Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

16.07.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів (а.с.1-4). Позовні вимоги уточнив 03.08.2020 року (а.с. 27-30). Позов мотивував тим, що шлюб між ним та [PERSON] був розірваний 24.10.2013 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2013 року № 127/22504/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей - [PERSON] , 1999 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н. в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2018 року №127/23308/18 було змінено спосіб стягнення аліментів, що присуджені на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2013 року у справі № 127/22504/13-ц на утримання доньки [PERSON] , з твердої грошової суми на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти позивач надсилає відповідачу за домовленістю, поштовими переказами. Крім того, своїм донькам [PERSON] , яка вже досягла повноліття та [PERSON] він постійно дарує подарунки, надає фінансову допомогу. Відповідач приховала те, що отримує аліменти за домовленістю з [PERSON] і звернулась до відділу ДВС з заявою про стягнення аліментів у примусовому порядку. Нещодавно у банку, де він обслуговується, позивач дізнався, що на його рахунок накладено арешт через заборгованість по аліментах. Хоча про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів його ніхто не повідомляв. Виконавча служба нараховує заборгованість по аліментам, які позивач сплачує добровільно і за домовленістю. Після ухвалення Вінницьким міським судом Вінницької області рішення від 14.12.2018 року в цивільній справі №127/23308/18 у житті позивача відбулись зміни, які відповідно до вимог ст. 192 Сімейного кодексу України, дають підстави змінити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] . [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання. З 01.03.2019 року по 28.02.2022 року йому призначено державну соціальну допомогу в сумі 1 407, 00 грн. 01.10.2019 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, [INFO] народилась донька - [PERSON] . У зв`язку з примусовим стягненням з нього аліментів, накладенням арешту на його рахунок, в його новій сім`ї виникли непорозуміння. Його дружина - [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання їх новонародженої дитини. На підставі ст. 192 СК України [PERSON] просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2018 року у справі № 127/23308/18 та стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Суду пояснив, що в даний час його матеріальний стан змінився, оскільки він одружився, в 2019 році у нього народилась дитина. Зауважив, що він є людиною з інвалідністю ІІІ грн., отримує державну соціальну допомогу. Він офіційно не працює, підробляє неофіційно, має мінливий, нерегулярний дохід. Кошти на утримання доньки [PERSON] він висилав [PERSON] поштовими переказами за домовленістю, тому боргу по аліментам немає. Надає матеріальну підтримку також старшій доньці, яка вже є повнолітньою. Оскільки рішенням суду від 11.09.2020 року на утримання доньки [PERSON] , 2019 р.н., з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частки від заробітку, він бажає, щоб його діти знаходились в рівних умовах щодо матеріального забезпечення, тому просив змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання [PERSON] і також визначити аліменти, в розмірі 1/6 частки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, просив вимоги задоволити. Оскільки законодавством встановлено, що на двох дітей стягується 1/3 частка доходу платника, вважає, що визначення аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частки буде законним. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Лещенко С.В. позов не визнала. Надала письмові заперечення на позов, які приєднані до матеріалів справи. Суду пояснила, що на момент ухвалення судом рішення - 14.12.2018 року у справі № 127/23308/18 про стягнення на утримання [PERSON] ј частки від доходу [PERSON] , судом вже було прийнято до уваги, що [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ гр., офіційно не працює, тому посилання позивача на дані обставини в обґрунтування вимог про зменшення розміру аліментів є безпідставним. На обліку в центрі зайнятості [PERSON] не перебуває, оскільки має дохід від підприємницької діяльності. Він займається вантажними перевезеннями, доставкою будівельних матеріалів, асфальтуванням, укладанням тротуарної плитки, про що дає відповідні оголошення в газети, випускає та розповсюджує візитки, рекламні листівки. Вантажні автомобілі КАМАЗ, ЗІЛ зареєстровані на батька позивача. [PERSON] матеріально забезпечена людина, має у власності два легкових автомобіля, нещодавно придбав квартиру в новобудові, загальною площею 53,2 кв.м., і нежитлове приміщення. Незважаючи на ці обставини, допустив заборгованість зі сплати аліментів станом на вересень 2020 року більше 30 000 грн. Вважає, що відповідач має достатній дохід і зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ј частки, а позов про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , 2019 р.н., є штучним і поданий його теперішньою дружиною з метою зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] . Він з дружиною перебуває в зареєстрованому шлюбі, проживає в сім`ї з новонародженою дитиною, яка повністю забезпечена матеріально. Тому просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Відповідач [PERSON] заперечила щодо позовних вимог. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала письмові пояснення щодо позову, які приєднані до матеріалів справи та заяву з проханням розглянути справу без її участі. Просила позов [PERSON] задоволити. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що 24.10.2013 року складено відповідний актовий запис № 446 та видано 25.09.2019 року свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 14). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2018 року №127/23308/18 змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 2007 р.н., на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2013 року у справі № 127/22504/13-ц, з твердої грошової суми на аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа № 127/23308/18, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 23.01.2019 року, було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Згідно розрахунку, виконаного Замостянським ВДВС, станом на 31.08.2020 року заборгованість по аліментам складає 31 823, 25 грн. [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання (а.с. 12), на період з 01.03.2019 року по 28.02.2022 року йому призначено державну соціальну допомогу в сумі 1 497, 00 грн. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.10.2019 року, (а.с. 13). [INFO] у них народилась донька - [PERSON] (а.с. 15). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2020 року у справі № 127/15141/20 позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову - 14.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 49-50). Судом було встановлено, що відповідач не ухиляється від виконання обов`язку по утриманню дитини [PERSON] , проте позов поданий матір`ю дитини з метою врегулювання питання щодо утримання дитини з огляду на утримання ним ще однієї дитини. Станом на 23.09.2020 року за [PERSON] зареєстровані транспортні засоби: Ауді, 1993 р.в., дата реєстрації 19.05.2017 року, ВАЗ 21074, 2003 р.в., дата реєстрації - 17.10.2017 року. Вантажні автомобілі з 2008 - 2009 років зареєстровані за батьком позивача - [PERSON] 30.09.2016 року за [PERSON] зареєстровано квартиру загальною площею 53,2 кв.м., житловою - 27,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстровані, позивач, його дружина [PERSON] та їх донька [PERSON] , 2019 р.н. Обґрунтовуючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів позивач [PERSON] наголошував, що він не працює, є людиною з інвалідністю ІІІ групи, у зв`язку з чим отримує державну соціальну допомогу, в 2019 році уклав шлюб із [PERSON] і в 2019 році у них народилась дитина, на утримання якої він за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу). Бажає, щоб його діти знаходились в рівних матеріальних умовах, тому просив змінити розмір аліментів, призначених рішенням суду на утримання доньки [PERSON] з 1/4 частки на 1/6 частку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 року визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач не надав доказів того, що внаслідок одруження в 2019 року і в зв`язку з народженням в 2019 році доньки [PERSON] значно змінився його матеріальний стан і він не може сплачувати аліменти в розмірі ј частки від свого заробітку (доходу). Відповідач довела належними доказами, що позивач має постійний дохід, надає послуги з перевезення будівельних матеріалів, вантажні транспортні засоби зареєстровані за його батьком - [PERSON] . Позивач доказів на спростування вказаних обставин не надав. Обставини щодо встановлення інвалідності і відсутність офіційного місця роботи позивача існували на момент ухвалення рішення від 14.12.2018 року, а тому не можуть свідчити про зміну його майнового стану. Також судом встановлено, що позивач має у власності нерухоме майно, два легкових автомобіля. Також, суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати, у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У такому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Тому твердження представника позивача про те, що частка доходу, яка відраховується з платника аліментів на двох дітей не може бути більшою, ніж 1/3, є безпідставним. Суд роз`яснює, що норма ч. 5 ст. 183 СК України визначає можливість звернення до суду одного з батьків, з ким проживають діти, з заявою про стягнення 1/3 частки доходу платника аліментів на утримання двох дітей, проте це не означає, що лише в такому розмірі платник аліментів несе свій обов`язок по утриманню двох дітей. Крім того, аналіз частини 5 цієї статті дає підстави вважати, що такий розмір аліментів може бути стягнутий на двох дітей з однієї сім`ї, які проживають з одним з батьків. На даний час загальний аліментний обов`язок [PERSON] не перевищує Ѕ частки від його заробітку (доходу) і така частка відповідає нормі Закону України «Про виконавче провадження», що регулює загальний розмір відрахувань з заробітку боржника. Таким чином, суд дійшов висновку, розмір аліментів, що стягується відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2018 року № 127/23308/18, відповідає наведеним нормам закону, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - доньку [PERSON] , 2019 р.н., та стягнення на її утримання аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) позивача, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. судові витрати слід залишити за рахунок позивача.

Outcome: dismissed