Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

16 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2009 року, від якого сторони мають трьох неповнолітніх дітей. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між сторонами протягом тривалого часу склались неприязні стосунки. Сімейні стосунки припинені та більше не поновлювались. Позивачка наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила справу розглядати без її участі, на розірванні шлюбу наполягала, повідомила про неможливість примирення сторін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, проти позовних вимог не заперечував. Враховуючи позицію сторін, викладену у їх власноручних заявах, поданих до суду, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наданих письмових матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24 січня 2009 року Білівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області актовим записом № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24 січня 2009 року, копія якого додана до матеріалів справи. Як вбачається з матеріалів справи, від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких додані до матеріалів справи. Діти проживають з матір`ю [PERSON] , спір про місце проживання дітей відсутній. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують з 2019 року, про що у позовній заяві зазначила позивачка, проти чого не заперечував відповідач. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка та відповідач не мають, визнають ту обставину, що вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між ними склались неприязні відносини. Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи, що відсутні будь-які підстави для примирення сторін, подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, та позицію відповідача про повне визнання позовних вимог, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved