Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~15.05.2018 року позивач МТСБУ звернулось до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача суму сплаченого відшкодування в розмірі 21604,22 грн., суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 1300,00 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] 12.05.2017 року скоїв ДТП, його вина в цьому повністю доведена. Шкоду, заподіяну внаслідок вказаної ДТП, відповідач не відшкодував, та в звязку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була на той момент застрахована, МТСБУ здійснило виплати потерпілій особі в розмірі 21604,22 грн. В добровільному порядку відповідач не здійснив компенсацію витрат, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. 13.06.2018 року ухвалою судді провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не зявився 28.09.2018 року надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без присутності представника позивача, проти проведення судового засідання без фіксування судового процесу засобами технічної фіксації не заперечує та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 12.05.2017 року о 12:07, в м. Одеса по вул. Левітана при виїзді з прилеглої території ж/м «Радужний», на вул. Левітана, водій [PERSON], керуючи автомобілем «CHEVROLET» з державним номерним знаком ВН 4153 ЕО не надав перевагу в русі автомобілю марки «SUZUKI» з державним номерним знаком ВН 8833 СЕ, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. 23.08.2017 року постановою судді Київського районного суду м. Одеси Іванчука В.М. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України /а.с.4/. Внаслідок ДТП вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA» з державним номерним знаком ВН 8833 СЕ складає 24446,92 грн., що вбачається з Звіту №1003-05-17 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 01.06.2017 року ФОП [PERSON] /а.с.12-15/. З матеріалів справи вбачається, що на підставі Довідки №1 від 22.11.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ видано 03.01.2018 року Наказ №119 Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] в розмірі 21504,22 грн. /а.с.10/. Судом досліджено платіжне доручення №143818 від 04.01.2018 року, з якого вбачається, що МТСБУ перерахувало на користь власника автомобіля «SUZUKI» з державним номерним знаком ВН 8833 СЕ [PERSON] страхову виплату в сумі 21604,22 грн. /а.с.11/. З матеріалів справи вбачається, що на встановлення розміру збитку та збір документів позивачем витрачено 1300,00 грн., про що суду надані Рахунок №42102 від 14.11.2017 року та платіжне доручення №1262279 від 30.11.2017 року /а.с.9,11/. Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України. Згідно з\~п.\~а ч.\~1\~ст.\~41\~Закону України\~«Про обовязкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ\~за рахунок\~коштів фонду\~захисту потерпілих\~відшкодовує шкоду\~на умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п. п. 38.2.1 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved