Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

16 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Українська мікрофінансова мережа звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, мотивуючи тим, що Конституцією України, нормами Цивільного кодексу України та інших законів України визначені гарантії недоторканності, безпеки і судового захисту майнових та особистих немайнових прав і законних інтересів кожної особи та громадянина України. Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Всупереч зазначеним вище гарантіям, положенням та вимогам Конституції України і Цивільного кодексу України, права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» були порушені громадянкою України [PERSON]. Так, Позивач здійснює свою господарську діяльність як фінансова установа та на підставі Свідоцтва ІК№87 від 21.06.2012 надає фінансові кредити за рахунок власних коштів. 05.06.2014 між Позивачем та Відповідачем укладений договір №КВ03-00123 про надання фінансового кредиту Відповідачу (далі у тексті - Договір). Відповідно до п.п. 1.1, 1.4., 1.5. Договору, Позивач надав Відповідачу у кредит грошові кошти у сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп., а Відповідач зобовязався в строк 21 день, а саме до 26.06.2014 їх повернути та сплатити Позивачу плату в розмірі 2,5 (два з половиною) проценти від суми кредиту за кожен день користування ним. Сукупна процентна ставка складає 52,5 (пятдесят два з половиною) проценти. Таким чином, на підставі Договору Відповідач був зобовязаний в строк до 26.06.2014 повернути Позивачу грошові кошти у сумі 762 (сімсот шістдесят дві) грн. 50 коп., а у разі прострочення платежу - сплатити штраф у розмірі 100 (сто) грн. 00 коп. та пеню в розмірі 4% за кожен день прострочення, але не більше ніж за 30 календарних днів. Враховуючи, що у визначений Договором строк повернення грошових коштів Відповідач їх Позивачу не повернув, то Відповідач прострочив свої грошові зобовязання за Договором. На підставі ч.ч. 2-4 ст. 611 ІДК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, відповідно до умов Договору на даний час заборгованість, яка підлягає сплаті Відповідачем на користь Позивача розраховується відповідно до викладеного нижче: Так, відповідно до п. 2.2. Договору сума «єдиного платежу» яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів, тобто сума основного боргу, яку Відповідач був зобовязаний сплатити на користь Позивача розраховується наступним чином: 500 (пятсот) грн.00 коп. (сума кредиту) + 162 (сто шістдесят дві) грн. 50 коп. (сума відсотків за час користування кредитом) = 762 (сімсот шістдесят дві) грн. 50 коп. Відповідно до п. 4.1. Договору Відповідач сплачує пеню у розмірі 4% за кожен день прострочення, але не більше ніж за 30 календарних днів. Оскільки строк простроченої заборгованості становить більше 30 днів, то розрахунки проводяться з врахуванням максимального строку нарахування пені - 30 днів, наступним чином: (762.50 х 4% / 100%) х 30 = 915 (девятсот пятнадцять) грн. 00 коп. Разом з тим, відповідно до умов п. 4.2. Договору Відповідач зобовязаний сплатити штраф у розмірі 100 (сто) гривень. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти чних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або коном. Відповідні індекси інфляції розраховуються Державним комітетом статистики країни і публікуються в газеті «Урядовий курєр». У відповідності зі ст. ст. 19, 21 та 22 ікону України «Про інформацію» опубліковані в засобах масової інформації з посиланням і Державний комітет статистики України ці показники є офіційними і в силу ч. 2 ст. 61 ПК не підлягають доказуванню. За повідомленням Державної служби статистики індекс споживчих цін (індекс інфляції) у липні 2014 року порівняно з червнем становив - 100,4%, у серпні 100,8%, у ресні - 102,9%, у жовтні - 102,4%, у листопаді - 101,9%, у грудні - 103,0%, у січні - 103,1%, у лютому - 105,3%, у березні - 110,8%, у квітні 114,0%, у травні 102,2%. З урахуванням рекомендацій, викладених у [PERSON] Верховного суду України № 62-97р 03.04.97, сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з травня 2014 по травень 2015 розраховується наступним чином: (100,4% х 100,8% х 102,9% * 102,4% х 101,9% х 103,0% х 103,1% х 105,3% х 110,8% х 4,0% х 102,2%)/100%) х 762 (сімсот шістдесят дві) грн. 50 коп. (сума основного боргу) = 196 (одна тисяча сто девяносто шість) грн. 03 коп. Таким чином з Відповідача підлягають відшкодуванню збитки, а саме сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, пеня та штраф, що розраховуються наступним чином: 1196 (одна тисяча сто девяносто шість) грн. 03 коп. (сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції) + 915 (девятсот пятнадцять) грн. 60 коп. (пеня) + 100 (сто) грн. 00 коп. (штраф) = 2211 (дві тисячі двісті одинадцять) грн. 03 коп. Отже, виходячи з вище викладеного, фактичними обставинами та правовими нормами доведено, що права та законні інтереси Позивача були порушені Відповідачем внаслідок протиправних дій Відповідача, які виражаються у неповерненні грошових коштів та процентів за користування ними, а отже Позивачу завдано збитків у сумі 2211 (дві тисячі істі одинадцять) грн. 03 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь Позивача у судовому порядку. Посилаючись на ст.ст. 3, 15, 107 ЦПК України, ст. ст.509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» на відшкодування збитків за договором №КВ03-00123 від 05 червня 2014 року в сумі 2211,03 гривень та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача надіслав до суду заяву про можливість розгляду справи без його участі, зазначивши в заяві, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON], яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася вдруге, не повідомила про причини неявки і від неї не надходило заяви про відкладення розгляду справи чи можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд,

Outcome: approved