Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

15 травня 2020 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.08.2009 року він отримав державний акт серії ЯЖ № 298301 на право приватної власності на земельну ділянку, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в якому було допущено помилку в прізвищі « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». В березні 2020 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Міськрайонне управління у Великоновосілківському районі та м. Донецьку, з метою виправлення помилки у державному акті на право приватної власності на землю, однак йому надано відповідь про неможливість виправлення помилки, оскільки з 01.01.2013 року набрав чинності ЗУ «Про Державний земельний кадастр», відповідно до якого припинено посвідчення прав на землю шляхом видачі державних актів на право приватної власності на земельну ділянку. У зв`язку з цим, заявник просить встановити факт належності йому державного акта на право власності на землю серії ЯЖ № 298301. Ухвалою суду від 19 травня 2020 року за вказаною заявою відкрито провадження у справі. Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, вимоги, викладені в заяві задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, заву підтримують у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд серії ЯЖ № 298301від 05.08.2009 року виданого на ім`я [PERSON] останньому належить земельна ділянка площею 0,1058 га (а.с. 6). Згідно розпорядження Великоновосліківської РДА від 16.03.2006 року за № 110 передано громадянам (згідно додакту) у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с.8). Згідно додатку до розпорядження голови РДА від 16.03.2005 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну дялнку площею 1,009 га (а.с.9). Із наданих заявником документів, а саме: копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22.06.2011 року Великоновосілківським РВ ГУМВС України в Донецькій області, копії картки платника податків, виданої 22.07.2011 року, копії посвідчення водія, виданого 24.05.2001 року, копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 06.06.2011 року, вбачається що прізвище заявника « [PERSON] »(а.с.5,10-11). Таким чином, судом установлено, що анкетні дані заявника зазначені в паспорті громадянина України та інших досліджених документах повністю співпадають з даними, зазначеними в Державному акті серії ЯЖ № 298301, окрім прізвища. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у державному акті на право приватної власності на землю, допущено помилку у написанні прізвища, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності вказаного документу для заявника має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє його можливості розпорядитися земельною ділянкою, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.199 5року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»та

Outcome: approved