Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

15.12.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08.09.2017 року. Їх з відповідачем спільна дитина [PERSON] , 2012 р.н., залишилась проживати з нею. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу ухвалення рішення відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, в зв`язку з чим має значну заборгованість. Вважає, що таким чином відповідач фактично відмовився від виконання своїх батьківських обов`язків. Відомості про кримінальне правопорушення відносно [PERSON] за ухилення від сплати аліментів внесено до ЄРДР за ч.1 ст. 164 КК України. За весь період перебування доньки у дошкільному навчальному закладі відповідач жодного разу там не з`явився. Крім того, оскільки донька має інвалідність, батькам рекомендовано створювати дитині умови для навчання, виховання та розвитку, підтримувати постійний зв`язок з педагогічними працівниками дошкільного закладу освіти та фахівцями інклюзивно-ресурсного центру. Відповідач не зважає на стан здоров`я дитини, не вживає ніяких заходів для лікування. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує доньку матеріально. Рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 12.02.2020 року № 1150 затверджено висновок міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Ухвалою суду від 17.12.2020 р. позовна заява залишена без руху для усунення позивачем її недоліків. Ухвалою суду від 25.01.2021 року провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, витребувано у органу опіки та піклування актуальний висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 17.02.2021 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті. Ухвалами суду від 04.03.20211 року та 22.03.2021 року задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції та клопотання представника третьої особи про відкладення розгляду справи в зв`язку з зайнятістю його в іншій справі та необхідністю підготовки висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Додали, що відповідач з 2015 року не спілкувався з дитиною, хоча проживав у м. Новоград-Волинському. У 2018 році він переїхав до смт. Велика Новосілка, цього ж року він тільки один раз спілкувався з донькою за допомогою відеозв`язку. Також зазначили, що донька сторін має інвалідність, в зв`язку з чим кожні два роки необхідно проходити перекомісію, на яку відповідач не надає дозволу, в зв`язку з чим вона вимушена була звертатись до органу опіки та піклування, які надали направлення на медичне обстеження. Вважають, що відповідач самоусунувся від виховання доньки, а тому позбавлення його батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про отримання ним судових повісток. Будь-яких заяв від нього до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання 11.05.2021 року не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні 27.04.2021 р. позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач не приймає участі у вихованні доньки та не цікавиться її здоров`ям, в зв`язку з чим направлення на медичне обстеження останнього разу за заявою позивача було надано органом опіки та піклування. Крім того, при підготовці висновку ними було направлено листа відповідачу щодо з`ясування його думки з приводу позбавлення його батьківських прав, на що він не надав жодних доказів того, що хоче бачитись та спілкуватись з дитиною. Суд, вислухавши позивача та її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За нормами ст. 141 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду наступні докази у копіях: довідку начальника Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 27.08.2020 року; копію виконавчого листа, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області на підставі рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] ; рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради № 1150 від 12.02.2020 року про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] ; висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] ; рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08.09.2017 року про розірвання шлюбу між сторонами; довідку № 2504 від 26.08.2020 року про склад сім`ї позивача; повідомлення СВ Великоновосілківського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області від 10.06.2019 р. про початок досудового розслідування; довідку дошкільного навчального закладу № 16 «Веселка» № 15 від 28.01.2020 р., копію посвідчення дитини-інваліда; довідку державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про неотримання аліментів від 13.09.2019 р. № 3-5355/15/2740; свідоцтво про народження [PERSON] . На підставі наданих суду доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с. 17). З копії посвідчення Серії [NUMBER] від 08.08.2017 р. вбачається, що на дитину виплачується державна соціальна допомога на дитину з інвалідністю до 18 років (а.с. 14). Згідно довідки КП «Новоград-Волинськжитлосервіс» № 2504 від 26.08.2020 року [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08.09.2017 року розірвано шлюбі між сторонами (а.с. 9). З виконавчого листа, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, вбачається, що рішенням суду від 17.11.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2015 року і до досягнення нею повноліття (а.с. 6). Згідно довідок державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 13.09.2019 р. № 3-5355/15/2740 та начальника Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 27.08.2020 року, станом на 27.08.2020 року у [PERSON] наявна заборгованість по щомісячним платежам зі сплати аліментів в розмірі 65889,34 грн. за період з 01.06.2018 року (а.с. 5, 15). З наданий суду копій листа та повідомлення про початок досудового розслідування СВ Великоновосілківського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області від 10.06.2019 р. № М-38/503/05-2019 та від 10.06.2019 р. № 3613/503/20-2019 відповідно, вбачається, що за заявою позивача про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності внесено відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КК України, та розпочато досудове розслідування (а.с. 11, 12). З довідки дошкільного навчального закладу № 16 «Веселка» № 15 від 28.01.2020 р. вбачається, що [PERSON] , 2012 р.н., відвідує зазначений заклад з 17.10.2016 р. За весь період перебування дитини у ДНЗ батько [PERSON] жодного разу не з`явився у дитячому садку та не приймав участі у житті дитини. Вихованням доньки займається мама [PERSON] (а.с. 13). Згідно висновків органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] є доцільним (а.с. 8, 76-77). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості за нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Європейським судом з прав людини при вирішенні справи № 39948/06 «Савіни проти України» в пунктах 49-52 рішення від 18 грудня 2008 року зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» (Scozzari&Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). З огляду на вказану правову позицію та принципи проголошені Європейським судом з прав людини, можна зробити висновок, що для розлучення дитини з батьками суду потрібно встановити: 1) винну поведінку батьків, 2) справжню небезпечність умов для дитини, 3) доказову базу вказаних обставин, 4) наявність вжиття тимчасових проміжних заходів до батьків тощо. Підставою звернення позивача до суду зазначено ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки суду не надано жодного належного та допустимого доказу ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Довідка дошкільного навчального закладу № 16 «Веселка» № 15 від 28.01.2020 р. не свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, оскільки відображає лише факт того, що батько малолітньої [PERSON] за період з 17.10.2016 р. по 28.01.2020 р. не з`являвся у садку. Проте, даних, які б свідчили про те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суду не надано. При цьому суд також враховує, що сторони проживають у різних областях. Наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів також не свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. З наданих суду довідок Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) неможливо зробити висновок, що відповідач ухиляється від сплати аліментів. З 2015 року по 2018 рік відповідач належним чином виконував свій обов`язок по утриманню дитини, заборгованість зі сплати аліментів виникла з 2018 року, коли відповідач (зі слів позивача) переїхав проживати у смт. Велика Новосілка Донецької області. Також суд вважає неналежним доказом ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків відомості про відкриття кримінального провадження, оскільки сам факт внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не свідчить про наявність вини в діях відповідача. Вироку суду, яким встановлена вина відповідача в ухиленні від сплати аліментів, відсутній. Отже, судом не встановлено обставин, які б однозначно свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка залишилася проживати з матір`ю. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини та її розвитком займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає брати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо та умисно нехтує батьківськими обов`язками, адже виховання дитини не обмежується лише матеріальною складовою. Щодо висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, складеного органом опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитини матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які проживають з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок, який містяться в матеріалах справи (а.с. 76-77), про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача є поверховими, не містить негативної інформації щодо відповідача та конкретних обставин на користь позбавлення його батьківських прав, а також конкретних фактів, на підставі яких орган опіки та піклування дійшов висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Так, висновок містить посилання на свідчення сусідів без зазначення їх прізвищ та адреси місця мешкання, які пояснили, що вихованням дитини займається мама дитини [PERSON] . Проте, інформації, яка б давала підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки, свідки не надали. Більш того, орган опіки та піклування у своєму висновку лише констатує факт невиконання відповідачем передбаченого законом обов`язку щодо виховання, навчання та матеріального утримання малолітньої дитини. Разом з тим, підставою для позбавлення батьківських прав є саме ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, чого у висновку констатовано не було. Враховуючи викладене, суд не може покласти його в основу рішення для позбавлення відповідача батьківських прав. Оскільки висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України), за відсутності інших доказів, які в свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, суд не приймає його до уваги. Посилання позивача на те, що відповідач не надає дозволу на проходження донькою медичного обстеження в зв`язку з інвалідністю, також не підтверджено належними та допустимими доказами. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, на думку суду, належних доказів на підтвердження обставин, які б доводили свідоме ухилення відповідача від виховання дитини та нехтування ним своїми обов`язками, позивач не надав. Окрім іншого, суд звертає увагу, що позбавлення відповідача батьківських прав може бути втручанням у його право на повагу до сімейного життя, що передбачено статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). В даному конкретному випадку позивачем не доведено належним чином необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, не обґрунтовано мету такого позбавлення, а саме позбавлення батьківських прав не відповідає нагальній соціальній потребі та не є необхідним. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню як необґрунтовані та безпідставні. В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відгодуванню не підлягають. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed