Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

16 січня 2020 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є студентом першого курсу денної форми навчання Національного університету цивільного захисту України. Зазначає, що 12 січня 2020 року він досягнув вісімнадцятиріччя, та відповідач припинив сплачувати йому аліменти на його утримання за рішенням суду. Вказує на те, що самостійного доходу він не має, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги від батьків на час навчання. Зазначає, що на теперішній час відповідач ухиляється від свого обов`язків по його утриманню. З огляду на викладене просив суд, ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі ј частки всіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення навчання. 29 квітня 2020 року, [PERSON] подав заяву до суду, в якій просив зменшити свої позовні вимоги в частині розміру стягуваних аліментів, та просив стягувати з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/6 частки всіх доходів відповідача, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, підтримав змінені вимоги щодо зменшення розміру аліментів. . Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав що визнає вимоги заявлені позивачем, щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки усіх його доходів. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] у м. Миколаївка м. Слов`янськ Донецької області, його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 4). Згідно із довідкою Національного університету цивільного захисту України № 25-14/228 від 03 грудня 2019 року, [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання освітнього ступеня «бакалавр» Національного університету цивільного захисту України (IVрівень акредитації; ліцензія МОН України АЕ № 636847). Навчається на факультеті оперативно - рятувальних сил за спеціальністю 261 «Пожежна безпека», освітня програма «Пожежогасіння та аварійно - рятувальні роботи». Навчається за рахунок контракту, не отримує стипендії, не знаходиться на державному забезпеченні. Термін закінчення навчального закладу - червень 2023 року(а.с.5). Судом встановлено, що позивач [PERSON] на час звернення до суду має повних вісімнадцять років та потребує матеріальної допомоги, так як у зв`язку з навчанням на денному відділенні Національного університету цивільного захисту України, не працює та доходу не має. Відповідач [PERSON] в свою чергу, може надавати матеріальну допомогу, оскільки він є працездатним, стан здоров`я має задовільний, спроможний надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/6 частки всіх його доходів щомісячно. Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. У зв`язку із цим, суд відповідно до ст. 82 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідачем [PERSON] до суду було подано письмову заяву, зі змісту якої видно, що останній, позов [PERSON] визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у зв`язку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивача з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно ст. 200 СК України, суд може визначити розмір аліментів на повнолітню дочку, сина, в твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно ст. 182 СК України, враховує його матеріальне становище і стан здоров`я, а також матеріальне становище та стан повнолітнього сина, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до закінчення навчання, але не більш як до досягнення сином 23-х років. Відповідач визнав позов та погодився із поданою позивачем заявою від 29 квітня 2020 року, щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки усіх його доходів. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] має повних 18 років, продовжує навчання, відповідач позов визнав у повному обсязі, суд визначає частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на утримання сина, що продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання сином, але не більш як до досягнення ним 23-х років. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч.6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі ст. ст.182, 191, 198-201 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved