Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

16.04.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідач у спірному будинку не проживає з 2017 року, житловою площею не користується без поважних причин, обов`язки, які витікають з договору найму житлового приміщення відповідач не виконує. Ухвалою суду від 22.04.2019 року провадження по справі було відкрито, та призначено до підготовчого провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Договору купівлі-продажу від 14.11.1994 року [PERSON] належить 18/25 частин житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки Адміністрації Заводського району від 03.06.2019 року №348 в будинку № [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] у будинку № [ADDRESS] не проживає з 2017 року. Спірним будинком не користується без поважних причин, витрати, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несе. Вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актом про не проживання від 03.06.2019 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між позивачем та [PERSON] відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній не проживає та не користується будинком № [ADDRESS] , суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у спірному будинку. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved