Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

16 листопада 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], 04.12.1963р.н., зареєстрований 21 вересня 1990 року відділом ЗАГС Красногвардійського району м.Дніпропетровська, актовий запис №618. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 вересня 1990р.між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом ЗАГС Красногвардійського району м.Дніпропетровська, актовій запис № 618. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], 01 січня 2001р.н. Сімейне життя з чоловіком не склалось, між сторонами постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Всі ці обставини призвели до того, що сторони втратили один до одного почуття кохання та поваги. Сторони неодноразово намагалися налагодити подружні стосунки, але це ні до чого не призвело. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу за таких обставин є неможливим і таким, що суперечить інтересам сторін. Строк на примирення сторонам не потрібен. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 21 вересня 1990 року відділом запису актів цивільного стану Красногвардійського району м.Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №618, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], 01 січня 2001р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 2014 року, що підтверджується заявами сторін. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved