Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

16.09.2015 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку у розмірі 4.77 га. згідно державному акту сер. ЯА № 723249, виданому 20.03.2006 року Олександрівською райдержадміністрацією на імя [PERSON]. 07.10.2015 року представник позивача уточнила позов за заявила позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин з померлою [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], яка була рідною матірю позивача, та визнання га [PERSON], права власності в порядку спадкування на земельну ділянку у розмірі 4.77 га згідно державному акту сер. ЯА № 723249, виданому 20.03.2006 року Олександрівською райдержадміністрацією, вартістю 142093,39 грн., після смерті [PERSON]. В обгрунтування позову зазначила, що 05.11.2009 року помер брат позивача [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки у розмірі 4,77 га на території Олександрівської селищної ради згідно [PERSON] акту ЯА № 723249, виданому 20.03.2006 року Олександрівською райдержадміністрацією. Спадок після смерті брата оформила її мати [PERSON], про що Олександрівською держнотконторою 29.03.2011 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, однак не зареєструвала в відділі Держземагенства в Олександрівському районі на своє імя, бо 09 січня 2015 року померла, що є перепоною для оформлення спадщини. Крім цього, оформити спадщину позивач не має можливості, бо не може підтвердити факт родинних відносин з померлою документально, бо відповідно до свідоцтва про народження її прізвище записано, як ТОВТИН, а померла записана як ТОВТІН. Ту обставину, що померла [PERSON] була її рідною матірю можуть підтвердити свідки. Позивач в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.42). Представник позивача, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.44). Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, с падкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.. 1217 ЦК). До складу спадщини, відповідно до ст.. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ст.. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.1268 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст.. 1269 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: г) прийняття спадщини; \~Відповідно до\~ст. 125 ЗК\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 2 ст. 126 ЗК України, в редакції, що діяла в момент отримання [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом (29.03.2011 р.) передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується також свідоцтвом про право на спадщину. За вимогами ч. 6 ст. 126 ЗК України, в редакції на 29.03.2011 р., при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом, в судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження Олександрівської райдержадміністрації від 21.11.2005 року за № 371 20 березня 2006 року [PERSON] був виданий [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 723249, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01061650724 (а.с.12). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 березня 2011 року спадкоємцем земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,77 гектарів, що належала спадкодавцю [PERSON] є його мати [PERSON] (а.с.9). Про перехід права власності до [PERSON] нотаріус зробила відповідний запис на [PERSON] (а.с.12 зв.). Вартість земельної частки, відповідно до листа відділу Держземагенства в Олександрівському районі Донецької області від 27 липня 2015 року за № 1121-02/684, з урахуванням коефіцієнтів індексації грошової оцінки земель на 2015 рік становить 142093,39 грн. (а.с.13). Постановою державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори від 09 вересня 2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], після смерті її матері [PERSON], яка померла 09 січня 2015 року, на підставі відсутності у спадкоємця правовстановлюючого документа щодо належності спадкодавцю земельної ділянки (а.с.15). Відповідно до Свідоцтва про народження І-АВ № 134551 від 07 лютого 1970 р., [PERSON] народилася 23.01.1970 року та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 20 червня 1991 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй було присвоєне прізвище [PERSON] (а.с.11). Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON]. в судовому засіданні підтвердив [PERSON], який був допитаний в якості свідка та показав, що позивач переїхала до с. Новополтавка в 1975 році, разом з матір'ю [PERSON], батьком [PERSON] та братом [PERSON]. До укладення шлюбу позивач мешкала разом с родиною, а потім з чоловіком. Перед смерт'ю [PERSON], позивачка забрала її до себе і доглядала до самої смерті. Весь час проживання в с. Новополтавка, позивач ставилася до [PERSON] як донька, піклувалася за неї, надавала матеріальну допомогу. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача стосовно визнання юридичного факту родинних відносин з [PERSON], яка є її матірю підлягають задоволенню. Розглянувши вимоги позивача про визнання права власності, суд вважає, що вони також підлягають задоволенню, оскільки спадкодавець [PERSON], відповідно до вимог глави 87 ЦК України, здійснила своє право на спадкування після смерті свого сина [PERSON], виконала свій обовязок, передбачений ст.. 1297 ЦК України, та звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, отримавши Свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.9). Про перехід права на спадкове майно, нотаріусом зроблено відповідний надпис в [PERSON] на право власності на земельну ділянку (а.с.12зв.). Вимоги ст.. 1299 ЦК України, яка діяла на момент отримання [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом (29.03.2011 р.), про обовязок зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, не передбачають обовязкові строки такої реєстрації та будь яких санкцій в вигляді позбавлення права на спадкове майно. З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що не зважаючи та те, що [PERSON] не зареєструвала на момент своєї смерті право на спадщину отриману після [PERSON] в відділі Держкомзему Олександрівського району, це не позбавило її право на спадщину отриману відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2011 року, яке відповідно до вимог ст.. 1218 ЦК України входить до складу спадщини яка відкрилася після її смерті і позивач має право на успадкування після смерті [PERSON] земельної ділянки, що на цей час зареєстрована за [PERSON]

Outcome: approved