Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

16.06.2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 14.02.2014 року, зареєстрованим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №69. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя між ними з липня 2014 року були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що відповідач прагне до збереження шлюбу, заперечує проти його розірвання. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.02.2014 року, шлюб зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №69 (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя з липня 2014 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до довідки №266 Київського міського центру репродуктивної та перинатальної медицини, позивач [PERSON] наразі перебуває на 19 тижні вагітності (а.с. 60). Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з липня 2014 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач більше двох років постійно проживає в за межами України, будь-яких доказів щодо прагнення зберегти сімю в судовому засіданні представником відповідача надано не було, а також враховуючи той факт, що позивач наразі фактично перебуває у шлюбних відносинах з іншим чоловіком та чекає від нього дитину, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved