Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

16.08.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтував тим, що 30.10.1992 року він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] , який був зареєстрований Веселинівським відділом ДРАЦС Миколаївської області за актовим записом № 74. В шлюбі з відповідачкою в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинили з жовтня 1996 року через непорозуміння та різні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведеться. Майнових спорів між ними не має. Подальше збереження шлюбу з відповідачкою вважає неможливими. Просить шлюб укладений з відповідачкою розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги [PERSON] в підготовчому судовому засіданні, про що надала заяву, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 1992 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 09 серпня 2019 року. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Шлюбні відносини сторони фактично припинили через різні погляди на сімейне життя та непорозуміння в жовтні 1996 року. Спільне господарство не ведеться. Спорів щодо майнового характеру сторони не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню, а позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 384 грн. 20 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 384 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved