Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

15.05.2014 року позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідачів, в якому просив постановити рішення суду, яким у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 63 048,27 грн. звернути предмет іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS] та стягнути з відповідачів на свою користь понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що з метою забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору № 109/ФКВ-07 від 21.05.2007 року, 21.05.2007 року відповідачі уклали договір іпотеки, відповідно до умов якого передали в іпотеку квартиру [ADDRESS], 2/3 ідеальні частки якої належать [PERSON], а 1/3 частка - [PERSON] Однак [PERSON] неналежним чином виконувала свої обов'язки по кредитному договору, в результаті чого станом на 23.04.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 63 048,27 грн. Відповідачам позивачем були направлені вимоги про необхідність виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, які ними не були виконані, тому банк звернувся з позовом про звернення стягнення на нерухоме майно до суду. В судове засідання представник позивача не прибув. В заяві позов підтримав з підстав в ньому зазначених, просив розгляд справи провести без його присутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули також. В заявах позов не визнали, оскільки на даний час діє мораторій на звернення стягнення на предмет іпотеки. Третя особа - [PERSON] також в судове засідання не прибула. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв, заперечень не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.05.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 109/ФКВ-07 (а.с. 6-11), за умовами якого остання отримала кредит в сумі 7200 доларів США на проведення ремонту, стоком на 180 місяців з 21.05.2007 року по 20.05.2022 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 14 % відсотків річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, ТОВ «Український промисловий банк» і відповідачі 21.05.2007 року уклали іпотечний договір « 109/Zфквіп-07 (а.с. 12-15), предметом якого є нерухоме майно: квартира [ADDRESS] (загальною площею 52,2 кв.м., житловою площею 32 кв.м). Зазначена квартира належить відповідачам на праві приватної спільної часткової власності: 1/3 ідеальна частина [PERSON], а 2/3 ідеальні частини - [PERSON] 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», за яким «Дельта Банк» отримав права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 25-34). Як вбачається із довідки, наданої позивачем (а.с. 20), позичальник неналежним чином виконує умови договору, внаслідок чого станом на 23.04.2014 року виникла заборгованість в розмірі 5605,56 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 63 048,27 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 252,66 доларів США (що в еквіваленті становить 2841,78 грн.), заборгованості за відсотками в розмірі 2,6 доларів США (що в еквіваленті становить 29,24 грн.). Відповідно умов іпотечного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки, крім того, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання у випадку, якщо у момент виконання зобов'язань за кредитним договором вони не були виконані. В той же час, спірні правовідносини підпадають під правове регулювання нормами ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року, протягом дії якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку (ст. 1 цього Закону). Підстав, які б виключали можливість застосування норм ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачами, в судовому засіданні не виявлено. Представником позивача не було наведено суду жодних доводів чи заперечень, які б виключали можливість застосувати цей закон до спірних правовідносин. Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно не можуть бути задоволені, оскільки ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом своєї дії виключає можливість позивача звернути стягнення на предмет іпотеки, належний на праві власності відповідачам. Не може слугувати правовою підставою для задоволення вимог позивача та обставина, що він звернувся до суду за захистом свого порушеного права 15.05.2014 року, тобто ще до прийняття вказаного закону, оскільки в цьому випадку акт цивільного законодавства, який регулює спірні правовідносини (ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті») згідно умов, визначених ч. 2 ст. 5 Цивільного Кодексу України, має зворотну дію в часі, так як пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відтак, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed