overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 04 листопада 2012 року позивач та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику реєстраційної служби Хмільницького МРУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 171. Від дан ого шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, ведення господарства та несумісність характерів, що призводило до постійних сварок. В даний час подружні відносини у них припинені та сторони більше трьох місяців проживають окремо, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявились, до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 04 листопада 2012 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3), від даного шлюбу у них народився син [PERSON], 03 травня 2013 р.н.(а.с.4). Суд задовольняє позов та приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить закону, не порушує прав свобод та інтересів сторін та інших осіб, крім того сторони не бажають в подальшому проживати разом та зберегти сім`ю, між ними досягнуто згоди щодо місця проживання сина. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, і суду пояснила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 27 липня 2002 року Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, актовий запис №58. Від шлюбу мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. З 23 жовтня 2014 року разом не мешкають. Розійшлися погляди на сімейні відносини та обовязки з ведення господарства, пройшли почуття поваги та любові. Сімя розпалася, примирення неможливе, тому вважає, що необхідно їх шлюб розірвати. Спорів щодо розподілу майна, виховання та утримання дитини не має. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Вважає, що їх сімю не можливо зберегти. Згоден з причинами розірвання шлюбу, вказаними позивачкою. Майнового спору та спору щодо виховання та утримання дитини з його боку не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 27 липня 2002 року Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, актовий запис №58. Від шлюбу мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спір про розподіл майна відсутній. Спір щодо утримання та виховання дитини також відсутній. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до наступного: Між сторонами склалися відносини, які неможливо відновити, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що необхідно задовольнити вимоги [PERSON] та розірвати шлюб, укладений 27 липня 2002 року. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 24 вересня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 468. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з грудня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 24 вересня 2005 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 468 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з грудня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 01 вересня 2010 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з серпня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає недоцільним зберігати шлюб, який існує формально, фактично розпався. Майнових спорів щодо поділу майна немає. Позивач вказує, що між нею та відповідачем досягнуто згоди про те, що після розірвання шлюбу дочка залишиться проживати з нею. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, майнових претензій не має. До проведення судового засідання відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти задоволення позову. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на дочку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вони є батьками [PERSON], яка перебуває на утриманні позивачки, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 29 липня 1997 року, який було зареєстровано Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 44. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 29 липня 1997 року, який було зареєстровано Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 44, про що видано свідоцтво про шлюб від 29 липня 1997 року (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності на житло. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в зазначеному свідоцтві, що посвідчує її право власності на 1/3 частку квартири № 4, що розташована за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Благодатне, вул. Шевченко, 11, її прізвище помилково вказано [PERSON], тоді як за паспортом вона [PERSON]. Встановлення даного факту має для неї юридичне значення, оскільки вказана помилка перешкоджає зареєструвати право власності на нерухоме майно в реєстраційній службі. Посилаючись на викладені обставини, просила про задоволення заяви. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та просить про її задоволення. Представник заінтересованої особи Очаківського міськрайонного управління юстиції, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До судового засідання надійшов лист за підписом заступника начальника управління з питань державної реєстрації [PERSON], в якому вона просить розглянути справу без участі представника Очаківського міськрайонного управління юстиції. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 17 липня 2002 року, виданого на підставі розпорядження № 1 від 12 червня 2002 року виконавчим комітетом Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], їм належить на праві приватної власності квартира № 4, що розташована за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Благодатне, вул. Шевченко, 11, в рівних частинах, тобто кожному по 1/3 частки квартири. Згідно копії паспорту серії ЕР № 509158, [PERSON], народилася 25 квітня 1998 року в с. Благодатне Очаківського району Миколаївської області. Відповідно до зазначеної копії паспорту, правильне прізвище заявниці [PERSON]. Вказані обставини свідчать про те, що свідоцтво про право власності на житло на ім'я [PERSON] фактично належить [PERSON]. Встановлення факту належності зазначеного документа має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй провести державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначила, що з відповідачем перебуває в шлюбі, зареєстрований 08 лютого 2014 року виконавчим комітетом Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, вони фактично є зовсім різними людьми, з різними характерами, різними поглядами на життя, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім спільним інтересам як чоловіка та дружини. Вони не проживають разом, не ведуть спільне господарства. Відповідач вчиняє в сімї сварки, погрожує фізичною розправою. Вони проживають в спільному будинку, але після скандалів та погроз вона вимушена проживати у своїх батьків тому, що переживає за своє життя та життя і здоровя свого сина. Дитина постійно перебуває в пригніченому стані. В позові позивач просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище Голяченко. Позивач [PERSON] на попереднє судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що підтримує свої позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на попереднє судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та згодний на розірвання шлюбу. Наслідки визнання позову йому відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії І-ТП № 110055 від 08 лютого 2014 року; ксерокопію паспорта позивача [PERSON]; ксерокопію ідентифікаційного номера позивача [PERSON]; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ТП № 215245 від 26 червня 2014 року; ксерокопію паспорта відповідача [PERSON]; ксерокопію ідентифікаційного номера відповідача [PERSON], суд, вважає за необхідне, задовольнити позов, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею, при подачі позовної заяви, судовий збір. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 112, 113 СК України. На підставі наведеного, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 1 серпня 1981 року, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що 1 серпня 1981 року Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області актовим записом № 10 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідач проти доводів позивача щодо фактичного припинення сімейних відносин з останньою та необхідності розірвання шлюбу не заперечив, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 08 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 436. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила в заяві, що з жовтня 2015 року вона та відповідач не підтримують сімейні відносини, не проживають спільно, в зв'язку із непорозуміннями, конфліктами, сварками, що призвело до припинення відносин, вона утворила іншу сім'ю, втратила до чоловіка почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 08 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 436, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони не мають спільних дітей. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з жовтня 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач утворила іншу сім'ю, втратила почуття довіри та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 30 липня 2012 року. Однією сім'єю проживали до серпня 2015 року. На даний час сім'я фактично розпалась. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе та суперечить її інтересам, позивачка просить розірвати шлюб з останнім. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 16). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згодний (а. с. 17). У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 13 липня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції у Сумській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №69. Після укладення шлюбу кожному з подружжя залишені дошлюбні прізвища: дружині - [PERSON], чоловіку - [PERSON] (а. с. 6). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] дітей не мають. Сторони у справі разом не проживають із серпня 2015 року, подружні стосунки фактично припинені. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Від стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні з даним позовом до суду, позивачка відмовилась, про що подала відповідну письмову заяву (а. с. 16). На підставі викладеного,

Outcome: approved