Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ 16 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, надвірних будівель та земельної ділянки. В заяві зазначила, що вона та [PERSON] з червня 2010 року по 08 листопада 2015 року проживали як чоловік і дружина однією сімєю не перебуваючи в шлюбу та вели спільне господарство. 29 листопада 2012 року відповідно до Договору купівлі-продажу ними було придбано житловий будинок №19 з надвірними будівлями та земельну ділянку, розташувані по вул. Партизанській в смт. Брусилів Житомирської області. 08 липня 2015 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] в установленний шестимісячний законом строк позивачка подала заяву до нотаруса про прийняття спадщини. Також заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала його тітка [PERSON] Оскільки вказаний вище житловий будинок було придбано нею та [PERSON] під час їх спільного проживання та за спільні кошти, позивачка просить встановити факт, проживання її однією сім'єю з [PERSON] з червня 2010 року по 08 листопада 2015 року, та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку №19 з надвірними будівлями та ? частину земельної ділянки. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з мотивів наведених в позовній заяві, просила встановити факт проживання однією сімєю та визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку, додатково зазначила, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. З 2010 року проживала однією сімєю з [PERSON], разом купили будинок та спільно вели домашнє господарство. Представник позивача позов підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася по невідомим суду причинам, про розгляд справи повідомлена належним чином, в порядку, встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку відповідачки в судове засідання, з огляду на погодження позивачки та її представника на заочний розгляд справи, судом ухвалено про водити розгляд справи у заочному порядку. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, подані стороною позивачки, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Копія свідоцтва про смерть від 15 липня 2015 року серії І-ТП №262829, підтверджує, що [PERSON] 08 липня 2015 року помер. Довідка №5 від 11.01.2016 року видана виконкомом Брусилівської селищної ради Житомирської області свідчить, про те, що [PERSON] проживала спільно з [PERSON] та вела з ним спільне господарство з червня 2010 року по листопад 2012 року за адресою: Житомирська область, смт. Брусилів, вул. Петровського, 2, а потім, з листопада 2012 року по день смерті [PERSON] за адресою: смт. Брусилів, вулиця Партизанська, 19. [PERSON] договору купівлі-продажу від 29 листопада 2012 року [PERSON] купив житловий будинок №19 з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0858 гектарів, кадастровий номер: 1820955100:01:004:0317, які знаходяться в Житомирській області смт. Брусилів по вул. Партизанській. [PERSON]\~\~про державну реєстрацію прав від 12 грудня 2012 року серія СЕЕ №842476\~\~[PERSON]на праві приватної власності належить житловий будинок№19 по вул. Партизанській, смт. Брусилів. [PERSON] матеріалів цивільної справи №275/23/16-ц, які оглянуто в судовому засіданні, вбачається що із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися тітка померлого [PERSON] та позивачка [PERSON] Вирішуючи справу, суд, згідно ст.11 ЦПК України, виходить зі змісту позовних вимог та, з огляду на фактичні обставини справи, встановлені при заочному розгляді з доказів, поданих позивачкою, приходить до висновку про задоволення позову. Так, згідно ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу, тобто, положення закону щодо правового режиму регулювання спільного майна подружжя. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власносні набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. [PERSON] ч.4 ст.368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, за відсутності заперечень та спростувань поданих позивачкою доказів, суд виходить із встановленої ч.1 ст.74 СК України презумпції щодо виникнення права спільної власності на майно, тому позовні вимоги вважає справедливими, законними та обгрунтованими. На підставі ст.74 Сімейного кодексу України, ст.328, 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved