Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

17.01.2015 року позивачка подала у суд позов, в якому просила стягнути з відповідача 22335,48 грн. в якості заборгованості зі сплати аліментів та пені, яка виникла з вини відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити, оскільки відповідач 2,5 років не платить аліментів. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначав, що має окрім [PERSON] ще двоє дітей, надавав останній матеріальну допомогу, на що її витрачала позивачка йому не відомо, зазначав, що позивачка взагалі написала розписку про відмову від дитини, дочка зараз проживає у бабусі, проте не надав суду жодних доказів на підтвердження зазначеного. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів, якщо кошти будуть витрачені на виховання його доньки. Свідок - [PERSON], що доводиться дочкою сторонам у справі, в судовому засіданні пояснила, що тимчасово близько місяця мешкає у бабусі в с. Таранівка, Харківської області через погані відносини із матір'ю, проте бажає проживати у місці, де зареєстрована і позивачка. Зазначала, що матеріально забезпечує її батько, хоча і має заборгованість зі сплати аліментів, проти задоволення позову заперечувала. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження сторони у справі мають спільну дочку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» № 1585 від 20.06.2014 року дитина зареєстрована в квартирі [ADDRESS] разом із матір'ю - [PERSON] (а.с. 6). Згідно позовної заяви, з 2011 року відповідач почав ухилятися від сплати аліментів, через що позивачці довелося звертатися до відділу державної виконавчої служби України для примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 20.10.2011 року (а.с. 11) державним виконавцем відділу ДВС Харківського районного управління юстиції Харківської області було відкрите виконавче провадження. Згідно наданої суду копії довідки про заборгованість по аліментам [PERSON], наданої Харківським відділом ДВС ХМУЮ заборгованість відповідача станом на 17.09.2014 року зі сплати аліментів складає 14974,15 грн (а.с. 18), зазначена довідка підтверджує періоди прострочення зазначені позивачем у розрахунку до позову. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як роз'яснено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Доказів того, що заборгованість виникла не з вини відповідача, так само як і будь-яких доказів сплати аліментів відповідачем у цей період, матеріали справи не містять. Вимоги позивачки про стягнення неустойки за час прострочення є законними, наведений позивачкою розрахунок неустойки відповідає вимогам закону та проведений з урахуванням постанови Верховного Суду України від 11.09.2013 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов`язовим по цій категорії справ. Верховний суд України у наведеній постанові роз'яснив, що оскільки зобов'язання із сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватись щомісячно, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне з цих зобов'язань мало бути виконане та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожний місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення. Підсумовуючи розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. Виходячи з цього, суд погоджується з наведеним у позовній заяві позивачкою розрахунком, відповідно до якого сума неустойки (пені) за період з січня 2013 року по січень 2015 року складає 5405,23 грн. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує судовий збір в розмірі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved