Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

15 жовтня 2020 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення права користування житловим будинком. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Іншою Ѕ часткою володіє його дочка [PERSON] . В спірному житловому будинку зареєстроване місце проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , причому постійно, тільки [PERSON] проживає у житловому будинку. Його дочка [PERSON] зареєструвала своє місце проживання у зазначеному житловому будинку 12.09.2013, а її чоловік [PERSON] - 11.05.2005. В подальшому відповідачі з 2008 року почали мешкати окремо і на день подання цього позову, вони проживають за адресою: [ADDRESS] . Разом з відповідачами проживають двоє їх неповнолітніх дітей. Відомостей щодо наявності у відповідачів іншого житла у позивачів немає. 29.11.2018 [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою в якій просив суд визнати такими, що втратили право користування житловим будинком по [ADDRESS] свою доньку [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вказані особи десять років не проживають за адресою реєстрації свого місця проживання, а саме в його будинку, а він внаслідок чого не може оформити субсидію, оскільки [PERSON] не надавала йому документів стосовно себе та її чоловіка, які необхідні для оформлення субсидії. У своєму відзиві на позовну заяву, який вона надала суду, [PERSON] повідомила суд, що прийняла спадщину за померлою матір`ю [PERSON] , якій належала Ѕ частка житлового будинку на праві спільної сумісної власності подружжя, тому вона є законним власником частки житлового будинку, в якому зареєстроване місце проживання її та чоловіка, а тому позов [PERSON] , є таким, що не підлягає задоволенню. [PERSON] подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду і суд ухвалою від 22.05.2019 залишив позов без розгляду. 23.12.2019 Самарським районним судом ухвалене рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, про визначення часток в спільній сумісній власності, встановлення факту не проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку в порядку спадкування за законом. Даним судовим рішення визначено, що померлій [PERSON] за життя належала Ѕ частка в спільній сумісній власності на житловий будинок, встановлено юридичний факт, що [PERSON] не проживала разом з [PERSON] на момент її смерті, визнано право власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] на Ѕ частку житлового будинку по [ADDRESS] за [PERSON] . Вказане рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 та сторонами не оскаржувалось. Відповідачі уникають спілкування зі своїми рідними і не бажають за власним бажанням зареєструвати своє місце проживання за тією адресою, де вони постійно мешкають. [PERSON] повинен самостійно та у повному обсязі сплачувати вартість спожитих газу, електроенергії, води. Він не може скористатись субсидією повністю, скільки в його будинку зареєстровані дві працездатній особи. Відповідачі зволікають із наданням документів необхідних для призначення субсидії, чим заважають йому вільно здійснювати володіння та розпорядження належним йому майном. [PERSON] співвласник житлового будинку, разом з ним в будинку не проживає і не є членом його сім`ї. [PERSON] одружившись [INFO] із [PERSON] перестала бути членом сім`ї власника житлового будинку. Відповідачі не проживають однією сім`єю із ним та [PERSON] . Батьки [PERSON] надали свою згоду на реєстрацію її місця проживання та її чоловіка [PERSON] у спірному будинку. Отже, відповідачі вселилися в будинок і набули право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом, на законних підставах, проживаючи в будинку, вони користувались житловим будинком під час дії сервітуту. З 2008 року відповідачі не проживають у спірному будинку батьків, перешкоди відповідачам у користуванні житловим будинком з боку позивачів не створювалися, відповідачі не намагалися вселитися у житловий будинок, весь цей час в їх користуванні перебувало інше житло. Просить усунути перешкоди [PERSON] у праві користування та розпорядження належним йому майном Ѕ часткою житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом позбавлення права користування цим будинком [PERSON] та [PERSON] 26 жовтня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 24 лютого 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідачів відзиву на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що матері немає вже три роки, тільки вона допомагає батькові з лікуванням та комунальними послугами, всі питання вирішують разом. Іншій донці, коли батько намагався телефонувати, вона його поставила у чорний список та на зв`язок не виходить. Відповідачі близько 12 років не мешкають у спірному будинку, вони непорозумілись з батьками і донька втекла, сказала, що жити в будинку не буде, їй там не подобається. Чому відповідачі добровільно не знімаються з реєстрації їй невідомо. Коли батько пропонував знятися з реєстрації, відповідач відмовилась. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 28.02.1990, за реєстровим №138, виданим Виконавчим комітетом Самарської ради народних депутатів 28.02.1990 (а.с.12). З наданого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.06.2018 за №127962338, вбачається, що 02.05.2018 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.13). Власником іншої 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується копією рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2019 по справі №206/2882/19 (а.с.16-20). Крім позивача в будинку також зареєстровані відповідачі: донька [PERSON] , [INFO] та зять [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №4183, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та копією домової книги (а.с.24-32). Як вбачається з акту обстеження домоволодіння [ADDRESS] від 16.10.2018, в спірному будинку проживає [PERSON] , донька [PERSON] , зять [PERSON] та онука [PERSON] не проживають за місцем реєстрації з 2008 року, особистих речей не виявлено, проживають останні за адресою: [ADDRESS] (а.с.33). Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що часто була в гостях у позивача, вони постійно зустрічаються у дворі, в будинок рідко заходила, всі кімнати в будинку вільні, зачинених немає. Донька позивача [PERSON] взагалі в спірному будинку не проживає. Коли померла мати, вона відповідача [PERSON] не бачила і взагалі не бачила її декілька років. Вона бачить лише першу доньку. Окрім відповідача [PERSON] , хто ще прописаний у будинку їй не відомо. Позивач говорив, що молодша донька [PERSON] не давала йому документів для оформлення субсидії. Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з наступних висновків. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у 2008 році добровільно покинули будинок [ADDRESS] , їх речей у спірному житловому будинку немає, [PERSON] перешкод в користуванні жилим приміщенням не чинив, та з того часу без поважної причини [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем своєї реєстрації, що є підставою для позбавлення їх права користування спірним домоволодінням. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved