overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

16 травня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 16 червня 2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теофіпольського районного управління юстиції Хмельницької області зареєструвала з ним шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що через несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги подружнє життя між ними не склалося. Вказує, що протягом останніх семи місяців з відповідачем проживають окремо, їхній шлюб носить формальний характер, будь-яке примирення та налагодження сімейних відносин між ними неможливе, а тому подальше спільне життя суперечить інтересам сімї і збереження шлюбу є недоцільним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, пояснила, що з відповідачем спільно не проживають з 11 жовтня 2015 року, просила строк для примирення не надавати, а шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 16 червня 2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теофіпольського районного управління юстиції Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 22. Під час перебування сторін в шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбних відносин між собою не підтримують, з 11 жовтня 2015 року проживають окремо, сімя фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовилася, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

16 травня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. З позову вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, і до досягнення нею повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в зв'язку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обов'язки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

16 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та просить стягнути їх з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], мешканця [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дітей, оскільки позивачка з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 28 вересня 2010 року у Камяно-Костуватській сільській раді Братського району Миколаївської області, актовий запис № 01, однак вони припинили фактично шлюбні відносини та не проживають разом. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але до його початку надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, але до його початку надав заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив суд розглянути справу у його відсутність. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). З березня 2016 р. позивачка та відповідач припинили шлюбні відносини і проживають окремо, діти залишились з матірю. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 вересня 2010 року у Камяно-Костуватській сільській раді Братського району Миколаївської області, актовий запис № 01. [PERSON] не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивачка самостійно утримує дітей, потреби яких збільшуються майже щодня, в звязку з чим необхідна матеріальна допомога, яка б носила постійний характер і певну періодичність. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А оскільки батьки несуть рівні обов'язки перед своєю неповнолітньою дитиною, тому відповідач має також нести відповідальність по утриманню дітей, як і позивачка. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно вимог ст.ст.79,84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також підлягають стягненню витрати пов'язані з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права. Відповідно до вимог п.1 ст. 217 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу, встановлених законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

16 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 27 січня 1990 року, мотивуючи тим, що мають різне ставлення до грошей і сімейного бюджету, з приводу чого виникають сварки. Втрати поваги та любові один до одного. Від шлюбу дітей не мають. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі, 26.05.2016 р. і 07.06.2016 р. без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач у своїй заяві погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 1990 року. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Зі змісту позовної заяви видно, що сторони не проживають разом з січня місяця 2015 року, оскільки між ними виникають сварки із-за непорозумінь з приводу використання грошей і ведення сімейного бюджету та спільного господарства. Крім того втратили повагу та любов один до одного. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації не скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

16 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] В своїй заяві зазначила, що 05 липня 2007 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. Проте шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Спільних дітей вони не мають, проте відповідач відмовляється в добровільному порядку оформити розірвання шлюбу через органи РАЦСу. Позивачка вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе, тому звернулася до суду з цим позовом. [PERSON] подала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 10), у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] (повторне), виданого виконкомом Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 05 липня 2007 року, про що здійснено актовий запис про шлюб за №8. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 4). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини. Про спір між сторонами про розподіл спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а також враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

16 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 09 липня 2010 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спору про поділ майна на теперішній час не мають, спільне господарство не ведуть. Дитина залишається мешкати разом з матір'ю. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2010 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, свідоцтво про одруження серії 1-ВЛ № 139121, актовий запис № 63. (а.с. 6) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 216390, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області. (а.с. 7). Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не існує. Cин залишаються проживати разом з матір'ю. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

16 травня 2016 року в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Л.Українки,63 в с.Вербятин Бучацького району Тернопільської області. [PERSON] відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак, згідно поданої заяви, позов підтримав і просить суд справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача Озерянської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви, позов визнав і просить справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 16 травня 2016 року в с.Бариш Бучацького району померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 15 серпня 2011 року і посвідчений секретарем Озерянської сільської ради Бучацького району, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

16 травня 2016 року гр. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з дня подання позовної заяви. Відповідач, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ураховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути щомісяця з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

16 травня 2016 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 06 липня 1996 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, який зареєстрований Лисівської сільською радою, актовий запис №1. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Останнім часом відносини між позивачкою та відповідачем зіпсувалися на ґрунті різних життєвих поглядів і різниці в характерах, що поступово призвело до повного руйнування сімейних зв'язків і припиненню шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Під час їх спільного проживання учинялися сварки, не розуміння один одного, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечить інтересам позивачки. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливо. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Майновий спір на даний час відсутній. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, прізвище просила залишити - [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у юридичному шлюбі, який зареєстровано виконкомом Лисівської сільради Красноармійського району Донецької області 06 липня 1996 року, актовий запис № 1 (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Шлюбні відносини фактично припинені з причини різних життєвих поглядів і різниці в характерах, відсутності взаєморозуміння. Спільне господарство не ведеться, проживають вони окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливо та суперечить інтересам позивача та відповідача. Майновий спір на даний час відсутній. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 110 СК України передбачає право позивача на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але відповідно до поданої заяви позивачка не наполягала на поверненні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

16 травня 2016 року до суду із заявою звернулися заявники та просять розірвати шлюб, укладений між ними. Свою заяву обгрунтовують тим, що вони з 20.11.1999 року перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], 2004 року народження. Як зазначають заявники, спільне життя між ними не склалося у зв'язку з тим, що у них протилежні погляди на сімейне життя, вони переконалися, що є різними людьми і тому вирішили розірвати шлюб, оскільки подальше збереження шлюбу стало неможливим. Спільне життя сторони не ведуть та проживають окремо. Щодо утримання дитини сторони досягли згоди. В судове засідання заявники не з'явилися направили на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, зазначають, що заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 20 листопада 1999 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Старокиївського районного управління юстиції у м. Києві про що в книзі реєстрації записів про одруження зроблено запис №195. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. Спір щодо спільного майна відсутній, як зазначено в заяві. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved