Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

15.06.2016 відкрито провадження в даній справі. Позивачі свої вимоги мотивують тим, що 21.05.2003 вони, являючись подружжям, уклали з відповідачкою [PERSON], яка доводиться їм дочкою та в той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], договір позики, відповідно до умов якого відповідачці [PERSON] були надані грошові кошти у розмірі 5000 дол. США без сплати процентів або штрафних санкцій, строком на 10 років, тобто до 21.05.2013 включно. Вказані грошові кошти надавалися [PERSON] у її власних інтересах та в інтересах сімї, а саме для придбання власного житла домогосподарства із земельною ділянкою. [PERSON] був обізнаний про вчинення зазначеної угоди. В 2003 році [PERSON] діючи у власних інтересах та інтересах сімї придбала житловий будинок з надвірними й побутовими спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Охтирка, вул. Фрунзе (на даний час Сумська), 395-а Сумської області. Сімейне життя відповідачів не склалося, шлюб був розірваний. На вимогу повернення коштів, відповідачка [PERSON] повідомила про відсутність можливості повернути позику, відповідач [PERSON] відмовляється від позичальник відношень та позику в інтересах сімї не визнає. Тому просять стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором позики в розмірі 5000 дол. США, що станом на день вимоги еквівалентно 125000 грн., та вирішити судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, та прохав задовольнити, а також просив стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу. Позивачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, в матеріалах справи мається заява позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавали, в матеріалах справи мається заява відповідачки [PERSON] про розгляд справи без її участі, вирішення позовних вимог залишила на розсуд суду. Приймаючи до уваги згоду представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] доводиться їй рідною сестрою. Відповідачі уклали шлюб в 2000 році та до 2003 року проживали у батьків [PERSON] Потім [PERSON] з дітьми повернулася до своїх батьків. Позивачі 21.05.2003 дали [PERSON] гроші в сумі 5000 дол. США для придбання будинку. Свідок порадила сестрі скласти боргову розписку, яку [PERSON] написала під диктовку свідка. На час отримання позики відповідачі були одружені, однак [PERSON] брала гроші тоді, коли їх подружжя було у сварці. Позику до цього часу не повернули. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] позичала гроші на покупку будинку для дочки. В 2003 році [PERSON] писала розписку про те, що зобовязується повернути батькам гроші. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідачі проживали у батьків [PERSON], де виникали сварки, в звязку з чим позивачі вирішили придбати будинок. Для придбання будинку позивачі позичили відповідачам гроші. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] з чоловіком проживала у батьків останнього, потім її батьки позичили гроші за які вони купили будинок. Про це свідку відомо зі слів [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачі є її сусідами, разом з ними дивилася та вибирала будинок для відповідачів. Зі слів [PERSON] їй відомо, що позивачі позичали гроші [PERSON] для придбання будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що в квітні 2003 року позивачі позичили у неї 2800 дол. США, щоб купити будинок для [PERSON], які повернули протягом року. Потім [PERSON] повідомили, що будинок був придбаний. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачі позичали у [PERSON] 500 дол. США, які повернули десь через три роки. Позивачі придбавали будинок, який оформляли на [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала разом з [PERSON], яка поділилася, що батьки купують їй будинок, хоч і позичають гроші. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника позивачів, покази свідків, врахував позицію сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або цінні речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 21.05.2003 був укладений договір позики, згідно якого позивачами були надані відповідачці в борг кошти в сумі 5000 дол. США для покупки домоволодіння та земельної ділянки по вул. Фрунзе, 395-а, які остання зобовязалася повернути протягом 10 років, тобто до 21.01.2013 року без процентів та винагороди, що підтверджується розпискою відповідачки [PERSON] З договору купівлі-продажу від 06.05.2003, зареєстрованого в реєстрі за № 407, та з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.05.2003, зареєстрованого в реєстрі за № 409, вбачається, що [PERSON] купила жилий будинок з надвірними та побутовими спорудами, а також земельну ділянку площею 1000 кв. м, які розташовані за адресою: м. Охтирка, вул. Фрунзе 395-а Сумської області, гроші за які [PERSON] зобовязалася сплатити до 23.05.2003. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.\~ Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідачами не оспорено, що в порушення умов договору кошти на даний час не повернуті, про що також свідчить наявність у позивачів боргового документу. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обовязок виникає у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст.ст. 60, 61 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Згідно ч. ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і одержане за договором використано на її потреби. Згідно п.п. 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зі свідоцтва про одруження серії І-БП № 032909, виданого 19.07.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міськвиконкому Сумської області, та рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583/944/16-ц від 06.05.2016 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 19.07.2000 по 06.05.2016 перебували в зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що відповідач [PERSON] був обізнаний та надав свою згоду на укладення вказаного договору позики. Натомість, з показів свідка [PERSON] вбачається, що на час укладення договору позики відповідачі посварилися та проживали окремо. З огляду на викладене та враховуючи, що станом на час розгляду справи 5000 дол. США еквівалентно 128202,40 грн, виходячи з принципу диспозитивності щодо розгляду спору в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 125000 грн. з [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачами надані договори про надання правової допомоги [PERSON], акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, та квитанція про оплату по 1200 грн кожним з позивачів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, необхідний і фактично наданий обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, а також те, що позовні вимоги задоволені тільки відносно відповідачки [PERSON], суд дійшов висновку про стягнення з останньої по 1200 грн. кожному з позивачів в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. Також підлягають відшкодуванню судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1250 грн., а всього з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачів по 1825 грн. кожному. На підставі викладеного,

Outcome: partial