Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

17.02.2020 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення з них аліментів. В позові позивач посилається на те, що [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , відповідачі по справі. З листопада 2013 року батьки [PERSON] разом не проживають. З того ж часу дитина проживала разом з матір`ю. З жовтня 2018 року, після сварки із мамою, малолітній [PERSON] проживає за адресою; [ADDRESS] , з рідною тіткою по батьківській лінії - [PERSON] , позивачем по справі. З цього часу відповідачі ніякої участі у вихованні сина не приймають, не виявляють до дитини ніякої уваги та турботи, ухиляються від його утримання, від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, долею сина, станом здоров`я, умовами виховання, утримання не цікавляться, матеріально дитину не підтримують, не працюють. Жодних обставин, які б перешкоджали відповідачам брати участь у вихованні дитини не існує. Таким чином, відповідачі фактично без поважних причин самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина. Позивач вважає, що така поведінка негативно впливає на фізичній та психічний розвиток [PERSON] , як складову виховання. Наразі позивачка разом з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивачка належним чином доглядає за дитиною, матеріально утримує, оздоровлює і виховує. Дитина має все необхідне для нормального фізичного і духовного розвитку, навчається в КЗ «Гуляйпільська спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Гуляйпільської міської ради. Зареєструвати [PERSON] за фактичною адресою проживання немає можливості, оскільки на зміну місця реєстрації дитини потрібна згода батьків, проте останні не виходять на контакт. Позивач, представник позивача [PERSON] , які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву, в якій прохали розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання також не з`явився, подав суду заяву, в якій прохав розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області Копасов О.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали свій висновок щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00022540536 від 05.04.2019 року (а.с. 18, 19) відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2018 року відповідачі ніякої участі у вихованні сина не приймають, ухиляються від його утримання, від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, долею сина, станом здоров`я, умовами виховання, утримання не цікавляться. Жодних обставин, які б перешкоджали відповідачам брати участь у вихованні дитини не існує. Таким чином, відповідачі фактично без поважних причин самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина. Так, з висновку органу опіки та піклування Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області від 11.12.2019 року вбачається, що відповідачі тривалий час неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не надають жодної підтримки для створення умов для повноцінного утримання сина та не беруть участі у його вихованні. Вихованням та утриманням [PERSON] займається його рідна тітка по батьківській лінії - [PERSON] . Для дитини створені задовільні умови проживання, вона забезпечена всіма необхідними речами (а.с.27). Відповідачі ухиляються від обов`язку по вихованню та утриманню неповнолітнього сина, в зв`язку з чим у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України їх слід позбавити батьківських прав. Крім того, відповідно до абз.7 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька i (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з рідною тіткою по батьківській лінії - [PERSON] , дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, домовленості між останньою та відповідачами про способи виконання обов`язку утримувати дитину не досягнуто, тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів необхідно задовольнити. До того ж, як вже зазначалось 14.05.2020 року від відповідача [PERSON] та 01.06.2020 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшли заяви (вх. № 2589/20 та 2900/20) про визнання позову. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачами позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі частини 1 статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 17 лютого 2020 року. За ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст. ст. 164,166,181-182,191 СК України,

Outcome: approved