Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

17.05.2016 заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи. В заяві заявниця вказує, що [INFO] помер її колишній чоловік [PERSON], [INFO], в м. Донецьк і похований на 29 цвинтарі м. Донецька. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 02.05.2016 року та довідки про причину смерті виданих Республіканським бюро судово-медичної експерти м. Донецька, причиною смерті стало механічна асфіксія - повішення. Заявниця звернулася до відділу ДРА цивільного стану Волноваського РУЮ для проведення державної реєстрації факту смерті, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті не відповідає вимогам діючого законодавства. Встановлення факту смерті є необхідним для оформлення пенсії по втраті годувальника. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Заслухавши думку заявниці - [PERSON], яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність представника зацікавленої особи, суд вважає можливим розгляд справи у відсутність представника зацікавленої особи - відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області. Заявниця заяву підтримала в повному обсязі. Заслухавши пояснення заявниці - [PERSON], свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду свідчила, що заявницю знає з 2005 року, оскільки вона уклала шлюб з її сусідом - [PERSON] і також мешкала по сусідству. Мають сина [PERSON]. [INFO] [PERSON] пішов з життя і 03.05.2016 року його поховали на 29 цвинтарі м. Донецьк. Свідок [PERSON] дала аналогічні свідчення і не довіряти свідченням свідків у суду підстав не має. Судом встановлено, що заявниця і [PERSON] мешкали в зареєстрованому шлюбі з 01.04.2005 року, а 23.08.2011 року шлюб розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 160, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку. Мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], актовий запис № 661, в графі батьки зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON], місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, копія свідоцтва про народження сина та свідоцтва про розірвання шлюбу є наявними в матеріалах справи. З лікарського свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 02.05.2016 року та довідки про причину смерті, що є наявним у справі вбачається, що видано Республіканським бюро судово-медичної експертизи м. Донецька вбачається, що [INFO] помер [PERSON] в м. Донецьк. Причина смерті механічна асфіксія - повішення. Про те, що заявниця зверталася до ВДРА цивільного стану Волноваського РУЮ в Донецькій області, вбачається з відповіді № 03.2-25/1924 від 17.05.2016 року, що є наявним у справі і заявниці запропоновано звернутися до суду. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить м. Донецьк, на території якого помер [PERSON]. Відповідно, документи про смерть видані на тимчасово окупованій території, до складу яких входить медичне свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті є недійсними і не створює правових наслідків. Одночасно, статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією та законами України. Реалізувати своє право на отримання допомоги на території України заявниця не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть чоловіка в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт її смерті є недійсними через те, що видані незаконними органами. Відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом факту. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved