Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

15.10.2019 р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області (далі-відповідач), третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки. В обгрунтування позовних вимог, позивач вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої, з поміж іншого, увійшло право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,2082 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,0522 га - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Лишня Макарівського району Київської області. Ще за життя померлому [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,35 га, з яких 0,25 - для обслуговування будинку та 0,10 га - для ведення ОСГ, та розпочавши процес приватизації, проте не встиг завершити у зв`язку із смертю. Під час проведення процедури приватизації вказаних земельних ділянок проводилися обміри і площу ділянок зменшено задля уникнення накладання цих ділянок на земельні ділянки сусідів. Так, в ході процедури приватизації, земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд площею 0,2082 га присвоєно кадастровий номер 3222784201:01:006:0019, а земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,0522 га присвоєно кадастровий номер 3222784201:01:006:0020. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач, оскільки його дружина відмовилася від своєї частки у спадщині. Позивач спадщину після смерті свого батька прийняла, подавши до нотаріуса відповідну заяву. Проте, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Позивач просить суд: визнати за [PERSON] право на завершення приватизації земельних ділянок та державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, площею 0,2082 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер 3222784201:01:006:0019) та площею 0,0522 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 3222784201:01:006:0020), які знаходяться на території Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області та були передані у приватну власність [PERSON] на підставі рішення №34 Десятої сесії Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області 24 скликання від 23.12.2003 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 04.11.2019 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.12.2019 року, яке відкладалось неодноразово, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, а третій особі - 5-денний строк для подання своїх пояснень щодо позову або відзиву. Також даною ухвалою суду у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченка Анатолія Володимировича (03150, м. Київ, вул. Тверська, 16, прим. 39) належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] . [PERSON] , яка в подальшому надійшла до суду 05.02.2020 р. та приєднана до матеріалів справи. Ухвалою суду від 18.02.2020 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 30.06.2020 р. Позивач згідно поданої заяви просила слухати справу у її відсутність, вказавши про підтримання позовних вимог, просила їх задовольнити. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Відзив від відповідача не надходив. Третя особа у судове засідання свого представника не направила, надіслали письмові пояснення щодо позову, які просили врахувати при винесенні рішення у справі. Так, в своїх письмових поясненнях третя особа вказала, що відповідно до інформації Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в Державному земельному кадастрі земельні ділянки з кадастровими номерами 3222784201:01:006:0019 та 3222784201:01:006:0020 зареєстровані за гр. [PERSON] . Відповідно до інформації що міститься у місцевому фонді документації із землеустрою, в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб - відомості про реєстрацію та видачу державного акта на ім`я громадянина [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222784201:01:006:0019 та 3222784201:01:006:0020 відсутні. Отже, на даний час, Держгеокадастр та його територіальні органи здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи до майна померлого [INFO] . [PERSON] , суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшло право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,2082 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,0522 га - для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області. Ще за життя померлому [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,35 га, з яких 0,25 - для обслуговування будинку та 0,10 га - для ведення ОСГ, що підтверджується Архівним витягом з рішення №34 від 23.12.2003 року Лишнянської сільської ради (а.с. 16). Під час проведення процедури приватизації вказаних земельних ділянок проводилися обміри і площу ділянок зменшено задля уникнення накладання цих ділянок на земельні ділянки сусідів. Так, за Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 17.09.2019 р., земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд визначено площу 0,2082 га та присвоєно кадастровий номер 3222784201:01:006:0019, а земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства визначено площу 0,0522 га та присвоєно кадастровий номер 3222784201:01:006:0020 (а.с. 26, 27). З матеріалів спадкової справи № 07/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що із заявою про прийняття спадщини звернулася донька покійного, позивач у справі, [PERSON] (аркуш спадкової справи 5, 9). Інший спадкоємець, дружина покійного (аркуш спадкової справи 14), [PERSON] , від своєї частки у спадщині відмовилася на користь своєї доньки - позивачки (аркуш спадкової справи 10). Так, на частину спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , позивачу видано відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом (аркуш спадкової справи 85, 87, 89, 91, 93, 98, 109, 119, 123, 126). Проте, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо вказаних земельних ділянок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця (а.с. 21). Вирішуючи даний спір, суд керується наступним. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Земельного кодексу України. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом майна померлого мають діти спадкодавця та один з подружжя, який його пережив. Враховуючи положення статті 1261 Цивільного кодексу, позивач по справі [PERSON] , є єдиним спадкоємцем законом до майна померлого [PERSON] , а тому вона має право на звернення до суду з даним позовом. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом судом не встановлено. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як передбачено ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (Пленум ВСУ п.23 Постанови №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»). Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як встановлено ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Відповідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю (правовстановлюючого документу) на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач належить до спадкоємців за законом майна померлого, інші спадкоємці, які прийняли спадщину судом не встановлені, до складу спадщини увійшли земельні ділянки, щодо яких нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved