overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

16 липня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 15 вересня 2002 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1071. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про\~побудову\~сімейних відносин між собою\~та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік\~зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина\~\~зобов'язана\~утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік\~відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON]О.(дівоче прізвище - Купріюк) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 15 вересня 2002 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про одруження серії I-ЕГ №058399 від 15 вересня 2002 року. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON], 20.11.2003року народження, [PERSON], 09.01.2009року народження, [PERSON], 12.07.2010року народження. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити\~шлюбні відносини. Примушування\~\~до припинення шлюбних\~\~відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

16 липня 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою, в якій зазначив, що 30 жовтня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] сільською радою Ратнівського району Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №12. У даному шлюбу дітей не має. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе через відсутність взаєморозуміння між ними та розбіжність у життєвих поглядах. Просить шлюб, зареєстрований між ним і [PERSON], розірвати. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у поданій письмовій заяві просив справу розглядати у його відсутності, наполягав на підтриманні позовних вимог та заперечував про надання строку для примирення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про відкладення провадження у справі не клопотала, заперечень проти позову не подала. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження І-ЕГ №079674, що між [PERSON] та Левонюк (до шлюбу Кошелюк) [PERSON] 30 жовтня 2007 року укладено шлюб, який зареєстрований [PERSON] сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №12. Відповідно до свідоцтва про зміну імені І-ЕГ №005936 від 15.07.15 (повторне) [PERSON] 07 березня 2014 року змінив прізвище та ім'я на [PERSON], а 13 січня 2015 року - на [PERSON], що стверджено свідоцтвом про зміну імені І-ЕГ №005713 від 06.03.15. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

16 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить оголосити [PERSON], [INFO], померлим, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] являється його племінником, тривалий час працював за кордоном в м. Прага. Пояснює, що останній раз [PERSON] приїздив до м. Чернігова в 2005 році, після чого знову поїхав на заробітки та з ним було втрачено будь-який зв'язок. Зазначає, що він звернувся до ЧМВ УМВС України в Чернігівській області з письмовою заявою про його розшук, однак це не дало позитивного результату, місце перебування [PERSON] встановити не вдалося. Також зазначає, що 17 лютого 2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Оголошення [PERSON] померлим заявнику необхідно для оформлення права на спадщину. Ухвалою судді від 17 липня 2015 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Другу Чернігівську державну нотаріальну контору. Заявник та його представник заяву підтримали та просили його задовольнити. В своїх поясненнях посилались на обставини, викладені в заяві. Представники заінтересованих осіб Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернігівській області та Другої Чернігівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились. Через канцелярію суду від надійшли заяви, в яких просять судовий розгляд проводити без участі їх представників, на розсуд суду. Вислухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, зокрема: копію довідки ЧМВ УМВС України в Чернігівській області № 3/25-2313 від 30.06.2015 року заведення оперативно-розшукової справи категорії «Розшук» № 25/3019 від 15.07.2011 року відносно [PERSON] (а.с. 6); копію рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2012 року про визнано безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], уродженця м. Чернігів (а.с. 7), суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Факт про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає можливість оформити спадщину на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, суд вважає, що у місці постійного проживання [PERSON], [INFO], немає відомостей про місце його перебування протягом трьох років, а тому він може бути оголошений померлим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

16 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту його проживання на території України на момент проголошення незалежності України, тобто, на 24 серпня 1991 року, мотивуючи свої вимоги тим, що він 06 грудня 1960 року народився в с. Куковичі Менського району Чернігівської області; до припинення існування СРСР був громадянином цієї держави. Пояснює, що з 1968 року по 1976 рік він навчався у середній школі смт. Макошине Менського району Чернігівської області; з 1976 року по 1979 рік навчався у Чернігівському професійно-технічному училищі № 5; з 1981 року після звільнення з лав армії працював в м. Чернігові в Управлінні малої механізації водієм; з 01.06.1990 року по 03.05.1995 року працював теслярем, столяром 4 р. в БУ «Житлобуд-2» в м. Тернополі; з 1995 року і по теперішній час проживає в [INFO] зі своєю цивільною дружиною. На даний час має намір отримати паспорт громадянина України, а тому просить встановити факт його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи: довідку Менського РС УДМС в Чернігівській області № 1120 від 13.06.2015 року, згідно якої перевіркою встановлено особу [PERSON], але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а.с. 4); довідку ТОВ «Тернопільбуд» від 20 травня 2015 року № 77, згідно якої заявник працював на вказаному підприємстві з 01.06.1990 року по 03.05.1995 року (а.с. 9-10), суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.2 Закону України Про громадянство України громадянином України є громадянин колишнього СРСР, який на момент проголошення незалежності України, а саме 24.08.1991 року постійно проживав на території України. Враховуючи, що заявником доведено, що з 24.08.1991 року та до теперішнього часу останній проживає на території України, що підтверджується поясненнями та доданими до справи документами та те, що встановлення факту постійного проживання на території України необхідно для визнання громадянства України та отримання паспорту, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

