Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

15.10.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування на гараж [ADDRESS], а також земельну ділянку, що була надана для його будівництва та обслуговування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON]. Позивачка, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину в передбаченому законом порядку, частину її оформила. Проте, нотаріус відмовляє їй в оформленні спадкових прав щодо спірного майна в зв`язку з наявністю не застережених дописок та невідповідностей у правовстановлюючих документах на нього. Разом з тим, отримати нові документи на спадкове майно або внести до них зміни на даний час неможливо, в зв'язку зі смертю його власника, що в свою чергу стало підставою для звернення з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] в м. Вознесенську Миколаївської області помер чоловік позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївській області. За життя [PERSON] заповіт не склав, отже, має місце спадкування за законом. Спадкоємицею останнього є позивачка [PERSON] яка прийняла спадщину в передбаченому законом порядку, частково її оформила. Так, 16.10.2014 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивачці були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на ? частку квартири [ADDRESS], а також на грошові вклади з нарахованими відсотками та компенсаційними виплатами АТ «Ощадбанк». За повідомленням державного нотаріуса Першої Вознесенської державної нотаріальної контори за № 1269/01-09 від 29.10.2014 року інших спадкоємців, що прийняли спадщину, немає. Але, у видачі свідоцтва про право власності на гараж [ADDRESS], а також земельну ділянку, що була надана для його будівництва та обслуговування, державний нотаріус позивачці відмовив, посилаючись на наявність не застережених дописок та невідповідностей у правовстановлюючих документах на нього. Так, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належав на праві власності гараж [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області 13.05.1997 року. Право власності останнього зареєстровано в КП «Вознесенське МБТІ» 14.05.1997 року, реєстровий № 267. Проте, обумовлений правовстановлюючий документ містить дописки, які належним чином не застережені. Разом з тим, отримати новий документ для позивачки в адміністративному порядку є неможливим з об'єктивних причин. Також на ім'я [PERSON] 17.08.2010 року Вознесенською міською радою Миколаївської області був виданий державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,0022 га для будівництва та обслуговування вищевказаного гаражу. Останній містить недолік щодо визначення адреси розташування земельної ділянки. Відповідно до «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43 (зі змінами), що була чинною до 03.07.2013 року (п.2.9), здійснення будь-яких виправлень в державний акт не допускалося. Але, з прийняттям та введенням в дію Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» докорінно змінився порядок оформлення права власності на земельні ділянки, зокрема таких повноважень позбавлені органи, що здійснювали підготовку, видачу оспорюваних державних актів та їх реєстрацію. Вказане свідчить про відсутність об'єктивної можливості приведення оспорюваних документів у відповідність до вимог закону. Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як передбачено ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту відповідає вимогам діючого законодавства, може бути застосований судом до даних правовідносин, тому відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved