Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №95/1580 квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що 15 вересня 1995 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого відповідач продав, а вона купила квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір був укладений на Універсальній Товарній Біржі «GIP». Позивач вказує на те, що кожна із сторін виконала повністю цей договір, а саме вона як покупець сплатила раніше узгоджену грошову суму, а відповідач звільнив квартиру від своїх речей та передав ключі. Позивач стверджує, те що в цей час відповідач ухиляється від нотаріального оформлення угоди, що відбулась, хоча між ними була досягнута угода з усіх суттєвих умов договору. Крім того, відповідач вказує на те, що нею була здійснена реконструкція квартири, у зв'язку з чим змінилась площа квартири, яка на теперішній час складає 55,0 кв.м. Вказані обставини і стали підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 15 вересня 1995 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 95/1580, згідно умов якого відповідач продав, а позивач купила квартиру [ADDRESS]. Даний договір було укладено на Універсальній Товарній Біржі «GIP» . 19 вересня 1995 року позивач зареєструвала вказаний договір купівлі-продажу у КП «ОМБТІ та РОН» 1810 - стр. 93 кн. 89 доп. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона продала, а інша сторона придбала квартиру [ADDRESS]. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі - продажу № 95/1580 від 15 вересня 1995 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість квартири [ADDRESS], зареєструвавши квартиру в КП «ОМБТІ та РОН», але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивач передала гроші за куплену квартиру, а відповідач передав їй у відповідь квартиру та правовстановчі документи, а позивач, відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися квартирою то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу квартири і право власності позивача на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Крім того позивачем [PERSON] була здійснена реконструкція квартири [ADDRESS] без зміни цільового призначення та геометричних розмірів. За результатами реконструкції була зареєстрована Декларація про готовність об'єкта до експлуатації у Інспекції ДАБК в Одеській області від 05 грудня 20012 року за № ОД 14212239007, а також КП «ОМБТІ та РОН» 18 лютого 2013 року виготовлено новий технічний паспорт, згідно якого вбачається, що загальна площа квартири складає 55,0 кв.м. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно ст.331 ч.1 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена особою набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно ст.331 ч.2 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, зважаючи на те, що реконструйована позивачем квартира придатна для подальшої експлуатації, відповідає вимогам чинного законодавства, права сусідів не порушені, отже [PERSON] набула право власності на вищевказану квартиру, а відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу зашкоджує позивачу оформити зазначену реконструкцію у встановленому законом порядку. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу № 95/1580 нерухомого майна від 15 вересня 1995 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та оформлений на Універсальній Товарній Біржі «GIP» та визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 55,0 кв.м. та житловою 29,2 кв.м., яка складається з: 2.1-кімнати площею 11,8 кв.м., 2.2.- кімнати площею 17,4 кв.м., 2.3.- кухні площею 7,0 кв.м., 2.4 - ванної кімнати площею 2.6 кв.м., 2.5 - коридору 5,6 кв.м., 2.6 - коридору 2,0 кв.м., 2.7 - вбудованої шафи 4,0 кв.м., 2.8 - веранди 7,2 кв.м., 2.9 - туалету площею 1 кв.м. На підставі викладеного й

Outcome: approved