Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

15 липня 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСУ) звернулося до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30 січня 2013 року о 12 годині 50 хвилин, відповідач [PERSON] керуючи технічно справним транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак 05 2370, рухаючись по вул. Елеваторна в м. Донецьку, діючи в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме на перехресті нерівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю, в наслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Hyundai, державний номерний знак [NUMBER], в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Позивач зазначає, що на дату скоєння вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно постанови Будьоннівського районного суду м. Донецька від 11 квітня 2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач вказує, що в результаті вищезазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль Hyundai, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] та вартість відновлювального ремонту, якого згідно висновку № 942/14-06 становить 20\~520,68 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП [PERSON] не було відшкодовано [PERSON] Позивач вказує, що власник пошкодженого автомобіля [PERSON], з метою отримання відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3460802 з терміном дії - з 09 жовтня 2013 року до 08 жовтня 2014 року. Згідно копії наказу № 4560 від 28 серпня 2014 року про сплату та копії платіжного доручення № 7223 від 02 вересня 2014 року Моторно (транспортного) страхового бюро України [PERSON] перераховано страхове відшкодування в сумі 17\~100,57 грн. Позивач зазначає, що після проведення виплати [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] 01 вересня 2014 року МТСБУ звернулось до [PERSON] з листом № 3/1-05/23813 про компенсацію витрат в добровільному порядку, однак вказана заява залишена відповідачем поза увагою. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити та стягнути з [PERSON] витрати повязані з виплатою страхового відшкодування у сумі 17\~ 000,57 грн., послуги аварійного комісара у сумі 770 грн., витрати на правову допомогу у сумі 2 000 грн. та судові витрати в сумі 1378 грн. Представник позивача МТСУ [PERSON], у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Будьоннівського районного суду м. Донецька від 11 квітня 2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. в дохід держави. Згідно вищевказаної постанови, 30 січня 2014 року о 12 год. 50 хв., відповідач [PERSON] керуючи технічно справним транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак 05 2370, рухаючись по вул. Елеваторна вул.. 40 річчя Жовтня в м. Донецьку, діючи в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме на перехресті нерівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю, який рухався головною дорогою, в наслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Hyundai, державний номерний знак [NUMBER]. На момент вчинення ДТП відповідач [PERSON]В не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до положень п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. Згідно звіту визначення вартості розміру збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу № 942/14-06 від 26 червня 2014 року, складеного спеціалістом Центру незалежних експертиз [PERSON], вартість відновлювального ремонту з урахуванням вартості нормо-часа 170 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу і НДС автомобіля Hyundai, державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, становить 20\~520,68 грн. З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2014 року позивачем видано наказ № 4560 про виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 17\~100,57 грн., та яка 02 вересня 2014 року, згідно платіжного доручення № 7223 була виплачена [PERSON] Відповідно до ст. ст. 1191, 1192 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону№1961-ІV) встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу в разі якщо останній спричинив ДТП, але його відповідальність на час такої ДТП застрахована не була (п. 38.2.1 ст. 38 Закону №1961-ІV). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення виплаченої ним суми страхового відшкодування в порядку регресу з відповідача відповідають вимогам закону та є обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, склад та розмір витрат, повязаних із оплатою правової допомоги, належать до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому недопосутимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Оскільки позивачем не надано документів, які б підтверджували факт сплати витрат, повязаних з наданням правової допомоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат, повязаних з наданням правової допомоги. Згідно платіжного доручення № 6861 від 28 липня 2014 року, акта виконаних робіт позивачем за залучення аварійного комісара сплатив останньому винагороду у сумі 770 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Як зазначалось судом вище, відповідач своїм правом з'явитись в судове засідання і спростувати або підтвердити доводи позивача не скористався, відтак суд, виходячи зі встановлених обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати повязані з виплатою страхового відшкодування у сумі 17100,57 грн. та витратина послуги аварійного комісара у сумі 770 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1378 грн.

Outcome: partial