Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

15.11.2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні доньки [PERSON], [INFO]. Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано 23.02.2011 року, донька залишилася проживати разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач, після розірвання шлюбу, участі у вихованні та догляду за дитиною не бере, її розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. За період з 31.12.2014 року по 30.06.2017 року, заборгованість відповідача по аліментам складає 59611,25 грн., що свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та позбавити відповідача батьківських прав, оскільки останній ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що після розірвання шлюбу, між ним та позивачкою склалися неприязні стосунки, вона створювала перешкоди для побачення з донькою, для подолання яких звертався до суду та органу опіки та піклування. Тривалий час він проживав та працював у м. Донецьку, звідки повернувся півтори року тому. Один раз бачив доньку з позивачкою на вулиці, однак та смикнула доньку за руку і вони пішли геть. На теперішній час він проживає у м. Краматорську, пішов працювати, буде сплачувати аліменти та борги по ним, бажає налагодити відносини з донькою, з якою не спілкувався тривалий час. Представник третьої особи Козявіна І.О., в судове засідання призначене на 11.06.2018 року не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності до якої долучила висновок, згідно якого Орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON]. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.10.2007 року, який розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23.02.2011 року. Під час шлюбу, [INFO], у них народилася донька [PERSON], прізвище якої в актовому записі було змінено на [PERSON], згідно рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 05.03.2014 року. Після розлучення між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, існує спір щодо спілкування батька з дитиною, що було предметом розгляду відповідних органів та суду. Малолітня [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу між батьками проживає разом із матір'ю [PERSON]. Згідно інформації ЗОШ І-ІІІ ступенів №24 Управління освіти Краматорської міської ради, протягом навчання [PERSON], [INFO], у школі батько [PERSON] не брав участі у вихованні дитини, не цікавився її успіхами, не відвідував батьківські збори, виховні заходи за участю доньки, не надавав школі матеріальної допомоги. Так само, і допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили ті обставини, що відповідач [PERSON] починаючи з 2012 року ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню доньки. Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав визначений ст. 164 СК України, якою передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. З відповідача [PERSON] рішенням суду стягнуто аліменти на утримання малолітньою доньки [PERSON], [INFO], заборгованість по яким за період з 31.12.2014 року по 31.12.2017 року становить 67951,25 грн.. Згідно висновку від 05.06.2018 року №01-49/3109, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], [INFO], її вік та психологічні особливості, стан здоров'я, відсутність даних, які б негативно характеризували [PERSON], або інформації, яка би свідчила про те, що спілкування батька з донькою буде перешкоджати нормальному розвитку дитини, Органом опіки та піклування Краматорської міської ради визнано недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON]. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Судом встановлено, що [PERSON] з народження дочки піклувався про неї, спілкувався та утримував її. Після розлучення з [PERSON], він цікавився дочкою, відвідував її у дитсадку, купував подарунки, гуляв з нею, у зв'язку із перешкодами в спілкуванні з дитиною звертався до відповідних органів та суду. В подальшому він переїхав в інше місто, а після повернення не відвідував дитину, щоб не зашкодити її психіці, оскільки між ним та позивачкою склалися неприязні відносини. Бажає налагодити контакт з донькою і спілкуватися з нею, тому суд вважає, що підстави для позбавлення його батьківських прав відсутні, позбавлення батьківських прав [PERSON] не буде сприяти позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо своєї дитини та винятковості даного випадку, яка б свідчила про наявність підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу, у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed