Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

16 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25 травня 2016 року він уклав з відповідачкою попередній договір ( договір завдатку). Згідно з умовами договору відповідач зобов'язалася продати йому належну їй на праві власності квартиру № [ADDRESS] за 25000 доларів США, У якості завдатку відповідачу було передано кошти у сумі 1000 доларів США, що еквівалентно 26630 грн. ( 26,63 грн. за долар згідно курсу НБУ на 09 вересня 2016 року). На сьогоднішній день договір купівлі-продажу нерухомого майна, як це передбачено п.1.1. попереднього договору не укладено у зв'язку з відмовою відповідача від продажу квартири. Крім того, що відповідач відмовляється продати квартиру, вона не повертає і кошти, сплачені ним в рахунок завдатку. Пунктами 3.1.5 та 3.4.2 договору встановлено відповідальність відповідача : у разі невиконання своїх зобов'язань щодо укладення з покупцем договору купівлі-продажу нерухомості відповідач зобов'язана повернути завдаток у подвійному розмірі та сплатити пеню у розмірі 1% від суми прострочення ( але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення), за кожен день прострочення. Таким чином, на підставі наведено та у відповідності до ст.571 ЦК України відповідача повинна сплати йому завдаток у подвійному розмірі, що становить 53260 грн. ( 26630 грн. х 2). Крім того, з відповідача підлягає стягненню і пеня за період з 30 червня 2016 року по 12 вересня 2016 року у сумі 3477,22 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 56737,22 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати у сумі 567,37 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. У заперечення проти позову зазначила, що не з її вин не було укладено договір купівлі-продажу та вона і наразі згодна його укласти, але у неї були викрадені документи. Крім того, грошові кошти у сумі 1000 доларів США вона не отримувала. Ці кошти були передані Буланій, яка ці кошти передала за попередніми договорами продавцям двох квартир, які вона збиралася купити після продажу своєї квартири. Представник відповідача з позовом не погодилася та просила відмовити у його задоволенні з тих підстав, що попередній договір є нікчемним, так як він не посвідчений нотаріусом. Крім того, позивач зазначає, що 1000% доларів США це є завдатком, але по своїй природі це аванс. Відповідач 1000 доларів США не отримувала. Всі ці обставини свідчать про безпідставність позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір ( договір завдатку), за умовами якого сторони прийняли на себе зобовязання у строк до 25 червня 2016 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою : м.Полтава, вул.Героїв Стьалінграду, 17/24, корп..3, кв.69 ( а.с.8). Відповідно до п.2.1. попереднього договору на підтвердження зобовязання покупець передав в рахунок вартості обєкта, а продавець отримав завдаток у сумі еквівалентній 1000 доларів США. Пунктом 3.1.5 попереднього договору передбачено, що в разі невиконання своїх зобовязань, визначених у п.п.3.1.1, 1.1.5 договору повернути покупцеві завдаток в подвійному розмірі до 30 червня 2016 року, а в разі прострочення виплати завдатку в подвійному розмірі сплатити пеню у розмірі 1% від суми прострочення ( але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення) за кожен день прострочення. Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У судовому засіданні встановлено, що попередній договір, укладений між позивачем та відповідачем, нотаріально не був посвідчений, проти чого не заперечували учасники справи та підтверджується вищенаведеним попереднім договором. Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається. У відповідності до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Оскільки сторонами при укладенні попереднього договору купівлі-продажу квартири не було дотримано вимог статті 635 ЦК України, попередній договір був укладений у простій письмовій формі, а тому такий договір згідно частини першої статті 220 ЦК України є нікчемними. Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Крім того, згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання зобов'язання, може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом. Беручи до уваги, що попередній договір не був нотаріально посвідчений, зі змісту вказаного договору вбачається, що відповідач отримав грошові кошти у сумі еквівалентній 1000 доларів США, що становить 26630 грн. за курсом НБУ станом на 09 вересня 2016 року, а тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 26630 грн., а не подвійну суму 53260 грн., як просить позивач. При цьому суд вважає безпідставним посилання відповідача та представника відповідача на ту обставину, що відповідач ці кошти фактично не отримувала та вони були передані іншим особам на підтвердження укладення в майбутнього договору купівлі-продажу квартир, оскільки відповідачем зазначено та надано аналогічний попередній договір щодо купівлі-продажу квартири, розташованої у [ADDRESS] , який був укладений нею з [PERSON], відповідно до якого продавець [PERSON] від покупця [PERSON] отримала в рахунок вартості обєкта на підтвердження взятого на себе зобовязання завдаток у сумі еквівалентній 500 доларів США ( а.с.127), що свідчить про отримання відповідачем грошових коштів. У судовому засіданні відповідач зазначила, що аналогічний договір, відповідно до якого було передано від неї грошові кошти у сумі 500 доларів США, був укладений і з іншою особою, у якої вона планувала купити квартиру після продажу належної їй квартири. Враховуючи, що попередній договір є нікчемний, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені, передбаченої договором у разі несвоєчасного виконання зобовязань. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивач судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у сумі 266,66 грн. ( 47% від 567,38 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial