overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

17.10.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що з відповідачем в шлюбі з 27.12.2003 року. Від шлюбу мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів, неналежне ставлення відповідача до неї та ігнорування своїх обов'язків по збереженню сім'ї. Шлюбні відносини припинено з кінця вересня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, відсутній. [PERSON] вказала, що примирення неможливе, сім'я розпалась остаточно. Позивач у судове засідання не з'явилась, звернулась із заявою про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не відомо, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність на підставі наданих матеріалів і доказів, постановив заочне рішення. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 27.12.2003 року Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №18. (а.с.8) Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с.9,10) . Встановлено, що шлюбні відносини сторін припинено з вересня 2013 року. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивач, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. Спору про поділ майна сторони не мають. Згоди про місце проживання малолітніх дітей досягнуто, вони залишаються проживати з матір'ю [PERSON] Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам кожного з них. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

17.10.2013 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], померлою [INFO], а саме, що вона являється дочкою померлої, оскільки у неї відсутнє свідоцтво про народження, що є перешкодою для оформлення спадщини після смерті матері. Заявник надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує. Від заінтересованої особи надійшов лист про розгляд справи без участі її представника, у задоволенні заяви покладається на вимоги чинного законодавства. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому засіданні 19.11.2013 року свідок [PERSON], підтвердила, що заявниця є дочкою [PERSON]. [PERSON] померла [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 2). З копії свідоцтва про одруження від 03.07.1962 року видно, що заявниця після реєстрації одруження взяла прізвище «[PERSON]», маючи до цього прізвище «[PERSON]» (а.с. 3). З свідоцтва про право власності на житло № 3442 видно, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві власності заявниці та [PERSON]. У довідці (виписка з домової книги про склад сім'ї та прописку) КП «Комунальник» Овруцької міської ради від 12.11.2013 року № 5501, [PERSON] зазначено, як матір уповноваженого власника, яким являється заявниця (а.с. 13). Згідно повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції від 04.10.2013 року № 7252/3.2-89/3, видати повторне свідоцтво про народження на ім'я [PERSON], [INFO], неможливо у зв'язку з розбіжностями у написанні її прізвища та прізвища батька: в актовому записі зазначено «[PERSON]», замість «[PERSON]», «[PERSON]». Додаткового підтверджено, що відомості паперового носія актового запису про народження № 381 від 07.04.1938 року, складеного РВДРАЦС м. Краматорська Донецької області на ім'я [PERSON] відповідають відомостям, зазначеним у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян за № 00107886879 від 04.10.2013 року (а.с. 5). Суд, проаналізувавши матеріали справи та допитавши свідка, приходить до висновку, що [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла [INFO]. Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення та надасть змогу реалізувати свої права на отримання спадщини після смерті [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

17.10.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що не є батьком дитини. Про існування дитини та того, що є батьком дитини взнав восени 2013 року зі слів представника позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2007 року. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина мешкає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, вихованням не займається. Відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Відповідно до ст. ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 17.10.2013 року і до повноліття дитини. Крім того, суд зазначає, що на даний час суду не надані докази, які б спростовували відомості про те, що відповідач не є біологічним батьком дитини, а також того, що на даний час не працює.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

17.10.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначив, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] які мешкають за адресою: [ADDRESS] є споживачами послуг центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Відповідачі не сплачували в повному обсязі за опалення і гарячу воду, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.01.2009 року по 28.02.2013 року у сумі 3598 грн. 90 коп. Представник позивача, Погребняк А.С. яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутністю та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідачів, про що надала письмову заяву. Відповідачі в судове засіданні повторно не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у суду відсутні відомості про причину неявки відповідача у судові засідання. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідачів неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS]. Згідно відомості нарахувань та оплат за послуги теплопостачання, заборгованість відповідача за період з 01.01.2009 року по 28.02.2013 року складає 3598,90 грн. Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов'язані щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за опалення та гарячу воду. Таким чином судом встановлено, що відповідач не в повному розмірі сплачував послуги позивача, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

17.10.2013 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому зазначила що 04.07.2009 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 104. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем були припинені з жовтня 2013 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, що призвело до втрати взаємної поваги та любові, спільне господарство не ведуть, спору відносно майна не мають. Питання щодо утримання дитини буде вирішено в добровільному порядку. На даний час сторони мешкають окремо. Позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати покласти на неї. Ухвалою суду від 15.11.2013 року, сторонам було надано строк на примирення. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Також пояснила, що строк на примирення, наданий судом, ніяких результатів не дав, сім'я розпалася та зберегти її не можливо. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Також пояснив, що строк на примирення наданий судом, ніяких результатів не дав. Суд, заслухавши пояснення позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 04.07.2009 року, сторонами зареєстровано шлюб 04.07.2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку зроблено запис № 104 (а.с.3). Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). В судовому засіданні також встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2013 року, мешкають окремо, збереження сім'ї не можливо. За наведених обставин суд дійшов висновку, що при взаємовідносинах, які виникли між сторонами, збереження шлюбу суперечить інтересам останніх, а тому даний шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач просила судові витрати покласти на неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

17.10.2013 р., та уточнено 27.032014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] яким просить позбавити відповідача права користування квартирою [ADDRESS] Вказує що є власником зазначеної квартири в порядку приватизації. Відповідач є її донькою, та з лютого 2013 р. забравши речі в квартирі не проживає. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач [PERSON] надала суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи був повідомлений через житловий орган за місцем реєстрації відповідно до ст.76 ч.3-4 ЦПК України, оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] в порядку приватизації згідно свідоцтва від 17.03.1994 р., своє право на нерухомість зареєстрували у встановленому порядку а.с.5. Згідно довідки з місця проживання а.с.10 у вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] який є членом сім'ї власника, відповідач в будинку не проживає з березня 2013 р., що підтверджується актом а.с.4. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, та як колишній член сім'ї власника житла, може бути позбавлений правом користування житловим приміщенням. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - в разі позбавлення права користування житлом, особа знімається з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду. Тому зняття з реєстрації особи на підставі зазначеного рішення суду є обов'язком органу ДМС згідно закону, підстави для зобов'язання до вчинення певних дій відсутні, та позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.405 ч.2 ЖК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

17.10.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов [PERSON], яким вона просила суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею і відповідачем [PERSON], зареєстрований 14.02.2009 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції під актовим записом за №59. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося із причини несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуття кохання та взаємоповаги. Шлюб носить лише формальний характер. Фактичні сімейні стосунки припинені, примирення сторін не можливе. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримала вимоги в повному обсязі, відповідач, в свою чергу, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що про реєстрацію шлюбу між сторонами Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів 2009 року лютого місяця 14 числа зроблений відповідний актовий запис за №59. В шлюбі сторін [INFO] народилася дитина - син [PERSON], про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень 2010 року вересня місяця 28 числа зроблений відповідний актовий запис за №59. З часом, сторони втратили взаємоповагу та розуміння один до одного, внаслідок чого, з серпня місяця 2014 року, шлюбні стосунки є фактично припиненими. За таких обставин, суд, на виконання вимог частини 1 статті 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що сторони тривалий час не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, між сторонами в даний час відсутній спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а також відсутній спір щодо подальшого місця проживання, утримання та виховання дитини, встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Наданий сторонам строк для примирення очікуваного результату не дав. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 243.6 грн. судових витрат зі сплати судового збору, що понесені позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

17.10.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов ПАТ «КБ «Приватбанк», яким представник позивача Сафір Ф.О. просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 7 504.61 грн. за кредитним договором №б/н від 29.11.2010, а також 243.6 грн. витрат понесених позивачем при сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 29.11.2010 договору, відповідач отримав кредит у розмірі 3 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за його користування 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Відповідач, в порушення умов укладеного договору не належним чином виконував взяті зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за його користування, в зв'язку з чим допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 30.06.2014 склала 7 504.61 грн., яку представник позивача просить стягнути на користь ПАТ «КБ «Приватбанк». В судове засідання представник позивача - Заливчий Я.В. не з'явився, надав суду заяву, якою просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити. Належним чином повідомлений відповідач, в судове засідання не з'явився, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Врахувавши думку представника позивача, висловлену у заяві про розгляду справи за його відсутності, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

17.10.2014р. [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] який вони зареєстрували 18 грудня 2004 року у виконавчому комітеті Брюховицької селищної ради міста Львова, актовий запис № 16. Від шлюбу у них спільних дітей немає. Позовну заяву обґрунтовує тим, що жодних почуттів у позивача до відповідачки немає, позивач впевнений, що їх шлюб та сім'я вже давно фактично розпалися, так як вони з відповідачем мають різні погляди на життя, їх шлюб є лише формальним. З червня 2005 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Таким чином позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності, оскільки він перебуває в зоні проведення АТО, свої вимоги підтримує в повному обсязі, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відомостей про причину її неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 18 грудня 2004 року у виконавчому комітеті Брюховицької селищної ради міста Львова, актовий запис № 16. Це їх перший шлюб. Від шлюбу у них спільних дітей немає. Встановлено, що сімейне життя сторін у зареєстрованому між ними шлюбі не склалося. З червня 2005 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Позивач наміру проживати разом з відповідачкою та зберігати шлюб не має, примирення не бажає. Майнового спору немає. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що спроби примирення сторін неможливі і не в найкращих інтересах сім'ї. Конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, цей шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

17.10.2014 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на навчання сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, до закінчення навчання. Вказує що відповідач - батько дитини проживає окремо, але матеріальної допомоги на навчання сина на денному відділенні Криворізького коледжу економіки та управління ДВНЗ «КНЕУ» не надає. Доходу матері в розмірі 1800 грн. на місяць недостатньо для забезпечення навучання. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, подав письмові заперечення, вказує що аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку суперечить його правам, оскільки він не працює, на утриманні має неповнолітнью доньку [PERSON], [INFO]. Вважає що слід враховувати ці обставини, відсутність доходу, тому визнає позов в частині стягнення 1/6 частини заробітку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України що не потребує доказуванню, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який проживає окремо від відповідача, та продовжує навчання до 30.06.2016 р. згідно свідоцтва про народження, довідки з місця навчання а.с.7-8. Відповідно до ст.ст.182, 192, 198-200 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей які продовжують навчання, за умови якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. При встановленні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини, можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком, та повнолітніми дочкою, сином. Право на утримання припиняється у разу припинення навчання, або може бути згодом зменшено за позовом платника аліментів. При встановленні розміру аліментів суд враховує відсутність доходу відповідача, який не працює згідно наданих довідок та з 26.11.2014 р. перебуває на обліку в Апостолівському РЦЗ, наявність на утриманні у відповідача малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Суд враховує дохід матері позивача яка отримує близько 1800 грн. на місяць а.с.9. При відсутності доходу відповідача, суттєвих обставин які впливають та матеріальний стан, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача аліменти на навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача, задовольнивши позов частково. Суд вважає, що позивач всупереч ст.10 ЦПК України не довела належними доказами позовні вимоги в розмірі стягнення 1/4 частини доходу, тому проводить стягнення в розмірі позову який визнав відповідач. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, позов задоволено частково з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, згідно ст.81, 88 ЦПК України. На підставі ст.182, 192, 198-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial