Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

16 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису строком на 6 місяців щодо [PERSON] , яким просила заборонити [PERSON] перебувати в місці спільно проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити йому наближатися до [PERSON] на відстань більше ніж 200 метрів, а також до місць частого її відвідування; заборонити [PERSON] вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. Окрім того, просила направити [PERSON] до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на проходження програми для кривдників строком на шість місяців. Заява мотивована тим, що вона мешкає за адресою [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] який чинить відносно неї домашнє насильство, у вигляді словесних образ, висловлювань нецензурною лайкою, що принижує її честь та гідність. В зв`язку з чим, вона багаторазово зверталася до правоохоронних органів, якими неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] та терміновий заборонний припис строком на 10 діб. Окремо зазначила, що за її зверненням до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області 10.01.2021 року було заведено ЖЄО №649. Однак, [PERSON] не припиняє чинити відносно неї домашнє насильство, що послугувало підставою для звернення до суду з даною заявою. Ухвалою судді від 16.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд заяви. Заявник в призначене судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву письмові пояснення, якими наголосила на тому, що сам факт її неодноразового звернення до правоохоронних органів з підстав вчинення відносно неї домашнього насильства [PERSON] , свідчить про наявність тривалого конфлікту між ними. Дані обставини підтверджують факт того, що [PERSON] чинить домашнє насильство відносно своєї матері, що є необхідною умовою для можливості застосування до [PERSON] спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Наголосила на тому, що надані заявником докази свідчать про високий ризик продовження кривдником протиправних дій, зважаючи на їх систематичність та тривалість. За такого, наявні підстави для припинення протиправної поведінки кривдника шляхом обмеження його у контактах з нею. Окремо зазначила, надані нею докази свідчать про серйозність сприйняття нею фактів домашнього насильства. Розгляд справи просила проводити за її відсутності, вимоги викладені в заяві підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. \~ \~ \~ \~ [PERSON] в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до приписів\~ст. 350-5 ЦПК\~неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності учасників справи, на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви. Дослідивши матеріали справи, матеріали ЖЄО №649 від 10.01.2021 року, заслухавши пояснення заявника та її представника, покази свідка [PERSON] , суд дійшов наступного. Відповідно до статті 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 1 частини 1 статті 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що [PERSON] є сином заявниці [PERSON] . Таким чином, заявник та [PERSON] є особами, на яких розповсюджується дія\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, заявник вказує, що її син вчиняє по відношенню до неї психологічне домашнє насильство. Зі змісту\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вбачається, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2, 3, 4\~ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~визначено, що Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Запобігання домашньому насильству є системою заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Відтак, аналіз термінології, визначеної Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дозволяє зробити висновок, що обмежувальний припис, як захід тимчасового обмеження прав та покладення обов`язків, не відноситься до системи заходів запобігання домашньому насильству, так як може бути винесено виключно особі, яка вже вчинила домашнє насильство, відносно постраждалої особи. За пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . Син заявниці [PERSON] фактично мешкає з ними, однак за даною адресою не зареєстрований (витяг з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 16.02.2021 року). В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає з заявницею та [PERSON] тривалий час. Останній постійно чинить сварки в родії та зловживає алкогольними напоями. Зі змісту протоколу серії АПР 18 № 155799 від 10.11.2019 року, вбачається, що [PERSON] 10.11.2019 року о 15-10 год. перебуваючи за адресою [ADDRESS] з ознаками алкогольного сп`яніння виражався нецензурною лайкою в сторону [PERSON] чим спричинив психологічне насильство. Також, з даного приводу працівниками поліції було винесено Тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника серії АА№063485 строка на десять діб. Однак, постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.12.2019 року по справі №487/8642/19 провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було закрито в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Згідно протоколу, складеного 07.11.2020 серії ГП №110053 07.11.2020 м. Миколаїв, Заводський р-н, вул. Біла, 44 приблизно о 12:13 [PERSON] перебував у громадському місці, а саме в Заводському ВП без вдягнутих засобів індивідуального захисту органів дихання, а саме без маски, що закривають ніс та рот, чим порушив п. п. 10.1 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 зі змінами внесеними постановою КМУ від 12.08.2020 р. №712, а також знаходився на вулиці без документів який підсвічує особу, чим порушив п. п. 10,2 КМУ постанови 641. Дані дії [PERSON] кваліфіковано органом поліції за ст. 44-3 КУпАП у редакції, яка діяла станом на час складання вище вказаного протоколу. Вказана постанова не має доказового значення для вирішення питання про видачу обмежувального припису. До того ж, постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.02.2021 року по справі №487/6805/20 матеріали дано справи про адміністративне правопорушення було повернуто до Управління патрульної поліції у Миколаївській області для кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2020 року по справі №487/1251/20 матеріали адміністративної справи, що надійшли від Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, було направлено до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області для виконання вимог про забезпечення явки до суду особи, що притягається до адміністративної відповідальності. 09.02.2020 року відносно [PERSON] інспектором ВП Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області Вороною Д.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП про те, що 09.02.2020 року близько 22:40 год., [PERSON] знаходячись за місцем свого мешкання, а саме, за адресою: [ADDRESS] , влаштував сварку зі своєю матір`ю [PERSON] , в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Так, постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.03.2020 року по справі №487/902/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. В матеріалах справи наявна копія матеріалів ЖЄО №649 від 10.01.2021 року за зверненням [PERSON] . Згідно листа т.в.о. начальника Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області Гудими О. від 11.01.2021 року за вих. №237/32-21 скерованого [PERSON] , у відповідь на її заяву, щодо вжиття заходів до сина, який здійснює відносно неї домашнє насильство, а саме, погрожує фізичною розправою та виражається на її адресу грубою нецензурною лайкою, в ході перевірки було проведено профілактично бесіду з [PERSON] . Матеріали адміністративної справи направлено до Заводського районного суду м. Миколаєва для прийняття рішення. Перевірка за даною заявою була припинена. Також, дані матеріали містять копію протоколу серії №052265 від 10.01.2021 року. Наразі даний протокол перебуває в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва (справа №487/535/21), рішення по справі на сьогоднішній день не прийнятно. Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органі з приводу сварок з сином [PERSON] протягом 2019-2021років. Проте, з наданих доказів вбачається, що [PERSON] не було притягнуто до кримінальної відповідальності за вказаними фактами. До адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства [PERSON] було притягнуто лише постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.03.2020 року по справі №487/902/20. З інших наданих заявником доказів в діях [PERSON] не встановлено дій направлених на вчинення домашнього насильства відносно матері. Отже, в сукупності надані заявником докази не свідчать про наявність повторності в діях [PERSON] . Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих заявницею доказів, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність належних, допустимих, переконливих та достатніх доказів для оцінки ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства, настання наслідків його вчинення, що надавало б підставу для видачі обмежувального припису. Оцінивши ризики, судом не встановлено вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. За такого, в задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed