Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

17.07.2019 року [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до Малинської міської ради Житомирської області про відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що 25.01.2018 року він подав до виконавчого комітету запит на публічну інформацію, у задоволенні якого [PERSON] було відмовлено листом за підписом заступника міського голови [PERSON] на бланку виконавчого комітету Малинської міської ради. У зв`язку з цим позивач направив до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Житомирській області скаргу. За результатами розгляду даної скарги до Малинського районного суду був направлений протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно [PERSON] Також, 12.01.2018 року, 25.01.2018 року, 30.01.2018 року та 01.02.2018 року [PERSON] повторно подавав запити на публічну інформацію до виконкому Малинської міської ради, у задоволенні яких останньому також було відмовлено. У зв`язку з цим позивач повторно направив до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Житомирській області скарги. За результатами розгляду скарг до Малинського районного суду були направлені протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно [PERSON] . За результатами розгляду вищезазначених протоколів постановою Малинського районного суду Житомирської області від 07.03.2019 року [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак дана справа була закрита у зв`язку з тим, що на момент її розгляду закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення. Внаслідок бездіяльності заступника міського голови [PERSON] та відмови у наданні позивачу інформації на запит останньому було завдано матеріальної та моральної шкоди, адже відповідач не вибачився за порушення прав позивача та невиконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», не проявив ініціативу у досудовому врегулювання спору, не запропонував [PERSON] відшкодувати збитки. Отже, у позовній заяві позивач просить стягнути з Малинської міської ради Житомирської області на свою користь завдану моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень; стягнути з відповідача витрати, пов`язані з судовим розглядом справи. В судове засідання [PERSON] з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. Представник відповідача Парфіненко М.М., який діє на підставі довіреності, до суду з`явився, заперечив щодо позовних вимог [PERSON] з підстав, вказаних у відзиві. Так, у відзиві Малинської міської ради Житомирської області зазначено, що вина заступника міського голови [PERSON] не встановлена під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому підстави для стягнення моральної шкоди, на думку відповідача, відсутні. Також, у поданій до суду позовній заяві [PERSON] не обґрунтував в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, не довів факт завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, а також не підтвердив свої доводи відповідними доказами. Крім того, на думку відповідача, відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та спричиненням позивачу моральних страждань. Отже, представник відповідача просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити [PERSON] у задоволенні позову за безпідставністю. Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторін, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що 12.01.2018 року [PERSON] , як голова Правління Дарницької робочої групи МТПЛ-УС, подав до виконавчого комітету Малинської міської ради інформаційний запит, в якому просив надати економічно-правове обґрунтування ліквідації Малинського міського центру фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх», рекомендації депутатської комісії стосовно ліквідації даної юридичної особи, Регламент роботи Малинської міської ради, розпорядження міського голови від 22.12.2017 року, протокол 48-ої сесії Малинської міської ради від 22.12.2017 року, проект рішення Малинської міської ради від 22.12.2017 року «Про ліквідацію Малинського міського центру фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх». Листом №12/03-38 від 19.01.2018 року розпорядник інформації відмовив [PERSON] у наданні запитуваних документів у зв`язку з тим, що останній, працюючи на посаді директора Малинського міського центру фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх», не уповноважений подавати запити на публічну інформацію, як це передбачено ЗУ «Про доступ до публічної інформації», а також не посвідчив свої повноваження голови Правління відповідним документом. Не погоджуючись з даною відповіддю на запит, [PERSON] на ім`я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини подав скаргу щодо незаконних дій посадових осіб виконавчого комітету Малинської міської ради. За результатами розгляду вищезазначеної скарги головним спеціалістом відділу регіонального представництва в північних областях Департаменту регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Грибаном П.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно заступника міського голови [PERSON] за ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та спрямовано адміністративні матеріали для розгляду до суду. 25.01.2018 року [PERSON] повторно подав до виконавчого комітету Малинської міської ради інформаційні запити, в яких просив надати списки постійних комісій депутатів міської ради, розпорядження міського голови про скасування сесії міської ради 26.01.2018 року та протокол постійної депутатської комісії з питань бюджету від 24.01.2018 року. Листами №23/03-38 від 31.01.2018 року та №24/03-38 від 31.01.2018 року розпорядник інформації відмовив [PERSON] у наданні запитуваних документів з аналогічних листу №12/03-38 від 19.01.2018 року підстав. Не погоджуючись з даними відповіддями на запит, [PERSON] на ім`я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини подав скарги. За результатами розгляду скарг головним спеціалістом відділу регіонального представництва в північних областях Департаменту регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Грибаном П.В. було складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно заступника міського голови [PERSON] за ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та спрямовано адміністративні матеріали для розгляду до суду. 30.01.2018 року [PERSON] повторно звернувся до виконавчого комітету Малинської міської ради з запитом, в якому просив надати Правила внутрішнього трудового розпорядку, які діють у виконкомі Малинської міської ради, а також документ щодо встановлення надбавок та преміювання директора ММЦФЗН «Спорт для всіх». Листом №27/03-38 від 02.02.2018 року розпорядник інформації відмовив [PERSON] у наданні запитуваних документів. Не погоджуючись з відповіддю на запит, [PERSON] на ім`я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини подав скаргу. За результатами розгляду скарги головним спеціалістом відділу регіонального представництва в північних областях Департаменту регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Грибаном П.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно заступника міського голови [PERSON] за ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та спрямовано адміністративні матеріали для розгляду до суду. 01.02.2018 року [PERSON] подав до виконавчого комітету Малинської міської ради інформаційні запити, в яких просив надати розпорядження міського голови про встановлення надбавки та преміювання директору ММЦФЗН «Спорт для всіх». Листами №32/03-38 від 02.02.2018 року, №33/03-38 від 02.02.2018 року та №34/03-38 від 02.02.2018 року розпорядник інформації відмовив [PERSON] у наданні запитуваних документів. Не погоджуючись з даними відповіддями на запит, [PERSON] на ім`я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини подав скарги. За результатами розгляду скарг головним спеціалістом відділу регіонального представництва в північних областях Департаменту регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Грибаном П.В. було складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно заступника міського голови [PERSON] за ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та спрямовано адміністративні матеріали для розгляду до суду. Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 07.03.2019 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, однак справу про притягнення її до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з тим, що на момент розгляду закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Частина 2 статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачає, що особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами доказуванню підлягають: а) наявність шкоди; б) незаконність рішень (дій, бездіяльність) заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та прийняттям незаконних рішень (дій, бездіяльності) заподіювачем. Наявність чи відсутність вини заподіювача в даному випадку правового значення не має. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно п.п.10-1 п.10 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування або його посадової чи службової особи при здійсненні нею своїх повноважень, вона підлягає відшкодуванню за рахунок органу місцевого самоврядування. Виходячи з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку, що юридичною підставою такої відповідальності органів місцевого самоврядування є заподіяння шкоди юридичним чи фізичним особам у результаті прийняття незаконних рішень, вчинення неправомірних дій або бездіяльності при здійсненні ними виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування, передбачених Законом та іншими законами. Відповідно до вимог ст.25 Закону «Про звернення громадян», ст.31 Закону України «Про інформацію», ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» при порушенні передбачених вказаними законами прав громадянина останній має право на відшкодування моральної шкоди (моральних збитків). В поданому до суду позові [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що його моральні страждання стали наслідком бездіяльності щодо відмови йому у наданні інформації на запит. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 100 000 грн., зокрема: втрата душевного спокою - 10 000 грн.; обурення за бездіяльність відповідача по врегулюванню та усуненню виниклого конфлікту та порушення ЗУ «Про доступ до публічної інформації», відсутність вибачення - 20 000 грн.; відчай та гнів за створену відповідачем ситуацію - 10 000 грн.; депресивний стан - 6 000 грн.; дискомфорт у сім`ї - 6 000 грн.; тривалі фізичні та психічні страждання внаслідок відмови у наданні інформації - 10 000 грн.; істотні вимушені зміни у життєвих і сімейних стосунках, порушення звичних життєвих зв`язків, значні додаткові зусилля для організації життя позивача та його сім`ї - 10 000 грн.; погіршення стану здоров`я, виникнення хворобливих розладів психіки - 20 000 грн.; завдання шкоди соціальному престижу і ділової репутації - 8 000 грн. В даному випадку суд вважає, що внаслідок неправомірних дій органу місцевого самоврядування позивач зазнав душевних страждань, оскільки було порушено його право на отримання інформації, що перебувала у володінні виконавчого комітету Малинської міської ради. А тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір даного відшкодування необхідно визначити в сумі 1500 грн., який буде достатнім та підлягає стягненню з Малинської міської ради Житомирської області.

Outcome: partial