Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

17.03.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ТОВ «Агрофірма «[PERSON]» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.10.2006 між ТОВ «Агрофірма «[PERSON]» та нею був укладений договір оренди землі №66, відповідно до якого вона надала, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,0786 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована та території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області і належить їй на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР № 142023. Згідно п.6 Договір укладений на 10 років з 01.01.2017 по 31.12.2016 та орендна плата вноситься до 1 грудня поточного року (п.10 договору). Влітку 2015 року на її адресу відповідач направив лист, без підпису та будь-яких відміток, в якому було вказано про те, що в звязку зі збільшенням нормативно-грошової оцінки землі та підвищення плати за оренду земельної частки (паю) необхідно перезаключити договір, або укласти додаткову угоду на оренду земельної частки (паю). На вказаний лист вона надала відповідь, що укласти додаткову угоду погоджується лише в межах передбаченого договором строку, тобто до 31.12.2016, та пропонувала виплатити орендну плату за 2015 рік. Відповідь на свою заяву вона не отримала, як і не отримала орендну плату за 2015 рік, чим орендодавцем порушено умови п.10 Договору. Згідно з довідкою Держгеокадастру України від 17.02.2016 станом на 01.01.2015 вартість земельної частки (паю), яка належить їй становить 156\~665,13 грн. Виходячи з вартості земельної частки (паю) та Указу Президента «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення не може бути меншою 3 відсотків, тобто 4\~699,95\~грн. Крім того, відповідач за невнесення орендної плати у строки, визначені договором зобовязаний сплатити їй пеню у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення, тобто 1\~480,48\~грн. На цих підставах позивач подала позов до суду та просила суд розірвати договір в звязку з невиконанням ТОВ «Агрофірма «[PERSON]» своїх обовязків та стягнути з відповідача орендну плату та пеню за договором оренди землі за 2015\~рік. 25.01.2017 представник заявника [PERSON] в судовому засіданні подала заяву про залишення без розгляду однієї з позовних вимог, а саме: про розірвання договору оренди землі №66 від 06.10.2006, укладеного між сторонами, у звязку із закінченням строку його дії і фактичним поверненням земельної ділянки позивачу. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2017 вказана позовна вимога залишена без розгляду. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засідання позовну вимогу про стягнення невиплаченої за 20125 рік орендної плати і пені за порушення строків її виплати підтримали, просили суд задовольнити цю вимогу в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Агрофірма «[PERSON]» [PERSON] в судовому засіданні 25.01.2017 заперечила проти задоволення позову, оскільки орендна плата за використання земельної ділянки позивача була їй виплачена в період з 2006 року по 2014 рік у більшій сумі, аніж сума орендної плати за весь строк дії договору оренди землі відповідно до умов Договору. У 2015 році орендна плата [PERSON] була нарахована, однак вона сама не з'являється з 01.12.2015 до Товариства для отримання коштів. Також представник відповідача [PERSON] подала суду письмові заперечення проти позову від 17.06.2017 (а.с.\~35-37, в яких вказала, що позовна вимога про стягнення орендної плати за 2015 рік є необґрунтованою та недоведеною. Свої зобовязання по сплаті орендної плати ТОВ\~«Агрофірма «[PERSON]» виконує і боргу перед позивачем не має: на травень місяць 2016 року сплатило орендну плату згідно з договором оренди в повному обсязі за весь період дії договору в сумі 18\~296,00\~грн., замість належної суми 11\~070,00 грн. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі дослідивши письмові докази, подані сторонами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи такі норми законів та встановлені в судовому засіданні обставини. [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 4,0786\~га з кадастровим номером 7124385500:03:000:1637, яка розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР №\~142023, виданим 02.02.2005 Уманською районною державною адміністрацією Черкаської області. 06.10.2006 [PERSON] орендодавець та ТОВ «Агрофірма «[PERSON]» орендар уклали Договір № 66 оренди землі (далі Договір) щодо зазначеної вище земельної ділянки на строк десять років: з 01.01.2007 по 31.12.2016 (а.с. 7-8). Умовами Договору (пункти 8-11) було передбачено, що з 2009 року орендна плата вноситься в грошовій формі в сумі 1\~140,00\~грн. на рік у строк до 1 грудня поточного року. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції та зміни нормативної грошової оцінки землі. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно з довідкою від 17.02.2016 Управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) в адміністративних межах Оксанинської сільської ради Уманського району становить на 01.01.2015 156\~665,13\~грн., станом на 01.01.2014 і на 01.01.2013 125\~426,18\~грн. Як вбачається із наявних у запереченнях представника відповідача від 17.06.2016 даних про суми виплаченої орендної плати за 2013 і 2014 роки всього 7\~600,00\~грн., які підтверджені відповідними платіжними відомостями про отримання коштів [PERSON], орендна плата за вказані роки була виплачена орендодавцю в розмірі 3 % від грошової оцінки цієї земельної ділянки. Як підтверджено відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 03.02.2017 №\~96/2305-08 у четвертому кварталі 2015 року ТОВ «Агрофірма «[PERSON]» нарахувала [PERSON] плату в сумі 7\~049,93\~грн., з якої сплатило податок у сумі 881,02\~грн., а різницю в 6\~168,91\~грн. не виплатило. Нарахована плата в 7\~049,93\~грн. становить 4,5 % від грошової оцінки земельної частки (паю), яка, як зазначено вище, на 01.01.2015 становила 156\~665,13\~грн. Діючим законодавством визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції на час укладення Договору) визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 ЗК України). За правилами ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних осіб, згідно з ч. 2 ст. 23 Закону переглядається за згодою сторін. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом особа може звернутися до суду. Одним зі способів захисту цивільного права є примусове виконання обов'язку в натурі. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що орендар ТОВ «Агрофірма «[PERSON]» орендодавцю [PERSON] не виплатило орендну плату за 2015 рік за Договором оренди №\~66 від 06.10.2006, укладеним між сторонами, в сумі 6\~168,91\~грн. (після відрахування податку), тому позовна вимога про стягнення орендної плати за 2015 рік в сумі 4\~699,95\~грн., про яку заявила позивач, підлягає задоволенню. Окрім того, на підставі пункту 11 Договору оренди підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення пені в розмірі 0,3\~%, нарахованої на вказану суму 4\~699,95\~грн. за 105 днів (з 01.12.2015 по 15.03.2016) прострочення виплати нарахованої орендної плати в розмірі 1\~480,48 грн. (4\~699,95\~грн. * 105 днів *0,3\~%). Посилання представника відповідача на те, що орендодавець [PERSON] не з'являлася до Товариства у 2015-2017 роках для отримання орендної плати і тому відсутнє прострочення сплати орендної плати зі сторони орендаря, суд вважає необгрунтованими з таких підстав. Так, відповідно до норм ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Кредитор згідно з ч. 3 ст. 550 ЦК України не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу). Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, у цій справі відповідач звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Також ч. 1 ст.\~537 ЦК України визначено, що боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку. Відповідач не надав суду доказів того, що вжив яких-небудь заходів для інформування орендодавця [PERSON]І про нарахування їй орендної плати, навіть на її письмові звернення, і про можливість і необхідність отримання коштів за певною адресою в певні дні до 01.12.2015, або ж про внесення суми боргу по орендній платі в депозит нотаріуса або нотаріальної контори.

Outcome: approved