Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

15 жовтня 2019 року адвокат Гуревич Р.Г., який діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до Бахмутської міської ради, в якій просить: визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що батько позивача - [PERSON] , [INFO] , був власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на житло, виданого 31 січня 2008 року. [INFO] [PERSON] помер. За вищевказаною адресою батько позивача проживав один. 26 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Першої артемівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак при вивчені наданих документів нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем не було надано оригінал правовстановлюючого документу на зазначену квартиру, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 30 хвилин 11 листопада 2019 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та зобов`язано Першу бахмутську державну нотаріальну контору протягом десяти робочих днів з дня отримання даної ухвали повідомити суд, чи звертався хтось до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] . 11 листопада 2019 року ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 05 грудня 2019 року, у зв`язку з витребуванням доказів. 05 грудня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 30 хвилин 15 січня 2020 року. Ухвалою суду від 15 січня 2020 відкладено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 31 січня 2020 року за клопотанням представника позивача. 31 січня 2020 року ухвалою суду оголошено у судовому засіданні перерву до 11 години 00 хвилин 27 лютого 2020 року та зобов`язано Першу Бахмутську державну нотаріальну контору надати спадкову справу № 370/2016, заведену Першою бахмутською державною нотаріальною конторою 26 серпня 2016 року після померлого [INFO] [PERSON] , для огляду в судовому засіданні, яке відбудеться об 11 годині 00 хвилин 27 лютого 2020 року. Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року оголошено у судовому засіданні перерву до 13 години 00 хвилин 24 березня 2020 року та зобов`язано приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Полєжаєву Ганну Миколаївну надати суду в строк до 24 березня 2020 року відомості з підтверджуючими це письмовими доказами. 24 березня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 13 годину 00 хвилин 24 квітня 2020 року за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року відкладено судове засідання на 13годину 00 хвилин 21 травня 2020 року за клопотанням представника позивача. 21 травня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 13годину 00 хвилин 24 червня 2020 року, у зв`язку з неявкою позивача та його представника. 24 червня 2020 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку та поновлення дії постанови Донецького апеляційного суду від 07 серпня 2019 року по справі № 219/8732/16-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним спадкового договору, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна із чужого незаконного володіння. Постановою Верхового суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Донецького апеляційного суду від 07 серпня 2019 року - без змін, у зв`язку з чим ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 13 годину 30 хвилин 03 листопада 2020 року. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник Гуревич Р.Г. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом вручення представнику позивача судової повістки безпосередньо у суді. До початку судового засідання представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача - Бахмутської міської ради - до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 01 листопада 2019 року головним спеціалістом - юрисконсультом Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради Саржевським С.О. подано до суду заяву про розгляд справи без його участі з зазначенням, що рішення просить прийняти на розсуд суду. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач - [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що вбачається за наявних в матеріалах справи копій: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 вересня 1959 року (а.с. 9) та рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2017 року (а.с. 44). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 червня 2016 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 78 років у місті Бахмут Донецької області, про що 08 червня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 819 (а.с. 13). З копії довідки № 1106 від 16 червня 2016 року, виданої директором приватного підприємства «Квартал» [PERSON] та паспортистом приватного підприємства «Квартал» [PERSON] , вбачається, що померлий [PERSON] був зареєстрований з 17 грудня 1973 року по день смерті та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Померлому належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії свідоцтва про право власності на жило від 31 січня 2008 року (а.с. 9) та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18213782 від 24 березня 2008 року (а.с. 10), а також інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 03 листопада 2020 року за № 230858794 (а.с. 214-216). З витребуваної судом спадкової справи № 370/2016, заведеної Першою бахмутською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що 26 серпня 2016 року та 19 жовтня 2016 року з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись спадкоємець першої черги - син [PERSON] та спадкоємець четвертої черги - особа, яка проживала зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] (а.с. 73-83). 03 червня 2016 року між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем) укладено спадковий договір на квартиру, згідно пункту 1 якого набувач зобов`язався виконувати передбачені у цьому договорі розпорядження відчужувача і в разі смерті останнього набуває право власності на майно, що є його власністю, а саме: квартиру [ADDRESS] (а.с. 65-66). Разом з тим, постановою Донецького апеляційного суду від 07 серпня 2019 року визнано недійсним спадковий договір на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєвою Г.М., зареєстрований в реєстрі за № 1069; скасовано рішення про реєстрацію даного спадкового договору; витребувано із чужого незаконного володіння [PERSON] кварту, набуту нею на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєвою Г.М., реєстраційний номер 1575, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та скасовано рішення про державну реєстрацію прав останньої на вказану квартиру (а.с. 45-51). 01 жовтня 2019 року за вих. № 1780/01-16 державним нотаріусом Першої бахмутської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. направлено запит приватному нотаріусу Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєвій Г.М. щодо надання позивачу оригіналу свідоцтва про право власності на житло на ім`я померлого від 31 серпня 2008 року, оскільки спадковий договорі на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , визнано недійним згідно постанови Донецького апеляційного суду від 07 серпня 2019 року (а.с. 80). 08 жовтня 2019 року за вих. № 545/01-16 приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєвою Г.М. направлено відповідь державному нотаріусу Першої бахмутської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О., згідно якої повідомлено останню про те, що згідно вимог пункту 7.7 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, державний нотаріус не є особою, якій повертається оригінал документа, що посвідчує право власності (а.с. 140), як і не є такою особою спадкоємець за законом, що вбачається з листа приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєвої Г.М. за вх. № 9967 від 18 березня 2019 року (а.с. 139). У зв`язку з наведеним, постановою державного нотаріуса Першої бахмутської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. від 10 жовтня 2019 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті його батька - [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки спадкоємець не надав нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на вказану квартиру (а.с. 81). Постановою Верхового суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Донецького апеляційного суду від 07 серпня 2019 року - без змін (а.с. 205-208). Відповідно частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, земельні ділянки та інше. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі, на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Вимогами статей 1268 та 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти спадщину у шестимісячний строк. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно пункту 7.6 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним або про розірвання такого договору нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору. Документ, що посвідчує право власності та подавався для вчинення нотаріальної дії, повертається відчужувачу майна (п. 7.7 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5). Враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати та надати нотаріусу оригінал свідоцтва про право власності на жило від 31 січня 2008 року, оскільки його батько - відчужувач за спадковим договором, якому у відповідності до п. 7.7 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, після визнання вказаного нотаріально посвідченого договору недійним повинен був бути повернений документ, що посвідчує право власності, помер, а відтак право власності [PERSON] в порядку спадкування на майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , не визнається нотаріусом, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, у зв`язку позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved