Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

16 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 25 вересня 1993 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та мешкає окремо. Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони припинили два роки тому, з того часу спільне господарство разом не ведуть, хоча і проживають разом. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 16 листопада 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 18-19). Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, просила після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 33). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони уклали шлюб 25 вересня 1993 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за № 30 та видане свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 13). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , який досяг повнолітнього віку, що підтверджується свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 14). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2017 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне в зв`язку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved