Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

15.11.2013 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшла позовна заява (т.1 а.с.2-4), в якій Іллічівська міська рада просила: - визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась [INFO]. після смерті [PERSON], [INFO]; - визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON], [INFO]; - визнати за Іллічівською міською радою право власності на квартиру [ADDRESS], що складається з приміщень 1-8 загальною площею 48,3 кв.м, у тому числі житловою 26,9 кв.м; - визнати втратившим чинність з дати набрання чинності рішенням у справі свідоцтво про право власності на житло - вказану квартиру, видане виконавчим комітетом Іллічівської міської ради 21.03.1996 р. 08.08.2014 р. позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (т.1 а.с.229-230), відповідно до якої підтримані вимоги стосовно спадщини, що відкрилась [INFO] після смерті [PERSON], а саме позивач просить: - визнати відумерлою спадщину, що відкрилась [INFO] після смерті [PERSON], [INFO]; - визнати за Іллічівською міською радою право власності на 1/2 частину квартири №75 буд. №18 «А» по вул.Олександрійській м.Іллічівськ та вважати втратившим чинність з дати набрання чинності рішенням у справі вищезазначене свідоцтво в частині посвідчення власності на 1/2 частину квартири, належну [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача Охотніков В.В. підтримав уточнений позов в редакції заяви у т.1 на а.с.229-230, посилаючись на ті обставини, що [INFO] помер [PERSON], якому належала 1/2 частки спірної квартири, що єдиною особою, що зверталась з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], є відповідач, яка не надала доказів родинних відносин з померлим, і у нотаріальному порядку їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідач до судового засідання не з'явилась, просила розглядати справу у її відсутності з урахуванням її віку, стану здоров?я, проживання у іншій країні та надала письмові пояснення (т.2 а.с.23-27), в яких позов не визнала. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що рішення про відмову у здійсненні нотаріальної дії стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не приймалось; що надані свідоцтва про народження відповідача та її брата [PERSON] свідчать про їх родинні відносини і цей факт визнаний у повідомленнях нотаріуса; що відповідне свідоцтво не видано тільки із-за неможливості на цей час прибуття [PERSON] до Іллічівської міської державної нотаріальної контори. Крім того, представник відповідача посилався і на ті обставини, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON], що позивач необґрунтовано визнає право на спадщину - 1/2 частку квартири, яка належала [PERSON], за [PERSON], який своєчасно не звернувся до нотаріуса і на цей час не отримав свідоцтво про право на цю спадщину за заповітом. Третя особа [PERSON], належним чином сповіщений про розгляд справи (т.2 а.с.21), неодноразово до суду не з'явився, не повідомивши причини неявки та не надавши письмових пояснень на позов. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності нез?явившихся відповідача, третьої особи. Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. Відповідач [PERSON] народилась [INFO] у м.Мерв ТРСР і в свідоцтві про її народження батьком записаний [PERSON] (т.1 а.с.13, 62, 133). Згідно паспорту місце народження [PERSON] - м.Мари Республіки Туркменістан (т.1 а.с.11-12, 60-61, 134-136). [PERSON] народився [INFO] в с.Сергушкіно Бугурусланського округу Середньо-Волжської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно на підставі актового запису №2 від 16.12.1928 р. (т.1 а.с.154, 159). Із цього свідоцтва слідує, що батьком [PERSON] є [PERSON]. Згідно паспорту, виданому 18.06.1998 р., місце народження [PERSON] зазначено: с.Сергушкіно Абдилинського району Оренбургської області Росія (т.1 а.с.179). Такі ж дані вказані в заяві на видачу паспорта (т.1 а.с.84-85, 143). [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 22.03.1956 р. (т.1 а.с.178). Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб зареєстрований Октябрьським міськЗАЦС БАРСР, що місце народження [PERSON] - с.Сергушкіно Секретарского району Чкаловської області (т.1 а.с.178). Копія подання по призначенню пенсії (т.1 а.с.74-81, т.2 а.с.1-7) свідчить про трудовий стаж [PERSON], [INFO], про його службу в армії в 1951-1954 р.р., про його переїзд на проживання до м.Іллічівська Одеської області у 1968 р. Довідка ЖЕД станом на червень 2012 р. підтверджує, що [PERSON] з 07.09.1983 р. проживав та був зареєстрований з дружиною за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.172). Вказана квартира належала подружжю [PERSON] на праві приватної власності у рівних долях згідно свідоцтву від 21.03.1996 р. (т.1 а.с.15-21, 138, 141). [PERSON] померла [INFO]. (т.1 а.с.171). Після смерті [PERSON] 14.06.2012 р. приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу [PERSON] відкрита спадкова справа №20/2012 до майна померлої (т.1 а.с.169-182), із якої слідує, що 14.06.2012 р. чоловік померлої [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини - ? частки вищевказаної квартири (т.1 а.с.170), що згідно заповіту від 28.08.2007 р. [PERSON] заповіла належну їй частину квартири [PERSON] (т.1 а.с.176), однак [PERSON] у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22.07.2014 р. було задоволено позов [PERSON] і надано йому додатковий термін для прийняття спадщини після смерті [PERSON] - два місяці, початок якого рахується з дня набрання рішенням чинності (т.1 а.с.232-233). Представники сторін визнали, що це рішення не набрало чинності в зв'язку з поданням [PERSON] апеляційної скарги, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на час розгляду цієї справи не видано. [PERSON] помер [INFO] (т.1 а.с.10, 59, 129). Після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа №63/2013 02.04.2013 р. в Іллічівській міській державній нотаріальній конторі (т.1 а.с.127-159), із якої слідує, що відповідач [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] Згідно повідомленню державного нотаріуса від 02.04.2013 р. [PERSON] визнана спадкоємицею після смерті [INFO] її брата [PERSON] (т.1 а.с.263). Повідомленням державного нотаріуса від 22.08.2014 р. відповідачу запропоновано надати для видачі свідоцтва про право на спадщину наступні документи: оригінал (або дублікат) правовстановлюючих документів на спадкове майно, довідку КП «БТІ» станом на 29.12.2012 р., звіт про визначення оціночної вартості об'єкта оцінки для цілей оподаткування, паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (т.2 а.с.33). Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторона позивача в обґрунтування позову посилалась на відмову нотаріуса у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], однак постанову нотаріуса про зазначену відмову не надала. Згідно ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, яка подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (т. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р.). Із п.1 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. слідує, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із ст.1296 ЦК України слідує, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Із пояснень свідків [PERSON], [PERSON], які проживали в одному будинку, з подружжям [PERSON], вбачається, що під час спілкування [PERSON] не повідомляли про наявність родичів у Росії. Свідок [PERSON] - працівник поштового відділення підтвердила, що направляла повідомлення відповідачу про смерть [PERSON] (т.1 а.с.262) у відповідь на звернення до сусідів (т.1 а.с.260-261). У підтвердження родинних відносин відповідач надала пояснення (т.1 а.с.246-252, т.2 а.с.23-27) та лист [PERSON], який надійшов за адресою, де раніше проживав їх батько та брат (т.1 а.с.258), її відповідь на цей лист (а.с.259 т.1), фотографію померлого брата з написом на адресу батьків (т.1 а.с.255), копії свідоцтв про смерть братів в 2006 р., 2009 р. (а.с.256, 257 т.1). На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов є недоведеним, необґрунтованим і не підлягає задоволенню. При цьому, суд не бере до уваги доводи сторони позивача про необхідність дослідження додаткових доказів щодо родинних відносин з урахуванням позиції нотаріуса, відсутності постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, не мають правового значення і доводи про неспілкування відповідача та [PERSON] Із п. 4 вищезазначеного узагальнення слідує, що та обставина, що спадкоємець та спадкодавець не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги і не є підставою для усунення від права на спадкування спадкоємців. Суд звертає увагу і на вік спадкодавця, спадкоємця, і на проживання у різних державах на значній відстані. Суд погоджується з доводами представника відповідача, що до видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON], до набрання чинності рішення суду про надання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]; до подання такої заяви нотаріусу є передчасним висновок сторони позивача стосовно обсягу спадщини, яка може бути визнана відумерлою тільки у разі обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва [PERSON] і видачі свідоцтва [PERSON] Крім того, є обгрунтованою довод [PERSON] і про частку [PERSON] у спадщині, яка відкрилась після смерті [PERSON], т.я. згідно ст. 1241 ЦК України непрацездатна вдова (вдівець) спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Outcome: dismissed