Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

16 січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третьої особи у якому зазначив, що на праві власності йому належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,8976 га розташована в межах території Новосевастопольської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Вказана земельна ділянка перебувала у користуванні СТОВ «Прогрес» на підставі договору оренди, зареєстрованого 22 грудня 2010 року у Березнегуватському реєстраційному окрузі (офісі) ДП центр ДЗК. Термін дії договору сплив 22 грудня 2015 року, до його закінчення він звертався до керівника СТОВ «Прогрес» із заявою про наміри не переукладати договір на новий строк, та вважати договір припиненим після закінчення строку його дії. Однак у жовтні 2015 року від дружини дізнався, що вона без його доручення та погодження підписала договір оренди з відповідачем. 02 листопада 2015 року він звернувся до реєстраційної служби із заявою не проводити реєстрацію спірного договору, однак 04.11.2015 року договір було зареєстровано за № 11886481. Посилаючись на те, що спірний договір не відповідає його внутрішній волі, оскільки він його не укладав і не підписував, та згоди на його укладення іншій особі не надавав, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі укладений з відповідачем, та стягнути на свою користь судовий збір. Позивач та його представник [PERSON] (за договором) в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору, на правову допомогу та на проведення судово - почеркознавчої експертизи. Представник відповідача [PERSON] (за довіреністю) в судове засідання з'явилась, позовні вимоги не визнала, вважала що вони не доводяться належними доказами, а тому просила суд відмовити у їх задоволенні. Третя особа по справі [PERSON]., в судове засідання не з'явилась, до суду направила письмові заперечення проти позову, у яких просила відмовити у його задоволенні (а.с.25,26). Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8.9 га, розташована в межах території Новосевастопольської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 23 вересня 2004 року на підставі розпорядження райдержадміністрації від 05 серпня 2004 року № 609 (а.с.32).Вказана земельна ділянка перебувала у користуванні СТОВ «Прогрес», про що свідчить договір на право оренди земельної ділянки, укладений строком на п'ять років, зареєстрований у Березнегуватському реєстраційному окрузі (офісі) Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 22.12.2010 року за № 04104870303 без зазначення дати його укладення, отже строк його дії склав з 22.12.2010 року по 22.12.2015 року(а.с.5-6). До закінчення вказаного строку, а саме 09 листопада 2015 року, позивач заявою повідомив керівника СТОВ «Прогрес» про наміри не переукладати договір оренди на новий строк, та вважати його таким, що припинив свою дію 22.12.2015 року у зв'язку із закінченням строку дії (а.с.15). Однак, 30 жовтня 2015 року було укладено договір оренди землі, за яким відповідачу було передано у строкове платне користування строком на сім років земельну ділянку площею 8,9 га , згідно державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], за яким орендодавцем зазначений позивач (а.с.7). На підставі вказаного договору та заяви відповідача 04 листопада 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором було зареєстровано право оренди на земельну ділянку позивача за №11886481 (а.с.11). Згідно висновку експерта № 431 від 04.04.2016 року проведеної у справі судово - почеркознавчої експертизи підпис у графі «Орендодавець» договору оренди землі від 30.10.2015 року виконано не позивачем, а іншою особою. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні суду показала, що позивач є її чоловіком. Їй було відомо про його наміри самостійно обробляти земельну ділянку, але оскільки вона вважала що земельну ділянку слід залишити в оренді відповідача, не порадившись з чоловіком та не отримавши його згоду, підписала спірний договір оренди землі. Після підписання договору вона розповіла про це чоловіку, який одразу звернувся до реєстраційної служби з проханням не проводити реєстрацію договору, в чому йому було відмовлено. Відповідач також відмовився добровільно розірвати договір оренди та повертати земельну ділянку. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» тощо. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми.Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Суд доходить висновку, що доводи позивача щодо відсутності вільного волевиявлення та згоди на укладення з відповідачем договору оренди земельної ділянки 30 жовтня 2015 року підтверджено окрім його пояснень, висновком судової почеркознавчої експертизи від 04 квітня 2016 року, показами свідка [PERSON], заявою позивача до Державної реєстраційної служби про відсутність його згоди на реєстрацію договору (а.с.13) які на думку суду є належними та допустимими доказами, що узгоджуються між собою. Фактично договір, предметом якого є земельна ділянка, вчинений та зареєстрований відповідачем за відсутності на це згоди власника. Водночас представник відповідача, заперечуючи проти позову, не надала доказів на спростування вищезазначених обставин. Таким чином, судом встановлено відсутність у позивача вільного волевиявлення на розпорядження належною йому земельною ділянкою, укладення оспорюваного договору не відповідало його внутрішній волі, він не надавав згоду на його укладення третій особі, оспорюваний договір не підписував, що свідчить про порушення норм ст.ст. 203,215 ЦК України та є підставою для визнання його недійсним. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати: по сплаті судового збору, за проведення судово- почеркознавчої експертизи та витрати на правову допомогу (за складання позовної заяви та фактичну участь у судових засіданнях).

Outcome: approved