Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

17.06.2015 року [PERSON], яка в подальшому змінила прізвище на «[PERSON]», у зв'язку з реєстрацією шлюбу, звернулася з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 15.11.2008 року перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітню [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами, згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2015 року, дитина залишилася проживати разом з позивачем. Зазначила, що з моменту розірвання шлюбу, відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо матеріального утримання дитини, навіть після вирішення судом позову щодо стягнення аліментів, а також додаткових витрат на утримання дитини, а також звернення позивача до ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Киві для примусового виконання рішення суду, відповідач не почав сплачувати аліменти, що призводить до того, що позивачка змушена самостійно виховувати та матеріально утримувати дитину. Крім того, позивач зазначила, що відповідач зовсім не цікавиться життям дитини, після розірвання шлюбу не телефонував та не виявляв бажання особисто спілкуватися з дочкою, не відвідував дитячий садочок, в який вона ходить, та не знайомий з її вихователем, внаслідок чого [PERSON] не пам'ятає батька та не має до нього жодних почуттів, ніколи не питає про нього та не згадує у розмові про батька. З огляду на викладене та посилаючись на відповідні норми законодавства, просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. 06.10.2015 року протокольною ухвалою суду до участі в справі як третю особу було залучено Службу у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, додатково зазначив, що докази надані в судовому засіданні стороною відповідача на підтвердження сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини не можуть свідчити, що у [PERSON] змінилося ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків та до дитини загалом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, зазначила, що за час шлюбних відносин з боку відповідача мало місце насильство в сім'ї, проте вона не може підтвердити дані факти офіційними зверненнями, в тому числі й до правоохоронних органів, крім того, зазначила, що не забороняла побачення [PERSON] з дитиною, до трьох років відповідач періодично бачився з дочкою, також дитина регулярно, приблизно раз у місяць, знаходилася у батьків відповідача за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, зазначив, що позивач безпідставно стверджує, що відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки після розірвання шлюбу між сторонами саме позивача заборонила відповідачу бачитися з дитиною, відповідач з метою не загострення відносини з позивачем бачився з дочкою таємно від позивача, коли остання знаходилася у дідуся та бабусі - батьків відповідача. Також зауважив, що відсутні підстави стверджувати, що відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини, оскільки після зміни позивачем місця свого проживання відповідачу взагалі не було відомо про те, де проживає його дитина, що позбавляло можливості батька добровільно сплачувати кошти на утримання дочки, на час розгляду справи відповідачем повністю погашено заборгованість зі сплати аліментів. Відповідач бажає приймати активну участь у вихованні та розвитку дитини, з метою чого звернувся до Служби у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві та до [PERSON], безпосередньо, із заявою про встановлення режиму побачень з дитиною. Відповідач в судовому засіданні просив ту задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, враховуючи надані суду Висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO], та акт обстеження житлово-побутових умов проживання дитини. Допитана в судовому засідання, як свідок, [PERSON], яка перебуває у товариських відносинах з позивачем [PERSON] та з 2012 року проживала з нею в одній квартирі, пояснила суду, що за час їх проживання з позивачем в одній квартирі [PERSON] приходив до доньки [PERSON] лище одного разу на її день народження, дитина намагалася триматися осторонь [PERSON], її реакція не виражала радість від зустрічі з батьком. Крім того, вона жодного разу не бачила, щоб батько дитини [PERSON] якимось чином матеріально допомагав позивачу. Дитина наразі називає батьком чоловіка позивача [PERSON], а свого біологічного батька називає «[PERSON]». Допитаний в судовому засіданні, як свідок, чоловік позивача [PERSON] суду пояснив, що малолітня [PERSON] вважає та називає татом його, він безпосередньо допомагає позивачу водити дитину до школи, оплачує відвідування дитиною гуртків, також зазначив, що зустрічі відповідача з дитиною мають дуже нерегулярний характер, вцілому може бути декілька зустрічей на рік, зазначив, що у нього наявні підстави вважати, що [PERSON] боїться свого батька, не виявляє бажання з ним бачитися. Допитана в судовому засіданні, як свідок, [PERSON] суду пояснила, є бабусею [PERSON] та матір'ю [PERSON], після розлучення сина з невісткою позивач безперешкодно надавала бабусі та дідусю можливість бачити свою онуку за місцем свого проживання, [PERSON] також бачився з донькою у них вдома таємно, оскільки намагався уникнути конфлікту з колишньою дружиною, передавав грощі для дитини, водночас після того як [PERSON] почала проживати спільно зі своїм теперішнім чоловіком [PERSON], останній заборонив їм бачитися з онучкою, відповідно й [PERSON] був позбавлений можливості бачити доньку, сподівався, що з часом їх відносини з [PERSON] нормалізуються та він буде безперешкодно бачитися з донькою. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, та показання свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України виключними підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2008 року. [INFO] у них народився донька - [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 861 та видано Свідоцтво про народження [NUMBER]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2012 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. Як на підставу звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] позивач посилається на ухилення останнього від матеріального утримання доньки [PERSON], а також небажання приймати участь у виховання дитини. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (Підстави звільнення від доказування). Посилання сторони позивача на ухилення відповідача від матеріального утримання дитини спростовується доказами наданим стороною відповідача в судовому засіданні, зокрема платіжним дорученням № 1579640 від 12.11.2015 року, відповідно до якого [PERSON] погашено заборгованість по аліментам згідно виконавчого листа № 752/3663/15-ц Голосіївського районного суду м. Києва від 28.07.2015 року, постановою про закінчення виконавчого провадження від 17.11.2015 року, якою підтверджується, що [PERSON] погашено заборгованість зі сплати додаткових витрат на дитину, [PERSON], в розмірі 1730,00 грн. Крім того, згідно Висновку Служби у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві батько дитини не ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а навпаки хоче дбати про фізичний та духовний розвиток дитини, піклуватися про неї, брати участь у її житті. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини , а також те, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, орган опіки та піклування Дарницької РДА в м. Києві надав суду Висновок щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. З показів свідків [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що зустрічі батька з дитиною з 2012 року мали досить нерегулярний характер, що було спричинено в тому числі конфліктними відносинами батьків дитини, з показів свідка [PERSON] судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами [PERSON] зустрічався з донькою [PERSON] за місцем проживання її дідуся та бабусі, однак після початку спільного проживання [PERSON] з її теперішнім чоловіком [PERSON], вчиняються перешкоди для побачення малолітньої [PERSON] як з рідними дідусем та бабусею, так і з батьком [PERSON] Таким чином, позивачем в судовому засідання за допомогою належних та допустимих доказів не доведено, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками щодо виховання малолітньої [PERSON], а також наявні інші підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги висновок Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed