Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

15.11.2017 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 3 000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до повноліття сина або зміни матеріального становища. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання малолітнього сина у розмірі 2 000, 00 грн. щомісяця. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у подружжя народився син [PERSON], в свідоцтві про народження батьком дитини вказаний відповідач [PERSON] З червня 2016 року подружжя мешкає окремо, при цьому неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], мешкає та зареєстрована разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Як вказує позивач, відповідач має офіційний заробіток та має можливість утримувати малолітню дитину, він добровільно надає кошти на утримання дитини у розмірі 1 500 грн., але не щомісяця і не в повному обсязі. Іншої допомоги на дитину не надає. Також, посилаючись на ч.1 ст. 185 СК України, позивач зазначає, що у зв'язку з утриманням малолітнього сина позивач має додаткові витрати з утримання дитячого садку, витрати, пов'язані з необхідністю повноцінного харчування, придбання профілактичних засобів, ліків та вітамінів, купівлі одягу та взуття, що, за підрахунками позивача, складає 2 000, 00 грн., які позивач також просить стягнути з відповідача щомісячно в якості додаткових витрат на утримання малолітньої дитини. Також, позивач зазначає, що аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, повнолітніх дочки, сина немає. В судовому засіданні 12.12.2017 року позивач позов підтримала, зазначила, що її доходом є 860 грн., які вона отримує від держави на дитину. Раніше їй допомагали батьки, але після смерті батька це стало неможливим. Відповідач на утримання дитини надає 1200-1700 грн., але не досить регулярно. Однак, позивач вважає, що відповідач має можливість надавати допомогу в більшому обсязі, оскільки має трикімнатну квартиру, де мешкає його батько, орендує квартиру, відвідує спортивні матчі та букмейкерську контору, має офіційний дохід близько 10000 грн., оскільки працює на ЮЖД. Разом з тим позивач зазначила, що вона позбавлена готувати дитині корисну їжу, купувати взуття, їй не вистачає грошових коштів на придбання антибіотиків під час хвороби дитини. Щодо додаткових витрат позивач вказала, що це мінімальна сума, яка надала б їй можливість купувати іграшки дитині, інші товари для розвитку дитини. При цьому [PERSON] зазначила, що будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог, в тому числі щодо додаткових витрат, вона не має, незважаючи на роз'яснення судом відповідних прав позивача, клопотань про витребування доказів позивач не заявляла. Не надала таких доказів позивач і в судове засідання 15.01.2018 року, яке просила проводити в її відсутність. Відповідач в судовому засіданні 12.12.2017 року позовні вимоги визнав частково. В своїх поясненнях зазначив, що його офіційним заробітком є 6200 грн., а не 10000 грн., про які зазначила позивач. Відповідач також пояснив, що надає грошові кошти позивачу на утримання дитини в різних розмірах - 1200 грн., 1700 грн. або 1500 грн. на місяць. Тому відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 25% від його доходу, але заперечував щодо сплати додаткових витрат. Просив оголосити перерву в судовому засіданні для надання довідки про заробітну плату, але будь-яких доказів суду не надав. 15.01.2018 року сторони в судове засіданні не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO], про що 29.01.2016 року зроблено відповідний актовий запис №56 і видано 29.01.2016 року свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Батьком дитини зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 8). [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира приватизована, і належить на праві власності [PERSON], про що свідчить Довідка КП «Жилкомсервіс» дільниці № 44 від 23.06.2017 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Крім того, статтею 185 СК України передбачена участь батьків у додаткових витратах на дитину, а саме вказано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Під час розгляду даної справи позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі, що є правом позивача. За таких умов суд не знаходить підстав для стягнення аліментів у частці від доходу батька, яку визнав відповідач. Разом з тим, позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про наявність передбачених ч.1 ст. 182 СК України обставин на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісяця. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач потребує допомоги на утримання дитини, тому її позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, а саме те, що відповідач є працездатною особою молодого віку, отримує заробіток, як зазначено відповідачем, в розмірі приблизно 6200 грн., тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1500 грн., який на час винесення рішення приблизно дорівнює прожитковому мінімум для дітей віком до 6 років, а також становить приблизно чверть від визнаного відповідачем розміру його доходу, в даному випадку є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, відповідно до 1 ст. 184 ЦПК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 2000 гривень щомісячно через їх недоведеність позивачем. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Частиною 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена.

Outcome: partial