16 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 04 лютого 2012 року, актовий запис № 93. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться. В сім'ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. За таких обставин подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 04 лютого 2012 року. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Додатково зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, встановленому ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04 лютого 2012 року, актовий запис № 93 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення позивача, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

16 липня 2015 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В заяві послався на таке, що 08 жовтня 2010 року померла його мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями. Що знаходиться по вулиці Шевченка,28, в с.Василівка, Снігурівського району Миколаївської області. За заповітом він є спадкоємицем, даного майна. В травні 2015 року звернувся до Снігурівської державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, але отримав відмову, оскільки на оригіналі правовстановлюючого документа на житловий будинок відсутня печать та підпис керівника органу. Просить суд визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкування після смерті його матері. У судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради проти задоволення позову не заперечував. Просить справу розглядати у його відсутність. Суд, заслухавши покази позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується у справі доказами, що [PERSON], 02 серпня 1975 року згідно Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя мало право на 1\\2 частку на житловий будинок по вулиці Шевченка в селі Василівка, який посвідчений [PERSON] сільською радою Миколаївської області. На якому відсутня печать та підпис керівника органу.(а.с.10) Згідно погосподарської книги з цього часу вона проживала та була зареєстрована за адресою [INFO], і по день смерті. (а.с.16-24). Домоволодіння та господарські приміщення збудовані за вказаною адресою, про що свідчить технічний паспорт (а.с.12-13). Державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори відмовила у вчиненні нотаріальних дій, оскільки правовстановлючий документ на житловий будинок, не відповідає вимогам закону, а саме на Свідоцтві про право власності на частку в спільному майні подружжя відсутня печатка сільської ради та підпис керівника органу. (а.с. 3) Позивач по справі є спадкоємцем за заповітом, але не може успадкувати житловий будинок в зв'язку з відсутністю печаті та підпису на оригіналі правовстановлюючого документа. Суд вважає, що заява позивача є обґрунтована та підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 392, 1220, 1222, 1261, 1269, 1270 ЦК України та ст. ст. 3,4, 15 ЦПК України, щодо визнання права власності на домоволодіння за [PERSON], в порядку спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

16 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 22 вересня 2001 року вступив у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через непорозуміння, різні погляди на життя, ведення господарства, внаслідок чого характер взаємовідносин став негативним, у зв'язку з чим виникають постійні сварки. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем понад півроку фактично припинені. Просив шлюб розірвати. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07 вересня 2015 року сторонам надано строк на примирення терміном на два місяці. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року, у зв'язку з закінченням строку на примирення, провадження у справі відновлено. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Проти розірвання шлюбу не заперечувала. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у шлюбі з 22 вересня 2001 року, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 80. (а.с. 7) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який за згодою сторін залишається проживати з батьком [PERSON] (а.с. 8) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу шкодить інтересам позивача. Крім того, суд керується основним принципом, який визначає шлюбні відносини, а саме, що це є добровільний союз чоловіка та жінки. Спору про майно, що є спільною сумісною власністю, на час звернення із позовом про розірвання шлюбу, між сторонами не існує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

16 липня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 16 жовтня 1971 року; шлюб зареєстрований у Дніпродзержинському Палаці щастя за актовим записом № 1512. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2009 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 16 жовтня 1971 року у Дніпродзержинському Палаці щастя за актовим записом № 1512 (л.с. 6). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2009 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна сторони не мають. З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

16 липня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 30 серпня 2000 року зареєструвала з відповідачем шлюб, який був розірваний 17 січня 2006 року. 4 вересня 2000 року у них народилась дочка, [PERSON]. Відповідач на утримання дитини матеріально не допомагає, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дочки. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Відповідач позов визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходу, враховуючи, що на його утриманні інших дітей немає. З'ясувавши у попередньому судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 30 серпня 2000 року зареєстрували шлюб, який був розірваний 17 січня 2006 року. 4 вересня 2000 року у них народилась дочка, [PERSON]. Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності зі ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів повинен складати 1/4 частину від його доходу. Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та відповідача, відсутність на утриманні останнього інших дітей. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved