overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

15.11.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 13.02.2016 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Гагаріна, 8 в с. Черемушки, Кобеляцького району Полтавської області. Спадкоємцем першої черги є позивач чоловік померлої, який в установленому порядку прийняв спадщину. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності спадкового будинку. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просить суд розглянути справу в його відсутність, задовольнивши позов. Представник відповідача, Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області сільський голова [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 13.02.2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Спадкодавець доводився дружиною позивачеві [PERSON] (а.с.8), який прийняв спадщину, однак внаслідок відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності спадкового будинку, нотаріусом відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.12). Оскільки, позивач [PERSON], внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадковий будинок, не може оформити спадщину, належність цього майна [PERSON], яка померла 13.02.2016 року, підтверджується відповідними документами (а.с.9-11,13,14), позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

15.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримав і наполягав на його задоволенні; відповідач позов визнала. Сторони відмовилися від надання судом строку на примирення. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 03.03.2015 року, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З квітня 2016 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, пред'явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

15.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 25.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 678. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з відповідачем. Позивач направив до суду заяву, у якій позов підтримав, просив задовольнити, справу слухати за його відсутністю. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в\~ судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила.\~ Суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 25.06.2014року, про що є актовий запис № 678 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з відповідачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

15.11.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. На обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем укладений 19.09.2013 року, від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON],[INFO] Відповідач працює і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, однак більшу частину заробітку витрачає лише на свої потреби. Сторони у судове засідання не з'явились, подали заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає у повному обсязі, погодився на сплату аліментів у розмірі 1/3 частини усіх його доходів. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], сторони перебувають у шлюбі з 19.09.2013 року. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] Дитина фактично перебуває на утриманні позивача. Відповідач коштів на утримання дочки не надає. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ураховуючи наведене, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

15.11.2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 05.02.2011 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, сторони не можуть дійти спільного погляду щодо порядку ведення домашнього господарства, щодо подружніх прав та обовязків, щодо розподілу коштів сімейного бюджету та з інших питань сімейного життя, позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача, протягом двох років сторони разом не проживають і сімя фактично розпалась. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишиться проживати з позивачем. Спору про майно між сторонами на даний час не має. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його\~ відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає в повному обсязі. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

15.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 21.12.1991 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина. Сімейні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння. З 2010 року вони припинили сімейні відносини. Відновлення сімейних відношень вважає неможливим, на примирення позивач не згодна. Просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.12.1991 року у Біленківській селищній раді м. Краматорська Донецької області, актовий запис №61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.107 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, справи суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

15.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 29.04.1995 року, актовий запис №20, місце реєстрації: Виконавчий комітет Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], утриманням та вихованням якого займаються обоє батьків. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, на ведення спільного господарства, в зв'язку з чим позивач вирішила остаточно розлучитися з відповідачем, бо вони жодних подружніх відносин не підтримують більше 4-х місяців, окремо ведуть господарство, кожен має свій бюджет. Просить суд розірвати її шлюб із [PERSON], дитину залишити проживати з нею. [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила строк на примирення не призначати, оскільки відновлення шлюбних відносин з відповідачем виключається, бо вони разом не проживають більше чотирьох місяців, дитину залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу їй не змінювати. Згодна на постановлення заочного рішення. Просила розглянути справу у її відсутності, про що надала суду заяву. Відповідач [PERSON] заперечень проти розірвання шлюбу суду не надав, належним чином сповіщений про час, дату і місце судового засідання за останнім відомим місцем реєстрації, але у судове засідання повторно не з'явився. Суд за згодою позивача постановляє по справі заочне рішення, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (дошлюбне прізвище Устименко) [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 29 квітня 1995 року, актовий запис №20, місце реєстрації: Виконавчий комітет Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], утриманням та вихованням якого займаються обоє батьків. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, на ведення спільного господарства, в зв'язку з чим позивач вирішила остаточно розлучитися з відповідачем, бо вони жодних подружніх відносин не підтримують більше чотирьох місяців, окремо ведуть господарство, кожен має свій бюджет. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про поділ майна та про місце проживання дитини відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам неповнолітньої дитини. Судовий збір з розмірі 551,20 гривен сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

15.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 03.12.1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, про що є актовий запис № 93. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені у 2015 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідач позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 03.12.1999 року, про що є актовий запис № 93 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені у 2015 році. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

15.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 13 квітня 2012 року у неї з відповідачем народилась спільна дитина - [PERSON]. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням матеріально підтримувати дитину, однак останній на її звернення не реагує, та ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач ухиляється добровільно сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, чим не виконує обов'язок, щодо утримання батьками неповнолітніх дітей. Відповідач працездатний та має можливість утримувати сина. В зв'язку з цим позивачка вважає, що вона має право на отримання щомісячно від відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання дитини, тому на підставі зазначеного просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим судом здійснено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що 13.04.2012 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 387976 від 08.05.2012 року (а.с. 7). Сторони проживають окремо, що підтверджується довідкою з місця проживання, згідно якої позивач проживає за адресою: [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 551 гр. 20 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

15.11.2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що в 2015 році проживала у громадянському шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Власних коштів їй не вистачає на утримання дитини. Чоловік має можливість надавати матеріальну допомогу, у звязку із чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходу, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі і просить стягнути з відповідача аліменти у визначеному розмірі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що від шлюбу позивачка народила доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання та знаходження дитини на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має постійний дохід, тому є підстави відповідно до вимог ст. 183 СК України, для задоволення позову в частині визначення аліментів в частковому відношенні до заробітку відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

15.11.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини і свої доводи обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного життя мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] народження, який проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не робить, тому вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача 1/4 частину його доходів. Позивач у зал судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, але надав до суду заяву слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження дитини, встановлено, що від спільного проживання сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] народження, яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.183 СК України, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дитини - у розмірі 1/4 частини його заробітної плати й інших доходів до досягнення дитиною віку повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 180-183 СК України, ст. ст. 57-60, 62, 64, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: approved