Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на кожну дитину починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення повноліття дітьми, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.09.2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб від якого вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON]. З відповідачем [PERSON] не проживаємо з грудня 2013 року, він не надає своєчасної та належної матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач здоровий, працездатний має нерегулярний мінливий дохід, який дозволяє надавати грошову допомогу на утримання їхніх дітей. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву в якій просить справу слухати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження № [NUMBER] від 18.06.2016 року, № [NUMBER] від 17.06.2016 року та 129135 від 28.09.2010 року [PERSON] та [PERSON] сторони у справі - є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], (а.с.6, 7, 8). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2007 року (а.с.10). Діти знаходяться на утриманні позивача та проживають з нею (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, постійного офіційного місця роботи не має, має нерегулярний мінливий дохід; інших неповнолітніх дітей, окрім [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та непрацездатних осіб на утриманні - не має. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачає обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких обставин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, у розмірі, що зазначений позивачем у позовній заяві, на момент розгляду справи судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, а також обставин, передбачених ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісяця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved