Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

15 березня 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ХОУ АТ «Ощадбанк») звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просило: - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., під номером [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 450/0275 від 15.08.2018 у сумі 703 895 (сімсот три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн 63 коп., а саме: за кредитом - 635 083 грн 48 коп.; за процентами - 67 517 грн 38 коп.; інфляційні витрати - 119 грн 22 коп.; 3 % річних - 1 175 грн 55 коп., на користь ХОУ АТ «Ощадбанк» (МФО 351823, ЄДРПОУ 09351600, п/р [NUMBER] у філії ХОУ АТ «Ощадбанк») шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій; - стягнути з [PERSON] на користь ХОУ АТ «Ощадбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 13 949 грн 48 коп. В обґрунтування позовних вимог ХОУ АТ «Ощадбанк» зазначило, що 15.08.2018 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 450/0275 (далі - Кредитний договір), згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 736 000,00 грн на придбання житла, зі сплатою 19,9 % річних та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 14 серпня 2025 року, на умовах, визначених Кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредит. 15.08.2018 між сторонами було укладено Іпотечний договір № 450/0275/1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 1551 (далі - Іпотечний договір). За умовами Іпотечного договору іпотекодавець [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, передав у якості забезпечення в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., під номером [ADDRESS] . Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 07.10.2020, має заборгованість у сумі 703 895 грн 63 коп. Таким чином, позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, відсоткам та пенею, за рахунок предмету іпотеки. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2021 дану цивільну справу направлено за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова. 17.05.2021 позовну заяву ХОУ АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було прийнято до провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. 03.08.2021 позивачем було подано уточнену позовну заяву згідно якої уточнено розмір витрат по сплаті судового збору, які позивач просить стягнути з відповідача, а саме в сумі 10 588 грн 43 коп. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.09.2021 було закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 12.10.2021. 12.10.2021, у зв`язку з неявкою відповідача, судовий розгляд було відкладено до 28.10.2021. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.10.2021, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача [PERSON] , на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 15.08.2018 між АТ «Ощадбанк» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено Договір про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 450/0275, за умовами якого відповідач отримав кредит на придбання об`єкта нерухомості, за договором купівлі - продажу, у розмірі 736 000,00 грн, на строк до 14 серпня 2025 року зі сплатою 19,99 процентів річних за користування кредитними коштами (а.с. 8-16). Згідно п. 3.3.3 Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно, до 15 числа кожного місяця, здійснювати повернення Кредиту та сплату процентів за користування ним ануїтентними платежами в розмірі 16 339,33 грн, шляхом внесення коштів на Поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної Договором. Відповідно до п. 4.3.1 Кредитного договору позичальник взяв на себе зобов`язання належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе за цим Договором зобов`язання. Пунктом 5.1.1 Кредитного договору передбачено, що виконання позичальником зобов`язань за цим Договором (в тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується іпотекою об`єкта нерухомості, що надається в іпотеку Позичальником. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав надавши відповідачу кредит у розмірі 736 000 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 450/0275 від 15.08.2018 (а.с. 33). 15.08.2018 між АТ «Ощадбанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладено Іпотечний договір № 450/0275/1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 1551, за умовами якого іпотекодавець, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, передав у якості забезпечення в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., під номером [ADDRESS] (а.с. 17-24). Згідно п.п. 4.1.4. Іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язання за Кредитним договором та/або обов`язків за цим Договором, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, Законодавством, Кредитним договором, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі. Підпунктом 4.1.3. передбачено, що іпотекодержатель має право самостійно обирати спосіб звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] належним чином умови Кредитного договору щодо повернення наданого кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості, станом на 07.10.2020, складає 703 895 грн 63 коп., а саме: за кредитом - 635 083 грн 48 коп.; за процентами - 67 517 грн 38 коп.; інфляційні витрати - 119 грн 22 коп.; 3 % річних - 1 175 грн 55 коп., У зв`язку з цим, 01.12.2020 ХОУ АТ «Ощадбанк» направило на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушення зобов`язань за Іпотечним договором за вих. № 118.20-06/1-2277 (а.с. 31). Проте вказані вимоги відповідачем виконані не були. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частинами 1, 3 статті 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. У частині першій статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, забезпечені іпотекою нерухомого майна. Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у вищезазначеному розмірі. Враховуючи викладене, оскільки відповідач [PERSON] не виконав свої обов`язки за основним зобов`язанням, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає за необхідне позов задовольнити та звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 10 588 грн 43 коп. судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову, суд присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved