Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

16.07.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 24.08.2002 року між ними було зареєстровано шлюб виконкомом Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №6. За час перебування у шлюбі мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка на час подання позову є неповнолітньою. Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.07.2012 року у цивільній справі № 2/229/239/12 за позовом [PERSON] - шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу, їх неповнолітня дитина, [PERSON], постійно проживає з нею, а відповідач проживає окремо. З моменту розлучення і по сьогодні вона самостійно матеріально забезпечує дитину, доглядає та виховує її, а також виконує всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їх дитини. Відповідач не здійснює добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить суд ухвалити рішення про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO] на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення, про що також зазначив в письмовій заяві. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 24.08.2002 року, виконкомом Любомирської сільської ради, актовий запис №6. 20.07.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, на підставі рішення Чечельницького районного суду Вінницької області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Дитина на даний час проживає з матір'ю та виховується матір'ю, батько дитини на її утримання матеріальну допомогу надає по мірі можливості. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив, що він працює з 15.03.2015 р. на посаді водія ТОВ «Нова пошта» з окладом 1200 грн. та має на утриманні малолітнього сина [PERSON] [INFO] р. н. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що відповідач працює з 15.03.2015 р. на посаді водія ТОВ «Нова пошта» з окладом 1200 грн.,має на утриманні малолітнього сина [PERSON] [INFO] р. н. та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Куруючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 180, 182, 185, 191, 199 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved