Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

16 січня 2018 року близько 18 год. 30 хв. у м. Львові по вул. Чупринки, 33 відбулася дорожньо - транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Peugeot 308» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Smart» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Постановою Франківського районного суду міста Львова від 27 грудня 2018 року по справі №465/323/18 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Суд встановив, що [PERSON] порушень Правил дорожнього руху України не допустила. Разом з тим зазначеною постановою встановлено, що водій транспортного засобу марки «Smart» номерний знак [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Саме дії водія [PERSON] перебувають у причинно - наслідковому зв`язку із ДТП. Станом на день ДТП цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Smart» номерний знак [NUMBER] [PERSON] була забезпечена полісом №АК/7473784 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі за текстом - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»). Жодних взаєморозрахунків між учасниками дорожньо - транспортної пригоди не проводилося. Транспортний засіб марки «Peugeot 308» номерний знак [NUMBER] за договором добровільного страхування КАСКО застрахований не був. Згідно звіту №ФД - 00026 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу марки «Peugeot 308» номерний знак [NUMBER] без урахування ПДВ становить 74 052 грн. 21 коп. 09 січня 2019 року позивачем подано до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» заяву про виплату страхового відшкодування та інші документи необхідні для врегулювання страхового випадку. Листом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» від 30 квітня 2019 року позивач отримав відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із тим, що при складанні акту огляду 09 лютого 2019 року, страховою компанією було встановлено, що транспортний засіб марки «Peugeot 308» номерний знак [NUMBER] відновлений, тому неможливо провести розрахунок відновлювального ремонту. Як вбачається із листа про відмову у виплаті страхового відшкодування від 30 квітня 2019 року, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» скерувала свого працівника для огляду транспортного засобу марки «Peugeot 308» номерний знак [NUMBER] 09 лютого 2019 року через 22 робочі дні, тобто в порушення вимог приписів п.34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи те, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не забезпечила огляд транспортного засобу марки «Peugeot 308» номерний знак [NUMBER] протягом 10 робочих днів з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування, то позивач була звільнена від обов`язку утримання вказаного транспортного засобу у пошкодженому стані, в порядку п.34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Окрім цього, невиконання ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» вимог 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не унеможливило останнім встановити розмір матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу марки «Peugeot 308» номерний знак [NUMBER] , оскільки разом із заявою про виплату страхового відшкодування позивачем було надано звіт №ФД - 00026 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу, який було виготовлено суб`єктом оціночної діяльності на замовлення позивача після дорожньо - транспортної пригоди. Враховуючи ліміт визначений полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7473784 з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» підлягає до стягнення 74 052 грн. 21 коп. страхового відшкодування. Внаслідок протиправних дій водія [PERSON] позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виражається пошкодженням належного йому майна та стресовою ситуацією, що виникла. Так як, в результаті ДТП позивач зазнав глибоких моральних страждань, що являє собою заподіяння моральної шкоди просить відшкодування заподіяної моральної шкоди, яку слід стягнути з [PERSON] , буде сума у розмірі 10 000 грн. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. 05 листопада 2019 року на адресу суду поступив відзив від ПрАТ СК «ПЗУ Україна», який мотивований тим, що [PERSON] не виконала обов`язку збереження пошкодженого майна у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, чим позбавила можливості від ПрАТ СК «ПЗУ Україна встановити факт ДТП, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди. На підставі вищевикладеного, просить відмовити в задоволенні позову. В судове засідання позивач не з`явився, однак від його представника поступила на адресу суду заява про розгляд справи без участі. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити. В судове засіданні відповідачі не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак суд вважає, що така неявкане перешкоджає розгляду справи. Заслухавши думку сторін та вивчивши матеріали цивільної справи та письмові докази суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16 січня 2018 року близько 18 год. 30 хв. у м. Львові по вул. Чупринки, 33 відбулася дорожньо - транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Peugeot 308» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Smart» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Постановою Франківського районного суду міста Львова від 27 грудня 2018 року по справі №465/323/18 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, відповідно до вищевказаної постанови, водій транспортного засобу марки «Smart» номерний знак [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Саме дії водія [PERSON] перебувають у причинно - наслідковому зв`язку із ДТП. Станом на день ДТП цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Smart» номерний знак [NUMBER] [PERSON] була забезпечена полісом №АК/7473784 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі за текстом - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»). Згідно звіту №ФД - 00026 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу марки «Peugeot 308» номерний знак [NUMBER] без урахування ПДВ становить 74 052 грн. 21 коп. Згідно наданої відповіді страхової компанії «ПАТ «Страхова група ТАС», позивачу відмовлено у виплаті завданої матеріальної шкоди. Частина 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що такий регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Положенням ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц. Згідно з п. 34.1 ст. 34 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події (в даному випадку заяви), що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Пунктом 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перебачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно з п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). З огляду на вищевикладене суд вважає відмову у виплаті страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» такою що не ґрунтується на вимогах закону та не забезпечує мети дії норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає наступне: Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Отже, з наведених тверджень позивача та враховуючи характер дій відповідача - [PERSON] , зокрема необережність, що призвела до ДТП, обставини заподіяння шкоди, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості суд приходить до переконання про стягнення із відповідача розмір моральної шкоди по 5000,00 грн. позивачу. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 114 ЦПК України, з відповідачів слід солідарно стягнути судовий збір у розмірі 1536,80 грн. На підставі вищевикладеного, суд, надавши оцінку зібраним по справі доказам та доводам сторін, приходить до переконання про те, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved