Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

15 серпня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 18.03.2006 року, актовий запис №41, місце реєстрації. Відділ реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, через несумісність характерів, різні життєві погляди на утворення сім'ї та ведення господарства, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спорів про місце проживання дитини та про поділ майна між сторонами немає. Просить суд розірвати її шлюб із [PERSON], строк на примирення не призначати, сина залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати.. [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила строк на примирення не призначати, тому що відновлення шлюбних відносин з відповідачем виключається, оскільки вони не живуть однією сім'єю тривалий час, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала суду заяву. Відповідач [PERSON] заперечень на позов не надав, позов визнав, вважає, що примирення не можливе, оскільки вони не проживають разом тривалий час. Неповнолітню дитину просить залишити проживати з позивачем, справу розглянути без його участі, про що надав суду заяву. Розглянувши матеріали справи в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] /дошлюбне прізвище Баратинська/ [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 18 березня 2006 року, актовий запис №41, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, через несумісність характерів, різні життєві погляди на утворення сім'ї та ведення господарства, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про місце проживання дитини та про поділ майна відсутній. За спільною згодою сторін син [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам неповнолітньої дитини. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved