Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

15 квітня 2014 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., починаючи з дати подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні, яке відбулося 18 грудня 2014 року, представником позивача позовні вимоги були уточнені, а саме просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісяця, від дня винесення рішення і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 листопада 2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Спільна донька проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, згоди між батьками про добровільне виконання свого обов`язку з приводу утримання дитини до досягнення нею повноліття не досягнуто. У судове засідання з`явився представник позивача, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засідання проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 3 листопада 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2011 року було розірвано. У шлюбі народилася дитина - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 13 квітня 2002 року). Як вказує позивач у позовній заяві, на час звернення з позовом до суду спільна дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідач у витратах на доньку приймає часткову участь. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із висновку ЛКК Центрального поліклінічного відділення ДКЛ № 7 м. Києві від 21 травня 2013 року [PERSON] має вегето-судинну дистонію. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved