Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

15 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1983 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейне життя з чоловіком не склалося. Відповідач в 2005р. залишив сім`ю та почав проживати з іншою жінкою. Протягом всього часу позивач неодноразово пропонувала подати заяву до органів РАЦС про розірвання шлюбу, однак [PERSON] постійно відмовляється. В зв`язку з цим, позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який був зареєстрований Голопристанським районним відділом РАЦС Херсонської області, актовий запис №136. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, 05.02.2021р. подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та підтвердив, що в 2005 році припинив шлюбні стосунки з дружиною, оскільки остання поїхала за кордон залишивши його та дітей. Відновлення сім`ї не відбулося, сторони з того часу більше разом не проживали та кожен з них створив нову сім`ю, а тому він не заперечує проти розірвання їхнього шлюбу. Відповідно до положень ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 жовтня 1983 року, актовий запис №136. Відповідно до статті 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони понад п`ятнадцять років не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані, проживають окремо. Характер відносин, які склалися між ними, свідчать про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини між собою. В зв`язку з цим, суд, з урахуванням встановлених обставин та взявши до уваги визнання позову відповідачем, прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved