Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

15 січня 2014 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в процесі слухання якого в подальшому збільшив та в якому просив суд, зобов'язати Реєстраційну службу Оввдіопольського РУЮ скасувати державну реєстрацію Статуту СК «Дністровець» в редакції 2013 р., визнати незаконним та скасувати рішення правління СК «Дністровець» від 08.08.2013 р. про відключення його ділянки та садового будинку за адресою : [ADDRESS] від електро та водопостачання, зобов'язати посадових осіб СК «Дністровець» підключити його садовий будинок та земельну ділянку до електро- та водопостачання, стягнути з СК «Дністровець» на свою користь матеріальні збитки в сумі 1410,40 грн., моральну шкоду 10000 грн. та суму судового збору 497,20 грн. і витрати на послуги юриста 2000 грн., мотивуючи це незаконністю прийняття Статуту в редакції 2013 р., який на загальних зборах членів СК від 26.05.2013 р. був прийнятий не в цілому, а лише була прийнята редакція Статуту за основу, а також, мотивуючи порушенням своїх прав як законного члена СК «Дністровець» та законного власника садового будинку та земельної ділянки, у якого відсутні жодні заборгованості та борги за послуги з електро- та водопостачання, і як слід, були відсутні підстави для прийняття незаконного рішення правління СК про відключення його будинку від вказаних мереж, внаслідок яких були пошкоджені харчі у холодильнику та завдано моральної шкоди позивачу. В судовому засіданні, позивач та його представник підтримали свої збільшені позовні вимоги. Відповідач Мрочко В.К., він же голова правління і представник відповідача СК «Дністровець» позов не визнав повністю, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, приєднаних до матеріалів справи. Представниця Реєстраційної служби Оввдіопольського РУЮ позов не визнала, пославшись на законність своїх дій при реєстрації змін до Статуту СК «Дністровець» в редакції 2013 р., яка була проведена у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та додатково надані суду письмові докази, суд вважає, що з задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона - повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі - розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статті 13,14 ЦК України передбачають, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав, особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа - не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Статтями 386,391 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно із ст.ст. 2,6 Закону України «Про кооперацію», кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно -закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням. Відповідно до ст.ст. 8,9 Закону - Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність і повинен містити такі відомості : найменування кооперативу, його тип та місцезнаходження; мета створення кооперативу і вичерпний перелік видів його діяльності; склад його засновників; умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього; права і обов'язки членів та асоційованих членів кооперативу; порядок внесення змін до статуту кооперативу; порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов'язань щодо їх сплати; форми участі членів кооперативу в його діяльності; порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах; порядок формування, використання та розпорядження майном кооперативу; порядок розподілу його доходу та покриття збитків; порядок обліку і звітності у кооперативі; порядок реорганізації і ліквідації кооперативу та вирішення пов'язаних з цим майнових питань; порядок скликання загальних зборів; умови і порядок повернення паю. Статут може містити інші пов'язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству. Державна реєстрація кооперативу проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст.ст. 10,11 вказаного Закону, членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. При чому, основними обов'язками члена кооперативу є : додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов'язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов'язки його членів (ст. 12 Закону). Стаття 19 Закону передбачає, що джерелами формування майна кооперативу є зокрема : вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї. Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Пунктом 2.6.4 Статуту СК «Дністровець» передбачено, що член кооперативу зобов'язаний своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату, плату за використану електроенергію, вступні, членські та цільові внески в розмірах та в терміни, які визначаються загальними зборами членів кооперативу (а.