Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

15.06.2020 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві сторона позивача посилається на те, що ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевим (локальним) електронним мережам. Зазначає, що [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ». 14.03.2017 року за адресою відповідача представниками енергопостачання були виявлено порушення, яке полягало у самовільному підключенні струмоприймачів до електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку, яке приховано виконано кабелем від ввідного гусака (опори металевої біля будинку) до електричних розеток електрообігрівача з метою безоблікового споживання електроенергії. На підставі виявленого було складено акт про порушення № 048298 від 14.03.2014 року, з яким відповідач був ознайомлений. 12.04.2017 року відбулося засідання комісії з розгляду актів порушень правил користування електричною енергією для населення, на якому була присутні [PERSON] та з протоколом була ознайомлена, його копію, а також розрахунок та рахунок отримала. На засіданні було вирішено провести розрахунки обсягу та вартості електроенергії, спожитої з порушенням ПКЕНН за період з 21.03.2014 року по 15.03.2017 року. нарахована сума склала 80 083,16 грн. 28.12.2017 року між споживачем - [PERSON] та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» укладено угоду № 311 про розстрочення сплати заборгованості за актом про порушення Правил користування електричною енергією для населення (особовий рахунок [NUMBER] . Відповідно до цієї угоди споживач визнає заборгованість у сумі 69 083,16 грн., яка мала бути сплачена періодом з 15.01.2018 року по 15.12.2018 року. Станом на 01.05.2020 року відповідач неналежним чином виконав своє зобов`язання, внаслідок чого залишок суми заборгованості за необліковану електричну енергію у розмірі 26 083,16грн. не сплачено. У зв`язку з викладеним, просить задовольнити позов та стягнути 2102 судового збору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.06.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримав 19.08.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевим (локальним) електронним мережам. Сторона позивача зазначає, що наявність відносин між сторонами, отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надає електричну енергію, надсилає відповідачу платіжні документи (рахунки) на оплату споживчої енергії, а споживач має здійснювати оплату за надані послуги. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать, зокрема, постачання та розподілу електричної енергії. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно положень ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Нормами Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживачем є фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Слід зазначити, що у постанові ВСУ від 16.05.2011 року (№3-38гс11) вказано, що вирішуючи спори, пов`язані з постачанням і використанням електричної енергії, судам слід враховувати те, що дія Правил користування електричною енергією, поширюється на осіб, які використовують електричну енергію на підставі договору, так і на тих, які в порушення цих ПКЕЕ споживають електричну енергію в позадоговірному порядку внаслідок самовільного підключення до електромереж. До того ж, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідне позиція викладене у постанові КГС від 21.04.2020 року (справа № 910/7968/19). 14.03.2017 року за адресою відповідача представниками енергопостачання були виявлено порушення ст.ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 8, 18, 32 ПКЕЕН - самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку, яке приховано виконано кабелем від ввідного гусака (опори металевої біля будинку) до електричних розеток електрообігрівача з метою безоблікового споживання електроенергії. Положеннями ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» (чинний на момент виявлення правопорушення 16.03.2017 року) та ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» (набрав чинності 11.06.2017 року) визначається відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії. За змістом цих статей, правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. На підставі виявленого було складено акт про порушення № 048298 від 14.03.2014 року, з яким відповідач був ознайомлений. 12.04.2017 року відбулося засідання комісії з розгляду актів порушень правил користування електричною енергією для населення, на якому була присутні [PERSON] та з протоколом була ознайомлена, його копію, а також розрахунок та рахунок отримала. На засіданні було вирішено провести розрахунки обсягу та вартості електроенергії, спожитої з порушенням ПКЕНН за період з 21.03.2014 року по 15.03.2017 року. нарахована сума склала 80 083,16 грн. Пункт 53 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357 передбачає процедуру складання акту у разі виявлення порушення побутовим споживачем, передбаченого зазначеними правилами, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, зміст цього акту та його розгляд комісією з розгляду актів. Рішення комісії оформлюється протоколом. У разі причетності побутового споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії та розрахунок проведених нарахувань. Нарахована сума за вказаним актом склала 80 083,16 грн., з який станом на 01.05.2020 року залишок суми заборгованості за необліковану електричну енергію у розмірі 26 083,16 грн. не сплачено. Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, позивач у поданому позові не зазначає, на якій саме підставі відповідальність за неналежне виконання зобов`язання щодо сплати боргу за надані послуги з постачання електроенергії, яка не була облікована через порушення споживачем ПКЕНН, має нести саме [PERSON] , який хоч і підписав 14.03.2017 року акт порушення № 048298, однак в ньому не зазначив свого правового статусу відносно квартири, за якою надаються послуги та виявлено порушення. Таким чином, за наданими матеріалами суд не може встановити, яка відповідальність за боргові зобов`язання належить відповідачу як споживачу. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Так, зокрема, не надані докази, що [PERSON] є єдиним власником або наймачем цієї квартири, а, звідси, і споживачем послуг, і тому має нести відповідальність та в повному обсязі сплачувати борг. В разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВС від 20.09.2018 у справі № 522/7683/13-ц, постанова ВСУ від 04.11.2015 у справі 6-734цс15, постанова ВС від 01.09.2020 у справі № 352/2163/13-ц). Таким чином, якщо відповідач має у власності частину квартири, то в такому випадку стягненню з нього всієї суми буде неправомірним. В той же час члени сім`ї наймача несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з договору. Про витребування доказів сторона позивача суд не клопотала, інформацію про причину відсутності можливості їх надання також не зазначала. Так, за приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги до відповідача є недоведеними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed