Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

16.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ Агрофірми «Олімпекс-Агро», в якому просила розірвати Договір оренди земельної ділянки, загальною площею 5,770 га (земельна ділянка площею 1,0700 га, кадастровий номер 1223286000:02:031:0187; земельна ділянка площею 4,7000 га, кадастровий номер 1223286000:02:032:0187), без номеру та дати, зі змінами та доповненнями викладеними в Додаткових угодах, зареєстрованих 04.05.2009 року, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 28.07.2004 року у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за № 04-04-126-00271. Також позивач наполягала на стягненні заборгованості по орендній платі у розмірі 34742,74 грн. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначає, що їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №113780, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 28.11.2002 року, на праві власності належить земельна ділянка площею 5,770га (земельна ділянка площею 1,0700 га, кадастровий номер 1223286000:02:031:0187; земельна ділянка площею 4,7000га, кадастровий номер 1223286000:02:032:0187), яка розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. У 2003 році між нею та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» був укладений Договір оренди земельної ділянки, який 28.07.2004 року був зареєстрований у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за № 04-04-126-00271. Згідно умов вказаного договору оренди, позивач передала відповідачу в строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,770 га терміном на чотири року одинадцять місяців двадцять девять днів з моменту його державної реєстрації. Відповідач зобовязався сплачувати щороку позивачеві орендну плату у грошовій формі у розмірі 1 % від грошової оцінки землі, що становило 550,17 грн., а також Орендар взяв на себе зобовязання щороку нараховувати додаткову орендну плату у відробітковій формі у вигляді надання послуг на суму 100 грн. та щороку нараховувати додаткову орендну плату у грошовій формі орендодавцю, що є пенсіонером, на суму 100 грн. 04.05.2009 року між сторонами укладені додаткові угоди до договору оренди землі укладеного у 2003 році, які пройшли державну реєстрацію у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру. Додатковою угодою сторони внесли зміни в п. 1 договору, виклавши в такій редакції: Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку розміром 4,700 га, вартістю згідно кадастрової оцінки, яка становить 47676 грн.; внесли зміни в абз.1 п.2.2. договору, збільшивши розмір орендної плати у грошовій формі до 2% від грошової оцінки землі, що становить 954,00 грн., орендар відшкодовує витрати на поховання; продовжили термін дії договору оренди землі до 31.12.2021 року. Крім того, сторонами було погоджено, що у випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку, орендар також повинен підняти вартість орендної плати та внести відповідні зміни до Договору оренди земельної ділянки. \~ \~ \~ \~Таким чином, позивач наполягає на тому, що укладений між сторонами договір оренди землі, у відповідності до закону, визначає основні складові орендної плати за Договором, якими є: орендна плата у грошовій формі 2% від грошової оцінки землі, безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га або її компенсація в сумі 100 грн. за рік. Додатково, за настання відповідних обставин до складу орендної плати входить: додаткова орендна плата для пенсіонерів вартістю 100 грн. З 2012 року, відповідно до рекомендацій органів державної влади, розмір орендної плати відповідачем було збільшено до 4% від грошової оцінки землі, а з 2013 року збільшено до 4,69% від грошової оцінки землі, яка діяла в цей період, але при цьому відповідачем змін до спірного договору, в частині зміни істотних умов до Договору та і не було внесено. Позивач наполягає на тому, що в період спірного договору (2012-2016рр.) розмір орендної плати в грошовому виразі, який підлягав сплаті позивачеві повинен був складати 32942,47грн. На момент звернення позивача до суду відповідач не здійснив з нею розрахунок по виплати орендної плати, тому [PERSON] наполягала на стягненні заборгованості по орендній платі у розмірі 32942,47 грн. Також відповідачем у період з 2009 року по 2016 рік взагалі не виконуються взяті на себе зобовязання щодо безкоштовної поставки 1 тони грубих кормів (соломи) до садиби позивача, а також не надавалися послуги по обробітку присадибної ділянки позивача до 0,40 га (оранка та культивація), як і не виплачувалася компенсація за ненадані послуги, яка відповідно до абз.2 п.2.2 Договору та Додатку до Договору становить 100 грн. на рік, що в сукупності за вказаний період (2009-2016 рік) складає 800 грн., тому відповідач зобовязаний сплатити на її користь заборгованість по вказаній компенсації за ненадані послуги. Крім того, з 2007 року позивач є пенсіонером, а тому відповідач зобовязаний був сплачувати додатково до орендної плати 100 грн. на рік, згідно абз. 3 п.2.2 Договору, але жодного разу за період з 2007 року по 2016 рік не виконав взятих на себе обовязків, а тому загальна сума невиплаченої додаткової орендної плати пенсіонеру становить 1000 грн., яку позивач також просить стягнути з відповідача. Таким чином позивач вважає, що з боку відповідача допущено систематичне невиконання умов договору щодо сплати орендної плати за договором, як в частині грошових виплат (за 2012-2016 рр.), так і в частині надання послуг із завезення соломи (2009-2016 рр.), оранки та культивації земельної ділянки (2009-2016 рр.) або виплати грошової компенсації в сумі 800 грн., а також виплати додаткової орендної плати пенсіонеру (2007-2016 рр.), а тому з урахуванням приписів п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України, вважає є достатні підстави для розірвання спірного договору оренди та стягнення наявної заборгованості. 19 червня 2017 року у справі було відкрито провадження суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьоновим Д.О., після повторного автоматизованого розподілу справа передана в провадження судді Сороки О.В. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалах справи доказами, позов підтримав,а також надав суду відповідь на відзив. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, надала суду відзив на позов (а.с.56-57), у якому зазначає, що згідно договору оренди земельної ділянки позивачеві фактично нараховано орендної плати за 2013-2017 рр. у розмірі 15969,31грн. За даними книжки пайовика та касового ордера №1482 від 08.09.2011 року, позивач отримала 89\~421,00 грн. На сьогоднішній день відповідачем не має заборгованості по виплаті орендної плати перед позивачем. Також представник відповідача наполягала на тому, що позивач з 2012 року по теперішній час не зверталася письмово до відповідача стосовно виплати їй орендної плати, отже знала про те, що їй виплачено орендну плату на перед, включно по 2060 рік відповідно до книги пайовика. Також позивач не зверталась стосовно корегування виплати орендної плати. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач належним чином виконує умови договору оренди та не допускав систематичної невиплати орендної плати позивачеві зі своєї вини, просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Керівник підприємства ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» судове засідання, призначене на 13.08.2018 року, просив відкласти, в звязку з черговою відпусткою юриста. Далі, судове засідання, призначене на 19.09.2018 року представник відповідача [PERSON] також просила відкласти у звязку з службовим відрядженням, надавши при цьому копію наказу про таке іншої юридичної установи, однак відпустка, відрядження юриста юридичної установи не є поважною причиною, у звязку з чим, суд у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Справа у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 113780, що був виданий 28 листопада 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією, у відповідності до якого [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 5,770 га, (земельна ділянка площею 1,070 га, кадастровий номер 1223286000:02:031:0187; земельна ділянка площею 4,700 га, кадастровий номер 1223286000:02:032:0187), що розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Земельна ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). У 2003 між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 5,770 га, яка розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, який був зареєстрований у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 28.07.2004 року, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис за № 04-04-126-00271 (а.с.11-12). Відповідно до умов договору, позивач передала відповідачу в строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,770 га терміном на чотири року одинадцять місяців двадцять девять днів з моменту його державної реєстрації. Відповідач зобовязався сплачувати щороку позивачеві орендну плату у грошовій формі у розмірі 1 % від грошової оцінки землі, що становило 550,17 грн., а також Орендар взяв на себе зобовязання щороку нараховувати додаткову орендну плату у відробітковій формі у вигляді надання послуг на суму 100 грн. та щороку нараховувати додаткову орендну плату у грошовій формі орендодавцю, що є пенсіонером, на суму 100 грн. В подальшому, між [PERSON] та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» були підписані дві додаткові угоди до договору оренди землі за №04:04:126:00271 від 28.07.2004 року, що були зареєстровані 04.05.2009 року у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів вчинено запис за № 04-09-126-01830 та за №04-09-126-01829. За умовами додаткових угод в діючий договір оренди були внесені наступні зміни: в п. 1 договору, виклавши його в такій редакції: Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку розміром 4,700 га, вартістю згідно кадастрової оцінки державного органу земельних ресурсів, яка становить 47676 грн. та земельну ділянку розміром 1,070 га, вартістю згідно кадастрової оцінки державного органу земельних ресурсів, яка становить 10854 грн. Внесено зміни в абз.1 п.2.2. договору, збільшивши розмір орендної плати у грошовій формі до 2% від грошової оцінки землі. Орендар відшкодовує витрати на поховання в сумі 258 грн. Крім того, сторонами було погоджено, що у випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку, орендар також повинен підняти вартість орендної плати та внести відповідні зміни до Договору оренди земельної ділянки, визначено строк дії договору до 31 грудня 2021 року (а.с.59,60). Представником відповідача суду надана довідка (а.с.62), у відповідності до якої, позивачу була нарахована орендна плата за 2013-2017 рік у розмірі 15969,31 грн. Фактично отримано орендної плати за вказаний період 0,00 грн. За даними книжки пайовика [PERSON] отримала 15.09.2011 року 89421,00 грн. На підтвердження доказів виплати орендної плати представником відповідача надано копію корінця книжки пайовика від 15.09.2011 року про виплату [PERSON] 89421 грн. (а.с.65), а також копію видаткового касового ордеру від 08.09.2011 року (а.с.63). Відповідно до ч. 2\~ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~які одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, зазначені вище докази копія видаткового касового ордеру та корінця книжки пайовика, в розумінні ст.77 ЦПК України, не можуть бути прийняті, як безспірні докази виплати орендної плати у визначеному у довідці розмірі, оскільки суду не були представлені оригінали таких доказів, представником відповідача подані лише ксерокопії. Крім того, твердження відповідача з приводу виплати позивачу орендної плати за весь період дії договору до 2060 року включно, у розмірі 89 421,00 грн. спростовується положеннями самого Договору, так як пунктом 2.3 Договору визначено, що термін його дії закінчується 31 грудня 2021 року, даних про погодження сторонами іншого терміну дії договору суду не представлено. У відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В силу ст. 82 ЦПК України, позивачем доведено, що в період з 2009 року по 2016 рік оранка та культивація присадибної земельної ділянки позивача розміром 0,40 га, товариством з обмеженою відповідальністю АФ «Олімпекс-Агро» взагалі не проводилась, як і не поставлялася солома до садиби позивача, грошова компенсація також не виплачувалась. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Вимогами ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Ст.2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Ст.15 Закону України «Про оренду землі» відносить до істотних умов договору оренди землі: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Зазначеною нормою закону також передбачено, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. За ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання Договору, Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Абзац 5 статті 24 Закону України «Про оренду землі» встановлює право орендодавця на вимогу від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Умовами укладеного договору визначені строк виплати орендної плати: у грошовій формі щорічно з 01 вересня по 31 грудня кожного року, у натуральній та відробітковій формі згідно додатку № 1 до договору (п.2.2). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Так, умовами підписаного між сторонами Договору встановлено, що договір може бути припинений у будь-який час за взаємної згоди сторін. Сторони не мають права відмовитися від виконання умов цього договору в односторонньому порядку. Не допускається одностороння зміна або розірвання договору. Крім того, укладеним між сторонами Договором встановлено, що спори, в разі відсутності взаємної згоди сторін, щодо зміни умов цього договору, його дострокового розірвання на вимогу однієї зі сторін, розглядаються судом у встановленому законодавством порядку. Як зазначалося вище, Договір оренди землі визначає три основні складові орендної плати, якими є: орендна плата у грошовій формі 2% від грошової оцінки землі; безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га на рік. Таким чином сторони укладаючи договір оренди визначили усі три форми орендної плати: грошову, натуральну та відробіткову, які є самостійними формами та підлягають виплаті. П.3 ч.1 ст.3 ЦК України визначає однією з загальних засад цивільного законодавства - свободу договору. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст.6 ЦК України). Частина 1 ст.14 ЦК України визначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд не може погодитися, як на підставу розірвання договору оренди посилання позивача на сплату орендної плати за період з 2012 року по 2017 рік, однак вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача нараховану та невиплачену в повному обсязі орендну плату за цей період у розмірі 15969,31 грн., яка не виплачена позивачеві, відповідно до поданої довідки (а.с. 62). Посилання відповідача на те, що ним ще в 2011 році виплачена орендна плата за весь період дії договору у розмірі 89421 грн. (а.с. 63) суперечить умовам укладеного договору в частині строків виплати орендної плати, а поданий видатковий касовий ордер не містить розрахунку періоду, за який позивачу виплачено орендну плату). Між тим, аналіз наведених вище норм закону, дає суду підстави для розірвання договору оренди, в звязку з систематичною несплатою відповідачем орендної плати, визначеної договором у формі оранки та культивації присадибної ділянки Орендодавця. Суду, в силу ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів виконання відповідачем таких істотних умов договору. Таким чином, суд приходить до висновку про систематичну несплату визначеної Договором орендної плати в частині оранки та культивації земельної ділянки, поставки соломи, що являється підставою для задоволення позову в цій частині та розірвання договору оренди, укладеного між сторонами. Посилання представника відповідача на те, що оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця не входить ні до однієї з форм орендної плати, передбачених Договором, а є додатковою безкоштовною послугою, спростовуються змістом самого Договору (п. 2.2.) та положеннями ст. 15 та Розділу 3 Закону України «Про оренду землі». Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені нею судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1280,00 грн.

Outcome: approved