Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

15.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] районної ради Одеської області, [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області, комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» про скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 липня 2016 року [PERSON] районною радою Одеської області прийнято рішення №96-УІІ про звільнення її з посади головного лікаря Комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» (далі КЗ «[PERSON] ЦРЛ»), на підставі якого головою [PERSON] районної державної адміністрації (далі РДА) Одеської області видано розпорядження №75-к від 15 липня 2016 року про розірвання контракту з головним лікарем комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня». Вищевказані рішення [PERSON] районної ради та [PERSON] РДА позивачка важає протиправними, а звільнення її незаконним у звязку з невідповідністю їх вимогами чинного законодавства, виходячи з наступного. Підставою звільнення позивачки за п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України, згідно рішення [PERSON] районної ради від 15.07.2016 року №96-УІІ слугувало систематичне невиконання нею без поважних причин умов та обовязків визначених контрактом, статутом, посадовою інструкцією та законодавством; недотримання вимог фінансового та бюджетного законодавства; неподання органові управління майном квартальної та річної фінансової звітності. Однак, стверджуючи про систематичне невиконання нею без поважних причин умов та обовязків визначених контактом, статутом, посадовою інструкцією та законодавством, [PERSON] районна рада Одеської області повинна була виходити з того, що систематичне невиконання трудових обовязків має місце за умови, коли до працівника застосовано дисциплінарне або громадське стягнення за порушення таких обовязків, однак працівник знову, протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення, допустив невиконання покладених на нього обовязків. До неї ж, за період її роботи, не застосовувалось жодних стягнень. Крім того, всупереч п.6 Контракту та ч.1 ст.149 КЗпП України, у неї не витребувані пояснення щодо причин невиконання обовязків, визначених Контрактом, статутом, посадовою інструкцією та законодавством. Також, на думку позивачки, відсутність посилання у рішеннях про звільнення з посади головного лікаря КЗ «[PERSON] ЦРЛ», на конкретне положення того чи іншого нормативно-правового акту чи акту законодавства України, яким передбачено її посадові обовязки, які вона ніби-то порушила, свідчить також про безпідставність та незаконність її звільнення. Крім того, вважає, що приймаючи 15.07.2016 року рішення №96-УІІ про звільнення, відповідач [PERSON] районна рада, посилаючись на положення п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування», вийшла за межі своїх повноважень, оскільки [PERSON] районна рада є засновником (власником) закладу, проте в управлінні [PERSON] заклад не перебуває, а органом управління є [PERSON] РДА, тому розпорядження голови [PERSON] РДА Одеської області №75-к від 15 липня 2016 року є також незаконним, оскільки воно видане на підставі протиправно прийнятого рішення [PERSON] районної ради Одеської області від 15.07.2016 року №96-УІІ. У звязку з цими обставинами, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів, просила скасувати вищезазначені рішення відповідачів про звільнення її з посади головного лікаря КЗ «[PERSON] ЦРЛ» та розпорядження про розірвання контракту з головним лікарем КЗ, поновити її на роботі на посаді головного лікаря КЗ «[PERSON] ЦРЛ» та стягнути на її користь з відповідача КЗ «[PERSON] ЦРЛ», із урахуванням уточнених позовних вимог щодо визначення середньоденної заробітної плати (408,41грн.), заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 18.07.2016 року до дня ухвалення судового рішення про її поноволення на посаді. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити із підстав, зазначених в позові. Представник відповідача [PERSON] РДА Одеської області [PERSON] заперечувала проти позову, вважаючи його необґрунтованим, підтримавши подані письмові заперечення на позов та пояснивши, що згідно рішення №81-УІ «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селища Саратського району Одеської області, управління яким здійснює районна рада», [PERSON] районна рада Одеської області делегувала райдержадміністрації повноваження із управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селища Саратського району Одеської області, в тому числі КЗ «[PERSON] ЦРЛ». На виконання делегованих повноважень райрадою, враховуючи клопотання депутатів [PERSON] районної ради,

Outcome: dismissed