Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

17.02.2020 року до суду звернулась позивач [PERSON] , з позовом про збільшення розміру аліментів до відповідача [PERSON] . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2020 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 28.05.2020 року. 20.05.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить збільшити розмір аліментів, стягуваних з відповідача, за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2011 року на утримання сина - [PERSON] з 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача на ј частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати винесення рішення суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2011 року присуджено стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини. Згодом розмір аліментів був зменшений до 1/6 частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2012 року, так як на утриманні відповідача перебувала ще одна неповнолітня дитина від першого шлюбу. На даний час старша донька відповідача досягла повноліття, тому вона просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на утримання їх з відповідачем сина, оскільки на утриманні відповідача залишилась лише одна дитина, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що він сумлінно сплачує аліменти на утримання сина, розмір яких складає щонайменше 1700 грн., на місяць, що навіть перевищує встановлений законом мінімум для дитини відповідного віку. Доказів зміни його матеріального чи сімейного стану на надано. Сімейний стан змінився саме в нього, а саме: у нього з`явилась дружина , з якою він має намір укласти шлюб та її дитина, які проживають разом з ним. Більше того його майбутня дружина [PERSON] на 10 тижні вагітності, що підтверджується довідкою лікаря. На його утриманні перебуває також старша донька - [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує його фінансової допомоги. Щомісячно він на утримання доньки перераховує щонайменше 1000 грн. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу в сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2012 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів, які просить стягнути в розмірі ј частини заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання чинності рішенням суду і до повноліття дитини. Необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів обґрунтовує зміною мінімального розміру аліментів, що стягуються на утримання дітей, а також тим, що старша донька відповідача досягла повноліття і перестала перебувати на утриманні відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно правової позиції у справі за № 6-143 цс 13 судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 05.02.2014 року в зв`язку з відсутністю імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 С К України зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з того, що з відповідача стягнені аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на даний час є нижчим від встановленого законом мінімального розміру аліментів, тобто 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, аліменти, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, стягувались з останнього виходячи з того, що на утриманні відповідача перебувала ще одна неповнолітня дитина, яка на даний час досягла повноліття. На підставі чого суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, стягуваних з відповідача. Доводи відповідача, що на його утриманні перебуває жінка, з якою він має намір укласти шлюб, яка є вагітною та її дитина, на думку суду не впливають на рішення щодо необхідності збільшення розміру стягуваних аліментів, оскільки шлюб між відповідачем і даною жінкою не зареєстрований і доказів, того, що саме відповідач є батьком дитини, яка має з часом народитись, на даний час відсутні. А дитина цієї жінки має право на утримання від свого біологічного батька. Старша донька відповідача на даний час є повнолітньою, аліменти на її утримання в зв`язку з навчанням, в примусовому порядку з відповідача не стягуються. Матеріальна допомога, яка надається відповідачем на утримання цієї дитини є добровільною. Враховуючи всі вищевикладені обставини суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840.80 грн., оскільки судом ухвалюється рішення проз задоволення позовних вимог. На основі ст. 180, 182, 192, СК України,

Outcome: approved