Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

16 серпня 2016 року представник Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та відповідачкою був укладений Кредитний договір № R53131531973В від 26 лютого 2014 року, згідно якого позивач надав відповідачу на споживчі потреби кредит у розмірі 41500,00 гривень, строком повернення до 26 лютого 2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10 % річних. При цьому відповідачка у порушення умов кредитного договору зобовязання перед банком не виконувала належним чином, на підставі чого у неї виникла заборгованість на загальну суму 99699,36 грн., яка складається з поточної заборгованості по кредиту 8972,83 грн., заборгованості за простроченим кредитом 28390,75 грн., інфляційних втрат 5191,86 грн., 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту, суми простроченої заборгованості за відсотками 7655,40 грн., інфляційних втрат (відсотки) 1526,59 грн., 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків 231,10 грн., суми заборгованості за нарахованими відсотками 111,26 грн., суми простроченої заборгованості по комісії 17533,75 грн., суми поточної заборгованості по комісії 701,35 грн., пені, нарахованої у звязку з несвоєчасною сплатою комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення кредиту 28573,41 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 99699,36 грн., та судові витрати по справі у розмірі 1495,49 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково, не погоджується з нарахуванням пені, оскільки м.Маріуполь є містом проведення АТО. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 26 лютого 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R553131531973В, за яким Банк надав відповідачу кредит у сумі 41500,00 гривень з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10% річних або в іншому розмірі, передбаченому договором. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № R553131531973В від 26 лютого 2014 року вбачається, що у відповідача станом на 01 серпня 2016 року мається перед банком борг на загальну суму 99699,36 грн., яка складається з: 8972,83 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 28390,75 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 5191,86 грн. - інфляційні втрат (кредит); 811,06 грн. - 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту; 7655,40 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками; 1526,59 грн. - інфляційні втрати (відсотки); 231,10 грн. - 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків; 111,26 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками; 17533,75 грн. - сума простроченої заборгованості по комісії; 701,35 грн. - сума поточної заборгованості по комісії; 28573,41 грн. - пеня, нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу. Згідно п. 4.2 кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення Кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (далі графік) комісійну винагороду за управління Кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту. Згідно п. 4.3 кредитного договору сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 14 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невідємною частиною цього договору та включає в себе суму щомісячних платежів по повернення кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Згідно п. 5.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору, позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день погашення. Якщо позичальник самостійно не сплатив на користь Банка пеню, яка передбачена цим пунктом, Банк проводить списання пені з рахунків, які відкриті (будуть відкриті) Позичальником у Банку. При цьому пеня, яка передбачена цим пунктом, сплачується виключно в національній валюті України. Згідно п.6.3 Кредитного договору, підписанням цього договору позичальник погодився із діючими умовами банківських та супутніх послуг, які сплачуються позичальником відповідно до графіку згідно з додатком, який є невідємною частиною цього договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до п.п. 3.2.2,3.3.5 Правил, Банк має право вимагати від Позичальника здійснити дострокове повернення Кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення Позичальнику відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами Договору, а Позичальник зобовязаний на письмову вимогу Банку здійснити дострокове повернення Кредиту, сплату Процентів та всіх інших можливих платежів: у випадках, передбачених п. 3.2.1 цих Правил, протягом 30 календарних днів з дати відправлення Банком відповідної вимоги. В звязку з порушенням умов Кредитного договору на адресу відповідача листом 6493/1-2.46 від 19.05.2016 року направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ «ВТБ Банк» за невиконане зобовязання по кредитному договору. Між тим, суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Так за ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В п. 5 ст. 11 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 7 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» за Розпорядженням № 1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України відповідно до п. 20 ч. 1 «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Маріуполь Донецької області було віднесено до вказаного «Переліку». Згідно довідки Кальміуської районної адміністрації від 29.08.2016 року за № 02-1524-02 відповідачка [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO] по пров.Новосибірському, буд. 15. Доказів того, що відповідачка [PERSON] проживає поза межами м.Маріуполя суду ПАТ «ВТБ Банк» не надано. До того ж, суд враховує, що ПАТ «ВТБ Банк», звертаючись до суду з позовом до [PERSON], зазначив містом її проживання м.Маріуполь, а тому на неї розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, які досі є чинними та діючими. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] щодо стягнення суми заборгованості за пенею, яка була нарахована після 14 квітня 2014 року, є необгрутнованими та задоволенню не підлягають, оскільки зазначені вимоги банку суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», бо зазначені суми неустойки були нараховані банком вже після 14 квітня 2014 року боржнику, а після набрання чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не були скасовані, чого вимагав даний закон. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1495,49 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на суму: 71125,95 грн. *100% / 99699,36 грн. ціни позову = 71,34 %), тобто 71,34 % від суми сплаченого судового збору (71,34% * 1495,49 грн./100% = 1066,88 гривень) складає 1066,88 грн. На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610, 1054 ЦК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ППВСС України №10 від 17 жовтня 2014 року,

Outcome: partial