Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

17.05.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що 22.11.2019 року вона зареєстровала шлюб із відповідачем [PERSON] . Від шлюбу спільних дітей у них немає. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, а шлюб існує суто формально. В позасудовому порядку відповідач розірвати шлюб не бажає. Враховуючи наведене, просить суд розірвати шлюб, який 22.11.2019 року було укладено між нею та [PERSON] , що зареєстрований Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області за актовим записом № 1737, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі. Представник позивача до початку судового засідання подала заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 25). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.11.2019 року між [PERSON] та [PERSON] (було укладено шлюб, який зареєстровано Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області за актовим записом № 1737, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через втрату взаєморозуміння, почуття поваги та любові, а також різні погляди на шлюб і сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сімейний побут не ведеться, у кожного з них окремий бюджет. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вищевикладеного слідує, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 908 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved