Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

15 квітня 2021 року представник позивача ПАТ «ПРОСТО-страхування» (далі\~по тексту\~позивач)- [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 15 084,26 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. та судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правової допомоги в розмірі 5 000,00грн. Вимоги мотивує тим, що 15.04.2020 між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування серії PVP.S № 2001124 майнових інтересів власника автомобіля «Renault MEGANE», реєстраційний номер [NUMBER] . 27.04.2020 року з вини відповідача, який керував транспортним засобом «КамАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] сталося ДТП, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Renault MEGANE», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26.06.2020 встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення ПДР [PERSON] . Відповідно до Висновку/калькуляції №144558 від 27.04.2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault MEGANE», реєстраційний номер [NUMBER] становить 15 084,26 грн. 04.05.2020 [PERSON] звернувся до позивача, ПАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату/доплату страхового відшкодування. Відповідно до платіжного доручення № 8582 від 21.05.2020 ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 15 084,26 грн. Тому представник позивача просить у порядку зворотної вимоги (регресу) стягнути з відповідача витрати страхової компанії пов`язані з страховим випадком. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2021 було відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином шляхом направлення копії ухвали з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем його проживання, однак не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено,\~що постановою Подільського районного\~суду м.\~Києва від\~26.06.2020 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124\~КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень. Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що [PERSON] 27.04.2020 року близько 09 год. 00 хв. по вул. Набережно-Хрещатицька, 39 керуючи транспортним засобом «КАМАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , перед початком перестроювання не переконався, що це буде безпечно, не дотримався безпечного інтервалу, чим порушив п. 2.3 б, 10.1, 13.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За нормою частини четвертої ст.\~82\~Цивільного процесуального\~кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що 15.04.2020 між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування серії PVP.S № 2001124 майнових інтересів власника автомобіля «Renault MEGANE», реєстраційний номер [NUMBER] . 04.05.2020\~ [PERSON] ,\~як власник\~автомобіля звернувся\~до позивача із заявою про виплату/доплату страхового відшкодування. Відповідно до Висновку/калькуляції №144558 від 27.04.2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault MEGANE», реєстраційний номер [NUMBER] становить 15 084,26 грн., яке ПАТ «ПРОСТО-страхування» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно платіжного доручення № 8582\~від 21.05.2020 року. Таким чином до ПАТ «ПРОСТО-страхування» перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Renault\~MEGANE»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.04.2020 року. Як стверджує представник позивач, 27.04.2020 року позивач направив на адресу [PERSON] претензію з вимогою компенсувати страховій компанії відшкодування в розмірі 15 084,26 грн., однак дана вимога [PERSON] залишена без виконання. Проте, документального підтвердження отримання відповідачем претензії, суду не надано /а.с.42/. При цьому, матеріалами справи не підтверджено, що саме відповідач, [PERSON] є власником транспортного засобу «КамАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , чи на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом. З відповіді від НПУ від 15.05.2020 наданої представником позивача вбачається, що власником транспортного засобу «КамАЗ»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] є [PERSON] /а.с.10-13/. За змістом ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналізуючи викладене слід дійти висновку, що позов ПАТ «ПРОСТО-страхування» пред`явлено до не належного відповідача, оскільки власником транспортного засобу марки «КамАЗ»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] є [PERSON] . Частиною першою статті 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте положеннями пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12\~ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Проте, оскільки представник позивача в судове засідання не з`являвся надавши клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, суд був позбавлений можливості роз`яснити учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] не є власником автомобіля та особою, яка на відповідній правовій підставі володіла джерелом підвищеної небезпеки, то останній є неналежним відповідачем в даній справі, а тому суд, за результатами розгляду даної справи відмовляє в позові до неналежного відповідача, з огляду на п.40 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61 цс18). Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, згідно яких у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed