Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

17.03.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] /[PERSON]/, [INFO], у розмірі 24\~257,47 грн. за період з березня 2016 року по лютий 2017 року включно; стягнути судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 21.06.2007 року народився син [PERSON], який проживає та знаходиться на утриманні матері. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина. У звязку із неналежною сплатою відповідачем аліментів, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 21.06.2007 року народився [PERSON], актовий запис № 1105, що вбачається із свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 100028. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі/а.с. 28/. Рішенням Суворовським районним судом м. Одеси від 25.05.2010 року по справі № 2-3370/10 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітків щомісячно, починаючи з 01.04.2010 року до досягнення сином повноліття, тобто до 21.06.2015 року. Рішення набрало чинності 08.06.2010 року /а.с. 8/. На виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2010 року по справі № 2-3370/10 судом 17.06.2010 року видано виконавчий лист /а.с. 7/. В подальшому, а саме 26.03.2012 року до актового запису про народження сина сторін було внесено зміни стосовно зміни прізвища з «Іванєнко» на «Печерський», що вбачається із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису змін (доповнень) /а.с. 30/. Судом встановлено, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/3001/16-ц, по якій заочним рішенням суду від 30.05.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 22\~275,92 грн. за період з березня 2015 року по лютий 2016 року; стягнуто судовий збір. Рішення набрало законної сили 10.06.2016 року /а.с. 9-10/. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини встановленні заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2016 року не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Судом досліджено розрахунок заборгованості, складений 23.02.2017 року державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, яким встановлено заборгованість [PERSON] по виконавчому листі № 2-3370/10 від 17.06.2010 року станом на 01.02.2017 року у розмірі 64\~594,75 грн. /а.с. 6/. Як на підставу своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на ч. 1 ст. 196 СК України, положеннями якої передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У позовній заяві [PERSON] наведений розрахунок заборгованості на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, з якого слідує, що пеня по аліментам становить 24\~258,47 грн. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У ході розгляду справи представник позивача пояснювала, що відповідач є злісним боржником по аліментним зобовязанням, про що свідчать багаторазові довідки Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про неотримання аліментів /а.с. 17-21/, попередження державного виконавця /а.с. 25/ та постанова державного виконавця про привід боржника /а.с. 16/. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved