Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

16 березня 2018 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що 05.04.2012 року, між ними зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 03. У шлюбі народилося четверо дітей: син [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO]; донька - Ірина, [INFO]; син [PERSON], [INFO]. Разом з тим, з червня 2016 року шлюбні відносини припинені через втрату почуття поваги та любові. Крім того, вони мають різні погляди на життя, побут, ведення господарства, виховання дітей, на ґрунті чого виникали постійні непорозуміння та сварки. Спільне господарство не ведеться, а тому з наведених вище підстав просили шлюб розірвати. Учасники розгляду, повідомлені належним чином у судове засідання не зявились, про поважність причини неявки суд не сповістили, з заявою про відкладення розгляду справи не зверталися. Заявники надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, наполягаючи на задоволенні заяви. Оскільки у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 05.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Опренко) [PERSON], про що зроблено актовий запис № 03 (свідоцтво про шлюб серії 1- ЖД № 159464) /а.с.5/. Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та трьох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO]; доньку Ірину, [INFO]; сина [PERSON], [INFO] /а.с.6-9/. Сімейне життя у подружжя не склалося. Подружжя проживає окремо. Сімя фактично розпалася та існує лише формально. Причиною розпаду сімї стало несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та постійні сварки. Згідно із роз'ясненнями, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до п.10 вищезазначеної постанови, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно вимог ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Відповідно до ч.3 ст. 109 СК України, передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявник [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, вона має право після розірвання шлюбу і надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного та

Outcome: approved