Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

15.06.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами та просить визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги право власності на земельну ділянку площею 3,00 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на земельну ділянку площею 3,00 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належать померлому 06.12.2012 року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на вищевказані земельні ділянки Державні акти на право приватної власності на землю на імя [PERSON] відсутні, витяги з Державного земельного кадастру про ці земельні ділянки відсутні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути за його відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 3,00 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 486394, виданого 04.11.2002 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-2064. Крім цього, земельна ділянка площею 3,00 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 084036, виданого 17.11.2000 року Камянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-1244. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 319835 від 07.12.2012 року, виданого виконавчим комітетом Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер 06.12.2012 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,00 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 3,00 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40587825 від 05.06.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 360842, виданим 31.10.1976 року Камянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ - ЖД № 381795 від 30.01.1978 року, виданим Камянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за законом, що підтверджено відповідною заявою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 2484 від 09.09.2014 року, наданою виконавчим комітетом Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] № 1478/02-14 від 05.06.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на вищевказані земельні ділянки Державні акти на право приватної власності на землю на імя [PERSON] відсутні, витяги з Державного земельного кадастру про ці земельні ділянки відсутні. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved