Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

16.07.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання у зв`язку з навчанням, посилаючись на те, що відповідач є її батьком, який сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. Позивач вказує, що на даний час вона є студенткою денної форми навчання КВНЗ «Житомирський медичний інститут», строк навчання до 1 липня 2022 року. У зв`язку з навчанням вона потребує значної матеріальної допомоги, яку батько добровільно не надає. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі ј частин з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, а саме 01 липня 2022 року. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач зазначив, що не проти сплачувати аліменти, однак просив зменшити їх розмір, оскільки у нього на утримання перебуває двоє неповнолітніх дітей. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи, судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки КВНЗ «Житомирський медичний інститут» від 12.07.2019 року № 58, [PERSON] є студентом коледжу, навчання денне, навчається з 01.09.2018 року по 01.07.2022 року. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частинами першою та третьою статті 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Під час судового засідання, позивач зазначила, що у зв`язку з навчанням, вона потребує значної матеріальної допомоги, її мати перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років з 01.07.2017 року по теперішній час (довідка № 1931 від 23.08.2019 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради). Відповідач має можливість надавати допомогу, оскільки працює, має постійну роботу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він проживає разом зі своєю цивільною дружиною та двома неповнолітніми дітьми, які знаходяться на його утриманні, надавши на підтвердження вказаного відповідні свідоцтва про народження та довідки про склад сім`ї. Вказав, що він не проти сплачувати аліменти на утриманні [PERSON] , проте просив встановити аліменти в розмірі 1 тис гривень щомісячно. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд, виходячи із зазначених норм матеріального права та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який, працевлаштований, отримує заробітну платню, дійшов до висновку, що відповідач спроможний утримувати повнолітню дочку у зв`язку із продовженням нею навчання. Проте, з урахуванням обов`язку двох батьків утримувати дитину, а також того, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає, що з відповідача аліменти на користь позивачки слід стягувати в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму щомісяця, до закінчення нею навчання. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: partial