Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

15.08.2018 року позивачка подала до суду позовну заяву до відповідача про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування, призначення піклувальником та стягнення аліментів, в якій просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], встановити піклування над [PERSON], призначити його піклувальником [PERSON], стягнути з [PERSON] аліменти на користь піклувальника [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. на місяць, які підлягають індексації та які стягувати до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року народився її онук [PERSON]. Його батьками є [PERSON] (син позивачки) та [PERSON]. З самого народження всі вони (син, невістка, онук) приживали разом з позивачкою, вона (позивачка) займалася виховання онука. Згодом сина та невістку засудили до позбавлення волі, а її ([PERSON].) призначили опікуном на [PERSON] У 2013 р. [PERSON] вийшла на волю та переїхала проживати разом зі своїм сином - [PERSON] в с. Боромля Тростянецького району. Вона (позивачка) завжди підтримувала зв'язок з онуком. У березні 2018 р. [PERSON] померла. [PERSON] має іншу сімю, з 2008 р. ухиляється від виховання дитини, не надає ніякої матеріальної допомоги, не піклується про сина, хоча проживає в м. Охтирка. Відповідач має реальну можливість виконувати свої батьківські обов'язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи. Тому вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, призначення її піклувальником на [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Позивачка та її представник - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], встановити над ним піклування, призначити позивачку піклувальником над онуком [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, в нотаріально посвідченій заяві просить розглядати справу про позбавлення його батьківських прав без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, згоден на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради [PERSON] в судовому засіданні вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітного сина [PERSON], [INFO], встановити над ним піклування та призначити [PERSON] його піклувальником. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її предстанвика, представника органу опіки та піклування, пояснення неповнолітнього [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Мати неповнолітнього [PERSON], [INFO], [PERSON] померла [INFO] р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. За змістом ст.164 ч.1 п.2, ст.165 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідно до пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, але всупереч зазначеним вимогам закону відповідач свої зобов'язання щодо виховання та розвитку дитини не здійснює. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У відповідності до приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу з 2008 року не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного матеріального утримання, взагалі не спілкується з дитиною, не зустрічається з сином, його життям не цікавиться, хоча має реальну можливість виконувати свої батьківській обов'язки стосовно свого сина [PERSON]. Така поведінка [PERSON] відносно неповнолітнього сина свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Дані обставини підтверджуються показами допитаного в судовому засіданні свідка - [PERSON], поясненнями неповнорлтінього [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що на даний час він проживає разом зі своєю бабусею [PERSON], батько про нього не піклується, матеріально не допомагає, не бажає з ним спілкуватися, у батька інша сімя. Він ([PERSON].) згоден, щоб бабусю призначили його піклувальником. З пояснень представника органу опіки та піклування вбачається, що [PERSON] з будь-якими заявами з приводу перешкод у його спілкуванні з сином до органу опіки та піклування не звертався. Крім того, [PERSON] подав до суду нотаріально посвідчену заяву про визнання позову по позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно висновку органу опіки і піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради від 14.09.2018 року орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав гр.. [PERSON], [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON], стягнути аліменти, встановити опіку на неповнолітнім [PERSON] та призначити над ним опікуна [PERSON], 1954 р.н. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач ухилився від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, наслідком чого є позбавлення батьківських прав, що є санкцією за його протиправну винну поведінку, тобто юридичною відповідальністю. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв'язку з чим, враховуючи те, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], підтверджується зібраними у справі доказами, крім того відповідач підтвердив вказаний факт особистою заявою про визнання позову, суд дійшов до висновку про наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав, що в свою чергу слугуватиме захисту прав дитини у вирішенні всіх її життєвих питань, прав на гарантований державою соціальний захист як дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно з положеннями ст. 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно з ст. 59 Цивільного кодексу України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч. 4 ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 2, 3, 4 ст.63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Відповідно до статті 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється на дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки і піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Перелік осіб, які можуть бути опікуном, піклувальником дитини, встановлений у ст. 244 СК України. Опіка, піклування встановлюється з метою виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок позбавлення батьків батьківських прав або з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою органу самоорганізації населення квартального комітету «Десята сотня» № 271 від 03.05.2018 р. Згідно з висновком органу опіки та піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради, [PERSON] може бути опікуном по відношенню до неповнолітнього [PERSON], [INFO] [PERSON] не заперечує, щоб його бабуся - [PERSON] була його піклувальником, стосунки між бабусею і онуком близькі та родинні. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне встановити піклування над неповнолітнім [PERSON], [INFO], та призначити піклувальником над ним його бабусю - [PERSON] Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становитьз 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років до 18 років з липня 2018 року становить 972 грн. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітнього [PERSON], який проживає разом з бабусею [PERSON], що підтверджується довідкою № 271від 03.05.2018 р., та знаходиться на утриманні бабусі [PERSON], яка є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою Управління ПФУ Південне об'єднане управління ПФУ № 285 від 13.09.2018 р., враховує також те, що неповнолітній [PERSON] є студентом Сумського медичного коледжу та навчається на денній формі на комерційній основі, що підтверджується довідкою № 725 від 06.09.2018 р. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який не працює, однак є працездатним, а тому має можливість працювати та заробляти кошти на утримання дитини, враховує також те, що відповідач має іншу сімю та має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей. З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та аліменти сплачувати на користь піклувальника [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1409,60 грн. На підставі викладеного, Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року),

Outcome: approved