Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

15.11.2018 р. до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, належності йому правовстановлюючих документів, а саме: атестату від 15.09.1976 про закінчення училища № 16 в Омській області, військового квитка [NUMBER], трудової книжки № 1, трудової книжки [NUMBER], трудової книжки [NUMBER]. Заявник зазначає, що відповідно до паспорта серії [NUMBER], який виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 09.06.2004 року його прізвище ім'я по-батькові: [PERSON]. проте в належних йому документах його прізвище, ім'я та по-батькові викладені не вірно. Так у трудовій книжці № 1 від 01.03.1977 року яка викладена на українській мові ПІБ заявника зазначено як [PERSON]; у трудовій книжці [NUMBER] від 22.07.1980 року на російській мові ПІБ заявника вказано - [PERSON]; у трудовій книжці [NUMBER] від 10.12.2003 року яка оформлена російською мовою ПІБ заявника вказано, як [PERSON]; у атестаті який викладений на російській мові ПІБ заявника вказано - [PERSON]; у військовому квитку заявника [NUMBER] його ПІБ викладено як [PERSON]. Враховуючи, що неоднакове зазначення ім'я, по-батькові заявника у вказаних документах унеможливлюють призначення [PERSON] пенсії, останній звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності вказаних правовстановлюючих документів. В судове засідання заявник [PERSON]. подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, вищезазначену заяву підтримав просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти встановлення заявленого факту. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію заявника, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із п.6 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначено в документі, не збігається із прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підтвердження викладених у заяві фактів [PERSON] долучив копію паспорта громадянина України [NUMBER] що виданий 09.06.2004 року на ім'я [PERSON] [INFO]. Копію картки фізичної особи - платника податків, що видана ДПІ у Шевченківському районі та видана на ім'я [PERSON] [INFO]. Свідоцтво про народження [NUMBER] від 27.11.1958 року, що викладено рос. мовою на ім'я «[PERSON]» дата народження [INFO]. Трудова книжка колгоспника № 1 від 01.03.1977 р. що оформлена рос. мовою на ім'я «[PERSON]» [INFO]. Трудова книжка [NUMBER] від 22.07.1980 року що оформлена рос. мовою на ім'я «[PERSON]» дата народження [INFO], освіта - середня. Трудова книжка [NUMBER] від 10.12.2003 року що оформлена рос. мовою на ім'я «[PERSON]» дата народження [INFO], освіта - середня. Атестат ПТУ № 16 Омської області, що оформлена рос. мовою на ім'я «[PERSON]». Так дослідивши вказані документи, судом встановлено, що всі вони видані гр.. «[PERSON]» [INFO], що має середню освіту. Відмінності, що наявні у написанні ім'я, по-батькові особи у вказаних документах пов'язані з вільним та не вірним перекладом з російської на українську мову ім'я, по-батькові заявника [PERSON]. Аналіз досліджених письмових доказів дають суду підстави для задоволення заяви в частині встановлення факту належності заявнику трудової книжки № 1 від 01.03.1977 року, трудовій книжки [NUMBER] від 22.07.1980 року ,трудової книжки [NUMBER] від 10.12.2003 року, атестату Професійного технічного училища Омської області. Встановлення вказаних юридичних фактів необхідно заявнику [PERSON] для призначення пенсії. Положеннями ч. 3 ст. 315 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднані громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Відповідно до роз'яснення ВСУ (лист від 01.01.2012 року) на який посилається у своїй заяві [PERSON]: коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення належності правовстановлюючих документів. Так перевіркою заяви та долучених до неї матеріалів судом встановлено, що [PERSON] не звертався до уповноважених органів з заявою про виправлення допущених помилок у написанні прізвища, ім'я, по-батькові у військовому квитку [NUMBER]. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника, в частині встановлення факту належності йому військового квитка не підлягають задоволенню.

Outcome: partial