Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

16 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. Мотивувала вимоги тим, що [INFO] в селищі Красний Кут Антрацитівського району Луганської області помер [PERSON] , [INFO] , вякий доводився чоловіком [PERSON] . Встановлення факту смерті в судовому порядку заявниці необхідно для реєстрації факту смерті на території України. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд, встановити факт, що [INFO] громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець селища Красний Кут, Антрацитівського району, Луганської області, помер у смт. Красний Кут Антрацитівського району Луганської області. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. Представник заінтересованої особи: Слов`янського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, в залу суду не з`явився, натомість суду надане клопотання з проханням розглянути справу без участі представника ВДРАЦС та ухвалення рішення згідно діючого законодавства. Також повідомили, що в результаті розширеного пошуку у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у смт. Красний Кут Антрацитівського району Луганської області, відсутній (а.с. 18). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Краснокутською с/р Антрацитівського района Ворошиловградської обл. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02 серпня 1970 року, про що складено відповідний актовий запис № 28, після укладення шлюбу дружина змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 10). Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Антрацитівським РВ УМВС України в Луганській області від 23 травня 1996 року, який належить [PERSON] , у примітках щодо сімейного стану записано, що 02.08.1970 року зареєстровано шлюб з гр. [PERSON] (а.с. 6). А в копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Антрацитівським РВ УМВС України в Луганській області від 10 грудня 1996 року, який належав [PERSON] , у примітках щодо сімейного стану записано, що 02 серпня 1970 року зареєстровано шлюб з гр. [PERSON] (а.с. 8). Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] доводився чоловіком [PERSON] , а тому остання в розумінні ч. 1 ст. 317 ЦПК України є належним заявником у даній справі. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 жовтня 2020 року Відділом ЗАЦС Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 21 жовтня 2020 року складено відповідний актовий запис № 1061 (а.с. 11). З довідки про причину смерті № 32 від 19 жовтня 2020 року, вбачається, що [PERSON] , 1946 року народження, помер [INFO] внаслідок хронічної серцевої недостатності ІІІ ступеню (а.с. 12). Крім того, на підтвердження факту смерті [PERSON] , заявницею надано фото з місця поховання на кладовищі з зображенням таблички з надписом прізвища, ім`я та по батькові [PERSON] , з датами народження та смерті останнього (а.с. 13-14). Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі судом береться до уваги практика (ЄСПЛ), а саме правові висновки, що зазначені у справі «Кіпр проти Туреччини». Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Як вбачається зі змісту відмови Слов`янського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 20.23-404/59 від 15 грудня 2020 року, заявниці було відмовлено, оскільки нею пред`явлено свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21.10.2020 року, виданого на тимчасово окупованій території України. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Також пред`явлені документи заявницею видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 5). Надати такі документи заявниця не має можливості, оскільки чоловік [PERSON] помер на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, і наявні в неї документи не відповідають вимогам законодавства України. Заявниця зазначила, що метою звернення до суду з даною заявою є реєстрація факту смерті на території України. За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Заявниця не має іншої можливості одержати в державному органі реєстрації актів цивільного стану документ (свідоцтво про смерть), який посвідчує факт смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] . За наведених обставин, суд приходить до висновку, що задоволення заяви має для заявника юридичне значення, метою якого є отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved