Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

16 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] з наступними вимогами: розірвати шлюб, укладений між сторонами 31 травня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, залишивши їй на виховання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], в розмірі 40% заробітної плати (доходу) відповідача. Згідно з доводами позивачки сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність в них взаєморозуміння та протилежність поглядів подружжя на життя, їх права і обов'язки. [PERSON] вважає неможливим збереження вказаного шлюбу. Необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей позивачка обґрунтовує окремим проживанням [PERSON] зі своїми дітьми і неможливістю самостійного без участі відповідача забезпечення повноцінного та гармонійного розвитку малолітніх дітей. У судове засідання сторони не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час, дату і місце розгляду справи. 29 грудня 2014 року від [PERSON] і [PERSON] в суд надійшли письмові заяви, в яких сторони просять провести розгляд даної справи без їх участі на підставі наявних в справі доказів. У письмовій заяві від 29 грудня 2014 року позивачка вказала, що повністю підтримує позовні вимоги, заявлені до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Основною причиною розірвання шлюбу, як слідує зі змісту вказаної заяви [PERSON], позивачка вважає відсутність взаєморозуміння в сім'ї, а неможливість досягнення примирення сторін доводить тривалим окремим їх проживанням і веденням окремого господарства - з серпня 2014 року. Уточнивши позовні вимоги в іншій частині, [PERSON] просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], в розмірі 2/5 (дві п'ятих) частини заробітку (доходу) відповідача. Відповідач повністю визнав позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, вказавши про це у письмовій заяві від 29 грудня 2014 року. Зміст вказаної письмової заяви [PERSON] свідчить, що відповідач підтверджує відсутність взаєморозуміння в сім'ї та окреме проживання сторін і ведення ними окремого господарства з серпня 2014 року та не заперечує проти щомісячного стягнення з нього аліментів в користь позивачки на утримання малолітніх дітей - дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], в розмірі 2/5 (дві п'ятих) частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Визнання відповідачем позову [PERSON] в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягає задоволенню в повному обсязі. Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах. 31 травня 2002 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 31 травня 2002 року зроблено актовий запис за №115. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 31 травня 2002 року. В період цього шлюбу у сторін народилися дочки: [INFO] - [PERSON], і [INFO] - [PERSON], і [PERSON], які на момент вирішення спору є малолітніми дітьми. Про наведені обставини свідчать свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 10 липня 2003 року, актовий запис за №280 від 10 липня 2003 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 01 грудня 2009 року, актовий запис за №603 від 01 грудня 2009 року та свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 01 грудня 2009 року, актовий запис за №604 від 01 грудня 2009 року. Зі змісту позову [PERSON] та письмових заяв сторін від 29 грудня 2014 року слідує, що між подружжям [PERSON] і [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, тривалий період часу сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою та не ведуть спільного господарства. Дані обставини призвели до того, що їх сім'я фактично розпалася. На теперішній час їх примирення не наступило. Проживати однією сім'єю сторони обопільно не бажають. Наведені обставини свідчать, що сім'я [PERSON] і [PERSON] фактично не існує, подальше шлюбне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін. Відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сім'єю сторони не бажають, тому за таких обставин шлюб не може бути збереженим. Отже, зазначені фактичні обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. При вирішенні цієї частини спору суд застосував наступні правові норми. Частиною 1 ст.24 СК України передбачено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.ч.1, 4 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Частинами 3, 4 ст.56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON], оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін. Судом також встановлено, що позивачка добровільно утримує малолітніх дітей в межах свого доходу. Довідка управління освіти виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №230 від 25 грудня 2014 року свідчить, що сукупний розмір заробітної плати і інших нарахувань [PERSON] за місцем її роботи за період часу з грудня 2013 року до листопада 2014 року включно становить 23661 (двадцять три тисячі шістсот шістдесят одну) грн. 46 коп. Зазначений розмір доходу позивачки є недостатнім для забезпечення повноцінного фізичного та духовного розвитку трьох малолітніх дітей без участі в цьому їх батька - відповідача. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей аргументовані невиконанням батьківського обов'язку [PERSON] щодо утримання малолітніх дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], а також спроможністю відповідача щомісячно надавати матеріальну допомогу своїм малолітнім дітям в розмірі 2/5 (дві п'ятих) частини свого заробітку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Зазначені обставини [PERSON] в даному випадку визнані. Доказів, які б спростовували доводи позивачки, не здобуто. Таких даних відповідачем суду не надано. Сукупний розмір доходу [PERSON] за місцем його роботи за період часу з червня 2014 року до листопада 2014 року включно складає 56353 (п'ятдесят шість тисяч триста п'ятдесят три) грн. 24 коп., що підтверджується довідкою відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №9154 від 24 грудня 2014 року. Отже, відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання трьох малолітніх дітей у розмірі, вказаному позивачкою, - 2/5 (дві п'ятих) частини свого заробітку щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Дані про наявність у [PERSON] інших утриманців, окрім малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], - відсутні. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. У відповідності до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з вимогами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З наведених підстав, суд вирішив стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], в розмірі 2/5 (дві п'ятих) частини заробітку або іншого доходу відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16 грудня 2014 року до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи викладені обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112, ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ст.ст.182, 183, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved