Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

17.10.2018 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до Балтського районного суду з заявою, заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення. На обґрунтування вимог зазначили, що їх син, [PERSON] , з 05.05.2014 р. проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] Міністерства оборони України на посаді: «Водій автомобільного взводу автомобільної роти автомобільного батальйону військової частини [NUMBER] ». В період з 03.01.2015 р. до 20.02.2015 р. [PERSON] безпосередньо брав участь у захисті незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України на території Донецької області. 16.02.2015 р. на виконання розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу АТО на території Донецької та Луганської областей від 16.02.2015 р. [PERSON] на автомобілі «КамАЗ-43106» виїхав у населений пункт Дебальцеве Донецької області з метою виконання завдання щодо перевезення військового майна в інтересах 128-ї гірсько-піхотної бригади. З 17.02.2015 р. до 19.02.2015 р. їх син знаходився на місці дислокації 128-ї гірсько-піхотної бригади. Відповідно до усного розпорядження командира 128-ї гірсько-піхотної бригади близько 03:00 год. 19.02.2015 р. автомобіль під керуванням [PERSON] виїхав у складі колони до міста Артемівськ Донецької області. По дорозі до кінцевого пункту призначення автомобіль, яким керував їх син, потрапив під мінометний обстріл поблизу населеного пункту Миронівський Бахмутського району Донецької області. У результаті обстрілу [PERSON] отримав поранення і був доставлений спочатку до Центральної районної лікарні м. Артемівськ Донецької області, а пізніше того ж дня до Військово-медичного клінічного Центру Північного регіону м. Харків. 19.02.2015 р. їх сина прооперували, але його стан прогресивно погіршувався, і 20.02.2015 р. о 13:15 була констатована біологічна смерть. З метою визначення статусу [PERSON] як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права, вони просили суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , 20.02.2015 року від поранень, отриманих під час захисту Батьківщини в районі населеного пункту Миронівський Бахмутського району Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Заявники та їх представник в судовому засіданні заяву підтримали. Представники заінтересованих осіб Міністерства соціальної політики України, Посольства Російської Федерації в Україні в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на заяву не подали. Вислухавши доводи заявників та їх представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Верховною Радою України прийнято постанову від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. За змістом абзацу 2 постанови Верховної ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 року №145-VIII, з 20.02.2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки». При вирішенні даної справи суд визнає, що факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не потребують доказування згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що син заявників, [PERSON] , з 05.05.2014 р. проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] Міністерства оборони України на посаді: «Водій автомобільного взводу автомобільної роти автомобільного батальйону військової частини [NUMBER] », що підтверджується копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 05.05.2014 р. та копією витягу з наказу командира в/ч [NUMBER] від 05.05.2014 р. (а.с. 21-25). Як вбачається з довідки № 437 від 27.03.2015 року (а.с. 26), [PERSON] в період з 03.01.2015 р. до 20.02.2015 р. безпосередньо брав участь у захисті незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України на території Донецької області. Згідно наказу\~командира військової\~частини [NUMBER] \~від 09.03.2015\~р.\~№\~99\~Про результати\~проведення службового\~розслідування по\~факту знищення\~автомобіля КамАЗ-43106\~(а.с.\~65-68)\~встановлено,\~що 16.02.2015 р. на виконання розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу АТО на території Донецької та Луганської областей від 16.02.2015 р. [PERSON] на автомобілі «КамАЗ-43106» виїхав у населений пункт Дебальцеве Донецької області з метою виконання завдання щодо перевезення військового майна в інтересах 128-ї гірсько-піхотної бригади. З 17.02.2015 р. до 19.02.2015 р. він знаходився на місці дислокації 128-ї гірсько-піхотної бригади. Відповідно до усного розпорядження командира 128-ї гірсько-піхотної бригади близько 03:00 год. 19.02.2015 р. автомобіль під керуванням [PERSON] виїхав у складі колони до міста Артемівськ Донецької області. По дорозі до кінцевого пункту призначення автомобіль, яким він керував, потрапив під мінометний обстріл поблизу населеного пункту Миронівський Бахмутського району Донецької області. У результаті обстрілу [PERSON] отримав поранення і був доставлений спочатку до Центральної районної лікарні м. Артемівськ Донецької області, а пізніше того ж дня до Військово-медичного клінічного Центру Північного регіону м. Харків. [INFO] [PERSON] прооперували, але його стан прогресивно погіршувався, і [INFO] він помер, що також підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 86). Вищевикладені докази підтверджують факт загибелі [PERSON] від поранень, отриманих під час захисту Батьківщини в районі населеного пункту Миронівський Бахмутського району Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Встановлення даного факту заявникам необхідно для визначення статусу [PERSON] як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved