Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

17.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 25.09.2010 року позивач уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх місяців шлюбні відносини між подружжям припинені, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, а відповідач як батько зобов'язаний надавати дитині матеріальну допомогу, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення нею повноліття, стягнути з відповідача судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підтримує в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві позов визнав повністю, просить справу розглядати у його відсутність. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.09.2010 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1441, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є [PERSON] (а.с.8). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 17.05.2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Понесені позивачем судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу необхідно стягнути з відповідача [PERSON].

Outcome: approved