Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

15 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у смт. Лопатин Радехівського району Львівської області померла його двоюрідна сестра [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 11.01.2017 року Виконавчим комітетом Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області. До того, зокрема [INFO] помер і чоловік двоюрідної сестри - [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00022720715 від 25.04.2019 року. [PERSON] та [PERSON] дітей не мали. Окрім цього, [INFO] помер батько двоюрідної сестри позивача - [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00023061605 від 06.06.2019 року, а [INFO] померла і мати - [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00023061729 від 06.06.2019 року. Проте, у Витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00022720300 від 25.04.2019 року, батько двоюрідної сестри позивача - [PERSON] по-батькові вказаний, як « [PERSON] ». У зв`язку із розбіжностями в написанні по-батькові - [PERSON] для належного встановлення родинних відносин Українським бюро лінгвістичних експертиз надано Експертний висновок №056/831-а від 23.07.2019 року, яким констатовано, що записи по-батькові « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними. Згідно даних, викладених у довідці Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №813 від 21.05.2019 року, [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] та разом із нею без реєстрації проживав її двоюрідний брат - [PERSON] . Окрім цього, [INFO] у смт.Лопатин Радехівського району Львівської області помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 20.02.1986 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області, а 29 червня 1989 року у м. Львів померла мама позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 21.01.1992 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області. Згідно даних, викладених у довідці Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №813 від 21.05.2019 року, заповіт від імені померлої [PERSON] не посвідчувався. Так як, після смерті двоюрідної сестри залишилася спадкова маса, яка не була прийнята, а заповіт остання не складала, відтак має місце спадкування майна померлої за законом. У склад спадкового майна увійшло право власності на земельну ділянку загальною площею 3,1454 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, та на яку виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030358. У органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався, оскільки вважав, що спадкові права після смерті двоюрідної сестри набув автоматично шляхом проживання із нею. Так само не звертався і до нотаріуса із заявою про відмову прийняття спадщини. Таким чином, позивач пропустив визначений законодавцем строк для прийняття спадщини із вагомих причин. Більше того, як вказано вище, позивач проживав із двоюрідною сестрою до дня її смерті без реєстрації. За таких обставин, більш дієвих заходів для забезпечення реалізації своїх майнових прав, окрім як звернення до суду, він не має. Інших претендентів на спадкову масу з числа спадкоємців за законом не має. Просить встановити факт, що [PERSON] постійно проживав по [ADDRESS] разом із [PERSON] до дня її смерті, тобто до [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , індивідуальний податковий номер [NUMBER] , право власності на земельну ділянку загальною площею 3,1454 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 2,4340 га та 0,7114 га, що виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області та належали [PERSON] , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030358, виданого 17.07.2000 року (а.с.4-7). У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі. Позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.28). Представник відповідача Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.30). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] у смт. Лопатин Радехівського району Львівської області померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 11.01.2017 року Виконавчим комітетом Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області (а.с.18). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00023061605 від 06.06.2019 року (а.с.15). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00023061729 від 06.06.2019 року (а.с.13,14). Окрім цього, [INFO] у смт.Лопатин Радехівського району Львівської області помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 20.02.1986 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області (а.с.17). [INFO] у м. Львів померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 21.01.1992 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області (а.с.16). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , де [PERSON] , [INFO] , в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). У Витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00022720300 від 25.04.2019 року, батько сестри позивача [PERSON] - [PERSON] по-батькові вказаний, як « [PERSON] » (а.с.11). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00022720715 від 25.04.2019 року, [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.12). Відповідно до листа №755/16.29-02.4-03 від 11.06.2019 року, начальника Радехівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області Хоми Л.Б., відповідно електронних даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, зокрема актового запису про смерть № 13 від 12.03.1984 р., складеного виконавчим комітетом Станіславчицької сільської ради Бродівського району Львівської області громадянин [PERSON] помер [INFO] в с.Бордуляки Бродівського району Львівської області (а.с.19). Згідно даних, викладених у довідці Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №813 від 21.05.2019 року, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована одна в [ADDRESS] та разом із нею без реєстрації проживав її двоюрідний брат - [PERSON] , [INFO] (а.с.20). З Експертного висновку №056/831-а від 23.07.2019 року, виданому на запит гр. [PERSON] , Українським бюро лінгвістичних експертиз, вбачається, що записи по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними (а.с.21). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030358, виданого 17.07.2000 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 23.06.2000 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10433, вбачається, що земельна ділянка, площею 3,1454 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.22-зворот). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved