Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

16.03.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між ним, - [PERSON], [INFO], уродженцем м. Кагарлик Київської області, зареєстрованим по [ADDRESS], та [PERSON], [INFO], уродженкою с. Фролівки Партизанського району Приморського Краю Російської Федерації, зареєстрованою по [ADDRESS], жителькою [ADDRESS], даний зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 20 від 04.03.2005 року, не вживаючи заходів примирення та визначити місце проживання неповнолітньої дитини з відповідачкою, тобто з його матір»ю. 16.03.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 04.04.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 20.04.2017 року. В судове засідання, яке відбулося 20.04.2017 року, позивач [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, щодо надання терміну на примирення, - категорично заперечує, місцем проживання неповнолітньої дитини просить визначити місцем проживання його матері, - відповідачки по справі. В судове засідання, яке відбулося 20.04.2017 року, відповідачка [PERSON] не з»явилася, хоча повідомлялася про день, час та місце слухання справи, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява відповідачки, в якій вона просить слухати справу без її участі, позов визнає, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, отримане внаслідок шлюбу, місцем проживання дитини просить визначити її місцем проживання, щодо надання терміну на примирення, - категорично заперечує. Зрозумло процесуальні наслідки визнання позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення рішеня, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, або якщо він не може за станом здоров»я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь - кого з них. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з паспорту громадянки України серії [NUMBER], який видано 04 листопада 2005 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, відповідачка по справі, - [PERSON] з 06.08.2010 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. 04 березня 2005 року позивач по справі, - [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 01 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], уродженець місто Кагарлик, Кагарлицького району Київської області, Україна, та [PERSON], [INFO], уродженка село Фролівка Партизанського району Приморського краю, Російська Федерація, громадянка України, зареєстрували шлюб 04 березня 2005 року, про що 04 березня 2005 року складено відповідний актовий запис за № 20. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON]. дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, - [PERSON], 2005 року народження. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], який видано 26 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народився [INFO] в місті Кагарлик Кагарлицького району Київської області, Україна, про що 26 травня 2005 року складено відповідний актовий запис № 48. В графі «батько» зазначений [PERSON], - позивач по справі. В графі «мати» зазначена [PERSON], - відповідачка по справі. Як встановлено судом під час судового засідання, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON]. не підтримують шлюбних відносин тривалий час, - більше 3 років, проживають на різних житлових площах, причому, в різних населених пунктах, окрім того, між ними існують тривалі, усталені неприязні відносини, які склалися на грунті розбіжностей поглядів на подружнє життя, на грунті чого виникали сварки, відповідно, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, відповідно, сторони шлюбно - сімейних стосунків взагалі не підтримують поза розумними строками, які б надали суду змогу надати подружжю термін на примирення. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді на протязі тривалого, значного часу. Примирення між сторонами неможливе, так як сторони в своїх письмових заявах категорично заперечують проти надання їм терміну на примирення. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді на протязі тривалого часу. Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні,

Outcome: approved