Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

16 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 19 вересня 2014 року зареєстрували шлюб, мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинили із-за різних поглядів на життя. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просила шлюб розірвати, відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, визначити місце проживання дитини з нею, заяв, клопотань не має. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву, де позов визнав, згоден на розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю, заяв, клопотань не має. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в зв`язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Установлено, що сторони 19 вересня 2014 року зареєстрували шлюб у Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 779, мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Шлюбні відносини припинили в березні 2020 року із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім`ї. При таких встановлених обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] » та визначити місце проживання дитини з нею.

Outcome: approved