Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

17.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений 16.06.2012 року між нею та відповідачем. Як на підставу позову посилається на те, що з 16.06.2012 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають, фактичні шлюбні відносини припинені. Від сумісного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Ухвалою суду від 11.07.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. В підготовче засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити, фактичні шлюбні відносини припинені восени 2016 року, за згодою сторін син залишиться проживати з нею. Відповідач не з'явився, надав заяву розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, за згодою сторін син [PERSON] залишиться проживати з позивачкою. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, 16 червня 2012 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Київському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №248. Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони погодили, що син [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені в фактичні шлюбні відносини припинені восени 2016 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позов задоволений, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved