Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

16 квітня 2014 року [PERSON] здала на пошту позов до [PERSON], в якому вказує, що з 01 вересня 2004 року вона навчається в Улянівській школі-інтернаті та знаходиться на повному державному забезпеченні. Зазначає, що на даний час [PERSON] ніякої допомоги їй не надає, життям взагалі не цікавиться. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідачки на свою користь на період навчання аліменти в розмірі 300 грн. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 25). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, подала заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вона немає коштів для сплати аліментів своїй дочці (а. с. 16, 32). Представник КЗСОР «Улянівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат Білопільського району» - Сіренко О.С. у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] навчається у школі до 31 серпня 2014 року, перебуває на повному державному забезпеченні, у зв'язку з чим ніяких витрат на навчання вона не несе. Заслухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 09 квітня 1996 року народилася [PERSON], у свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] і [PERSON] (а. с. 2). Згідно з довідкою КЗСОР «Улянівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат Білопільського району» від 10 квітня 2014 року №466 [PERSON] навчаться і постійно проживає у вищезазначеному закладі з 01 вересня 2004 року по 31 серпня 2014 року та знаходиться на повному державному забезпеченні (а. с. 4). Крім того, вона отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства, розмір якої з січня 2013 року по травень 2014 року склав 10799 грн. 28 коп. (а. с. 37). Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 вересня 2009 року [PERSON] визнано винною за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 189 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна (а. с. 43-44). На даний час відповідачка відбуває покарання у Чернігівській виправній колонії №44. З лютого по травень 2014 року остання отримала 1505 грн. 82 коп. заробітної плати (а. с. 28). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з абз. 1 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивачка не надала суду доказів, що у зв'язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги. Представник третьої особи, навпаки, показала, що [PERSON] знаходиться на повному державному забезпеченні, а тому жодних витрат на навчання, проживання тощо не несе. Враховуючи, що обов'язок щодо утримання повнолітньої дитини виникає за умови її потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. 199 СК України,

Outcome: dismissed