с. 42). При чому, п. 2.6.11 Статуту передбачено, що у разі невиконання членом Кооперативу вимог Статуту, рішень правління або загальних зборів, він попереджається правлінням в письмовій формі про необхідність усунення порушення в місячний термін. В разі ігнорування попередження - правління має повноваження відключити ділянку від електромережі до усунення порушень, на що дається додатково місячний термін. Якщо порушення і в цей термін не буде усунуто, то питання виноситься на загальні збори для прийняття остаточного рішення аж до виключення порушника із членів кооперативу. Член садового товариства може бути виключений із садового кооперативу у випадках несплати вступних, членських, цільових та інших обов'язкових платежів в розмірах та в термін визначений загальними зборами членів кооперативу. Пункт 3.1 Статуту СК «Дністровець» вказує, що власність кооперативу складає майно, будови, електромережі і водопроводи, споруджені або куплені за кошти товариства. Відповідно до п. 1.2 Правил користування електричною енергією - населений пункт - юридична особа (споживач - власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту) об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту. Пунктами 12.1,12.3 вказаних Правил передбачено - електрична енергія постачається населеному пункту на підставі договору про постачання електричної енергії. Населений пункт, на підставі договору про постачання електроенергії здійснює закупівлю електричної енергії у її постачальника з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. Також, п.п. 12.2, 12.5 Правил передбачено - точка продажу електричної енергії населеному пункту встановлюється на межі балансової належності електроустановок цього населеного пункту. Межа балансової належності - точка розділу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або користування, або повного господарського відання. У разі виходу зі складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту - споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту, для користування електричною енергією має право : змінити у встановленому порядку схему електропостачання та приєднати належну йому електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації (за результатами такого звернення укладається договір про користування електричною енергією для населення) ; укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору (додаток 5) та договір про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.199 р. № 1357 зі змінами. Відповідно до п. 12.6 Правил - точка продажу електричної енергії споживачу на території населеного пункту збігається з точкою продажу електричної енергії населеному пункту. Відносини постачальника електричної енергії та населеного пункту із споживачем на території населеного пункту регулюються законодавством України. Договір про користування електричною енергією на території населеного пункту може бути укладений у разі виконання таких умов : 1) особа, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, та населений пункт не мають боргів за електричну енергію перед населеним пунктом та постачальником електроенергії відповідно ; 2) технічний стан розрахункового засобу обліку, яким обладнана електроустановка особи, яка має намір набути статусу споживача на території населеного пункту, відповідає вимогам нормативно-технічних документів ; 3) особою, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, створені технічні можливості щодо забезпечення безперешкодного доступу представників постачальника електроенергії, підприємства, що здійснює передачу електроенергії, до власника електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку. Споживач на території населеного пункту розраховується з постачальником електричної енергії за тарифом для населення за обсяг електричної енергії, визначений за показниками його лічильника згідно з умовами договору про користування електроенергією. При цьому - такий споживач оплачує населеному пункту вартість послуг з утримання технологічних електромереж населеного пункту згідно з умовами тристороннього договору про користування електроенергією на території населеного пункту та за тарифами для населеного пункту відшкодовує населеному пункту вартість частки обсягу електроенергії, спожитої на технічні цілі, та електричної енергії, втраченої внаслідок її передачі до електроустановки споживача, згідно з умовами тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту, що передбачено п.п. 12.8, 12.9 Правил. Укладанню договору про користування електричною енергією на території населеного пункту повинно відповідати вимогам Правил. Таким чином - п. 12 Правил передбачено проведення попередніх заходів, які є обов'язковими для укладання договору про користування електроенергією на території населеного пункту, яким в даному випадку є СК «Дністровець» (а.с. 56-65). Суд встановив, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0986 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 516972 від 17.11.2011 р. та є власником садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого на цій же ділянці, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.117,118). Згідно своєї членської книжки садовода, позивач є членом СК «Дністровець» з 1988 р. (а.с. 6,154). Між СК «Дністровець» та ВАТ ЕК «Одесаобленерго» був укладений договір про постачання електричної енергії № 173 від 28.03.2007 р. та додаткова угода до нього від 13.03.2014 р. Крім цього, між ПП «Юта» та СК «Дністровець» був укладений договір № 0807/13-Э про експлуатаційне обслуговування мереж зовнішнього електропостачання (КТП-423) (а.с. 56-65). При чому, електромережі, встановлені на дільниці позивача, належать СК «Дністровець», проти чого не заперечував позивач. 08.06.2013 р., на загальних зборах правління СК «Дністровець» було вирішено винести питання про виключення із членів кооперативу [PERSON] у зв'язку зі злісною несплатою членських внесків (а.с. 73-75). Однак, 25.06.2013 р., [PERSON], згідно із п. 2.6.11 Статуту СК «Дністровець» було вручено перший акт-попередження № 3, в якому позивача було попереджено про необхідність сплати членських внесків за 2012-2013 р.р. на протязі одного місяця з дня отримання акту, який був вручений [PERSON] особисто, однак від підпису останній відмовився (а.с. 66). Також, 30.06.2013 р., на загальних зборах кооперативу, де був присутній особисто [PERSON], який поводився зухвало і непристойно, ображався на присутніх нецензурною лайкою, йому було офіційно вручено припис про необхідність сплати членських внесків та попереджено про можливе виключення з членів кооперативу (а.с. 67-72). 27.07.2013 р., на розширених зборах правління СК «Дністровець», було вирішено повторно надати [PERSON] попередження про необхідність сплатити членські внески і в цей же день, 27.07.2013 р. особисто позивачу було повторно вручено акт-попередження від 27.07.2013 р., в якому йшлося про невиконання попереднього припису від 25.06.2013 р. і запропоновано повторно до 10.08.2013 р. погасити заборгованість з попередженням про його виключення з членів СК (а.с. 76-78) Згідно протоколу зборів правління СК «Дністровець» від 08.08.2013 р., було прийнято рішення про відключення боржника [PERSON] від електро та водопостачання (а.с. 128-129,145) Так, відповідно до Акту від 02.09.2013 р., на виконання рішення правління від 08.08.2013 р. та згідно із умовами Статуту СК, за несплату членських внесків за період з 2012-2013 р.р., а також відмову від погашення заборгованості та подальшу відмову від сплати членських внесків - було проведено відключення від мереж СК «Дністровець» електро та водопостачання члена кооперативу [PERSON], який попередньо, особисто, двічі, 25.06.2013 р. та 27.07.2013 р. був попереджений про необхідність погашення заборгованості по внескам (а.с. 79). Так, на загальних зборах правління СК «Дністровець» головний бухгалтер Захарова Н.М. довела присутнім, що [PERSON] в категоричній формі відмовився платити членські внески, а борг позивача підтверджується відповідною книгою обліку (а.с. 80-81,84-88). Борг позивача [PERSON] станом на 01.03.2014 р. складає 2624 грн., включаючи внески за 2012 р., борг за водопостачання у 2011 році, цільові внески за 2013 р., борг за електроенергію (а.с. 97). Заперечуючи проти існування будь-якої заборгованості перед СК «Дністровець», як по внескам, в .т.ч цільовим, так і за водопостачання і електропостачання, [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України не надав суду жодних належних та допустимих доказів зворотного, а квитанція про сплату 53,65 грн. підтверджує лише оплату за електропостачання за серпень 2013 р. (а.с. 120). Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними і хибними твердження [PERSON] про нібито незаконне рішення правління СК «Дністровець» від 08.08.2013 р. про відключення його будинку від електро та водопостачання у зв'язку з великою сумою боргу, а також безпідставними його вимоги щодо зобов'язання посадових осіб кооперативу підключити його садовий будинок до електро та водопостачання у зв'язку з існуючим боргом перед СК. Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення нібито матеріальних збитків, моральної шкоди та всіх судових витрат у зв'язку з законністю відключення кооперативом від мереж елетро та водопостачання злісного боржника [PERSON] Щодо вимог [PERSON] стосовно зобов'язання Реєстраційної служби Оввдіопольського РУЮ скасувати державну реєстрацію Статуту СК «Дністровець» в редакції 2013 р., суд зазначає наступне : є безпідставним й хибним посилання у позові і судових засіданнях на незаконність прийняття Статуту в редакції 2013 р., який на загальних зборах членів СК від 26.05.2013 р. був нібито прийнятий не в цілому, а лише була прийнята редакція Статуту за основу, так як вказане спростовується поясненнями представниці Реєстраційної служби з посиланням на ч. 1 ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», згідно з якою для проведення державної реєстрації змін до установчих документів, юридична особа повинна подати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) певний перелік документів, що й було зроблено головою правління СК «Дністровець» Мрочко В.К. Одночасно, відповідно до п. 7 ст. 29 Закону, державному реєстратору забороняється вимагати документи для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, якщо вони не передбачені ч. 1-6 цієї статті Закону. Таким чином, державним реєстратором було у встановленому законом порядку проведено вищевказані зміни до нової редакції Статуту СК «Дністровець», а вказані твердження позивача щодо незаконності проведення змін до Статуту на загальних зборах не відповідають дійсності і є хибними, в розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України, тобто не підтверджені належними та допустимими доказами. До того ж , на загальних зборах 26.05.2013 р., де зокрема, обговорювалося питання щодо прийняття нової редакції Статуту СК - був присутній особисто [PERSON], який проти внесення змін до Статуту СК не заперечував (а.с. 46-51). З огляду на викладене, суд вважає позов [PERSON] безпідставним і не обґрунтованим, а сам позивач на сьогоднішній день має велику суму заборгованості по членським внескам, за рахунок яких і існує кооператив, а також, має заборгованості по водопостачанню до його будинку, боргу за електропостачання будинку, по цільовим внескам, яка на 01.03.2014 р. складає - 2624 грн., які до цього часу позивачем не сплачені, у зв'язку з чим, його будинок було законно, на підставі вимог Статуту, відключено як злісного боржника від електро та водопостачання.

Outcome: dismissed