Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

15 січня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №11279880000 по кредиту та процентах у розмірі 22640,41 доларів США, що станом на 10 грудня 2014 року за курсом НБУ 15,577517 гривень за 1 долар США, еквівалентно 352681,37 гривень, та пені у розмірі 3143,24 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» ( з 21 грудня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту №11279880000 від 27 грудня 2007 року. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) у сумі 24000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісяця повертати наданий кредит 27 числа кожного місяця шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 271,00 долларів США, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 грудня 2027 року. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах з лютого 2014 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Позивач направив відповідачу вимогу від 04 листопада 2014 року про необхідність усунення порушень кредитного договору. Відповідач вимоги не виконав. Станом на 10 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором №11279880000 складає: по кредиту та процентах у розмірі 22640,41 доларів США (двадцять дві тисячі шістсот сорок доларів США 41 центів, що станом на 10 грудня 2014 року за курсом НБУ 15,577517 гривень за 1 долар США еквівалентно 352681.37 гривень) та по пені у розмірі 3143,24 гривень (три тисячі сто сорок три гривень. 24 копійок,), а саме: 21372,16 долларів США (що еквівалентно 332925,19 гривень) - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 581,11 доларів США за строк з 27 лютого 2014 року по 10 грудня 2014 року; 1268,25 доларів США (що еквівалентно 19756,19 гривень) - прострочена заборгованість за процентами за строк з 27 січня 2014 року по 27 листопада 2014 року; 779,81 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 28 лютого 2014 року по 10 грудня 2014 року; 2363,43 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 28 лютого 2014 року по 10 грудня 2014 року. У зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом про примусове стягнення вказаної суми заборгованості з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, явку свого уповноваженого представника до суду не забезпечив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 27 грудня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту №11279880000.Згідно п. 1.1. кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) у сумі 24000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісяця повертати наданий кредит 27 числа кожного місяця шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 271,00 долларів США, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 грудня 2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п. 1.2.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами відповідач зобов'язався сплачувати проценти у розмірі 12,4% річних. (п.1.3.1 кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору. Згідно з п. 8.1. кредитного договору, у випадку порушення зобов'язання позичальником в частині не сплати чергового ануїтетного платежу чи сплати у меншому розмірі відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу. Відповідно з п.5.5 кредитного договору, у випадку несплати відповідачем чергового ануїтетного платежу більше ніж на 1 місяць, банк має змінити термін погашення кредиту та плати за кредит в порядку, визначеному розділом 12 кредитного договору. Відповідно до п.4.6. кредитного договору позичальник зобов'язаний достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового стягнення кредиту в порядку, визначеному розділом 12 (а.с. 12-22). 27 грудня 2007 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору №11279880000, відповідно до умов якої, процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п.1.3.1. договору (а.с. 24). В матеріалах цивільної справи міститься лист-вимога до [PERSON] про погашення простроченої заборгованості протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання цього повідомлення (а.с. 25-26). Відповідно до наданого банком розрахунку загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 11279880000 від 27 грудня 2007 року, станом на 10 грудня 2014 року складає: по кредиту та процентах у розмірі 22640,41 доларів США та по пені у розмірі 3143,24 гривень, з яких: 21372,16 долларів США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 581,11 доларів США за строк з 27 лютого 2014 року по 10 грудня 2014 року; 1268,25 доларів США - прострочена заборгованість за процентами за строк з 27 січня 2014 року по 27 листопада 2014 року; 779,81 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 28 лютого 2014 року по 10 грудня 2014 року; 2363,43 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 28 лютого 2014 року по 10 грудня 2014 року (а.с. 34-45). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором, який укладається в письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №11279880000 від 27 грудня 2007 року, розмір якої станом на 10 грудня 2014 року становить 22640,41 доларів США, що еквівалентно 352681,37 гривень та пені у розмірі 3143,24 гривень, яка до цього часу не погашена, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в повному обсязі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, про день, час та місце розгляду якої був повідомлений належним чином, заперечення на позовну заяву суду не надав, також не надав жодних доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором, на спростування розміру грошового зобов'язання на загальну суму 22640,41 доларів США, що еквівалентно 352681,37 гривень та пені у розмірі 3143,24 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Враховуючи часткове виконання боржником грошового зобов'язання за кредитним договором, згідно графіків погашення кредитного зобов'язання, що підтверджує факт визнання ним грошових зобов'язань, та з огляду на те, що в судовому порядку вищевказаний кредитний договір визнаний недійсним не був, з урахуванням презумпції правомірності правочину, укладеного з додержанням встановленої форми, закріпленої ст. 204 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача існуючої заборгованості є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню в повному обсязі (в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3558,25 гривень, сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням № [NUMBER] від 16 грудня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved