Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

16 вересня 2021 року позивач [PERSON] через поштове відділення подав у Сокирянський районний суд Чернівецької області позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який надійшов у суд 20 вересня 2021р. В позовній заяві зазначає, що з 06 березня 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, за період якого у них народилася донька [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені та існують лише формально. Основною причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння та втрата почуття любові. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, а тому просить шлюб розірвати. 10 листопада 2021 року із Сокирянського районного суду Чернівецької області на підставі ухвали суду від 11.10.2021р. в Новодністровський міський суд Чернівецької області надійшла вищезгадана справа, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021р. передана для розгляду судді Цицак В.Л. після закінчення відпустки. Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.11.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано час сторонам по справі для подачі заяв по суті, призначено судове засідання на 10.12.2021р. о 09 год. 00 хв. Сторони по справі, будучи повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, в таке засідання не з`явилися. При цьому, позивач [PERSON] подав заяви від 15.09.2021р. та від 07.12.2021р., згідно яких просить розгляд справи проводити за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб без надання строку на примирення (а.с.15, 39). Відповідач [PERSON] подала заяву від 07.12.2021р., згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечує та просить подальший розгляд справи проводити за її відсутності, повідомила адресу для листування (а.с. 40). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності сторін по справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 06 березня 2009р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 194, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). У сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 жовтня 2009р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві\~ (а.с. 14). Як зазначає позивач [PERSON] , сторони припинили сумісне проживання через різні погляди на сім`ю, у зв`язку із чим останній не бачить сенсу у подальшому підтриманні сімейних відносин, а тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідач [PERSON] жодних заперечень проти позову не надавала та в письмовій заяві\~ від 07.12.2021р. вказала, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає недоцільним подальше підтримання сімейних відносин та не бажає збереження шлюбу, в тому числі шляхом отримання строку на примирення, а відповідач жодних заперечень щодо розірвання шлюбу не надавала. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, беручи до уваги відсутність заперечень зі сторони відповідача, фактичне припинення сімейних відносин, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 454, 00 грн., а також позивачу слід повернути судовий збір в сумі 454, 00 грн. з державного бюджету. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved