Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

15.02.2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Казанківської районної державної адміністрації та Новолазарівської сільської ради Казанківського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили що, [INFO] року померла їхня мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,84 га, що розташована в межах території Новолазарівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 20 квітня 2002 року на підставі розпорядження Казанківської районної державної адміністрації від 12 квітня 2002 року за №124-р та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №321. Вони, як діти померлої входять до спадкоємців першої черги. Звернувшись до приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиної С.А., для оформлення своїх спадкових прав, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку із відсутністю оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю. Оригінал вказаного Державного акта було втрачено, про що було опубліковано оголошення про його втрату в Казанківській районній газеті «Голос Казанківщини». Посилаючись на викладене просили визнати за ними в порядку спадкування за законом в рівних частках право власності на вказану земельну ділянку. Представник позивачів [PERSON], який діє на підставі ордеру серії МК №149085 та серії МК №149086 від 27.03.2019 року, у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Відповідач Казанківська районна державна адміністрація Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, але надала суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Новолазарівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 11.05.2019 року, у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилами ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до витягу з Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю по Новолазарівській сільській раді Казанківського району (копія) громадянка [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20 квітня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №321, набула права приватної власності на земельну ділянку, площею 10,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Новолазарівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області (а.с.24-25). Згідно свідоцтва про смерть серії [INFO] від 11 травня 2005 року (копія), [PERSON] померла [INFO] року у віці 75 років у с. Бобринка Бобринецького району Кіровоградської області, про що в Книзі реєстрації смертей 11.05.2005 року зроблено відповідний актовий запис за №4 (а.с.8). Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч.2 ст.1220 ЦК України. В силу приписів ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі і земельна ділянка, яка їй належала згідно вищевказаного Державного акту, виданого на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації Миколаївської області від 12.04.2002 року за №124-р. Встановлено, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області 20 квітня 2002 року на ім'я [PERSON], втрачено, що підтверджується також оголошенням даним в газету «Голос Казанківщини» (а.с.17). Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є донькою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (копія) серії [NUMBER] (а.с.11) та позивач [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (копія) серії [NUMBER] (а.с.9). Як видно з матеріалів спадкової справи за №46/2018 (копія) до приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиної С.А. із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом звернулися 24.05.2018 року [PERSON] (донька спадкодавця) і [PERSON] (син спадкодавця) (а.с.75-96). Проте, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 10,84 га, розташовану в межах території Новолазарівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області спадкоємцям (позивачам) було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідні постанови від 31.01.2019 року (а.с.6-7, а.с.91). Із постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтв є ненадання спадкоємцями (позивачами) документа, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналіз наведених доказів свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] мала у власності спірну земельну ділянку, але за життя втратила державний акт на цю земельну ділянку, який було видано на її імя 20.04.2002 року. Оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку, тому існують обєктивні перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. За таких обставин, суд приходить висновку, що визнання за спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки в судовому порядку є винятковим способом захисту їхніх прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову. Вирішуючи питання, щодо позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області, слід зазначити наступне. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи вище викладене Казанківська районна державна адміністрація Миколаївської області не є належним відповідачем по справі, а тому суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача Новолазарівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд з відповідача Новолазарівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області стягує на користь кожного позивача судові витрати, понесені ними у звязку з розглядом справи, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі по 1663 грн. 40 коп.

Outcome: approved