Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

17.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачем він перебував у трудових відносинах з 15.03.1976 року по 01.11.2012 рік. З березня 2010 року по листопад 2012 року відповідач своєчасно не сплатив йому належну заробітну плату, загальна сума заборгованості складає 19145.33 гривень, з яких 18458.64 - заборгованість по заробітній платі та 686.69 грн. - заборгованість по компенсації за невикористану відпустку. Порушень трудової дисципліни з його боку не було. Зазначену суму він не отримав і при звільненні з роботи. На даний час підприємство в стадії ліквідації. Просить стягнути суму заборгованості по заробітній платі, суму компенсації за невикористану відпустку, а всього 19145.33 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. За даними трудової книжки позивач знаходився у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ханженковський завод двигунів» з 15.03.1976 року по 01.11.2012 рік, звільнений на підставі ст. 36 КЗпП України у зв'язку з переведенням до ТОВ «Завод «Авторемонт» (Наказ № 57 від 01.11.2012 року). /а.с. 5-6/. Як вбачається з довідки наданої ліквідатором ТОВ «Ханженковський завод двигунів» заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 19145.33 гривень, яка утворилася за період з березня 2010 року по грудень 2010 року, жовтень 2011 року, за період з лютого 2012 року по листопад 2012 року, компенсація за невикористану відпустку становить 686.69 грн. /а.с. 4/ У судовому засіданні встановлено, що в день звільнення позивача, тобто 01.11.2012 року остаточний розрахунок з ним проведений не був. Відповідно до частини 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності , виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно ст.ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 83 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. В статті 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що позивач при звільнені в листопаді 2012 року не отримав належних йому сум, заборгованість з виплати заробітної платні на час постановлення судом рішення в повному обсязі не виплачена, як і не виплачена компенсація за невикористану відпустку, будь-яких заперечень щодо суми заборгованості з виплати заробітної плати немає, і тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі і компенсації за невикористану відпустку підлягають задоволенню.

Outcome: approved