Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

15.06.2017 року заявник звернувся до суду з вказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт, що рішення загальних зборів учасників СГ ТОВ «Південьагропереробка» про укладення контракту від 10.05.2015 року №40/05/15 з ТОВ «Джелс Енерджі АБ» не приймалось та встановити юридичний факт, що контракт від 10.05.2015 року №40/05/15 між СГ ТОВ «Південьагропереробка» та ТОВ «Джелс Енерджі АБ» укладений з перевищенням повноважень директором [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що він є учасником Товариства із вкладом у розмірі 72 000 грн., що складає 40% статутного капіталу. 20.01.2017 року [PERSON], випадково стало відомо, що директором СГ ТОВ «ПІВДЕНЬАГРОПЕРЕРОБКА», [PERSON], було укладено контракт від 10.05.2015 року №40/05/15 з ТОВ «ДЖЕЛС ЕНЕРДЖІ АБ» на суму 65 000,00 (шістдесят п'ять тисяч) євро, за курсом НБУ вищевказаний контракт укладено у гривневому еквіваленті на суму 1 522 738,16 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет Україні 2015 рік» на момент вчинення правочину, тобто станом на 10.05.2015 мінімальна заробітна плата в Україні становила 1 218,00 грн., сума контракту перевищувала 1000 мінімальних заробітних плат. 20.01.2017 року заявник, як учасник товариства, звернувся із заявою до СГ ТОВ «Південьагропереробка» щодо надання копії рішення загальних зборів учасників Товариства про укладення контракту від 10.05.2015 р - №40/05/15 з ТОВ «ДЖЕЛС ЕНЕРДЖІ АБ» на суму 1 522 738, 16 грн. Листом СГ ТОВ «Південьагропереробка» від 26.01.2017 року надана відповідь, що Загальними зборами Учасників СГ ТОВ «Південьагропереробка» не приймалось рішення щодо вчинення правочину, зокрема укладення контракту з ТОВ «ДЖЕЛС ЕНЕРДЖІ АБ» на суму 65 000,00 євро. Укладений контракт директором СГ ТОВ «Південьагропереробка» без прийняття відповідного рішення загальних зборів Товариства та у вихідний день, що відноситься до виключної компетенції Вищого органу управління Товариством та є перевищення службових повноважень [PERSON] під час вчинення правочину на суму 1 522 738, 16 грн. У зв'язку з чим заявник звернувся до суду з вказаною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та наполягала на її задоволенні. Представник зацікавленої особи сільськогосподарське ТОВ «Південьагропереробка» у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, при цьому зазначив, що встановлення вказаного факту необхідно з метою подальшого звернення до Господарського суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є учасником СГ ТОВ «Південьагропереробка» із вкладом у розмірі 72 000 грн., що складає 40 % статутного капіталу, відповідно до п. 5.2. Статуту сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» затвердженого Протоколом загальних зборів Учасників № 48 від 18.08.2014 р. та зареєстрованого Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області від 07.02.2002 р. № 04057095Ю0010446 (зі змінами від 20.08.2014 р. №15571050015001415) (а.с.12-22). 10.05.2015 року директором СГ ТОВ «Південьагропереробка», [PERSON] було укладено контракт №40/05/15 з ТОВ «ДЖЕЛС ЕНЕРДЖІ АБ» на суму 65 000,00 (шістдесят п'ять тисяч) євро, за курсом НБУ вищевказаний контракт укладено у гривневому еквіваленті на суму 1 522 738,16 грн. (а.с.23-25). 20.01.2017 року заявник, як учасник СГ ТОВ «Південьагропереробка», звернувся із заявою до СГ ТОВ «Південьагропереробка» щодо надання йому копії рішення загальних зборів учасників Товариства про укладення контракту від 10.05.2015 р - №40/05/15 з ТОВ «ДЖЕЛС ЕНЕРДЖІ АБ» (а.с.27). Листом СГ ТОВ «Південьагропереробка» № 37 від 26.01.2017 року заявнику надана відповідь, що Загальними зборами Учасників СГ ТОВ «Південьагропереробка» не приймалось рішення щодо вчинення правочину, зокрема укладення контракту з ТОВ «ДЖЕЛС ЕНЕРДЖІ АБ» на суму 65 000,00 євро (а.с.28). Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Згідно ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи, заявник у своїй заяві посилається на ч.2 ст. 256 ЦПК України, згідно якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення та просить встановити юридичний факт, що рішення Загальних зборів Учасників СГ ТОВ «Південьагропереробка» про укладення контракту від 10.05.2015 року №40/05/15 з ТОВ «Джелс Енерджі АБ» не приймалось та встановити юридичний факт, що контракт від 10.05.2015 року №40/05/15 між СТ ТОВ «Південьагропереробка» та ТОВ «Джелс Енерджі АБ» укладений з перевищенням повноважень директором [PERSON] Разом з тим, Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 р. роз'яснюється, що до інших фактів, відноситься: - визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 р.; - батьківства; - реєстрації батьківства; - факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини; - факти володіння будівлею на праві приватної власності. Тобто, із викладеного вбачається, що зазначенні факти, які просить встановити заявник не відносяться до інших фактів. Крім того, згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен встановити всі юридичні факти, які згідно з нормами права мають значення для розкриття існуючих між сторонами правових відносин чи певних подій. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів. За умовами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008 року, Законом України від 15 грудня 2006 р. N 483-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів» до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів. Відповідно до роз'яснень викладених в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008 року усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства, на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб'єктного складу учасників спору. Згідно до ст. 16 ГПК України, справи у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Отже, вбачається, що правовідносини виникли з приводу корпоративних відносин та підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, що унеможливлює розгляд даної справи в порядку цивільного судочинства про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки заявником належним чином не доведено наявність обставин, на які він посилається і не надано достатніх доказів, на основі яких можливо було б встановити зазначенні юридичні факти. Крім того, суд дійшов до переконання, що вказані правовідносини підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, що унеможливлює розгляд даної справи в порядку цивільного судочинства про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Outcome: dismissed