Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

17.06.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 28.12.2006 року в розмірі 23577,23 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що 28.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого Банк надав останньому в тимчасове користування на умовах зворотності, терміновості, платності кредит у розмірі 7600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із сплатою протягом 30 днів заборгованості, що виникла за договором. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2014 року виникла заборгованість в розмірі 23577,23 грн, яка включає: 5581,43 грн заборгованість за кредитом, 12578,56 грн заборгованість за процентами, 3818,13 грн заборгованість з комісії, штрафи 1598,92 грн. Згідно зі\~ статтями 256, 257 ЦК України,\~ особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Згідно довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором останній платіж за договором кредиту відповідач здійснив 16.06.2009 року, а банк звернувся до суду із зазначеним позовом 17.06.2014 року. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Позивач в порушення вимог ст.257 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх порушених прав після спливу загального та спеціального строку позовної давності, про застосування яких заявлено відповідачем, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed