Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

15.04.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради про відшкодування моральної шкоди в розмірі 84000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він звернувся до Виконавчого комітету Сумської міської ради із запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Суми вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Проте відповідач надав відповідь на запит, зазначивши, що запитувана ним інформація у ВК СМР відсутня. Однак рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі № 480/2282/20 зобов`язано Виконавчий комітет Сумської міської ради надати позивачу повну інформацію, що запитувалась згідно запиту на отримання публічної інформації від 19.03.2020 року, оскільки відповідач зобов`язаний володіти цією інформацією. Внаслідок чого позивачу було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 84000 грн. Ухвалою судді від 16.04.2021 року відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, відповідач надав відповідь позивачу, що запитувана ним інформація у ВК СМР відсутня, що стало підставою для відмови у задоволенні запиту позивача. Крім того, факт заподіяння ВК СМР будь-якої шкоди підлягає доведенню, тому в задоволенні позову [PERSON] про стягнення моральної шкоди просить відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 19.03.2020 року [PERSON] звернувся до Виконавчого комітету Сумської міської ради про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Суми вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. За результатами розгляду запиту виконавчими органами Сумської міської ради, [PERSON] була направлена відповідь від 24.03.2020 року №27/06.01-14 про те, що запитувана інформація відсутня. Проте, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №480/2282/20, позов [PERSON] до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 19.03.2020 року. Зобов`язано Виконавчий комітет Сумської міської ради надати [PERSON] повну інформацію, що запитувалась згідно запиту на отримання публічної інформації від 19.03.2020 року. Вищевказане рішення суду мотивоване тим, що відповідач в силу закону зобов`язаний володіти цією інформацією. У частині позовних вимог до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, суд зазначив, що [PERSON] з запитом про надання публічної інформації звертався лише до Виконавчого комітету Сумської міської ради, а відтак Департаментом жодним чином не порушені права та обов`язки останнього. Другий апеляційний адміністративний суд своєю постанову від 13.04.2021 року залишив рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року без змін. Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Вказана стаття передбачає спеціальні підстави і умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб`єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб`єктів та характері їх дій. Сферою застосування зазначеної норми є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Таким чином, сам по собі факт визнання рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року, яке набрало законної сили 13.04.2021 року у справі №480/2282//20, протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 19.03.2020 року, свідчить про завдання особі моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню незалежно від вини виконавчого комітету органу місцевого самоврядування. Згідно з ч.2 та ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі за текстом - Постанова ВСУ) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до пунктів 4, 5 Постанови ВСУ, у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювач а та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9 Постанови ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, а також враховуючи нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд доходить висновку про те, що стягнення з Виконавчого комітету Сумської міської ради на користь [PERSON] 500 грн у відшкодування завданої моральної шкоди буде достатньої та справедливою сатисфакцією у цьому конкретному випадку.

Outcome: partial