Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

16.03.2021 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Вердикт Капітал»(далі - відповідач) третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якій просив: визнати виконавчий напис, вчинений 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. та зареєстрований в реєстрі за № 17590, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 630192829, укладеним 08.08.2014 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , яка виникла за період з 16.03.2019 по 11.03.2020. в сумі 26442, 86 грн., таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у січні 2021 року він дізнався про стягнення з нього коштів за виконавчим написом, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, за № 17590 від 14.08.2020 про стягнення кошті у розмірі 26442,82 грн. При цьому, позивач вважає, що нотаріус та третя особа діяли всупереч вимогам законодавства було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що порушено вимоги ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 а тому, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 17 березня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав справу слухати в порядку спрощеного позовного провадження, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив та відзиву не подав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, своїх представників до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили. Суд вважає, при відсутності заперечень зі сторони позивача, у відсутність відзиву на позов, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, що 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича вчинено виконавчий напис за № 17590, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 630192829, укладеним 08.08.2014 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , яка виникла за період з 16.03.2019 по 11.03.2020. в сумі 26442, 86 грн., таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Саме цю норму застосував приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений 14.08.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 17590 не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172, оскільки він вчинений на підставі заяви-анкети про відкриття карткового рахунку з кредитним лімітом, яка нотаріально не посвідчена, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.00 коп. Пунктом 1 частини другої статті 141ЦПК України визначено,що інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до пункту 1частини третьої статті 133ЦПК України до витрат,пов`язаних з розглядом справи,належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною четвертою статті 137ЦПК України визначено,що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); 2)часом,витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] уклав договір про надання професійної правової допомоги № 01/21від 04 січня 2021 року, який набирає чинності з моменту його підписання та дії до повного його виконання. Відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру від 11 березня 2021 року № 1 за послуги адвоката Єрашовим М.Ю. сплачено 3000 грн. 00 коп. З матеріалів справи слідує, що адвокатам Кабанець В.О. позивачу надано послуги, підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 2500 грн., подання адвокатського напису приватному виконавцю - 500 грн. , що підтверджується розміром гонорару за надання юридичних послуг. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн 00 коп. є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом робіт (наданих послуг) та витраченим для цього часом. З огляду на необхідність задоволення позову в повному обсязі, відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп.

Outcome: approved