Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

15.09.2020 року позивач звернулась до суду з вказаною заявою обґрунтовуючи тим, що [INFO] у віці 81 рік помер її батько [PERSON] . В день смерті батька відкрилася спадщина на належно йому майно, в т.ч. на: 11/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом є вона та її сестра [PERSON] . Спадщину вона із сестрою прийняли вчасно, шляхом звернення у шестимісячний строк, а саме 20.11.2019 року до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори. За їх заявою нотаріусом заведено спадкову справу №575/2019. На 1/2 частину квартири [ADDRESS] вони одержали Свідоцтво про право на спадщину. Однак, оформити спадщину належним чином шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на 11/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] не представилося можливим, оскільки в неї на руках відсутні правовстановлючі документи на це нерухоме майно. За таких обставин, нотаріус з посиланням на ст.49 Закону України «Про нотаріат», відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на 11/100 частин житлового будинку, тому просила визнати за нею, [PERSON] , право власності на 11/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування після спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . 02.10.2020 року судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 05.10.2020 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів у справі, а саме: з Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи № 575/2019 року, з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . 15.12.2020 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Представник позивача, адвокат Шевчук Юрій Іванович, у судовому засіданні позов підтримав та просив визнати за [PERSON] право власності на 11/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування після спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, надала до суду відповідну письмову заяву, та зазначила, що вона відмовляється від спадщини (11/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ) на користь сестри [PERSON] , наслідки визнання позову їй роз`яснені та зрозумілі. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №575/2019, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , , що підтверджено матеріалами справи ( а.с.3, 25, 94). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). З довідки Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради №1487/1 від 14.11.2019 року (а.с.43), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 19.08.1976 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та 05.09.2019 року був знятий з обліку. Зі свідоцтва про народження серії № [NUMBER] (а.с.5), вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , про що в книзі записів актів громадського стану про народження м. Мінеральні Води Ставропольського краю зроблено відповідний актовий запис №490. Батько - [PERSON] , мати [PERSON] . Зі свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6), вбачається, що 13.08.1978 року Іванівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №6. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7), вбачається, що 29.03.1989 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8), вбачається, що 25.04.1990 року відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №541. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9), вбачається, що 10.04.1997 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.51), [INFO] народилася [PERSON] , про що в книзі записів актів громадського стану про народження міським відділом ЗАГС м. Біла Церква Київської області зроблено відповідний актовий запис про народження №807. Батько - [PERSON] , мати [PERSON] . Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.51 на звороті), вбачається, що 28.05.1988 року відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з матеріалів справи (а.с.39, 40), 20.11.2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.42), вбачається, що 20.11.2019 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. була заведена спадкова справа №575/2019, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи (а.с.55 на звороті), 12.10.1994 року Виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області було видано свідоцтво на право власності на житло № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . Квартира [ADDRESS] , зареєстрована у міжрайонному бюро технічної інвентаризації на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.44), вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . 29.09.205 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.57), з якого вбачається, що [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в тому числі на 2/3 частки у зв`язку з відмовою на його користь дітей померлої - [PERSON] і [PERSON] , 1/2 частину квартири під [ADDRESS] і належала померлому на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Білоцерківським міськвиконкомом 12.10.1994 року за [NUMBER] та зареєстрованого у Білоцерківському МБТІ 21.11.1994 року за реєстром №-11080. Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.57 на звороті). 25.06.2020 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.12), з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті батька [PERSON] , 1938 року народження, який помер [INFO] , по 1/2 частки у спадщині, що складається з квартири [ADDRESS] , і належала померлому 1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області 12.10.1994 року, зареєстрованого Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації 21.11.1994 року, номер запису:11080, в книгу: 98 та 1/2 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 29.09.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-2930, згідно витягу №8619322 право власності зареєстроване Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.10.2005 року, реєстраційний номер:11256561, номер запису 11080, в книгу:98. Спадкова справа №575/2019, зареєстровано у реєстрі за №1-811. Також, судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала 11/100 частин житлового будинку з частиною господарських та побутових будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 10.09.1993 року, що посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за №2-3141 (а.с.58 на звороті -60). 19.08.2020 року державним нотаріусом Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.14), з якої вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом 11/100 частину житлового будинку під [ADDRESS] , після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. У положенні п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті її батька, [PERSON] , є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що [PERSON] на праві власності належала 11/100 частин житлового будинку з частиною господарських та побутових будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 10.09.1993 року, що посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-3141 (а.с.58 на звороті - 60). Також встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , та [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову, згідно якої не заперечувала щодо визнання права власності на 11/100 частин житлового будинку з частиною господарських та побутових будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Згідно із ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві та у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Таким чином, враховуючи, що прийняття або відмова від прийняття спадщини - це особисте рішення, а не обов`язок спадкоємця, та доцільність відмови залежить від конкретної життєвої ситуації, яка склалася у сторін, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, пункт 23). Оскаржувана постанова зазначеним вимогам відповідає. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с.1) та заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved