Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

15 серпня 2015 року [PERSON] в особі свого представника за договором [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 140853,49 грн., мотивуючи її тим, що з травня 2012 року відповідач ухиляється від сплати аліментів на дитину, внаслідок чого має заборгованість на суму 25951,66 грн., яка утворилася з його вини і тому відповідно до ст. 196 СК України повинен сплатити неустойку (пеню) у зазначеному розмірі, обчислену виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, починаючи від дня порушення відповідачем свого обов'язку. Сторони та їх представники були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися за наявності клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача і представника позивача. Відповідач та його представник за довіреністю до суду не з'явилися без повідомлення причин, що згідно правила ст. 77 ЦПК України вважається нез'явленням без поважних причин і не є перешкодою для розгляду справи за їх відсутності. За цих обставин та наявності умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. У зв'язку з нез'явленням в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами за правилами ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Перевіривши наявні докази та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи з'ясовано, що позивач і відповідач перебували між собою у шлюбі, який розірвано згідно актового запису № 117 від 3 листопада 2009 року (а.с.22). Колишнє подружжя має дитину, - сина [PERSON], який народився [INFO] року, актовий запис про народження № 17 від 25 січня 2006 року (а.с.23). Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 25.06.2015 р., складеної відділом ДВС Славутицького міського управління юстиції по виконавчому листу № 2-506/2009 від 25.09.2009 р., виданого Славутицьким міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ? частини доходу, за період з 16.05.2012 р. по 25.06.2015 р. загальна сума заборгованості, що складається з щомісячних сум заборгованості, становить 25951,66 грн. (а.с.12-13). Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (ч. 1). Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 2). Згідно складеного представником позивача розрахунку ціни позову (суми неустойки за прострочення сплати аліментів) станом на 5 серпня 2015 року за даними довідки-розрахунку ВДВС Славутицького МУЮ неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів розрахована виходячи з розміру боргу за кожен місяць, ставки пені та кількості днів прострочення з обчисленням її загальної суми, яка становить 140853,49 грн. (а.с.7-11). Суд погоджується з цим розрахунком, оскільки він складений відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 р. у справі № 6-81-цс13 і є правильним. Вирішуючи питання про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, суд виходить з того, що обов'язок доведення відсутності своєї вини покладається на відповідача. В обґрунтування наявності його вини у несплаті аліментів представник позивача послалася у позовній заяві на те, що відповідач успішно займається юридичною практикою, однак аліменти не сплачує, крім періоду, коли він офіційно працевлаштувався у м. Києві, звідки звільнився одразу, як тільки державним виконавцем було направлено виконавчий лист за місцем роботи. На підтвердження вини відповідача представник позивача надіслала до суду відомості з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з яких видно, що відповідач з 16.12.2015 р. є засновником і керівником ТОВ «АЙБІЕЙ ІНТУРАНС АГЕНСІ» з розміром його внеску до статутного фонду 1000000,00 грн.. Суд погоджується з цими доводами представника позивача, оскільки відповідачем і його представником вони не спростовані. Обов'язок доведення наявності підстав для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника покладається на відповідача. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами представника позивача і вважає правильним позов задовольнити повністю. За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору на суму 1408,53 грн. відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved