Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

15 січня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стверджуючи, що 23 серпня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML500/131/2007. В забезпечення належного виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] 26.06.2008 року було укладено договір поруки №SR-501/131/2007, відповідно до якого останній виступає поручителем [PERSON] і зобовязався разом з нею в солідарному порядку відповідати за виконання умов вищезазначеного кредиту. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідачі зобовязання не виконують, у звязку з чим станом на 07.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 493677,38 доларів США, що складає еквівалент 4634593,96 грн. У звязку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд- стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №МL500/131/2007 від 23.08.2007р. в розмірі 493677,38 доларів США, що еквівалентно 4634593,96 грн. (а.с. 4-7). В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні просила суд задовольнити позов частково, надала письмові заперечення проти позову (а.с.79-80), мотивуючи тим, що позивач неодноразово збільшував розмір відсоткової ставки по кредитному договору та не отримав на це згоду відповідача 2, розмір пені в 3,65 разів перевищує суму заборгованості за кредитним договором та процентів за користування кредитом тощо. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML500/131/2007, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 90160 доларів США на купівлію нерухомого майна зі сплатою 4,00% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 23 серпня 2027 року (а.с.9-15). Нерухомим майном за даним договором виступає земельна ділянка загальною площею 0,23 га, що знаходиться за адресою: с. Рибаківка, вул.Лазурна, 21, Березівський район, Миколаївська область. Згідно п.3.1 частини №2 кредитного договору №ML500/131/2007 від 23 серпня 2007 року, в якості забезпечення всіх своїх зобовязань за цим договором позичальник зобов'язується передати чи/та забезпечити передачу майновим поручителем в іпотеку банку предмет іпотеки, що перебуває у власності позичальника (а.с.15). В забезпечення належного виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] 23 серпня 2007 року було укладено договір поруки №SR-501/131/2007, відповідно до якого останній виступає поручителем [PERSON] і зобовязався разом з нею в солідарному порядку відповідати за виконання умов вищезазначеного кредиту (а.с.22-23). Однак, в порушення умов кредитного договору відповідачі зобовязання не виконують, у звязку з чим станом на 07.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 493677,38 доларів США, що складає еквівалент 4634593,96 грн. (а.с.8), яка складається з: - заборгованості по кредиту у розмірі 88720,34 дол. США (еквівалент по курсу НБУ 832897,67 грн.; - заборгованість по відсотках у розмірі 17446,84 дол. США (еквівалент по курсу НБУ 163789,18 грн.; - заборгованість за пенею у розмірі 387510,21 дол. США (еквівалент по курсу НБУ 3737907.10 грн. Згідно досудових вимог (а.с. 24-27) вбачається, що позивач звертався на адресу відповідачів з вимогами погашення заборгованості за кредитним договором, однак борг так і не погашено. Також судом встановлено, що 19 лютого 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №ML500/131/2007 від 23 серпня 2007 року, згідно якого внесено зміни та доповнення до графіку платежів в новій редакції, нарахування процентів за кредитним договором тощо (а.с.103-112). 25 серпня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №ML500/131/2007 від 23 серпня 2007 року, згідно якого внесено зміни та доповнення до періоду розрахунків процентів по кредитному договору тощо (а.с.113-126). 25 серпня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №3 до кредитного договору №ML500/131/2007 від 23 серпня 2007 року, згідно якого внесено зміни та доповнення до кредитного договору щодо підвищення (зменшення) процентної ставки тощо (а.с.127-128). 23 листопада 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №3 до кредитного договору №ML500/131/2007 від 23 серпня 2007 року, згідно якого внесено зміни та доповнення до кредитного (а.с.129-143). 23 квітня 2010 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №4 до кредитного договору №ML500/131/2007 від 23 серпня 2007 року, згідно якого внесено зміни та доповнення до кредитного договору (а.с.144-158). 25 серпня 2010 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додаткові договори №5, №6, №7 до кредитного договору №ML500/131/2007 від 23 серпня 2007 року, згідно якого внесено зміни та доповнення до кредитного договору (а.с.159-188). Також, 19 лютого 2009 року до договору поруки між ЗАТ «ОТП Банк» та поручителем [PERSON] укладено додаткові договори №1 - №4 до договору поруки №SR-501/131/2007 від 23 серпня 2007 року щодо сплати процентів за кредитом тощо (а.с.189-198). Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі ст. ст. 512, 514 ЦК України і договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 25.11.2011 р. (а.с. 56-63). Відповідно до ч.1 ст.546, ст.ст.553, 572 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою та заставою. Неустойка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (ст.549, п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Статтею 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. Так, стягуючи з відповідача пеню за прострочену заборгованість зі сплати суми кредиту та процентів за порушення зобов'язань, визначених умовами кредитного договору, суд приходить до висновку для зменшення розміру неустойки відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України підстав. Очевидним є те, що розмір неустойки в три рази перевищує розмір боргу, і розрахований в іноземній валюті. Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то суд має право поряд зі стягненням заборгованості в іноземній валюті стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Разом з тим, суд звертає увагу, що валюта, в якій нарахована пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами і за порушення строків сплати кредиту за порушення обов'язків, є долари США. При цьому, відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України та ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки. Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів. Враховуючи обставини по справі, з урахуванням принципів справедливості, розумності та добросовісності суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру стягнутої з відповідача пені, а також загальної сумі боргу до стягнення через зміну розміру боргу за пенею.

Outcome: partial