Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

16.08.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.09.2012 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Вказує, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинили з вересня 2015 року, а тому просить про розірвання шлюбу. В судове\~ засідання\~ сторони не зявилися. Позивач направила до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, вказує, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, на примирення не згодна, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач причину неявки суду не повідомив, в судове засідання викликався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. На підставі ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України, у звязку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно\~ ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначила в заяві. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Федчунова) [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому 15 вересня 2012 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції\~ Миколаївської області, актовий запис № 205, що вбачається зі свідоцтва про шлюб (а.с. 3). Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Позивач вказує, що сімя розпалась та наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що шлюбне життя подружжя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини з вересня 2015 року, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). На підставі викладеного, враховуючи позицію позивача, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та\~ збереження сімї є недоцільним. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Таким чином, у відповідності до ст. 113 СК України, позивачу [PERSON] після розірвання шлюбу слід залишити прізвище - [PERSON]. У відповідності до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 704.80 грн., який, у звязку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на її користь (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved