Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

15.03.2017 року заступник керівника Кобеляцької місцевої прокуратури Белей В.Д. звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON] про визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, визнання недійсним договору, в якому прохає: -визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 2395/0/75-15-СГ від 11.11.2015 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою»; - визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 04.02.2016 № 1000-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду»; - визнати недійсним договір оренди землі від 01.03.2016, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки загальною площею 55,0000 га, у тому числі пасовищ - 55,0000 га, кадастровий номер [NUMBER], із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Куп»єватівської сільської ради Глобинського району; - скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 01.03.2016, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та [PERSON] щодо земельної ділянки загальною площею 55,0000 га, у тому числі пасовищ - 55,0000 га, кадастровий номер [NUMBER], із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Куп»єватівської сільської ради Глобинського району, який реєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.03.2016, номер запису 13616094; - стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] 05.11.2015 до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області подано заяву про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 55 га земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Куп»єватівської сільської ради за межами населеного пункту для ведення фермерського господарства з подальшою передачею в оренду. Наказом начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 11.11.2015 року №2395/0/075-15-СГ [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 55 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої на території Куп»єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населених пунктів. Наказом начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №1000-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 55,0000 га пасовищ із земель запасу державної власності, розташованої на території Куп»єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населених пунктів та передано зазначену земельну ділянку [PERSON] у довгострокову оренду терміном на 7 років. У подальшому, між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та громадянином [PERSON] 01.03.2016 укладено договір оренди землі (кадастровий номер [NUMBER]) загальною площею 55,0000 га, у тому числі пасовища - 55,0000 га, для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Куп»єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Прокурор вважає, що накази ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 11.11.2015 №2395/0/075-15-СГ та 04.02.2016 №1000-СГ прийняті, а договір оренди від 01.03.2016 укладений з порушенням вимог, встановлених ст. ст. 123, 124, 134 Земельного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», ст. 203 ЦК України. 08.02.2018 року вказана цивільна справа, у зв'язку з відставкою судді [PERSON], передана в провадження судді Левицької Т.В. 13.02.2018 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. 12.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 23.04.2018 року представником відповідача - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області направлено відзив на позов, згідно якого прохають у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідачами дотримано вимоги чинного законодавства під час передачі земельної ділянки в оренду. 10.05.2018 року [PERSON] направив відзив на позов, прохав у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що у законодавстві відсутні обмеження на отримання фізичними особами - засновниками фермерських господарств земельних ділянок для ведення фермерського господарства. 06.06.2008 року позивачем направлено до суду відповідь на відзив, згідно яких вважає заперечення, надані у відзиві такими, що не відповідають правовідносинам, що склалися. В судовому засіданні представник позивача Нечипоренко В.В. позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому та просив його задовольнити. Представник відповідача - головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Гонжак К.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вказали, що позов не підлягає задоволенню з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Головне управління Держеокадастру у Полтавській області діє відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, та реалізує покладені на нього повноваження згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України по передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у відповідності до вимог Земельного кодексу України, які знаходяться за межами населених пунктів. 05.11.2015 [PERSON] подав до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 55 га земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Куп»єватівської сільської ради за межами населеного пункту для ведення фермерського господарства з подальшою передачею в оренду (т.1 ст. 16). Наказом начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 11.11.2015 №2395/0/075-15-СГ [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 55 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої на території Куп»єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населених пунктів (т.1 а.с.25). Наказом начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 04.02.2016 року №1000-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 55,0000 га пасовищ із земель запасу державної власності, розташованої на території Куп»єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населених пунктів та передано зазначену земельну ділянку [PERSON] у довгострокову оренду терміном на 7 років (т.1 а.с. 26). У подальшому між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та громадянином [PERSON] 01.03.2016 укладено договір оренди землі (кадастровий номер [NUMBER]) загальною площею 55,0000 га, у тому числі пасовища - 55,0000 га, для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Куп»єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Договір укладено на термін 7 років. Вказаний договір зареєстрований Реєстраційною службою Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 03.03.2016, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 31.01.2017. Відповідно п.14 договору оренди земельної ділянки від 01.03.2016, земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства. Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно ч.1 ст.31 Земельного кодексу України, землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі, земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності, земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Згідно з ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною 9 статті 93 Земельного кодексу України передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Таким чином, з огляду на положення статей 31, 124 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. Відповідно до частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу , передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Ч.3 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Частинами 1 та 2 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Відповідач [PERSON] подав до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 55 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої на території Куп»єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населених пунктів. Клопотання містить інформацію про цільове призначення земельної ділянки та її розмір. До клопотання було долучено наступні документи: копія паспорта та ідентифікаційного номера [PERSON]; графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки та її розміру; обґрунтування використання земельної ділянки; копію статуту ФГ «Арсенал-2010» (для підтвердження досвіду роботи в сфері сільськогосподарського господарства). Тобто, [PERSON] до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області було подано документи, передбачені ст. 123 ЗК України та ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство». Ч. 3 ст. 123 ЗК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В зв'язку з викладеним, враховуючи відсутність підстав для відмови, суд вважає, що наказом начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 11.11.2015 №2395/0/075-15-СГ у межах повноважень та правомірно надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 55 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої на території Куп»єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населених пунктів. Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Частиною другою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», встановлено, що проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. Згідно ч.ч. 6, 10 ст. 123 Земельного кодексу України, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Ч.ч.13, 14 ст. 123 ЗКУ встановлено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Згідно ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Після розроблення проекту землеустрою відповідачем [PERSON] 28.01.2016р. до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки площею 55,00 га кадастровий номер [NUMBER], за межами населеного пункту на території Куп'єватівської сільської ради, Глобинського району, Полтавської області в оренду терміном на 15 років, для ведення фермерського господарства. В зв'язку з відсутністю підстав для відмови та відповідність проекту землеустрою вимогам чинного законодавства, наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 04.02.2016 №1000-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів на території Куп'єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Посилання позивача як на підставу незаконності та скасування наказу від 04.02.2016 №1000-СГ на той факт, що [PERSON] будучи в числі засновників (учасників) юридичної особи ФГ «Арсенал-2010», звернувся з заявою до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з метою отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, без належного її обґрунтування, в обхід проведення земельних торгів, що є порушенням вимог ст. 124 Земельного кодексу України та Закону України «Про фермерське господарство» є безпідставним, оскільки згідно з ч.2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної або комунальної власності або права на них, зокрема в разі передання громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] він звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області як громадянин, а не як голова ФГ « Арсенал - 2010». Посилання позивача на той факт, що [PERSON] був засновником і головою фермерського господарства «Арсенал - 2010», ніяким чином не перешкоджало його наміру у створити нове фермерське господарство. Законодавством не передбачено обмежень щодо кількості фермерських господарств, в яких громадянин має право приймати участь, та виступати у якості засновника. Зазначення позивачем того факту, що ГУ Держгеокадастру в Полтавській області при прийнятті наказів не пересвідчилися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства є лише припущенням позивача та не підтверджено належними та допустимими доказами. Пунктами 2, 3 наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 04.02.2016 №1000-СГ передано [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, кадастровий номер [NUMBER] площею 55,0000 га для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду терміном на 7 років за межами населених пунктів на території Куп'єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та встановлено місячний термін для укладання та реєстрації договору оренди землі. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Частина перша статті 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У подальшому між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та громадянином [PERSON] 01.03.2016 укладено договір оренди землі (кадастровий номер [NUMBER]) загальною площею 55,0000 га, у тому числі пасовища - 55,0000 га, для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Куп»єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сторони договору оренди діяли у межах свої повноважень та у відповідності з вимогами чинного законодавства. Позивач як на підставу недійсності договору оренди посилається на ч. 1 ст. 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, вказавши, що оскільки договір оренди земельної ділянки загальною площею 55,0000 га, що укладений 01.03.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та громадянином [PERSON], укладено на підставі незаконних наказів ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, а тому він підлягає визнанню недійсним. Відповідно до статті 215 Цивільного Кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. В той же час, позивачем в позовні заяві не вказано та в судовому засіданні не наведено обґрунтованих підстав для визнання недійсним договору оренди та скасування наказів; не мотивовано яким чином при укладені оспорюваного договору оренди порушено інтереси держави і суспільства, його моральні засади . Посилання позивача на той факт, що [PERSON] замовив та наказом від 04.05.2016 затвердив проект землеустрою, що забезпечує еколого - економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, змінивши вид використання земельної ділянки наданої у користування відповідно до умов договору від 01.03.2016 з пасовища на ріллю (орні землі) не свідчить про незаконність оспорюваних наказів ГУ Держгеокадастру в Полтавській області та недійсність договору оренди. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed