overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

17.03.2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа Красноармійський МВ ГУ ДМС України в Донецькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 11.01.2008 року їм: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах по 1/4 належить квартира [ADDRESS], в якому крім них зареєстрована відповідач [PERSON], яка в указаній квартирі ніколи не проживала, а фактично проживає у будинку за адресою: [ADDRESS]. Реєстрація відповідача в будинку тягне за собою додаткові витрати на оплату комунальних платежів, тому вона просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягали, просили його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Вислухавши пояснення позивачів [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 11.01.2008 року в рівних частинах по 1/4 є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.5,6). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Красноармійський центр єдиного замовника» від 30.10.2014 року (а.с.18) в квартирі [ADDRESS] крім позивачів зареєстрована відповідач [PERSON] Відповідно до довідки Комунального підприємства «Красноармійський центр єдиного замовника» від 26.03.2015 року (а.с.40) відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з листопада 2013 року по теперішній час. Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається займане жиле приміщення у випадах і в межах строків, установлених частиною першою, пунктом 1 і5 частини 3 і частиною 4 статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами зберігається протягом 6 місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та підлягає зняттю з реєстрації, оскільки відповідач відсутня в жилому приміщенні понад встановлені строки, тобто більше 6 місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

17.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.09.2012 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що співжиття з відповідачем не склалося з тих причин, що вони мають різні характери та погляди на сімейне життя. За час проживання з відповідачем позивачка зрозуміла, що її почуття до нього не справжні і проживання з ним суперечить її інтересам. Вони не підтримують подружні стосунки з жовтня 2014 року та за цей час у неї з'явилися почуття до іншої людини. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6), сторони уклали шлюб 25.09.2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №113. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України позивачка має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, а тому суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу змінити позивачці прізвище [PERSON] на дівоче - [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

17.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Із позову вбачається, що 15.09.2009 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, реєстрація шлюбу здійснювалась у виконкомі Шабельківської селищної ради м. Краматорська у Донецькій області, актовий запис № 69. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] Позивачка вказує на те, що спільне життя не склалось, взаєморозуміння відсутнє, сумісне сімейне життя припинили з лютого 2015 року. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просить розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується копією паспорта (а.с. 4-5) свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.3/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

17.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В заяві на підтвердження своїх вимог вказала, що 28 квітня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюбно-сімейні відносини між ними припиненні з січня 2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дитини не досягнуто, участі в утримані сина відповідач не бере. Відповідач працює в ТДВ «Зоря Інгулу». А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно свідоцтва про шлюб, сторони 28 квітня 2012 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. - довідка, видана асоціацією співвласників багатоквартирних будинків м. Баштанки № 157 від 17.03.2015 року, підтверджує що син [PERSON] дійсно проживає разом з позивачкою. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

17.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В заяві на підтвердження своїх вимог вказала, що з 2011 році вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. За час спільного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої було записано відповідача. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. З січня 2015 року вони припинили спільно проживати. На даний час дитина перебуває на її утриманні, відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати допомогу на утримання дитини. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], 2013 року народження в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; - довідка, видана Інгульською сільською радою Баштанського району Миколаївської області № 201 від 16.03.2015 року, підтверджує що дочка [PERSON], 2013 року народження, дійсно проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], 2013 року народження, в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

17.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В заяві на підтвердження своїх вимог вказала, що з 2011 році вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, за час спільного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, а з січня 2015 року вони припинили спільно проживати. Після народження дитини вона не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. У зв'язку з тим, що вона не працює і не має інших джерел існування, потребує матеріальної допомоги, але вирішити це питання в добровільному порядку з батьком дитини не має змоги, так як останній відмовляється в добровільному порядку надавати допомогу на її утримання. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд встановив: - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], - згідно довідки, виданої Інгульською сільською радою Баштанського району Миколаївської області за № 201 від 16.03.2015 року, з позивачкою [PERSON] проживає, в тому числі, окрім [PERSON] та [PERSON], її малолітня дочка [PERSON], 2013 року народження, яка знаходиться на її утриманні. В силу вимог частини 2 статті 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої - четвертої статті 84 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, так як відповідач має змогу виплачувати аліменти в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно на утримання матері дитини, враховуючи що він є працездатною особою. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

17.03.2015 року позивачка звернулась з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. У судове засідання позивач та її представник не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Звернулись до суду з заявою з проханням слухати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, яка нотаріально посвідчена, про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи у судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявою з проханням слухати справу за їх відсутності, надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 30.05.2000 року народився [PERSON]. В свідоцтві про його народження серія І-ВЛ№ 146592 батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати навчання, готувати до самостійного життя. Згідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконування батьківських обовязків, є підставою для позбавлення цих прав. Відповідно до ст.164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Згідно висновку від 03.06.2015 року №293 Департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON],[INFO]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

17.03.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання сина відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Згідно письмової заяви просить слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився за невідомої суду причини, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. При таких обставинах суд визнає неявку відповідача неповажною, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтвапро народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

17.03.2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 11916,35 гривень. У позові зазначили, що 18.06.2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з невиконанням умов договору, у відповідача виникла заборгованість яка складається з суми заборгованості за кредитом, по процентам, комісії а також суми штрафу, на загальну суму 11916,35 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги Банку підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачка не з'явилась, про день слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 18.06.2008 року [PERSON] на підставі Заяви, Умови і правила надання банківських послуг, та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підпис відповідача [PERSON] на Заяві від 18.06.2008р. свідчить про те, що остання ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, виразила свою згоду з тим, що зазначена Заява є договором між Банком та нею про надання банківських послуг. Відповідачка [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконала. Внаслідок чого у відповідачки станом на 31.01.2015 р. виникла заборгованість по кредиту у розмірі 11916,35 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5713,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4559,26 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом - 600 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 543,64 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином суд приходить до переконання, що позов Банку обґрунтований і підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

17.03.2015 року ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» звернулося з позовом до суду до [PERSON] і просило винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, в розмірі 27093 гривні. В судовому засіданні 02.04.2015 року представник позивача Ситник О.В. просила позов ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона відшкодує завдану шкоду. Розглянувши матеріали справи, зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів, на що може бути витрачений значний час, та виключні обставини, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі викладеного та

Outcome: approved