. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.05.1999 р. [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку, площею 1000 кв. м., за адресою [ADDRESS] (на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 25.04.1999 серії СМ №00572). На підставі рішення Охтирської міської ради від 25.05.2007 р. та від 22.08.2011 р. № 230-МР (рішення щодо зміни конфігурації земельної ділянки) [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,845 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом серії ЯМ № 335545. Технічна документація із землеустрою розроблялася Сумською регіональною філією «Центр ДЗК». Вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] серії ЯМ № 335545, виданий на ім'я [PERSON] виданий відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 04.06.1999 № 354/3647 (Втрата чинності 23.08.2013) була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS]. Технічна документація виготовлена відповідно до чинного законодавства. Відповідно до вказаної інструкції, в якій в п 1.15. вказано, що розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку здійснюють суб'єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів. При розробці технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку було складено Акт погодження (встановлення) закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі межових знаків на збереження [PERSON] за адресою [ADDRESS]. У акті погодження (встановлення) закріплення меж земельної ділянки в натурі зазначено, що суміжниками (землевласниками) ніяких претензій при погодженні (встановленні) існуючих меж не заявлено. Враховуючи вищевикладене, порядок розробки технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] ([ADDRESS]) відповідав і відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення Охтирської міської ради від 25.05.2007 р. № 300-МР 12 сесії 05 скликання та рішення Охтирської міської ради № 230-МР від 22.08.2011 р. в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,0845 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. Відсутні також підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №335545, виданий 17.11.2011 р. на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0845 га за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5910200000:12:012:0029, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №591020001000297. З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для скасування реєстрації земельної ділянки площею 0,0845 га за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5910200000:12:012:0029 та скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0845 га за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5910200000:12:012:0029. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Охтирської міської ради від 16.12.1993 року, [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована по [ADDRESS], для індивідуального житлового будівництва, що підтверджується копією державного акта серії СМ № 00572 від 25 квітня 1999 р.(а.с.14). Вказану земельну ділянку [PERSON] 13.05.1999 року продала відповідачу по справі [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим номером 1087. (а.с.13) На підставі рішення Охтирської міської ради від 25.05.2007 р. 12 сесія 05 скликання, та від 22.08.2011 р. № 230-МР (рішення щодо зміни конфігурації земельної ділянки) [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,845 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом серії ЯМ № 335545 від 17.11.2011 р. (а.с.14). Таким чином, на даний час право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0845 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] в м. Охтирка підтверджується державним актом серії ЯМ № 335545 від 17 листопада 2011 р., копія якого наявна в матеріалах справи. (а.с.14) Також в судовому засіданні було встановлено, що рішеннями Охтирської міської ради 26 сесії 4 скликання від 25.03.2005 р., 05.05.2005 р. [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,0609 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Право власності на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на землю серія ЯА № 522721 від 20.07.2005 р. (а.с.10). 03.06.2010 р. представником Охтирського районного відділу СРФ ДП «Центр ДЗК» Гавриленко І.Т. в присутності землевласника [PERSON] було складено акт про встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки по [ADDRESS]. Згідно даного акту проведено в натурі встановлення меж земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Охтирка. Межі земельної ділянки закріплені межовими знаками, які передані на зберігання землевласнику. Межові знаки в точках 9, 13 та 14 не були встановлені в зв'язку з тим, що згідно розмірів у державному акті вони мають знаходитись на суміжних земельних ділянках, які належать іншим землевласникам: точка 9 повинна бути встановлена на відстані 11,93 м (а фактично 10,23 м) від точки 8 з існуючої огорожі, та 5,66 м (а фактично 4,60 м) від точки 10, отже на даний час вона знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS]. Точка 13 повинна бути на відстані 23,78 м від існуючої огорожі (фактично 23,10 м), точка 14 повинна бути на відстані 21,12 м (фактично 20,06 м) від існуючої огорожі. Отже, дані точки знаходяться на земельній ділянці по [ADDRESS]. (а.с.16). 15.11.2013 р. представниками Охтирського міськрайонного виробничого відділу СРФ ДП «Центр «ДЗК» складено ще один акт про встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки по [ADDRESS], в якому також зазначено, що межові знаки в точках 13 та 14 не були встановлені з зв'язку з тим, що вони мають знаходитись на суміжній земельній ділянці по [ADDRESS]. Тобто паркан між даними суміжними земельними ділянками та гараж, збудований позивачкою [PERSON], частково знаходяться на земельній ділянці [PERSON] При цьому [PERSON] як власник суміжної земельної ділянки, не була присутньою під час складання акту встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки від 15.11.2013 року. (а.с.17). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо. Визнання недійсним державного акту на право власності на землю як правовстановлюючого документа без оспорювання рішення, що надало право на отримання цього акту та визнання дій щодо цього факту незаконними не передбачено законом. Згідно акту про встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 15.11.2013 р. встановлено, що межові знаки в точках 13 та 14 не встановлені, в зв'язку з тим, що згідно розміру у державному акті вони мають знаходитись на суміжний земельній ділянці по [ADDRESS].(а.с.17) Допитані в судовому засіданні від 11.09.2014 р. [PERSON] та [PERSON], які приймали участь у складанні вказаного акту від 15.11.2013 року, дали аналогічні пояснення, що на даний час фактична межа між спірними ділянками проходить по стіні гаража, побудованого [PERSON] (а.с.123-128), Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» в особі Охтирського міськрайонного виробничого відділу Сумської регіональної філії було проведено обстеження земельних ділянок за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS], Сумської області, згідно якого встановлено, що довжина межі між зазначеними земельними ділянками має різні проміри у зв'язку з тим, що фактичне використання по даній межі [PERSON] відрізняється від даних державного акту. Так, розбіжності в т. 52-65 по всій довжині становить від 0,10 м до 0,56 м. Стосовно інших відхилень в т. 35 не відповідає землекористуванню в сторону збільшення на 0,26 м, в т. 36-в межах допуску, т. 39 - відхилення 0,6 м, в т.66 - в межах допуску, в інших точках землекористування [PERSON] в межах допуску. Площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 0,0626 га, тобто на 0,0017 га більше ніж зазначено в державному акті, а площа земельної ділянки по [ADDRESS] (разом з аптекою) становить 0,1004га. Допитана в якості свідка керівник Охтирського міськрайонного виробничого відділу [PERSON] в судовому засіданні від 19.12.2014 р. пояснила, що згадане вище обстеження земельних ділянок робили сумські спеціалісти, тому особисто вона не може пояснити суду, що є причиною таких розбіжностей між розмірами земельних ділянок, визначених у державних актах, та розмірами фактичних земельних ділянок. Хто саме [PERSON] чи [PERSON] порушили існуючі межі між земельними ділянками має визначити суд на власний розсуд. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.01.2014 р., залишеного без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 р., було задоволено позов [PERSON], визнано протиправним на скасовано рішення Інспекції архітектурно - будівельного контролю у Сумській області від 12.12.2013 р. про реєстрацію декларації про готовність об'єкту «Гараж» «Г» до експлуатації по [ADDRESS], оскільки судом було встановлено, що при будівництві спірного гаражу порушені вимоги будівельного паспорту, наявне відхилення від місця прив'язки гаражу а саме: гараж побудовано не в глибині двору, як передбачалося проектом, а по лінії паркану та на межі земельної ділянки, що належить [PERSON].(а.с.74-75, 76-80). Так, представник Управління Держземагентства в Охтирському районі Сумської області Шевченко Ю.В. в судовому засіданні від 11.09.2014 р. пояснила, що всі державні акти про право власності на землю виготовлені правильно, розрахунки координат буди внесені до бази Держземагентства і вони повністю накладаються на план земельних ділянок, визначених у технічній документації та державних актах. Тому позов не підлягає задоволенню. Таким чином, судом встановлена невідповідність фактичної межі між земельними ділянками за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS], Сумської області межі, вказаної в державних актах про право власності на ці земельні ділянки, яка може бути усунена шляхом відновлення межових знаків, тому підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - відсутні. Відповідно до п. 1.12. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 р. №43, складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Згідно п. 1.16. вказаної Інструкції технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає, зокрема кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки. Відповідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану. Як вбачається з матеріалів справи для отримання державного акта на право власності на земельну ділянку як [PERSON], так і [PERSON] була виготовлена відповідна технічна документація, яка містить акт погодження (встановлення), закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі межових знаків на зберігання. Відносно земельної ділянки, яка передана у власність [PERSON], акт погодження (встановлення), закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі межових знаків на зберігання складено 14.12.2004 року, а відносно земельної ділянки, яка передана у власність [PERSON], акт складено 05.09.2011 року, після чого [PERSON] та [PERSON] отримали державні акти на право власності на земельну ділянку (а. с. 10; 14). Крім того, позивачкою не надано безспірних доказів для обґрунтування своїх вимог, тоді як за ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), ст. 9, 13 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України, ст.126, 152 ЗК України,

Outcome: dismissed