Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

17.09.2020 р. позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Провадження у справі відкрито після усунення недоліків позовної заяви 12.10.2020 р. Стислий виклад позиції позивача Управління соціального захисту населення Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування безпідставно отриманої суми соціальної допомоги, просило суд стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області для зарахування в дохід державного бюджету надміру перерахованої суми щомісячної адресної допомоги у розмірі 93241 грн. 22 коп. Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, Управління соціального захисту населення Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області відповідачу, місце проживання якої зареєстровано в м. Донецьк, взята на облік, їй видана довідка про взяття на облік від 2014 року. На підставі наданої заяви відповідач вперше звернулася до УСЗН Великоновосілківської РДА Донецької області (далі-управління) із заявою на призначення щомісячної адресної допомоги ВПО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі -грошова допомога). На підставі заяви та доданих до неї документів відповідачу та її родині було призначено, нараховано та виплачено грошову допомогу. У заяві про призначення грошової допомоги відповідач зазначила про відсутність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. У результаті проведеної перевірки достовірності інформації, наданої заявником для призначення допомоги, встановлено, що у власності чоловіка відповідача з 17.11.2014 року є житло, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи наведене, позивач вважав, що відповідач та члени її сім`ї не мали права на отримання грошової допомоги з 10 лютого 2015 року до 10 червня 2019 року відповідно до пункту 6 Порядку № 505, згідно з яким грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Відповідач була інформована про суму надміру перерахованої допомоги. Добровільно повернути кошти відмовилась. Станом на день звернення до суду добровільно кошти не повернула. Позиція відповідача щодо позову Відповідач за позовом відзиву не наддала, проте надала письмові пояснення по суті справи та зазначила, що оскільки в результаті воєного конфлікту в них з чоловіком було пошкоджено квартиру, вони придбали будинок, але такий будинок був у занедбаному стані. В 2015 році оформили адресну допомогу. На час оформлення адресої допомоги не було обмежень у її призначенні стосовно права власності на майно, яке знаходиться в інших регіонах проведення АТО, але вони не знали, що відбулися зміни та Постанова № 505 скасована. У разі встановлення незаконності отриманих нею виплат, просить стягнути цю частину до 20% з її пенсії, згідно законодавства України (а.с. 62-63). Процедура судового розгляду У судове засідання представник позивача не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином на офіційну адресу електроної пошти (а.с. 67), заяв про розгляд справи за їх відсутності чи клопотань про відкладення її розгляду, доказів поважності причин не надав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, за рекомендованим листом. На адресу електроної пошти суду наддала заяву від 02.11.2020 р., у якій просить справу розглядати без її участі у зв`язку з виїздом до м. Донецьк та неможливістю прибути до суду у зв`язку з карантинними заходами зазначила адресу електроної пошти, на яку слід надсилати поштову кореспонденцію. Зважаючи на наведене, суд вважає можливим розглянути справу без участі позивача відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України та без участі відповідача, відповідно до поданої нею заяви, на підставі наявних матеріалів справи, оскільки вони містять достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. На підставі наданої заяви 10.02.2015 року відповідач вперше звернулася до УСЗН Великоновосілківської РДА Донецької області (далі-управління) із заявою на призначення щомісячної адресної допомоги ВПО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі -грошова допомога) (а.с. 23). На підставі вказаної заяви та заяв, поданих 09.09.2015 р., 10.03.2016 р., 08.06.2016 р., 09.12.2016 р., 09.06.2017 р.,11.12.2017 р.11.12.2018 р., 11.06.2018 р. (а.с. 15-22), відповідачу та її родині було призначено, нараховано та виплачено грошову допомогу за період з 10.02.2015 по 10.06.2019 р., що підтверджується Рвідповідними рішеннями про призначення допомоги переміщеним особам на проживання (а.с. 15-23, зворотній бік аркуша). Як вбачається з «Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно…» № 171609804 від 25.06.2019 р., 17.11.2014 р. приватним нотаріусом Гуковим О.В. було зареєстровано договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , власником данного будинку є чоловік відповідача по справі - [PERSON] (а.с. 32-33,34-35). Родинні стосунки відповідача з [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 31). 25.06.2019 р. складено Акт про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги, яким встановлено, що член сім`ї відповідача має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, внаслідок чого утворилась переплата у загальній сумі 93241 грн. 22 коп., яку необхідно стягнути з заявника (а.с. 36). Розпорядженням від 27.06.2019 р. припинено відповідачу виплату допомоги переміщеним особам (а.с. 37). На підставі акту від 25.06.2019 р. зроблено перерахунок надміру виплачених коштів відповідачу (а.с. 38). 05.07.2019 р. відповідач листом повідомлялась про існуючу заборгованість та необхідність її сплати (а.с. 39-40). Як вбачається з довідки від 18.08.2020 р., відповідачу дійсно, за період з лютого 2015 року по червень 2019 року нараховано та отримано допомогу переміщеним особам на проживання в сумі 93241 грн. 22 коп. (а.с. 41). Норми права, та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Надання державної допомоги внутрішньо переміщеним особам урегульовано Порядком № 505. Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 (в редакції від 23 жовтня 2014 року зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 554, чинній на момент виникнення правовідносин) грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Частиною другою статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Частиною першою цієї статті визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до якого с. Старомлинівка Великоновосілківського району Донецької області включено до цього переліку. Дію цього розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053», а також затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого с. Старомлинівка Великоновосілківського району Донецької області також включено до цього переліку. Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що на час виникнення та існування спірних правовідносин с. Старомлинівка Великоновосілківського району Донецької області було віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Пунктом 6 Порядку № 505 (в редакції від 23 жовтня 2014 року зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 554, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Нову, відмінну від попередньої, редакцію пункту 6 Порядку № 505 про те, що грошова допомога не призначається, якщо будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, викладено тільки після внесення змін відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2017 року № 370, дана редакція набрала чинності лише 03.06.2017 року. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Визначаючи, чи наявні правові підстави для нарахування та виплати адресної грошової допомоги відповідачу, судом застосовуються до спірних правовідносин норми права у редакції Порядку № 505, чинній на момент їх виникнення. Отже, судом встановлено, що відповідачу на момент звернення до Управління праці та соціального захисту належала на праві приватної власності з 17.11.2014 року домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на наведене, відповідач, зазначаючи у заяві для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, про відсутність у неї та членів її сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, діяла добросовісно, до періоду набрання чинності змінами у вказаному Порядку № 505, тобто до 03.06.2017 року, оскільки пунктом 6 Порядку № 505 (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про отримання грошової допомоги) не було передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у володінні частину житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Враховуючи, що на момент звернення із заявою відповідача до Управління праці та соціального захисту у відповідача була у володінні домоволодіння, місцезнаходження якого яке відноситься за територіальністю до районів проведення антитерористичної операції, згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року № 33/6/а, розпорядженнями КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р, розпорядженням КМУ від 02.12.2015 р. № 1275-р, то відповідач мала право на отримання грошової допомоги відповідно до Порядку № 505 (у редакції, чинній на момент призначення грошової допомоги) до 03.06.2017 р. Таким чином, з відповідача не підлягають стягненню суми допомоги переміщеним особам на проживання з 10.02.2015 року по 03.06.2017 р. Аналогічний висновок міститься у Постанрові ВС по справі № 265/4739/17 від 14.02.2018 р., по справі № 265/4743/17 від 07.06.2018 р. Проте, зважаючи, що у період з червня 2017 року до червня 2019 року відповідачу було нараховано та виплачено суму допомоги переміщеним особам на проживання, а у цей період чоловік відповідача мав нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований у с. Старомлинівка Донецької області, про наявність якого не повідомила позивача, відповідно до п. 6 Постанови № 505 у редакції від 31.05.2017 р., яка набула чинності 03.06.2017 р. відповідач не мала права на отримання вказаного виду допомоги, позовні вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню у сумі 46786 грн. 41 коп. Висновки суду за результатами розгляду справи Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отриману соціальну допомогу, а саме допомогу переміщеним особам на проживання, за період з червня 2017 року по червень 2019 року у сумі 46786 грн. 41 коп., у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Щодо судових витрат Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Під час звернення до суду, позивачем сплачено судовий збір у сумі 2063 грн. 40 коп. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, судовий збір що підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України та складає 1035 грн.

Outcome: partial