Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

17.10.2017р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із позовом до Національної металургійної академії України (третя особа Міністерство освіти і науки України) про стягнення нарахованої та недоплаченої суми стипендії з урахуванням інфляційних втрат (а.с.№ 3-7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.10.2017р. позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. № 31), а ухвалою від 15.11.2017р. було відкрито провадження у справі (а.с. № 34). В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що він з вересня 2012р. був зарахований до складу студентів НМА України, прийнятий за денною формою навчання на пільгових умовах згідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської правці» як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років. Факт наявності у позивача відповідних пільг підтверджується довідкою ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» від 18.06.2012р., згідно якої батько позивача [PERSON], має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті 18 років 2 місяці 27 дні. Позивач зазначає, що відповідно до положень ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, проте за весь період навчання відповідачем на його користь нараховувалася стипендія на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, чим було порушено його право на належний соціальний захист та спричинило виникнення заборгованості з виплати стипендії за період з вересня 2012р. по червень 2016р. в розмірі 49281грн., та інфляційних втрат в розмірі 35046,85 грн., а загалом 84327,85 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також позивач зазначив, що про порушене право він дізнався наприкінці квітня 2017р., тобто після закінчення навчання та після того, як ним було отримано довідку про доходи за 2012р.-2016р. В усному порядку на звернення позивача представники бухгалтерії академії повідомляли, що вони не мають можливості здійснити перерахунок стипендії, оскільки є бюджетною установою, яка фінансуються виключно за рахунок бюджетних асигнувань та єдиною підставою для здійснення перерахунку є рішення суду. 27.02.2018р. до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 10.10.2017р. - а.с.№ 8), в якій представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити та розглядати справу без його участі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. № 49). Раніше 21.02.2018р. до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, в яких представником повторно наголошено проте, що про порушене право позивач дізнався наприкінці квітня 2017р. коли ним була отримана довідка про доходи за 2012р.-2016р. навчання. В усному порядку на звернення позивача представники бухгалтерії академії повідомляли, що єдиною підставою ля здійснення перерахунку є рішення суду. Від представника відповідача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 16.01.2018р. - а.с. № 45) 27.02.2018р. до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких представник відповідача заявила про застосування судом до вимог [PERSON] строків позовної давності, а також наголосила на тому, що позивачем не надано документів, які б підтверджували, що на момент вступу до навчального закладу, він є шахтарем та має пільги відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Третя особа - Міністерство освіти і науки України про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. № 42), письмові пояснення або заяви по суті справи від третьої особи до суду не надходили. Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи категорію спору (справа незначної складності ціна позову в якій, не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, надані представниками сторін письмові пояснення та заперечення щодо предмету позову, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження для розгляду малозначних справ (ст. 274, 279 ЦПК України). Підстав для винесення по справі заочного рішення суду, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України немає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (в редакції 22.07.2009р., яка діяла на момент вступу позивача до ВНЗ) діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. На час закінчення позивачем навчання в НМА, редакція ч.1 ст. 5 Закону від 05.12.2012р. передбачала виплату саме соціальної стипендії для осіб, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років. Відповідно до ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції яка діяла в період навчання позивача до ВНЗ) особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Згідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.09.2012р. був зарахований на навчання до ВНЗ Національної металургійної академії України на пільгових умовах за рахунок коштів державного бюджету згідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської правці» як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років. Факт наявності у позивача відповідних пільг підтверджується копію свідоцтва про народження серії І-КИ №35310, а також довідкою ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» від 18.06.2012р. № 7/1176, якою підтверджено, що батько позивача [PERSON] має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті 18 років 2 місяці 27 дні (а.с. № 9, 11), а отже, згідно до ст. 5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці , позивач, як особа, батько якої має стаж роботи в підземних умовах більше 15 років, має право на отримання соціальної стипендії. При винесенні рішення суд також враховує, що зі змісту наданих письмових заперечень проти позову вбачається, що відповідачем фактично не заперечуються обставини зарахування позивача на пільгових умовах до ВНЗ, період його навчання, а отже, суд вважає їх такими, що визнані сторонами та не підлягають доказуванню. Враховуючи положення ч.2 ст.62 Закону України Про вищу освіту від 01.07.2014р. №1556-VII (з наступними змінами та доповненнями) та положення ч.1 ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (в редакції, що діяла на момент вступу позивача до ВНЗ та періоду навчання) суд приходить до висновку, що позивач зі вступу до вищого навчального закладу мав право на отримання стипендії саме у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при цьому, надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості за період з вересня 2012р. по червень 2016р., суд виходить з наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.257 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З аналізу ст.268 ЦК України вбачається, що заявлені позивачем позовні вимоги не підпадають під захищену законом категорію вимог, на які позовна давність не поширюється. Представником відповідача в письмових запереченнях проти позову було зроблено заяву про застосування судом строків позовної давності. Як зазначає позивач в позовній заяві, про порушене право та наявність заборгованості по недоплаченій стипендії за період з вересня 2012р. по червень 2016р., йому стало відомо після закінчення навчання, а саме, 26.04.2017р. коли ним було отримано довідку про розмір стипендії, з позовом до суду [PERSON], звернувся в жовтні 2017р., але при цьому, позивач не просив суд поновити йому строки позовної давності до позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з вересня 2012р. по квітень 2014р., за наявності поважної причини їх пропуску. Згідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] частково, а саме, стягнути заборгованість по невиплаченій стипендії за період з травня 2014р. по червень 2016р.(включно), тобто в межах строків загальної позовної давності від дня, коли позивачу стало відомо про порушене право. Вирішуючи вимоги в частині суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за визначений судом період, суд приймає до уваги, що відповідачем не спростовувалися надані позивачем докази на підтвердження розміру нарахованої та виплаченої стипендії, а отже, при розрахунку суми заборгованості суд керується доказами наданим позивачем, які містять інформацію щодо предмета спору. Розміри прожиткового мінімуму відповідно до Закону України Про Державний бюджет змінювалися наступним чином: з 1 грудня 2013р. - 1218 грн., з вересня 2014р. по серпень 2015р. включно -1218грн.; з вересня 2015р. по квітень 2016р. включно - 1378грн., з 01.05.2016р. 1450 грн. Згідно до довідки відповідача про розмір доходів №755 від 26.04.2017р., за період з травня по грудень (включно) 2014р. [PERSON] була нарахована стипендія в сумі 0,00 грн. (а.с .№ 14). Згідно до довідки №756 від 26.04.2017р. за період з січня по грудень (включно) 2015р. [PERSON] була нарахована стипендія в сумі 0,00 грн. (а.с .№ 15). Згідно до довідки №757 від 26.04.2017р. за період з січня по червень (включно) 2016р. [PERSON] була нарахована стипендія в сумі 0,00 грн. (а.с .№ 16). Таким чином, з відповідних довідок вбачається, що заборгованість відповідача по невиплаченій стипендії за період з травня по грудень (включно) 2014р. дорівнювала розміру прожиткового мінімуму за кожний місяць у відповідному періоді та становить 9744грн., відповідно і за період з січня по грудень (включно) 2015р. в розмірі 15256грн., та за період з січня по червень (включно) 2016р. в розмірі 8412грн., а загалом 33412грн. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» стипендії відносяться до обєктів, що підлягають індексації. Загальний відсоток інфляції за період з травня 2014р. по червень 2016р. (включно) становить: 03.8% х 101.0% х 100.4% х 100.8% х 102.9% х 102.4% х 101.9% х 103.0% х 103.1% х 105.3% х 110.8% х 114.0% х 102.2% х 100.4% х 99.0% х 99.2% х 102.3% х 98.7% х102.0% х 100.7% х 100.9% х 99.6% х 101.0% х 103.5% х 100.1% х 99.8% = 176,48%, а сума інфляційних втрат за відповідний період дорівнює 25 553,50 грн. (33 412,00 грн. х 176,48%) 33412,00 = 25 553,50 грн) Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] до НМА України про стягнення недоплаченої суми стипендії з урахуванням інфляційних втрат частково та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 58965,50грн (33412 грн.+25553,50грн) Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 589грн. 66коп. пропорційно до задоволених позовних вимог (а.с.№2). В іншій частині, в стягнення судового збору відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial