Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

16.12.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.01.2014 р. між ТОВ «Плодорозсадник» та ФОП [PERSON] було укладено договір найму за №5 нежитлового приміщення загальною площею 128 м2, розташованого по [ADDRESS] і яке належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 08.11.2013 р., посвідченого нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованому у реєстрі за №2412. Строк найму становить 11 місяців починаючи із 01.02.2014 р. розмір орендної плати становить 12800 грн. на місяць. Майно відповідачу було передано згідно акту приймання-передачі від 21.01.2014 р.. За період до 30.09.2014 р. відповідачу були нараховані до сплати орендні платежі та платежі на сплату комунальних послуг на суму 117220,66 грн., а сплатив він лише 61241,19 грн. Сума несплати становить 55979 грн. 47 коп. З огляду на викладене позивач вимагає стягнути із відповідача вищезазначену суму основного боргу, пеню у розмірі 6360,39 грн., втрати від інфляції в розмірі 5436,28 грн., 3% річних у розмірі 840 грн., а всього - 68616,83 грн. та судові витрати. В судовому представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі із підстав викладених у позовній заяві. Пояснила, що нарахування проведені згідно умов договору як за оренду, так і за користування електроенергією, теплом і водою. Відповідач у судове засідання не з'явилась, буду чи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково (завищена сума основного боргу, й безпідставно нараховані суми інфляційних пені і 3% річних) та пояснив, що відповідачка не підписувала договір у редакції наданій позивачем до суду, домовленість про оплату оренди була на меншу суму (домовлявся її колишній чоловік, який до цього користувався зазначеним приміщенням). Позивач не надав доказів того, що позивачка завчасно та щомісячно отримувала рахунки на оплату зазначених послуг. Крім того, позивач не надав доказів отримання відповідачкою самих послуг. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Плодорозсадник» є юридичною особою і йому на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 08.11.2013 р., посвідченого нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованому у реєстрі за №2412 належить нежитлове приміщення загальною площею 128 м2, що розташоване по [ADDRESS] (а.с. 7-9) 21.01.2014 р. між ТОВ «Плодорозсадник» та ФОП [PERSON] було укладено договір найму за №5 нежитлового приміщення загальною площею 128 м2, розташованого по [ADDRESS]. (а.с. 10-11) Майно [PERSON] отримала в найм згідно акту приймання-передачі від 21.01.2014 р.(а.с. 12) Згідно п. 2.1 зазначеного Договору, строк найму приміщення становить 11 місяців починаючи із 01.02.2014 р. При вирішенні спору суд виходить із чинності договору. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, сторони уклали письмовий договір, форма якого дотримана. Підписання договору і акта приймання-передачі позивачем не оспорюється. Представник відповідача не довів у суді те, що його довірителем вимагалося підписання саме нею кожного аркуша договору, а іншою стороною їй у цьому було відмовлено. Власний примірник договору відповідач суду не пред'явила пославшись на його відсутність. При цьому, умисне ухилення іншої сторони надати їй зазначений примірник договору не довела. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зазначений договір є чинним. Ані увесь договір в цілому, ані окремі його частини, не дійсними не визнавались. Згідно ч. 1, ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1-3, ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно п. 3.1 Договору, розмір орендної плати за користування приміщенням становить 12800 грн. на місяць. За п. 3.2 Договору орендну плату наймач незалежно від наслідків комерційної діяльності сплачує шляхом попередньої оплати у безготівковому порядку на поточний рахунок наймодавця до 5 числа поточного місяця на підставі виставлених рахунків наймодавця. Відповідно до п. 3.4 Договору, до складу орендної плати за цим договором не входить плата за комунальні послуги, експлуатаційні витрати, послуги зв'язку та послуги охорони. Під комунальними послугами у даному договорі розуміються послуги з надання електроенергії, теплоенергії, водопостачання, каналізації, вивозу побутових відходів - за які наймач окремо сплачує наймодавцю відповідно до виставлених рахунків. Під експлуатаційними витратами в даному договорі розуміються витрати по технічному обслуговуванню будинку і прибудинкової території в яких наймач бере участь разом із житлово-експлуатаційними організаціями. Згідно п. 5.1 договору наймач зобов'язується: своєчасно здійснювати орендні платежі, використовувати приміщення за його цільовим призначенням у відповідності до п. 1 договору з урахуванням чинних санітарних та протипожежних норм, нести витрати пов'язані з експлуатацією. Згідно п. 6.5 Договору укладеного між сторонами у разі несвоєчасної оплати за користування приміщенням наймач сплачує наймодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен прострочений день від суми прострочення. 25.04.2014 р. відповідачеві підприємством було направлено претензію з вимогою сплати заборгованості за договором найму на суму 17780 грн.. Крім того, відповідачеві підприємством 23.09.2014 р. було повторно направлено претензію з вимогою сплати заборгованості за договором найму на суму 42704,20 грн.. Згідно наданого позивачем розрахунку відповідачу була нарахована до сплати орендних платежів на суму 117220,66 грн., а сплатив він лише 61241,19 грн. Сума несплати становить 55979 грн. 47 коп. Допитана як свідок головний бухгалтер підприємства [PERSON] у судовому засіданні показала, що нею особисто згідно укладеного договору оренди щомісячно проводились нарахування орендарю за користування приміщенням та за комунальні послуги. Зокрема, послуги за тепло нараховувались згідно опалювальної площі приміщення, за електроенергію та водопостачання, водовідведення - згідно лічильників (розрахунок надано суду). Рахунки щомісячно розносив інженер-енергетик підприємства. Щомісячні акти виконаних робіт орендарем не підписувались, бо та відмовлялась це робити. Допитаний як свідок інженер - енергетик підприємства [PERSON] показав, що дійсно він щомісяця вручав рахунки на оплату послуг із оренди приміщення чи то відповідачці, чи то, за її відсутності, головному продавцю. Крім того, він особисто щомісячно в присутності орендаря знімав показники з лічильників обліку електроенергії та води. У суду немає підстав ставити під сумнів покази зазначених свідків, таких доказів суду не надано. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що орендар [PERSON] не сплачувала своєчасно послуги через неотримання рахунків аж до отримання претензії із їх копіями. При цьому суд бере до уваги також той факт, що відповідачка, хоча і частково, проте із лютого 2014 року (початок дії договору) почала вносити кошти на рахунок підприємства. Відсутність підписаних відповідачкою щомісячних актів виконаних робіт також не може бути підставою для звільнення її від відповідальності сплати боргу, адже стороною відповідача визнано та підтверджено актом приймання-передачі нежитлового приміщення сам факт отримання та користування приміщенням, та послугами з його опалення, освітлення та водопостачання й водовідведення згідно укладеного договору оренди. А розмір вартості зазначених послуг доведений позивачем вищенаведеними доказами. Відповідач не надала доказів повернення позивачеві приміщення згідно договору. 20.10.2014 р. було зареєстроване припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача слід стягнути вищенаведену суму заборгованості за оренду приміщення. Крім того, позивач вимагає стягнути із відповідача як вищезазначену суму основного боргу, так і пеню у розмірі 6360,39 грн., втрати від інфляції в розмірі 5436,28 грн., 3% річних у розмірі 840 грн., а всього - 68616,83 грн.. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем було надано та у судовому засіданні обґрунтовано розрахунок зазначених сум. Судом зазначений розрахунок було перевірено, підстав для відхилення чи зміни зазначених у ньому сум не вбачається. З огляду на викладене вимори позивача і у цій частині підлягають повному задоволенню. При визначенні підсудності суд керувався п. 14, Постанови за № 3 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ». Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, а саме 686, 17 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved