Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

15.06.2015 року, Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої державі в особі Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району у сумі 2021,40 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, у позові зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судових засідань призначених на 13.07.2015 р., 24.07.2015 р. та 28.07.2015 р. не зявилась, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, своєчасно, від отримання судової повістки відмовилась шляхом не зявлення до органів пошти для її отримання. Про причини неявки суду відповідач не повідомила, заперечень по позову не надавала. Відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду \~у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, \~вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, відповідача повно та всебічно зясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно заяви громадянки [PERSON] від 31.01.2012 р. та відповідно Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 р. № 189 їй була призначена тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів (далі тимчасова допомога) на дитину [PERSON], [INFO] на періоди: з 01.01.2012 по 31.03.2012 у розмірі 333,60 грн.; з 01.04.2012 по 30.06.2012 у розмірі 340,20 грн. Відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 р. № 189 (далі - Порядок) тимчасова допомога призначається у разі коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення . Відповідно до п. 7 Порядку тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Відповідно до п. 8 Порядку тимчасова допомога призначається в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В період отримання гр. [PERSON] тимчасової допомоги у батька дитини, [PERSON], з'явилася можливість утримувати доньку, [PERSON]. Управління отримало від управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області інформацію, що стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки провадиться із заробітної плати та за період з травня 2012 року по серпень 2013 року загальна сума стягнутих коштів складає 7844,92 грн. Тобто, боржник [PERSON] сплачував аліменти в період отримання гр. [PERSON] тимчасової допомоги, а саме: Період отримання тимчасової допомоги - з 01.03.2012 р. по 30.06.2012 р. та період виплати аліментів : травень 2012 р. 340,20 грн., червень 2012 р. 340,20 грн. Згідно пп. 2 п. 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган праці та соціального захисту населення (п. 10 Порядку). Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин (п. 10 Порядку). Відповідно до п. 12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання(перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Неповідомлення гр. [PERSON] управління про отримання аліментів починаючи з травня 2012 року (в період отримання тимчасової допомоги з 01.01.2012 р. по 30.06.2012 р.) було виявлено під час здійснення головним державним соціальним інспектором управління вибіркової перевірки особової справи одержувача тимчасової допомоги відповідно до п. 3,4 Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 № 1091 (у редакції постанови КМ від 25.08.2004 № 1098) «головний державний соціальний інспектор та державний соціальний інспектор проводять вибіркові перевірки особових справ одержувачів державної соціальної допомоги за рішенням керівника відповідного органу праці та соціального захисту населення або його заступника». На час перевірки діяла редакція постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 № 1091 із останніми змінами № 268 від 09.03.2006. Підстава рішення начальника управління від 06.05.2013 р. № 05-05 «Про проведення перевірок достовірності та повноти інформації наданої фізичними та юридичними особами». Перевірка особової справи гр. [PERSON] головним державним соціальним інспектором управління здійснена в межах повноважень. Отже, отримувач тимчасової допомоги гр. [PERSON] протягом отримання тимчасової допомоги не повідомила управління про можливість батька утримувати доньку шляхом сплати аліментів. А повинна була повідомити в десятиденний строк з дня отримання аліментів у червні 2012 року. Факт виплачених бюджетних коштів тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, відображений у акті від 21.01.2014 р. проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, який складений головним державним соціальним інспектором відділу державних соціальних інспекторів управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району. Виплачені кошти за період з 01.01.2012 р. по 30.06.2012 р. підлягають поверненню гр. [PERSON] у сумі 2021,40 грн. Підстава постанова Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2014, яка набрала законної сили 16.12.2014 р. Управління звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] (батька дитини) про стягнення виплачених за період з 01.01.2012 по 30.06.2012 коштів тимчасової допомоги у сумі 2021,40 грн. Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2014 р. управлінню відмовлено у зв'язку із тим, що: [PERSON] були виплачені аліменти, кошти тимчасової допомоги він не отримував, про факт отримання тимчасової допомоги гр. [PERSON] йому було невідомо. Гр. [PERSON] одночасно отримала і аліменти і тимчасову допомогу. Пунктом 12 Порядку не вказано, що управління може звертатися до суду із заявою про стягнення коштів саме з боржника, а саме, з [PERSON] Стягнення коштів з [PERSON] є необґрунтованим та помилковим, управлінню треба було подавати позов до [PERSON] про стягнення коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Інформацію щодо стягнення аліментів із заробітної плати боржника [PERSON] управління отримало 18.10.2013 (лист Головного управління юстиції в Одеській області управління державної виконавчої служби від 14.10.2013 р. № 09.2-8203/25991-09-18 (вхід. № 7833 від 18.10.2013 р., постанова Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2014 р. по справі № 332/2059/14-а (2-а/332/2814), яка набрала законної сили 16.12.2014 р.). Відповідно до ч. 1 ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району про стягнення з відповідача виплачених бюджетних коштів на утримання дитини у вигляді тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн. в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved