Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

16 лютого 2015 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті. Об'єктом страхування є транспортний засіб марки «Форд Мустанг», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] 09 листопада 2014 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, який зазнав пошкоджень. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] Позивач подав до страхової компанії необхідні для виплати страхового відшкодування документи. Рекомендовані відповідачем СТО не здійснюють ремонт таких транспортних засобів як Форд Мустанг, проте відповідач без обґрунтування причин відмовився погодити йому рахунок СТО ТОВ «Гроцький транс» на суму 168591 гривня 60 копійок. 11 грудня 2014 року на замовлення відповідача ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги» провела автотоварознавче дослідження, за яким вартість відновлювального ремонту складає 98421 гривню 90 копійок. Після цього ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» склало персональну калькуляцію та розраховано вартість ремонту самостійно. Згідно калькуляції відповідача вартість відновлювального ремонту складає 89165 гривень 69 копійок. 16 січня 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатило частину страхового відшкодування в сумі 62359 гривень 50 копійок, посилаючись на п. 12.2 договору страхування. Позивач замовив у незалежного експерта проведення автотоварознавчого дослідження, згідно висновку якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 150161 гривню 24 копійки. Вважає, що відповідачем не доплачено йому страхове відшкодування в розмірі 55850 гривень 45 копійок, що унеможливлює початок ремонту автомобіля. Крім того, в зв'язку з постійним збільшенням курсу долара, ціни на запчастини та роботи постійно зростають. Оскільки відповідач не виплатив всю суму страхового відшкодування, почалось прострочення виконання зобов'язання з його сторони, тому підлягає стягненню нарахована пеня та три проценти річних. Просить суд ухвалити рішення, яким з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 157-160) стягнути з відповідача на його користь: 50930 гривень 46 копійок страхового відшкодування, 23852 гривні 20 копійок пені, три проценти річних у розмірі 1373 гривні 03 копійки та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 19372 гривні 73 копійки. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Пояснив суду, що розмір вимог розрахований з урахуванням висновку судової експертизи, призначеної під час розгляду справи та з урахуванням терміну прострочення невиплати коштів. Представник відповідача вважала, що позов не підлягає задоволенню, надала суду письмові заперечення (а.с. 100-102, 181-183), в яких зазначено, що між сторонами був укладений договір страхування. 11 листопада 2014 року до страхової компанії звернувся позивач з заявою про виплату страхового відшкодування. Оскільки позивачу не погодили СТО для ремонту автомобіля, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі п. 9.3.5. договору замовило проведення автотоварознавчого дослідження для визначення вартості ремонту. Позивач також замовив таке дослідження в іншого спеціаліста. Звіт, наданий позивачем, не містив даних щодо того, які довідкові матеріали використовувались при визначенні вартості деталей. Страхове відшкодування розраховане згідно умов договору та з урахуванням франшизи виплачено в розмірі 62243 гривні 16 копійок, а 1540 гривень 80 копійок зараховано як несплачена частина страхового платежу за договором. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Третя особа [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 61). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 жовтня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0101-14-00583, відповідно до якого застраховано автомобіль марки «Форд Мустанг» (а.с. 7-12). 09 листопада 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] (а.с. 15). Також встановлено та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований автомобіль, належний на праві власності позивачу. 11 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 16). Відповідно до ст. 979 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язується виплатити страхову виплату страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі. Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Позивач на підтвердження вартості відновлювального ремонту посилається на звіт про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу № 219/12-14 від 18 грудня 2014 року. Згідно висновку вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 150161 гривня 24 копійки (а.с. 29-33). 11 грудня 2014 року на замовлення відповідача ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги» провела автотоварознавче дослідження, за яким вартість відновлювального ремонту складає 98421 гривню 90 копійок (а.с. 19-24). На підставі цього дослідження ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» розрахувало страхове відшкодування за формулою, наведеною у п.п. 12.2. договору страхування, та з урахуванням франшиза виплатило позивачу 62243 гривні 16 копійок, а 1540 гривень 80 копійок зарахувало як несплачену частину страхового платежу за договором. За клопотанням сторони позивача ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року в справі було призначено судову експертизу. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 12131/15-54 від 19 листопада 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Форд Мустанг» державний реєстраційний номер (на день дорожньо-транспортної пригоди) [NUMBER], без урахування зносу, станом на 09 листопада 2014 року - день дорожньо-транспортної пригоди, складала 144465 гривень 53 копійки (а.с. 136-141). У своєму висновку експерт дав повний аналіз проведеного дослідження. Експертний висновок містить виклад підстав, з яких судовий експерт визначив вартість ремонту. Експерту були надані матеріали цивільної справи, в яких містились висновки спеціалістів наданих сторонами. Дослідження проводилося експертом, який має фахову підготовку в даній області знань. Складений висновок є повним і обґрунтованим та не викликає сумніву у безсторонності експертів. Наведене свідчить про те, що висновок експерта відповідає вимогам ст. 66 ЦПК України, містить докладний опис проведених експертом досліджень, зроблених у результаті цього висновку. Крім того, експерт [PERSON] викликався та допитувався в судовому засідання з приводу викладеного ним у висновку судової експертизи. Експерт докладно та обґрунтовано надав відповіді на всі поставлені питання учасників судового розгляду та суду і підтвердив наданий висновок. У зв'язку з цим, суд відмовив у призначенні повторної експертизи, оскільки вважав, що доводи, зазначені стороною відповідача у заяві про призначення повторної експертизи не ґрунтуються на законі, носять оціночний характер, не спростовують висновку експертів та не є підставою для призначення повторної експертизи. За таких обставин, суд вважає за можливе покласти в основу рішення при вирішенні заявлених позивачем вимог висновок судової автотоварознавчої експертизи, оскільки при її призначенні експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Судова експертиза проводилась експертом, який має відповідну фахову підготовку, при її проведенні експерту надавались матеріали цивільної справи. Висновок судової експертизи кореспондується з іншими доказами по справі. У п.п. 12.2 договору страхування передбачено, що при розрахунку вартості відновлювального ремонту на підставі програмного забезпечення страховик виплачує спочатку 80 % страхового відшкодування, а решту 20 % доплачує по факту документального підтвердження страхувальником здійснення таких витрат на відновлювальний ремонт. Згідно висновку судової експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля на день дорожньо-транспортної пригоди складала 144465 гривень 53 копійки. 80 % від цієї суми складає 115572 гривні 42 копійки. Страхова компанія виплатила позивачу 62243 гривні 16 копійок, а 1540 гривень 80 копійок зарахувала як несплачену частину страхового платежу за договором, франшиза за договором складає 858 гривень, тому недоплачена суму страхового відшкодування складає 50930 гривень 46 копійок (144465,53 х 80 %) - 62243,16 -1540,8 -858 = 50930,46). Частина страхового відшкодування була виплачена відповідачем 16 січня 2015 року, тому позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 23852 гривні 20 копійок пені. Разом з тим, у п.п.19.1. договору страхування визначено, що за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором сторони несуть майнову відповідальність шляхом сплати пені в розмірі 0,1 % від простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на кінцеву дату платежу. У такому випадку пеня за період прострочення з 17 січня 2015 року 10 грудня 2015 року складає 16705 гривень 04 копійки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 21 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року передбачено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Вбачається, що у виплаті частини страхового відшкодування в розмірі 50930 гривень 46 копійок відповідачем було відмовлено безпідставно, тому стягненню підлягає інфляційне збільшення суми боргу та три проценти річних. Інфляційне збільшення суми боргу складає 19372 гривні 73 копійки (50930,46 (сума боргу) х 1,380 (сукупний індекс інфляції за період з 17 січня 2015 року по 10 грудня 2015 року) = 19372,73). Три проценти річних становить суму 1373 гривні 03 копійки за 328 днів прострочення за період з період з 17 січня 2015 року по 10 грудня 2015 року. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позову, та на підставі статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3072 гривні витрат за проведення судової експертизи та на користь держави 883 гривні 81 копійка судового збору.

Outcome: partial