overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

15 серпня 2014 року заявники звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 1999 року, від цього шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO]. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство заявники не ведуть, примирення між ними не можливе. [PERSON] та [PERSON] просять шлюб між ними розірвати та визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] у відповідності з договором між батьками. Заявники в судове засідання не з'явились та просили розглядати справу за їх відсутності, заяву підтримують та просять шлюб розірвати, про що подали до суду письмові заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що заявники знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] від цього шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Відповідно до ч.2 ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 109 СК України - подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Заявники надали суду нотаріально посвідчений Договір між [PERSON] та [PERSON] від 15 серпня 2014 року щодо утримання, здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та визначення аліментів, відповідно до п.3 вказаного договору місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання батька, а відповідно до п.9 вказаного договору батьки дійшли згоди що [PERSON] сплачуватиме аліменти в у розмірі 500 гривень кожного місяця (а.с. 12-13). Таким чином, заявники виконали вимоги ч.2 ст. 109 СК України. [PERSON] та [PERSON] не відкликали заяву про розірвання шлюбу, наполягають на її задоволенні, а тому суд приходить до висновку про те, що заява про розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, а також після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права та права їх дитини. Відповідно до ч.3 ст. 109 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, спільна заява подружжя про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 105, 109 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

15 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача аліменти на її користь, на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що вона 29 серпня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. 27 квітня 2011 року рішенням Київського районного суду м.Полтави шлюб між нею та [PERSON] розірваний. Відповідач не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання їхньої дитини. [PERSON] іншим особам аліменти не сплачує. Вона є інвалідом ІІ групи по зору з дитинства довічно. Також вона має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повнолітня дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щоб з нього стягували аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тоді як відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Враховуючи наявні обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

15 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON] стягнення аліментів на дитину та утримання матері до досягнення дитини трирічного віку, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], [PERSON] [INFO], у розмірі по 500 гривень, щомісячно на кожну дитину , але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач не бажає в добровільному порядку матеріально забезпечувати дитину, а тому просить стягувати аліменти на їх утримання . До початку судового засідання позивач [PERSON]подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила розглядати без її участі, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 гривень, щомісячно, на кожну дитину але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 лютого 2011 року, серія [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , народився [INFO], про, що зроблено відповідний актовий запис № 901, серія [NUMBER], батьками якого є [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить із обставин справи та матеріального становища дитини, які не має інших доходів, крім утримання батьків. За таких обставин, суд вважає, виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину в розмірі по 500 гривень частини всіх видів заробітку, щомісячно починаючи від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню відповідно до вимог ст.183 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

15 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та просила задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. 15.02.2003 року сторони уклали шлюб, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 19.05.2014 року (а.с.7). Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитина проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с.5). Згідно довідки №10 від 12 серпня 2014 року виданої Відокремленим підрозділом ДП «Південна залізниця», [PERSON] працює в Полтавській колійній машинній станції №132 на посаді начальника КМС, наказ №48/ос від 07.10.2013 року, з 07.10.2013 року пор теперішній час (а.с.6). Відповідач ухиляється від свого обов'язку, передбаченого ст. ст. 180, 185 Сімейного кодексу України, а саме від обов'язку по утриманню дитини та участі батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

15 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07.06.2013 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 181 з відповідачем по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з липня 2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 07 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 181 (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2013 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити дівоче прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

15 серпня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 29 січня 2010 року. З березня 2013 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

15 серпня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала повністю , просить шлюб розірвати. Пояснила, що 18 липня 2010 року виконкомом Недашківської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від спільного шлюбу є дитина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки, безпричинно чіпляється до позивача, бували випадки застосування фізичної сили до позивача відповідачем. На неодноразові прохання позивача щодо зміни своєї поведінки [PERSON] не реагує. Рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Дитини просить залишити проживати з нею. Відповідач в судовому засіданні заперечив по суті позову. Вважає, що він в змозі змінити свою поведінку та зберегти сім'ю . Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони перебувають у шлюбі. ( арк..с. 4). У сторін мається дитина - [PERSON] [INFO]. ( арк.с. 5). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках , до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство. Проживають окремо. Судом за клопотанням відповідача надавався строк для примирення з позивачем , однак як було з'ясовано судом в даний строк відповідач не вживав жодних дій для примирення з позивачем, а навпаки як пояснила [PERSON] відповідач продовжував ображати її та погрожував їй самогубством у випадку розірвання шлюбу. Суд, дослідивши дані обставини вважає , що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

15 серпня 2014 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2007 року, від якого мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем на даний час припинені через зловживання відповідачем спиртних напоїв. У зв'язку з викладеним [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а. с. 3-4). Позивач у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути дану цивільну справу без її участі (а. с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути дану цивільну справу без його участі (а. с. 14). За таких обставин суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути дану цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 листопада 2007 року, зареєстрованого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1162, від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 8, 10). Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище відповідачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити, а саме: «[PERSON]». Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

15 серпня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому та просила стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району 04 червня 2010 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3). [PERSON] народився [INFO] року в смт.Озерне, Житомирського району, Житомирської області, в свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

15 серпня 2014 року фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов'язків, в сумі 51946,35 гривень. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що орендує приміщення під продовольчий магазин, що розташований в [ADDRESS], де здійснює свою підприємницьку діяльність у вигляді торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами, має найманих працівників.11 січня 2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір. Відповідно до п.2 Договору відповідач взяла на себе обов'язки виконувати роботу, пов'язану з реалізацією продовольчих та непродовольчих товарів, з повною матеріальною відповідальністю. Того ж дня договір був зареєстрований Брусилівським районним центром зайнятості. 11 лютого 2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір. Відповідно до п.2 Договору відповідач взяла на себе обов'язки виконувати роботу, пов'язану з реалізацією продовольчих та непродовольчих товарів, з повною матеріальною відповідальністю. Того ж дня договір був зареєстрований Брусилівським районним центром зайнятості. В кінці грудня 2013 року позивач за власним спостереженням виявив в магазині значну недостачу товарно-матеріальних цінностей, в зв'язку з чим 04 січня 2014 року звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Брусилівського РВ УМВС України в Житомирській області. Того ж дня, вищевказана заява була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014060130000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. В ході досудового розслідування постановою слідчого СВ Брусилівського РВ УМВС України в Житомирській області від 15 січня 2014 року було призначено перевірку товарно-матеріальних цінностей суб'єкта господарювання ФОП «[PERSON]», відповідно до якої за період з 15 січня 2013 року по 17 грудня 2013 року було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей без заборгованості покупців на суму в розмірі 51946,35 гривень. Дану перевірку було здійснено головним бухгалтером Брусилівського районного споживчого товариства [PERSON] Проте, 08 травня 2014 року постановою слідчого СВ Брусилівського РВ УМВС України в Житомирській області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014060130000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, закрито у зв'язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості осіб в суді і вичерпані можливості їх отримати. Позивач зазначив, що неодноразово звертався до відповідачів добровільно відшкодувати завдану шкоду, проте [PERSON] хоч і частково визнала свою вину, відмовляється відшкодувати завдану шкоду, а [PERSON] свою вину у завданій шкоді не визнає, відшкодовувати завдані збитки відмовляється, причину такої недостачі пояснити не може. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed