Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

15.09.2017 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 09.01.2001 він зареєстрований та мешкає у домоволодінні, що розташоване: вул. [PERSON](Урицького), 51, в м. Павлограді. Власниками домоволодіння були тесть позивача [PERSON] та його дружина [PERSON], які померли. Спадкоємці не виявили бажання успадкувати їх майно. Враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років, тому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 60/100 часток домоволодіння, що розташоване: вул. [PERSON] (вул. Урицького), 51, м. Павлоград, Дніпропетровська область. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.. Треті особи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Власником 47/100 частин житлового будинку №51 по вул. Урицького у м. Павлограді є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на жилий будинок від 25.07.1990(а.с. 20-21). [PERSON] помер 10.06.2004р. (а.с. 19), після якого спадкову справу не було заведено(а.с. 54,55). Власником 53/100 частин вказаного житлового будинку є [PERSON](а.с. 22,23,40). Відповідно до розрахунку фактичного користування домоволодінням, яке розташоване: вул. Урицького, 51, м. Павлоград, [PERSON] погоджується, що у її фактичному користування перебуває 40/100 частин вказаного домоволодіння. (а.с. 40) Згідно із розрахунком часток домоволодіння, розташоване за адресою: м. Павлоград, вул. Урицького, буд. 51, померлому [PERSON] належало на праві власності, та перебуває у фактичному користуванні наступні будівлі та приміщення: у житловому будинку літ «А-1», прибудові літ. «а2-1», прибудові літ. «аЗ-1», прибудові літ. «а4-1», прибудові літ. «а5-1» квартира № 1 (прим. 1-1:1-6): загальною площею 54, 7 кв.м.; ґанок літ. «а»: площею 0,4 кв.м.;гараж літ. «Д»: площею 17, 9 кв.м.; погріб літ. «під. Д»: площею 4, 0 кв.м.; сарай літ. «Е»: площею 10, 3 кв.м; сарай літ. «Ж»: площею 4, 3 кв.м.; душ літ. «З»: площею 2. 5 кв.м.; вбиральня літ. «И»: площею 1, 0 кв.м.; навіс літ. «М»: площею 8, 1 кв.м.; споруди «№1,2,4,7»; замощення «І», всього: площею 103,2 кв.м. Реальна частка складає 103,2/171,9 =60/100(а.с. 40). Відповідно до копії домової книги та відбитку штампу у паспорті позивача, встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: [INFO], з 09.02.2001року(а.с. 35,17). Згідно ч.1 ст.11, ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Умовою володіння при набутті права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є безтитульність такого володіння. Вказана умова прямо випливає зі змісту ст. 344 ЦК України. Тобто, за набувальною давністю може бути набуте право власності лише на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від свого права на належне йому нерухоме майно, та на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику відмовлено. Відповідно до п. 9, 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. Згідно із ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи визнання позову та його фактичних обставин доньками померлого [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON], та визнання фактичного користування [PERSON] 40/100 частками домоволодіння, що розташоване: вул. Урицького, 51, м. Павлоград, суд доходить висновку, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років, а тому є підстави для задоволення його позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved