Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

16 грудня 2014 року до суду подано цей позов. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яке вона зі своїми сестрами [PERSON] та [PERSON] мали успадкувати за законом. Але в жовтні 2014 року вона дізналася, що її мати, [PERSON], заповіла їй 1/3 частину належного їй житлового будинку з господарськими будівлями та присадибну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS]. Цим же заповітом, окрім будинку та господарських будівель, присадибної ділянки, [PERSON] передано у спадок земельну ділянку, що розташована на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, площею 2,8443 га, посвідченої державним актом серії [NUMBER], виданого відділом земельних ресурсів у Погребищенському районі 15.02.2008р. та [PERSON] земельну ділянку, що розташована на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, площею 2,8443 га, посвідченої державним актом серії [NUMBER], виданого відділом земельних ресурсів у Погребищенському районі 15.02.2008р. Заповіт був посвідчений 04.10.2013р. в. о. секретаря Старостинецької сільської ради [PERSON] Вона вважає даний заповіт недійсним, оскільки на час складання заповіту її матері виповнилось 85 років, в 2012 році вона була госпіталізована в Погребищенську ЦРЛ з гострим порушенням мозкового кровообігу, після знаходження в лікарні з 07.12.2012р. по 17.12.2012р. стан її здоров'я не поліпшився, у неї розвивався синдром не сприйняття дійсних подій. За час лікування по місцю проживання поліпшити фізичний та психічний стан її матері позитивного результату не мали. На час посвідчення заповіту її матір в силу своєї хвороби мала розлад психічного стану, не могла сама прочитати заповіт. Вважає, що волевиявлення заповідачки - її матері [PERSON] не було вільним та не відповідало її волі. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивачки, адвокат Сушко П.П. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. В судовому засіданні відповідачки [PERSON], [PERSON] та їх представник, адвокат Любарський С.М. позовні вимоги не визнали. В задоволені позову просять відмовити. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Свідок по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював на посаді сімейного лікаря Комунального підприємства Погребищенського районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги і надавав допомогу [PERSON], яка захворіла на інсульт. При цьому хвора була при свідомості, орієнтувалась в просторі, часі і в обставинах життя, своєчасно приймала ліки. Ніяких психічних відхилень у [PERSON] не було, розмовляла з трудом, але змістовно і по-суті. Хвору він провідував раз на місяць. Догляд за хворою здійснювала її дочка. Позивачку [PERSON] він у будинку хворої не бачив. Відповідні записи про стан хворої він робив в амбулаторній картці. Тяжкість стану хворої заключалась лише в тому, що хвора була лежача і потребувала стороннього догляду. Внаслідок хвороби [PERSON] пам'ять не втратила і була обмежена лише в руховій активності. Свідок по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працюючи на посаді фельдшера Гопчицької амбулаторії загальної практики сімейної медицини, в лютому 2013 року вона прийшла до хворої [PERSON] з лікарем [PERSON]. На протязі 10 днів робила хворій уколи за призначенням лікаря. Потім навідувала хвору періодично: 03.04.2013р., 17.04.2013р., 06.03.2014р., 14.04.2014р., 21.04.2014р. При цьому за виникненням потреби робила хворій уколи від тиску. Всі свої дії вона записувала. Між цими датами вона також заходила до хворої, але яку кількість разів не пам'ятає. Весь час хвора була при свідомості і об'єктивно все оцінювала. Мова була не чітка, але хвора все пам'ятала. Свідок по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що покійну [PERSON] знала ще з 1979 року. Вони періодично зустрічались і товаришували. На весні 2013 року вона допомагала [PERSON] саджати картоплю. Останній раз у хворої вона була 14 жовтня 2014 року на пристольне свято. [PERSON] була при свідомості розмовляла і була обмежена тільки в рухах. Свідок по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у 2012 році вона навідувала хвору [PERSON], яка розмовляла з нею і була адекватною. Свідок по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у 2013 році відвідував [PERSON], якій через хворобу було важко говорити, але вона адекватно на все реагувала. Свідок по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є онуком [PERSON] і у вересні 2013 року навідував її. При цьому хвора його впізнала і раділа його приїзду. Жалкувала, що не може встати через хворобу. Після того хвору він навідував 2-3 рази на місяць. Свідок по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді сільського голови Старостинецької с/р Погребищенського району. Йому повідомили, що [PERSON] хоче скласти заповіт. Текст заповіту було складено в приміщені сільської ради, а потім вказаний текст заповіту було оголошено в будинку хворої [PERSON]. Після чого хвору підвели до столу і вона поставила свій підпис. Це було ще за рік до її смерті. Таким чином, заповіт вчинявся на-дому, в с. Ліщинці. Те. Що у заповіті вказано с. Старостинці є опискою секретаря. Спочатку заповіт читала [PERSON], а потім ще раз заповіт в голос оголосила [PERSON]. Ніякого сумніву у психічному стані [PERSON] у нього не було. Свідок по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює на посаді секретаря Старостинецької сільської ради. На прохання хворої [PERSON] нею був складений заповіт, текст якого вона набрала в приміщенні Старостинецької с/р. В будинку [PERSON] вона передала хворій текст заповіту для ознайомлення. Після цього вона ще раз прочитала заповіт в голос. Після цього [PERSON] підписала заповіт. Хвора все усвідомлювала і ще до оголошення заповіту висловила свою волю, яка повністю збігалась із змістом заповіту. Згідно статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Поняття заповіту не охоплюється розпорядження, яке може дати банку (фінансовій установі) вкладник на випадок своєї смерті. Але до цього розпорядження можуть застосовуватись за аналогією деякі положення Цивільного кодексу щодо заповіту. До умови договору особистого страхування, відповідно до якої страхувальник призначає особу, до якої має перейти право на одержання страхової виплати у разі його смерті, положення Цивільного кодексу про заповіт застосовуватись не можуть. У відповідності до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Отже, таке право мають особи, які досягли вісімнадцяти років (повноліття), особи які не досягли повноліття, але вступили в шлюб, який належне зареєстрований (ч.1,2 ст.34 ЦК України). Право на заповіт мають також особи, які досягли шістнадцяти років, працюють за трудовим договором або записані батьком або матір'ю дитини, якщо їм надана повна цивільна дієздатність в порядку, встановленому ч.2 ст.35 ЦК України. Таке право мають і особи, досягли шістнадцяти років, які зареєстровані як підприємці ф які набули повної цивільної дієздатності відповідно до ч.3 ст.35 ЦК України. З іншого боку, не мають права на заповіт особи, визнані недієздатними (ст.39-42 ЦК України), і особи, цивільна дієздатність яких обмежена за рішенням суду. Стаття 1257 ЦК України встановлює випадки та наслідки недійсності заповіту. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таким чином заповіт [PERSON] від 04.10.2013р. відповідає вимогам ст.ст.1233, 1234 ЦК України. Відтак, в судовому засіданні позивачка [PERSON] не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в позові слід відмовити повністю. Разом з тим, суд критично оцінює та відхиляє пояснення близьких родичів позивачки [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та листоноші [PERSON], оскільки вони не підтверджені медичними даними про психічне захворювання [PERSON] та спростовуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]

Outcome: dismissed