Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

17.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що він мешкає за адресою [ADDRESS]. Вказана квартира не приватизована. Крім нього у вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] його син. Проте син відповідач з 2000 року зїхав з вказаної квартири на в ній не зявляється, господарство не веде, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в квартирі не має. вирішення питання по суті дозволить позивачеві владнати питання сплати комунальних послуг, вартість, яких для нього не посильна. Зазначає, що всі рахунки на оплату комунальних послуг відкриті на нього. Позивач самостійно проводить ремонт та несе затрати самостійно, натомість відповідач не цікавиться долею батька, не приїздить навіть до квартири. В судове засідання позивач не зявився, причину неявки суду не повідомив, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. До суду надійшла заява позивача, про розгляд справи за його відсутності та в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, відзив на позов суду не надав, але надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про не заперечення проти задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобовязані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Зясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає встановленими наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 8160 від 28 вересня 1989 року двокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] була надана для проживання [PERSON]. Вказана квартира була йому надана одному ВК Харківської міської ради. Відповідно до довідки з місця проживання та склад сімї та прописки від 24 квітня 2018 року, виданої КП « Жилкомсервіс» дільниця № 5 за вказаною адресою зареєстровано [PERSON], як основного наймача, та [PERSON] сина наймача. Судом досліджено акт про не проживання від 26 квітня 2018 року, складений [PERSON]. який мешкає за адресою [ADDRESS], де зазначено, що з 2000 року відповідач у вказаній квартирі не мешкає. Такий же акт складено [PERSON], який мешкає за адресою [ADDRESS], де також зазначено про не проживання відповідача в квартирі 195 з 2000 року. [PERSON], [PERSON], [PERSON] також в своїх заявах підтверджують відсутність за вказаною адресою інших мешканців, окрім позивача. Відповідно до наданих копій даних про сплату комунальних послуг, оплата за вказаною адресою проводиться за двох осіб, проте всі рахунки відкриті на імя позивача. Суд констатує великі суми заборгованості по сплаті комунальних послуг. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік (ст.405 ЦК України). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням (ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-IV). За таких обставин, враховуючи конституційне право власника володіти, користуватись та распоряджатись своїм майном на власний розсуд, зокрема сплачувати за спожиті комунальні послуги за себе та осіб які фактично проживають в квартирі та те, що без судового рішення скасувати реєстрацію непроживаючої за адресою особи фактично не можливо, суд прийшов до висновку про задоволення позову. За ч. 1, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved