overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

15.07.2016 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 19063,08 грн. за кредитним договором № б/н від 21.02.2013 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 21.02.2013 року договору №б/н відповідач отримала кредит в розмірі 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 31.05.2016 року має заборгованість у сумі 19063,08 грн., яка складається: 1525,21 грн. заборгованість за кредитом, 13053,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 883,96 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника, довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

15.07.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: вул. Яблунева, буд. 2-Б м. Чернігові, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України та зобовязати УДМС в Чернігівській області зняти відповідача з реєстрації. Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідач є її сином та за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин з березня 2002 року та не несе витрат по сплаті за комунальні послуги. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Представник УДМС в Чернігівській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимоги про зняття відповідача з реєстрації, в частині інших вимог поклалась на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду сповіщався через оголошення у пресі. Заслухавши пояснення, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку №2-Б по вул. Яблуневій в м. Чернігові. Відповідно до довідки вуличного комітету №9 від 12.07.2016 року, виданій власнику домоволодіння [PERSON], в будинку №2-Б по вул..Яблуневій в м. Чернігові зареєстровані [PERSON] та [PERSON], який не проживає за цією адресою з березня 2002 року . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача в будинку №2-Б по вул. Яблуневій в м. Чернігові більше року. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом вважається доведеним той факт, що відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, у звязку з чим втратила своє сервітутне право на спірне житло. За таких обставин, позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягає задоволенню. Вимога позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» передбачено, що однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є судове рішення про позбавлення особи права на користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

15.07.2016 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідачів та просить суд визнати за нею, [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], право власності по праву спадкування за законом на земельну ділянку, площею 4.3495 га, що розташована на території Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. За життя вона не складала заповіт, тобто має місце спадкування по закону. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема входить вищевказана земельна ділянка. Позивач прийняла спадщину, оскільки своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, але не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку по вищевказаній адресі, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на вищевказаний об'єкт нерухомості (лист №1125/02-14 від 10.11.2015 року), про що позивач отримала листа від нотаріуса. Спадкодавцю [PERSON], [INFO], належала на праві власності земельна ділянка, площею 4,3495 га, яка розташована на території Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 19.01.2007 року, виданого на підставі розпорядження Роздільнянської РДА від 12.10.2006 року №930-А-2006, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВВК №186725 від 16.07.2004 року, отриманого після смерті [PERSON], померлої [INFO], зареєстрованого у реєстрі за №2920. На підставі даного свідоцтва спадкодавцю видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, вказаний вище, оригінал якого у спадкодавця не зберігся, а дублікат отримати не можливо. Кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак за життя [PERSON] не зареєструвала право власності на вказаний об'єкт нерухомості в Поземельній книзі та у відповідних органах. Тому позивач змушена звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач Гаївська сільська рада Роздільнянського району Одеської області, повторно у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином сповіщена про час, дату і місце розгляду справи за місцем знаходження, заперечень на позов не надала, позов визнала та просила розглядати справу без участі свого представника, про що надала суду заяву від 19.08.2016 року (вх..№6514/16 від 22.08.2016 року). Згідно ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

15.07.2016 року позивачі звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у три місяці після смерті брата [PERSON] як спадкоємців за законом, мотивуючи позов тим, що він своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата через свій стан здоровя, складні сімейні обставини та тяжкий матеріальний стан. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні поклалась на розсуд. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01.01.2016 року помер брат позивача [PERSON] (а.с. 4). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять 2/15 частини квартири за адресою: вул. Текстильників, 12/2 в м. Чернігові. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 25.078.2016 року спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Допитаний в судовому засіданні позивач в якості свідка підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Оскільки причини, по яким позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд вважає поважними, його позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили, підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

15.07.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 14.05.2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2016 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.05.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 279, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

15.07.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона проживала однією сім'єю з відповідачем без реєстрації брака. [INFO] у них народився син - [PERSON]. З 2015 року вони припинили сімейні відносили, проживають окремо, господарство не ведеться. Дитина проживає з нею та знаходиться у неї на утриманні. Відповідач грошову допомогу на утримання дитини не надає і добровільно відмовляється її надати. Він працездатний. Просить стягнути з відповідача в її користь аліменти, на утримування дитини у розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю, що підтверджується довідкою з мсця проживання. Від сумісного проживання народилась дитина: - [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записано відповідача по справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про на народження. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків відповідача, щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини, є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі статей 3, 8, 10, 14, 15, 215, 217 ЦПК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

15.07.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та мотивує його тим, що з 04.09.2009 року перебуває з відповідачем шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1386. Подружжя мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося внаслідок втрати почуття любові, відсутності поваги і взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше збереження шлюбу вважає за неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явилися, але подали заяви про розгляд справи без їх участі, згідно яких позивач свої вимоги підтримав, а відповідачка визала їх. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що сторони з 04.09.2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1386 (а.с.8) Подружжя мають неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 9-10). Згідно ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружні стосунки між сторонами припинені, їх сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дітей, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

15.07.2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт родинних відносин в тому, що вона є рідною дочкою [PERSON], померлої 01 грудня 2002 року в м.Красний Лиман Донецької області. В судовому засіданні заявник наполягала на своїх вимогах з підстав зазначених у заяві, просила суд заяву задовольнити, та пояснила, що це їй потрібно для прийняття спадщини після смерті матері , бо в свідоцтві про її народження записано її ім*я [PERSON] а у всіх інших документах, в тому чіслі і паспорті записано її ім*я [PERSON] і так її все життя і називали. Представник заінтересованої особи, будучі належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з*явилась але подала заяву в якій просила справу розглядати за її відсутністю та рішення прийняти на розсуд суду. Свідок [PERSON] судові пояснила, що вона є доброю знайомою [PERSON], бо знає її та її сім*ю багато років, вони дуже часто спілкувались , добре знала її матір [PERSON] і в яких були відносини як в матері та дочки і в неї ніколи не виникали навіть сумніви що та не її дочка. Судом при дослідженні інших, письмових доказів встановлено: [PERSON] не може оформити документи на спадшину після смерті [PERSON], померлої 01 грудня 2002 року в м.Красний Лиман Донецької області., оскільки в її свідоцтві про народження зазначено її ім*я [PERSON] а у всіх інших документах, в тому чіслі і паспорті записано її ім*я [PERSON] ( а.с.10-24). Заявник дійсно , крім звернення до суду не може встановити факту родинних відносин , оскільки інший порядок не передбачений діючим законодавством . В суду не викликає сумніву ствердження свідка [PERSON], що померла [PERSON] є рідною матір*ю своєї дочки [PERSON] . Таким чином, суд, оцінюючі пояснення заявниці, свідка та досліджені в судовому засіданні письмові докази вважає встановленим факт в тому , що [PERSON] [INFO] є рідною дочкою [PERSON], померлої 01 грудня 2002 року в м.Красний Лиман Донецької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

15.07.2018 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно на її користь на її утримання до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Ухвалою суду від 16.07.2019 року прийнято позовну заяв до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] . В судовому засіданні зменшила позовні вимоги і просить суд стягнути з [PERSON] на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. При цьому вказує, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. На даний час припинили подружні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо. Справа про розірвання шлюбу перебуває в провадженні даного суду. Вона не працює, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дочкою до досягнення нею трирічного віку. Матеріальної допомоги на її утримання відповідач не надає, хоча працює, має стабільний заробіток. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь дружини на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку. Заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановлено, що сторони 10 серпня 2013 року зареєстрували шлюб. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Сторони припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Проживають окремо. Матеріальної допомоги на утримання дружини [PERSON] не надає, хоча працює. Має стабільний заробіток. Позивач [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дочкою до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якої проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

15.07.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] (далі - відповідач) такою, що втратила право користування жилим будинком [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач не проживає в зазначеному будинку з січня 2010 року, при цьому не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи сповіщались належним чином. Позивач надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності (далі - Будинок; а.с. 8), в якому зареєстровано місце постійного проживання відповідача (а.с. 12-15). Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи з наведених вище законодавчих положень, звертаючись до суду з цим позовом позивач повинен довести належними, допустимими та достатніми доказами не лише факт відсутності відповідача в Будинку понад один рік, але й те, що вказана відсутність обумовлена неповажними причинами саме з боку відповідача. В якості доказу позивач надав суду лише копію акту від 09.01.2019 про непроживання відповідача в Будинку з 01.01.2010 (а.с. 11). Втім, вказаний акт не підтверджує факт непроживання відповідача в Будинку протягом останнього часу - тобто з 10.01.2019 і по день ухвалення судом рішення, що має суттєве значення для вирішення справи, а в самому акті не вказана причина відсутності відповідача за місцем її реєстрації. Крім того, як виливає із запису в акті, його складено зі слів позивача, що свідчить про те, що особи, які його складали, особисто не володіють інформацією про обставини, які вони відобразили в акті про непроживання відповідача. За таких обставин, приєднаний до справи акт не є достатнім і беззаперечним доказом непроживання відповідача в Будинку без поважних причин протягом більше року. У зв`язку з недоведенням позивачем належними, допустимими та достатніми доказами факту непроживання відповідача в Будинку без поважних причин понад один рік, відсутні законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування Будинком.

Outcome: dismissed