Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

15.09.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - стягнути з [PERSON] на його користь борг за розпискою у сумі 14000 (чотирнадцять тисяч) грн..; - стягнути з [PERSON] на його користь сплачену ним суму судового збору в розмірі 551 (п»ятьсот п»ятдесят одна) грн.. 20 коп. 15.09.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 22.09.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України відкрито провадження у справі та призначено справу до слухання на 03.10.2016 року. 03.10.2016 року слухання справи було відкладено на 18.10.2016 року в зв»язку з неявкою відповідача [PERSON] В судовому засіданні, яке відбулося 18.10.2016 року, позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які зазначені в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання, яке відбулося 18.10.2016 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про врученням поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Суд, вислухавши позивача [PERSON], який позов підтримав в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до них норм права. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечував проти винесення заочного рішення, відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, - рекомендованим повідомленням про врученням поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Як вбачається з паспорту громадянина України серії СТ 500848, який видано 4 квітня 2016 року Кагарлицьким РС УГМС України в Київській області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду загальної юрисдикції першої інстанції. Отже, що стосується фактичних обставин справи, то судом встановлено наступне. 31 липня 2016 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] грошову позику у розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) грн., в термін до 15.08.2016 року. На підтвердження надання позики та її умов, відповідачем [PERSON] власноручно складено та видано позивачу [PERSON] розписку від 31.07.2016 року, яка посвідчує з одного боку, - передання грошових коштів позивачем [PERSON] в борг, а з іншого боку, - отримання відповідачем [PERSON] коштів в борг. Оригінал розписки міститься в матеріалах справи. Проте, відповідач [PERSON] кошти по розписці не повернув та не вчиняє жодних дій, спрямованих на їх повернення, та, як зазначив позивач [PERSON], відповідач [PERSON] уникає спілкування з позивачем, - взагалі не відповідає на телефонні звінки. Згідно з положенням ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно, договір позики між сторонами був укладений 31.07.2016 року. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, згідно договору було визначено, що термін повернення позики Позивачу [PERSON] становить 15.08.2016 року, отже, враховуючи дані умови Договору, повернення Відповідачем [PERSON] суми позики повинно було бути здійснено 15.08.2016 року. Проте, Відповідач [PERSON] 15.08.2016 року (строк повернення позики) так і не повернув суму позики, чим грубо порушив взяті на себе зобовязання за договором позики. Частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що «якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, проте, таку позовну вимогу позивач [PERSON] не ставив, а тому суд, розглядаючи справу в межах позовних вимог, не може вирішувати питання щодо стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Судові витрати. Суд на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, приходить до висновку щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] коштів в сумі 551 грн. 20 коп. судового збору. Факт сплати судового збору позивачем [PERSON] підтверджується квитанцією № 16055889 1 від 15 вересня 2016 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved