Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

16 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, відкритому у відділенні № МО-4 Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ім'я [PERSON], провівши розподіл спільного сумісного майна подружжя наступним чином: визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частину грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку, відкритому у відділенні № МО-4 Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ім'я [PERSON]. 13.03.2016 року позивачка уточнила позовні вимоги, прохала суд визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 42 000 грн., що були зняті 21.09.2015 року з депозитного рахунку [NUMBER], відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 21 000,00 грн. Визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 1 561,78 грн., які знаходяться на депозитному рахунку [NUMBER], відкритому у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я [PERSON], провівши розподіл спільного сумісного майна подружжя наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частину грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку № [NUMBER], відкритому у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я [PERSON]. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що за період проживання у шлюбі нею та відповідачем як подружжям було внесено на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти, відповідно до депозитного договору, укладеного 27.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК». 21.09.2015 року відповідач без її відома та згоди достроково розірвав вказаний депозитний договір та зняв грошові кошти в розмірі 42 000, 00 грн. За рахунок залишку коштів на депозитному рахунку, які були внесені ними як подружжя, в розмірі 1561,78 грн., відповідач відкрив новий депозитний рахунок від 21.09.2015 року. На момент дострокового розірвання депозитного договору, вона з відповідачем спільного господарства не вела, проживали окремо. Враховуючи те, що депозитний договір було укладено в інтересах сім'ї, то кошти, що знаходяться на депозиті, слід вважати спільною сумісною власністю подружжя. Позивачка та її представник в судове засідання з'явилися, уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в позові, просили вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні уточненні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що грошові кошти, за рахунок яких був відкритий депозитний рахунок в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», він зняв 21.09.2015 року, коли вони з позивачкою перебувалив шлюбі. Частину грошей в розмірі 15 000, 00 грн. він віддав своїм батькам у якості погашення сімейного боргу, за 2 000, 00 грн. купив донці телефон, а решту грошей витратив на операції, що були йому здійснені в 2015 році, тобто витратив грошові кошти в інтересах сім'ї. При цьому відповідач зазначив, що на залишок грошей, в розмірі 1500,00 грн., він відкрив в банку новий депозитний рахунок. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, заперечення відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 23.02.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, про що зроблений актовий запис за №5 ( а.с.7). Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 23.11.2015 року між сторонами шлюб розірваний. Рішення набрало законної сили 08.12.2015 року (а.с.101). Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України шлюб вважається припинений з моменту набрання рішення законної сили. Згідно до ч. 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до правового висновку, який Верховний Суд України зробив в постанові від 11.03.2015 року, ухваленої у справі № 6-21цс15, під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України). Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою ( ч.1 ст. 65 СК України). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 22, 23, 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї ( ч. 4 ст. 65 СК України). У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області від 04.01.2016 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично за даною адресою не проживає з 01.10.2015 року ( а.с.102). Позивачка в судовому засіданні пояснила, що між нею та відповідачем припиненні шлюбні відносини з 14.09.2015 року. Допитані в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] у якості свідків пояснили, що [PERSON] та [PERSON] мешкають окремо один від одного з 14.09.2015 року. Відповідно до Акту, складеного мешканцями будинку [ADDRESS]: [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [INFO] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 14.09.2015 року ( а.с.130). Відповідач в судовому засідання пояснив, що він з позивачкою проживає окремо з 27.09.2015 року, до цього часу, протягом двох тижнів, між ними були суперечки щодо поділу сумісно нажитого майна, у зв'язку з чим, час від часу він ночував у своїх батьків. Зазначений факт підтверджується показаннями свідка [PERSON] Від так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не ведуть спільного господарства принаймні з 14.09.2015 року. 27.06.2014 року між [PERSON], [INFO] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» було укладено договір № SAMDNWFD0070168287300, Вклад «Стандарт на 6 місяців» (СТАНДАРТ), відповідно до якого на ім'я [PERSON] було відкрито депозитний рахунок № [NUMBER], на який ним було внесено грошові кошти в сумі 32 104,78 грн.( а.с.86 ). Вказаний депозитний договір був укладений відповідачем з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» під час шлюбу. Як вбачається з Виписки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з особистого рахунку [NUMBER] відкритого на ім'я [PERSON], останній 21.09.2015 року достроково розірвав депозитний договір № SAMDNWFD0070168287300 від 27.06.2014 року зі зняттям грошових коштів в сумі 42 000, 00 грн. ( а.с.94-96). Тобто, депозитний договір № SAMDNWFD0070168287300 від 27.06.2014 року, був достроково розірваний відповідачем після припинення ведення з позивачкою спільного господарства. За рахунок залишку коштів на депозитному рахунку № [NUMBER], в розмірі 1561,78 грн., [PERSON] було укладено з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» новий договір №SAMDNWFD0070822186201 від 21.09.2015 року та відкрито депозитний рахунок [NUMBER] на суму 1561,78 грн. ( а.с.87). Факт розірвання депозитного договору № SAMDNWFD0070168287300 від 27.06.2014 року зі зняттям грошових коштів в сумі 42 000, 00 грн., після припинення ведення спільного господарства, відповідачем не оспорюється. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що джерелом набуття грошових коштів в розмірі 32 104,78 грн., внесених ним на депозитний рахунок № [NUMBER], відкритого в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору №SAMDNWFD0070168287300, є кошти отриманні від продажу автомобіля, що належав йому особисто (продаж автомобіля був здійснений під час шлюбу), та кошти його батьків, що були надані їм з позивачкою в борг. Грошові кошти в сумі 42 000, 00 гривень, що були зняті з депозитного рахунку 21.09.2015 року, він витратив без згоди позивачки, але в інтересах сім'ї, а саме: 15 000, 00 грн. - віддав батькам сімейний борг, 2000,00 грн.- купив доньці телефон, решту грошей - витратив на операції, що були йому здійсненні 20.10.2015 року та 22.12.2015 року. На підтвердження чого, надав суду: Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 9561 від 29.12.2015 року та № 7545 від 26.10.2015 року; видаткову накладну № DМОF 85 від 11.06.2016 року; квитанції прибуткового касового ордеру від 19.10.2015 року та 11.11.2015 року; товарний чек №1 від 21.09.2015 року. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України ( ст.10 ч.3 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо джерела набуття спірних грошових коштів, які ним були внесені на депозитний рахунок № [NUMBER], відкритого в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору №SAMDNWFD0070168287300 від 27.06.2014 року з наступних підстав. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. В порушення зазначених вимог закону та ст. ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем на підтвердження своїх заперечень не було надано доказів продажу автомобіля, який належав йому на праві особистої власності та внесення грошових коштів, отриманих від його продажу, на депозитний рахунок № [NUMBER], відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТАНК» 27.06.2014 року. Згідно ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений розмір неоподаткований мінімумів доходів громадян. За змістом ч. 2 ст.1046 ЦК України доказами укладення договору позики є розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Не може доводитися показанням свідків виникнення та виконання зобов'язань, що виникли з правочину (в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року). Суд критично відноситься до показань свідка [PERSON], яка є близьким родичем відповідача щодо надання її сину, [PERSON] та невістці, [PERSON] в 2006 та 2013 роках грошових коштів в сумі 15 000, 00 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, передбачені ст. 1047 ЦК України щодо укладення між [PERSON] та сторонами у справі договору позики. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що грошові кошти в розмірі 42 000,00 грн., які були зняті відповідачем 21.09.2015 року з депозитного рахунку, відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя сторін. Також, суд вважає недоведеним заперечення [PERSON] стосовно того, що грошові кошти в сумі 42 000, 00 грн., зняті ним 21.09.2015 року з депозитного рахунку [NUMBER], відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору №SAMDNWFD0070168287300 від 27.06.2014 року, були використані ним в інтересах сім'ї, оскільки останній закрив депозитний рахунок та зняв спірні грошові кошти після припинення ведення спільного господарства з [PERSON], тому право розпоряджатися 1\\2 частиною цих коштів належало тільки позивачці. Враховуючи зазначене те, що депозитний рахунок № [NUMBER] був відкритий [PERSON] у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» під час шлюбу та за кошти сім'ї, а також те, що депозитний рахунок № [NUMBER], відкритий [PERSON] в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору № SAMDNWFD0070822186201 від 21.09.2015 року за рахунок залишку коштів на депозитному рахунку № [NUMBER], в розмірі 1561,78 грн., суд вважає за необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved