Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

15 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Червоногвардійський відділ державної виконавчої служби м.Макіївка, в якому зазначив, що відповідно договору купівлі-продажу від 08 серпня 2008 року придбав у [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: Донецьа область, м.Макіївка, сел.Червоний Партизан, вул.Хлібозаводська, 4/1. Право власності на вказану квартиру за позивачем було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21 листопада 2008 року. На підставі договору іпотеки від 08 серпня 2008 року між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» вказана квартира знаходилась в іпотеці у іпотекодержателя до часу припинення іпотеки до 18 травня 2017 року. В другій половині травня 2017 року позивачеві стало відомо про те, що 01 лютого 2011 року постановою державного виконавця Червоногвардійського ВДВС м.Макіївки було накладено арешт на належну йому квартиру, № виконавчого провадження - 24435336. Позивач зазначає, що божником не був і виконавче провадження відносно нього не відкривалось, отже накладення державним виконавцем Червоногвардійського ВДВС м.Макіївки арешту на належну йому квартиру є незаконним. Позивач просить поновити йому строк звернення до суду, оскільки про накладений державним виконавцем арешт на належну йому квартиру він дізнався в другій половині травня 2017 року; скасувати арешт на квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул.Хлібозаводська, 4/1, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об*єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 10939617; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна запис від 5 березня 2011 року за реєстраційним номером обтяження 10939617 про арешт квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул.Хлібозаводська, 4/1. В судове засідання позивач [PERSON] не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення про виклик в судове засідання. Представник третьої особи Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби м.Макіївка в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Приймаючи до уваги викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 08 серпня 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] придбав у власність квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м. Макіївка, сел.Червоний Партизан, вул.Хлібозаводська, 4/1. (а.с.5). Із заяви від 08 серпня 2008 року вбачається, що [PERSON] здійснив повний розрахунок із [PERSON] за придбану квартиру (а.с.8). Як вбачається з позначки на договорі купівлі-продажу від 08 серпня 2008 року (а.с.5) та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7), право власності в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно на вказану квартиру зареєстровано за позивачем [PERSON] 21 листопада 2008 року. Відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серія НИ № 308892 від 17 листопада 2009 року [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,0832 га, розташованої за адресою: Донецька область, м.Макіївка, Червоногвардійський район, вул.Хлібозаводська, 4/1 (а.с.9). Як вбачається з будинкової книги, [PERSON] знято з реєстраційного обліку за адресою: Донецька область, м.Макіївка, Червоногвардійський район, вул.Хлібозаводська, 4/1 (а.с.10-12). 08 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку належну йому на праві власності квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м.Макіївка, Червоногвардійський район, вул.Хлібозаводська, 4/1 (а.с.14-15). Як вбачається зі змісту договору іпотеки від 08 серпня 2008 року, приватним нотаріусом [PERSON] на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та повідомлення Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про видачу [PERSON] кредиту для придбання житла в сумі 25000 доларів США, було накладено заборону відчуження квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Макіївка, Червоногвардійський район, вул.Хлібозаводська, 4/1 до повернення позики в повному обсязі. 18 травня 2017 року державним нотаріусом [PERSON] знято заборону відчуження квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Макіївка, Червоногвардійський район, вул.Хлібозаводська, 4/1 у зв*язку з припиненням договору іпотеки, що підтверджується позначкою на договорі іпотеки (а.с.16) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (а.с.17-18). З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна (а.с.19) та наданого Червоногвардійським відділом державної виконавчої служби м.Макіївки Витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень (а.с.44-47) вбачається, що головним державним виконавцем Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби м.Макіївки [PERSON] в рамках відкритого 01 лютого 2011 року виконавчого провадження № 24435336 з виконання постанови Червоногвардійського районного суду м.Макіївки від 06 грудня 2010 року про стягнення із [PERSON] штрафу в дохід держави, було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, при цьому об*єктом обтяження зазначено квартиру № 1, розташовану в будинку № 4 по вул.Хлібозаводській в м.Макіївка Донецької області, реєстраційний номер обтяження - 10939617. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин від 21 квітня 1999 року) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника. З досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що в рамках виконавчого провадження № 24435336, відкритого державним виконавцем 01 лютого 2011 року з виконання постанови Червоногвардійського районного суду м.Макіївки від 06 грудня 2010 року про стягнення із [PERSON] штрафу в дохід держави, було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, при цьому об*єктом обтяження зазначено квартиру № 1, розташовану в будинку № 4 по вул.Хлібозаводській в м.Макіївка Донецької області, реєстраційний номер обтяження - 10939617. Отже, накладено арешт на майно квартиру, яка на момент накладення арешту вже належала [PERSON], а не [PERSON], оскільки була відчужена ним відповідно до договору купівлі-продажу від 08 серпня 2008 року. Частиною 1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, який діє станом на теперішній час, передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 4 ст.59 вказаного Закону передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних в частині зняття арешту з належної [PERSON] квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Макіївка, Червоногвардійський район, вул.Хлібозаводська, 4/1, накладеного в рамках виконавчого провадження № 24435336, відкритого головним державним виконавцем Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби м.Макіївки [PERSON] 01 лютого 2011 року, реєстраційний номер обтяження - 10939617. Щодо позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна запису за реєстраційним номером обтяження 10939617, суд вважає за необхідне зазначити, що процедура та особи, уповноважені на вчинення таких дій визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, в тому числі, і на підставі рішення суду, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Частинами 3,4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Заяви про застосування наслідків спливу позовної давності та відмову в позові з цих підстав від сторін у спорі не надходило. Питання щодо стягнення судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року), ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року), Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868

Outcome: partial