Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

15.07.2014 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в листопаді 2013 року, в приміщені магазину «Троянда», що знаходиться за адресою вул. Пушкіна, м. Тернівка, Дніпропетровський район, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] надала відповідачу в борг 12000 грн., а саме: 80 купюр по 100,00 грн. і 20 купюр по 200,00 грн., які відповідач мав повернути до 09 травня 2014 року, про що власноручно написав розписку. В зазначений термін відповідач суму боргу не повернув. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне: З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2014 р. позивач надав відповідачу в борг 12000,00 грн., які відповідач зобов’язався повернути 09 травня 2014 року, про що склав розписку (а.с.4). У встановлений строк відповідач суму боргу не повернув. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі , що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Аналізуючи зміст письмової угоди сторін, суд дійшов висновку про те, що письмова розписка, складена відповідачем, є належними доказом, виходячи з того, що у даних розписці вказано: сторони зобов'язання, грошова сума, яка отримана у борг, строк повернення вказаної суми та особистий підпис позичальника, тобто, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з договору позики, тому суд вважає можливим визнати розписку, складену відповідачем від 01.12.2013 року на суму 12000,00 грн., договором позики грошових коштів, за якими відповідач не виконав зобов'язання з повернення боргу. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 526, 525 України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та доведені в судовому засіданні. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved