Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

15.08.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одеса з 01.04.2001р. призначити щомісячну страхову виплату у сумі 1204,25 грн., зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одеса здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001р. по 01.08.2014р., виходячи з середньомісячної заробітної плати у сумі 3010,64 грн. станом на 01.04.2001р. та виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001р. по 01.08.2014р. з урахуванням індексації та компенсації за несвоєчасність виплат. При цьому позивач посилається на те, що вона 26.10.1970 року отримала виробничу травму в Торгово-виробничій орендній фірмі «Юмаско» «Укрторгмортранс», працюючи на посаді водія електронавантажувача. Відшкодування шкоди від ВАТ «Укрторгмортранс» позивач отримувала щомісячно в повному обсязі до 1999 року. Однак після ліквідації вказаного підприємства на даний час позивач отримує щомісячні страхові виплати у меншому розмірі та тривалий час відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Одеса порушується право позивача на отримання щомісячних страхових виплат у повному обсязі. Відповідач відмовляється провести перерахунок щомісячної страхової виплати, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. У ході судового засідання представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одеса позов не визнала, надала письмові заперечення та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі в зв'язку з тим, що підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат позивача немає, дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одеса щодо нарахування щомісячної страхової виплати у сумі 47,20 грн. станом на 01.04.2001 року відповідають діючому законодавству. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, позивач [PERSON] 26.10.1970 року отримала виробничу травму в Торгово-виробничій орендній фірмі «Юмаско» «Укрторгмортранс», працюючи на посаді водія електронавантажувача, що підтверджується Актом про нещасний випадок на виробництві від 26.10.1970 року /а.с.10/. Одеська Травматологічна спеціалізована медико-соціальна експертна комісія 04.05.1994 року встановила позивачу первинно 3-тю групу інвалідності за трудовим каліцтвом безстроково та встановила 40% втрати працездатності з 19.04.1994 року безстроково, що підтверджується довідками Одеської Травматологічної спеціалізованої медико-соціальної експертної комісії від 10.05.1994 року /а.с.11,12/. Згідно з довідкою від 10.11.1999 року №36 Торгово-виробнича орендна фірма «Юмаско» «Укрторгмортранс» на підставі розпорядження виконавчого Комітету районної адміністрації м.Одеси №377 від 31.07.1997р. перереєстроване у ВАТ «Укрторгмортранс» /а.с.13/. Судом досліджено лист ліквідаційної комісії ВАТ «Укрторгмортранс» на ім'я [PERSON] від 20.03.2001 року, з якого вбачається, що постановою арбітражного суду Одеської області від 22.09.1999р. по справі № 17-2/1769 ВАТ «Укрторгмортранс» було визнано банкрутом та для проведення процедури ліквідації була створена ліквідаційна комісія. Головою комісії [PERSON] рекомендовано з питань виплати допомоги по інвалідності звернутись до органів соціального захисту /а.с.14/. Відповідно до довідки про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого від 25.09.2001р. сума відшкодування шкоди позивача склала 47,20 грн., сума що накопичилася до 01.04.2001р. склала 208,00 грн. /а.с.17/. Розрахунок втраченого заробітку проводився з мінімальної тарифної ставки у сумі 118,00 грн. на підставі довідки Федерації професійних спілок Одеської області від 11.10.201р. № 09/132 та 40% втрати професійної працездатності. Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в Іллічівському районі м. Одеси від 28.09.2001р. № 383 позивачу була призначена щомісячна страхова виплата з 01.04.2001р. безстроково у сумі 47, 20 грн. /а.с.18/. Право на отримання відшкодування втраченого заробітку виникло у позивача з 19.04.1994р. та безстроково після встановлення позивачу 40 % втрати професійної працездатності. Як зазначено в пункті 1-1 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року спори, що виникають з приводу заборгованості, повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Відповідно до п. 9 «Правил відшкодування шкоди», затверджених постановою КМУ № 472 від 23 червня 1993 року, розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров'я. Перевіряючи законність, правильність проведення розрахунку, суд погоджується з розрахунком з наступних підстав. Відповідно до архівної довідки Департаменту архівної справи та діловодства від 05.10.2011р. № 3506-Т-01-19 середня місячна заробітна плата складає 277,0333 руб. (84+84+84+123,24+161,24=1662,2 руб.: 6 міс.=277,0333 руб.). 277,0333руб.*4,5*116%=1446,113826 (одержана середньомісячна заробітна плата для обчислення розміру відшкодування шкоди станом на 01.01.1992р. відповідно до п. 3, 5 постанови Міністерства праці України від 16.04.1992р. № 25). Пунктом 28 «Правил відшкодування шкоди», затверджених постановою КМУ № 472 від 23 червня 1993 року, встановлено, що сума відшкодування шкоди (втрачений заробіток) підлягає перерахуванню у випадку підвищення на підприємстві тарифних ставок (окладів) на величину їх підвищення. З 1 травня 1992 року по 01.12.1993р. розмір мінімальної заробітної плати підвищувався на наступні коефіцієнти 2,2*2*2,25*2,55*2*1,5*2,8*3*25=15904,35. Відповідно до указу президента України «Про грошову реформу в Україні» № 762/96 від 25.08.1996 року розмір відшкодування втраченого заробітку позивача станом на 01.09.1996р. в грошовій одиниці гривня складає: 277,0333*15904,35=4406034,56:100000= 44 гривні 06 коп. З 01.01.1998р. по 01.07.2000р. розмір мінімальної заробітної плати підвищувався на наступні коефіцієнти 3*1,2*1,3*1,2*1,3=68,33. Таким чином, середньомісячна заробітна плата для розрахунку страхових виплат станом на 01.04.2001 року складає 3010,64 грн.(44,06*68,33=3010,64 грн.), щомісячна страхова виплата станом на 01.04.2001 року з урахуванням 40% втрати професійної працездатності складає 1204 гривен 25 коп. Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» набрав чинність з 01.04.2001р. Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту. Форма акта, перелік документів, а також строк передачі встановлюються Фондом. Статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено, що страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду соціального страхування від нещасних випадків. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв'язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров'я. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці». Як зазначено в пункті 22 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року За вимогами про продовження платежів виплати провадяться за весь попередній час, протягом якого належало відшкодовувати шкоду, без обмеження будь-яким строком (з дня закінчення попередніх виплат вимоги про їх продовження задовольняються за умови, що МСЕК (а у відповідних випадках - судово-медична експертиза) підтвердила втрату працездатності та її відсоток за цей період). В інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за час, що не перевищує трьох років з дати звернення до суду з позовом, а саме з 15 серпня 2011 року.

Outcome: partial