Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

16.11.2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, укладено договір кредиту №163АІ10120914001 від 14 вересня 2012 року, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит на споживчі потреби у сумі 73247,00грн. зі сплатою 19,60% річних, шляхом повернення суми отриманих кредитних коштів та сплати відсотків щомісячними платежами, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 01.09.2013 року. З метою забезпечення виконання вказаного основного зобов'язання, між позивачем та відповідачем [PERSON] 14.06.2012 року укладено договір поруки №163АІ10120914001-П, за умовами якого поручитель бере на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Проте, стверджує, що відповідачі належним чином не виконують зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка станом на 12.10.2017 року становить 133098,88грн. та включає в себе: 56043,21грн. заборгованості за кредитом, 42759,25грн. заборгованості за відсотками, 13259,75грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 10077,58грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків, 6227,32грн. інфляційних втрат за кредитом, 4731,77грн. інфляційних втрат за відсотками. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення на сайті суду. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що 14.09.2012 року між акціонерно-комірційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, як кредитодавцем, та [PERSON], як позичальником, укладено договір кредиту №163АІ10120914001 (а.с.8-18), за яким кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 73247,00грн зі сплатою 19,60 процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 01.09.2013 року. Порядок погашення кредиту з розбивкою по місяцях визначений п.1.1.1 договору. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту за методом факт/360, де факт фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п.2.4.2. договору). Позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливим штрафними санкціями (п.3.3.9 договору). У разі прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, передбачених умовами цього договору, а також погашення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (п.4.1 договору). З метою забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором, 14 вересня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», як кредитором, відповідачем [PERSON], як боржником, та відповідачем [PERSON], як поручителем, укладено договір поруки №163АІ10120914001-П (а.с.2528). За п.1.1. договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №163АІ10120914001 від 14.09.2012 року. Поручитель зобов'язаний у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов'язання, відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення (п.3.1.2. договору поруки). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом укладеного між сторонами договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Крім того, згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що позивач зобов'язання за договором виконав повністю. У свою чергу відповідачі своїх зобов'язань за договором належним чином не виконують, не здійснюють погашення кредиту, не сплачують проценти за його користування. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 14.09.2012 року (а.с.34-39), за яким станом на 12.10.2017 року у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка включає в себе: 56043,21грн. заборгованості за кредитом, 42759,25грн. заборгованості за відсотками, 13259,75грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 10077,58грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків, 6227,32грн. інфляційних втрат за кредитом, 4731,77грн. інфляційних втрат за відсотками. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Щодо нарахування пені, суд враховує те, що згідно з ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року N1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Макіївка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З копії паспорта громадянина України, виданого на ім'я [PERSON], та паспорта громадянки України виданого на ім'я [PERSON], представленого ними при укладенні договору (а.с.29-31, 32-33), вбачається, що [PERSON] з 16.01.2003 року та станом на 14.09.2012 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]; [PERSON] з 17.01.1977 та станом на 14.09.2012 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Встановлено, що пеня за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасне повернення відсотків нараховані позивачем відповідачам на час звернення до суду, тобто під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який поширюється на правовідносини, які виникли між сторонами. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, оскільки відповідачі належним чином не виконали зобов'язання за кредитним договором та договором поруки від 14.09.2012 року, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка включає в себе: 56043,21грн. заборгованості за кредитом, 42759,25грн. заборгованості за відсотками, 6227,32грн. інфляційних втрат за кредитом, 4731,77грн. інфляційних втрат за відсотками, що в сумі складає 109761,55грн., станом на 12 жовтня 2017 року. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та за несвоєчасне повернення відсотків, слід відмовити. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1996,48грн.

Outcome: partial