Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

15.01.2016р. ПАТ «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 30\~144,07 дол. США. В обґрунтування позову зазначає, що 30 травня 2008р. Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (що є правонаступником ВАТ «Універсал Банк»), та [PERSON] уклали кредитний договір № 069-2008-1694, відповідно до умов якого Кредитор зобов'язується надавати [PERSON] на умовах цього договору грошові кошти в сумі 31700.00 доларів США, а [PERSON] зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 13.45 % річних в порядку, на умовах та в строки визначені цим Договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього Договору. Відповідно до п 1.1.1 Основного договору за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 40,35 % річних (підвищена процентна ставка). Однак [PERSON] систематично не виконує обовязки за Кредитним договором. Відповідно до п. 5.2.5. Основного Договору «Сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення Кредитором на адресу [PERSON] повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення [PERSON] порушень умов за цим Договором протягом 30 календарних днів з дати Відправлення Кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) [PERSON], вважати термін повернення кредиту таким що настав на 31 календарний день з дати відправлення Кредитором [PERSON] повідомлення (вимоги) про дострокове повернення. До переліку обставин для зміни терміну погашення кредиту, які Сторони домовилися вважати істотним порушенням умов договору, відноситься прострочення сплати чергового платежу за Кредитом та\\або процентів за користування Кредитом понад 2(двох) місяців. Враховуючи все вищенаведене, у позичальника утворився та існує перед банком борг, розмір, структура і порядок обчислення якого вказано у Розрахунку заборгованості. Станом на 09.10.2015 року заборгованість за Кредитним договором становить 30 144,07 доларів США, у тому числі: - прострочена заборгованість по кредиту: 401.72 (чотириста один, 72) доларів США; - сума дострокового стягнення кредиту: 27 584,32 (двадцять сім тисяч пятсот вісімдесят чотири, 32) доларів США; - відсотки: 2 123.53 (дві тисячі сто двадцять три, 53) доларів США; - підвищені відсотки: 34,50 ( тридцять чотири. 50) доларів США. 30 травня 2008р. Кредитор та [PERSON] уклали Договір поруки № 069-2008-1694-Р\\1, відповідно до умов якого Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобовязань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. 30 травня 2008 року Кредитор та [PERSON] уклали Договір поруки № 069-2008-1694-Р, відповідно до умов якого Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобовязань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. 30 травня 2008р. між Банком та [PERSON] і [PERSON] було укладено Договір іпотеки для забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 018- 2008-1694 від 30.05.2008 року, за яким в іпотеку передано земельну ділянку площею 0,1002га за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с. Давидів. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, посилаючись на те, що несвоєчасне погашення кредиту було викликано скрутним матеріальним становищем, неможливістю в повному розмірі вносити щомісячні платежі. Вони ніколи не відмовлялися і не відмовляються від виконання своїх обовязків за кредитом. Вважають, що підстав для дострокового стягнення споживчого кредиту немає. На даний час прострочена заборгованість по кредиту погашена повністю. Просили відмовити в задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не зявлялася, хоча належним чином повідомлялася про дату та час розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані докази суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 30 травня 2008р. Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (що є правонаступником ВАТ «Універсал Банк»), та [PERSON] уклали кредитний договір № 069-2008-1694 (далі «Кредитний договір»). За цим договором Кредитор зобов'язується надавати [PERSON] на умовах цього договору грошові кошти в сумі 31700.00 доларів США, а [PERSON] зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 13.45 % річних в порядку, на умовах та в строки визначені цим Договором. Строк кредитування за цим договором до 10 травня 2028р. Відповідно до п.2.5 Договору погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячними платежами згідно графіку погашення кредиту. Кредит видано на споживчі потреби. 30 травня 2008р. Банк та [PERSON] уклали Договір поруки № 069-2008-1694-Р\\1, відповідно до умов якого Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобовязань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору. 30 травня 2008 року Банк та [PERSON] уклали Договір поруки № 069-2008-1694-Р, відповідно до умов якого Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобовязань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору. Договорами передбачена солідарна відповідальність поручителів та боржника. 30 травня 2008 р. між Банком та [PERSON], [PERSON] укладено Договір іпотеки для забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 018- 2008-1694 від 30.05.2008 року. Відповідно до п. 1.1. Договору Іпотеки Іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1002га, що є виділеною в натурі та межі якої визначено на місцевості і знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с. Давидів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629,525 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов забороняються. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що Банк свої обовязки перед позичальником виконав, вказані у договорах кредитні кошти були перераховані та видані відповідачу [PERSON] 30.05.2008р. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] до листопада 2014р. сплачував кошти на повернення кредиту та процентів і заборгованості у нього на листопад 2014р. не було. З грудня 2014 року [PERSON] став періодично порушувати графіки погашення кредиту, сплачуючи місячні платежі в розмірі, меншому ніж передбачено договором. Внаслідок цього у нього утворилася заборгованість. 28.07.2015р. Банк направив позичальнику та поручителям вимоги про погашення простроченої заборгованості за Кредитом, процентів та штрафних санкцій. Згідно цих вимог прострочена заборгованість за кредитом становила 329,20доларів США, нараховані відсотки/комісія 1564,35долари США, підвищені відсотки/комісія 23,34 долари США. Відповідно до п.5.2.5 Кредитного договору в разі прострочення сплати чергового платежу за Кредитом та або процентів за користування кредитом понад 2 місяці та неусунення порушення умов договору в 30 денний строк з дня направлення Банком вимоги про дострокове погашення кредиту строк повернення кредиту вважається таким, що настав на 31 календарний день. Встановлено, що позивальник та поручителі вимоги Банку про погашення заборгованості в 30 денний строк не виконали. Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитом станом на 09.10.2015р. прострочена заборгованість по кредиту становила 401,72 долари США, прострочена заборгованість по відсотках 2 123,53 долари США, підвищені відсотки 34,50 долари США, сума дострокового стягнення кредиту становить27\~584,32 долари США. Відповідно до умов Кредитного договору датою погашення щомісячного платежу є останній робочий день, що передує 10 числу кожного місяця. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вказаним кредитом - станом на 09.05.2016р. простроченої заборгованості у [PERSON] по зазначеному кредиту не було. За цим розрахунком станом на 17.05.2016р. прострочена заборгованість по кредиту становить 75,25 доларів США, прострочені відсотки 374,16 доларів США, підвищені відсотки 14,98 доларів США. Однак дата платежу ще не настала. А згідно квитанції від 18.05.2016р. [PERSON] сплатив за кредитом ще 379,45 доларів США. Вищезазначені розрахунки свідчать про те, що за час розгляду справи в суді відповідач [PERSON] погасив прострочену заборгованість перед банком та вийшов на графік погашення кредиту, визначений при укладенні кредитного договору. Відповідно до цього графіку позивачем і проводиться розрахунок погашення кредиту, відсотків. Таким чином, за цим кредитним договором залишається несплаченою лише сума дострокового стягнення по кредиту 27\~005,13 доларів США. Кінцевий термін сплати кредиту сторонами при укладенні договору був визначений 10.05.2028р. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як уже зазначалося, Кредитний договір укладений [PERSON] на задоволення споживчих потреб. На взаємовідносини сторін, що виникли на підставі цього договору розповсюджується дія положень Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Предявляючи вимогу про дострокове стягнення позивач покликається на п. 5.2.5 Основного Договору, згідно якого «Сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення Кредитором на адресу [PERSON] повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення [PERSON] порушень умов за цим Договором протягом 30 календарних днів з дати Відправлення Кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) [PERSON], вважати термін повернення кредиту таким що настав на 31 календарний день з дати відправлення Кредитором [PERSON] повідомлення (вимоги) про дострокове повернення. До переліку обставин для зміни терміну погашення кредиту, які Сторони домовилися вважати істотним порушенням умов договору відноситься прострочення сплати чергового платежу за Кредитом та\\або процентів за користування Кредитом понад 2(двох) місяців». Проте, даний пункт Кредитного договору суперечить п.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відмовляючи у задоволенні вимоги банку про дострокове стягнення кредиту суд враховує те, що вказаний кредит надано на 20 років, він забезпечений іпотекою, сума заборгованості не перевищувала суму кредиту більше як на 10%, разова невиплата не перевищувала 5% суми кредиту, порушення умов договору не було істотним, не завдало шкоди позивачу та усунуто на час постановлення судом рішення у справі. Також судом враховуються висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Також Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив, що споживач за договором споживчого кредиту має право не бути примушеним достроково повернути суму споживчого кредиту у разі незначних порушень. Відтак суд вважає, що вимоги дострокового стягнення кредитусуперечать вимогам справедливості, добросовісності та розумності, положенням ЗУ «Про захист прав споживачів» та висновкам Конституційного суду України, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed