Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

17.09.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Як на підставу позову посилається на те, що з 28.03.2015 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 08.09.2017 року був розірваний. Від сумісного проживання мають спільну доньку [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, матеріальну допомогу дитині не надає, інших осіб на утриманні не має. Ухвалою суду від 02.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не зявилася, просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач не зявився, надав письмовий відзив, у якому позов визнав частково, просив стягувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн. щомісячно, оскільки він не працює та не в змозі сплачувати 3000 грн. щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З 28.03.2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі заочного Рішення Київського районного суду м. Харкова від 08.08.2017 року (справа №640/8380/17) було розірвано. Від сумісного проживання сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач [PERSON], матірю позивачка [PERSON]. З заяв сторін вбачається, що неповнолітня [PERSON] [INFO] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є здоровою, працездатною особою, офіційно не працевлаштований. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 ЦПК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, такий обовязок утримання дитини покладається в рівних часках на обох батьків. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, не працевлаштований, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково та призначити стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК) Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги задоволені частково, то стягненню з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 352 грн. 40 коп. (1500 х 704,80 / 3000) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial