Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

16. 02. 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, де вказав, що 15 грудня 2006 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] , і на підставі зазначеного договору він набув право власності на вказане житлове приміщення. На момент укладання договору купівлі-продажу в квартирі на реєстраційному обліку перебував продавець [PERSON] . У 2006 році [PERSON] виїхав з квартири, звільнив жиле приміщення, але з реєстраційного обліку не знявся. За цих обставин просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Петровська В. М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила, що у 2006 році [PERSON] продав позивачу квартиру та виїхав на постійне місце проживання до Росії, з квартири не виписався, надіслав на ім`я матері позивача довіреність, за якою вона повинна була зняти його з реєстрації, проте для зняття з реєстрації необхідна присутність особи, що виписується, тому відповідач так і залишився прописаним у квартирі, в Україну не приїжджає. Відповідач до суду повторно не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином на сайті Бердянського міськрайонного суду, заперечень проти позову не надав, причини неявки не повідомив, тому суд зі згоди позивача на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджено копією договору купівлі - продажу від 15. 12. 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвою Т. Т., зареєстрованого в реєстрі за № 1543. Право власності [PERSON] на вказане житло підтверджено витягом з Державного реєстру правочинів від 15. 12. 2006 року, свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Бердянським КПТІ 19. 12. 2006 року, реєстраційний номер 14178249, копією технічного паспорту на квартиру, виданого 06. 12. 2006 року зі змінами 19. 12. 2006 року. На даний час у квартирі значиться прописаним її колишній власник [PERSON] , який з 2006 року, з моменту продажу квартири в ній не мешкає. Згідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що особа має право користуватися відповідним житлом лише за наявності у неї права приватної власності на дане житло, або за умови набуття статусу члена сім`ї власника відповідного будинку (квартири). Відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє її право та право членів її сім`ї на користування цим будинком (квартирою). Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому права цього власника на збереження за ним права користування відчуженим нерухомим майном у подальшому. Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. На сьогоднішній день відповідач не має самостійного права на вищевказане житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України). Отже, у зв`язку з відсутністю на сьогоднішній день договірних відносин з [PERSON] як новим власником квартири та припиненням права власності на квартиру, відповідач втратив право користування нею, оскільки його право є похідним від права приватної власності на дану нерухомість, яку він відчужив на підставі договору. Таким чином, з припиненням права власності особи на жиле приміщення дана особа втрачає право користування цим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] .

Outcome: approved