Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів», в якому уточнивши зміст позовних вимог відповідно до заяви від 18 жовтня 2016 року, просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з січня 2016 року по серпень 2016 року включно в сумі 34059 грн. 68 коп. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без її участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, у поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» та обіймає посаду начальника бюро маркетингу відділу маркетингу та зовнішньоекономічної діяльності з 16 жовтня 2012 року, що підтверджується копією трудової книжки (а/с 23). 18 березня 2014 року відповідно до наказу військового комісара [INFO] від 18 березня 2014 року № 49 позивач був призваний на військову службу по мобілізації та призначений на посаду начальника радіогрупи інформаційно телекомунікаційного вузла [INFO] (а/с 26). 16 лютого 2015 року між позивачем та Міністерством оборони України було укладено контракт на проходження військової служби до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію (а/с 29-32). На підставі наказу № 73/к від 20 березня 2014 року позивача було звільнено з роботи у зв`язку з призовом на військову службу згідно п. 3 ст. 36 КЗпП України (а/с 24). 17 червня 2014 року наказом № 178/к позивача поновлено на роботі на посаду начальника бюро маркетингу відділу маркетингу та зовнішньоекономічної діяльності (а/с 25). Позивач зазначає, що починаючи з 17 березня 2014 року і по теперішній час за ним зберігається місце роботи в Публічному акціонерному товаристві «Чернігівський завод радіоприладів», а також посада та середній заробіток. Середня заробітна плата за 2014-2015 роки позивачу виплачена, проте, заробітна плата за 2016 рік нарахована, але виплачена не у повному обсязі. З довідки, наданої представником відповідача у судове засідання вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем станом на 01 вересня 2016 року становить 34059 грн. 68 коп. Згідно ч. 1\~ ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved