Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

15.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.03.2006 року в розмірі 11736,44 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.03.2006 року та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] отримав кредит у розмірі 6700 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, взятих на себе зобов`язань відповідач не виконував в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2019 року становить\~11736,44 грн., і яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4999,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5101,87 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 600 грн., а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина), 535,07 грн. штрафу (процентна складова). 15.03.2019 року суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 03.04.2019 року. Ухвалою від 04.04.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 16.05.2019 року. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний\~строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу\~п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Разом із позовом позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині нарахування штрафів заперечив, вказавши, що при наявності можливості періодично здійснює сплату заборгованості за кредитним договором, а тому нарахування позивачем загальної суми заборгованості в сумі 11736,44 грн. є йому незрозумілою. Проти стягнення суми основного боргу не заперечив. . Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено та не оспорюється відповідачем, що відповідно до укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] договору б/н від 23.03.2006 року та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] отримав кредит у розмірі 6700 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві. Відтак, не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо його необізнаності з умовами договору, порядком нарахування відсотків за користування кредитом, тарифами банку, тощо. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.01.2019 року становить\~11736,44 грн., і яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4999,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5101,87 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 600 грн., а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина), 535,07 грн. штрафу (процентна складова). Суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] фактично скористався лімітом кредитування, про що свідчить виписка з особового рахунку клієнта та розрахунок суми заборгованості. Заборгованість нарахована з урахуванням положень ст. 534ЦК України\~щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Таким чином судом встановлено, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Так, умовами даного кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Однак, такого свого обов`язку відповідач не виконував. Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов`язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. За положеннями ст. 61Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. З огляду на вищевказане, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 535,07 грн. задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 10701,37 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно поданого суду копії посвідчення серії [NUMBER] виданого 06.06.2016 року, відповідач [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, а тому згідно п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» стягнення судового збору на користь позивача з останнього не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial