Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

17.10.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову, зврахуванням уточнених позовних вимог, покликається на те, що він на початку 2014 року позичив відповідачу кошти в розмірі 50 000грн., які той зобов'язувався повернути не пізніше 01.03.2014 року. Для документального підтвердження позики відповідач написав йому розписку. Однак, на даний момент відповідачем зобов'язання ні частково, ні в повному обсязі не виконане, кошти йому не повернуті. Відтак, позивач вирішив звернутися за захистом своїх прав до суду, просить постановити рішення про стягнення з відповідача 50000,00грн. основного боргу за договором позики, 11 940,00грн. інфляційних нарахувань, а усього 61940грн. 00коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просять позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд, вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що сторони початку 2014 року уклали договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] у власність кошти в сумі 50 000грн., а [PERSON] зобов'язувався повернути [PERSON] вказану суму позики до 01.03.2014 року. Даний договір оформлений письмовою розпискою відповідача, оригінал якої знаходився у позивача, наданий ним суду і долучений до матеріалалів справи. Встаноалено, що по закінченні терміну, визначеного договором позики, жодних коштів у погашення боргу відповідач позивачу не повернув. Факт позики гррошей не заперечується представником відповідача. При цьому представник відповідача вказує на те, що кошти позичав відповідачу не позивач, а інша особа, однак не уточнє хто є тією особою. Суд відхиляє такі заперечення на позов. Суд вважає, що наявність у позивача боргового документу відповідача підтверджує його право вимагати поверення боргу від відповідача. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір процентів відповідно до індексу інфляції за весь період прострочення з 01.03.2014р. по 31.12.2014р. становить 11 940,00грн., що стверджується поданим позивачем розрахунком. Таким чином, відповідач заборгував позивачу 50 000,00грн. основного боргу, 11 940,00грн. інфляційних нарахувань, а всього 61940,00грн. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний та підлягає до задоволення. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судові витрати відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved