Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

15.02.2017 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, та просить визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 36 в буд. № 1 по вул. Тимірязєва в м. Кривому Розі [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що їй згідно договору дарування від 22.08.2012 р. належить вказана квартира, в якій зареєстровані її чоловік [PERSON] та син - [PERSON]. Відповідач у спірній квартирі не мешкає з жовтня 2013 р., комунальні послуги не сплачує, вона сплачує всі витрати, повязані з утриманням житла, що впливає на її матеріальне становище. Представник позивачав судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримку позову, про розгляд справи у її та позивача відсутність, та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 37 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи докази: копії: свідоцтва про шлюб; свідоцтва про народження; витягу про державну реєстрацію прав; договору дарування квартири від 22.08.2012 р.; довідку з місця проживання від 07.02.2017 р.; акт з місця проживання; довідку від 23.02.2017 р. [PERSON] УДМС України у Дніпропетровській області (а.с. 5-10, 11, 12, 13, 14, 19), судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Позивач, згідно договору дарування квартири від 22.08.2012 р., є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є сином позивача. Відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає з жовтня 2013 р.. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вони вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про наявність перешкод позивачу у користуванні належною йому власністю та підстав для визнання відповідача, члена сімї позивача, таким, що втратив право користування житлом, так як він понад рік відсутній в ньому. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved