Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

16 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації, де вказував, що він обіймає посаду головного лікаря КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська». 29 липня 2016 року, на підставі направлення на роботу тимчасово виконуючим обовязки головного лікаря КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов'янська» [PERSON] винесено накази про прийняття на роботу [PERSON]. [PERSON]. [PERSON] на посади лікарів-інтернів диспансерного відділення № 1 м. Словянська на період проходження інтернатури за напрямком «Психіатрія» у базових закладах КЛПУ «Міський психоневрологічний диспансер м. Краматорська», «Облана псмихіатрична лікарня м. Словянська» строком на 1 рік 6 місяців та подальшою спеціалізацією за напрямком «Наркологія» строком на 4 місяці. Підставами прийняття вищевказаного наказу про прийняття на роботу [PERSON]. [PERSON], [PERSON] стали наказ [PERSON] охорони здоров'я Донецької обласної адміністрації № 16 від 15 липня 2016 року про зарахування в інтернатуру. В додатку до наказу [PERSON] охорони здоров 'я Донецької обласної адміністрації № 16 від 15 липня 2016 року про зарахування в інтернатуру, КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов'янська» зазначений як замовник, а базовими закладами охорони здоровя є КЛПУ «Міський психоневрологічний диспансер м. Краматорська» та КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська». Виходячи з норм, викладених у Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІУ рівня акредитації медичних факультетів університетів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я № 291 від 19 вересня 1996 року, якими необхідно керуватись при вирішенні питання проходження підготовки лікарів (провізорів) в інтернатурі, інтернатура проводиться в базових установах і закладах охорони здоров'я та зарахування на посади лікарів (провізорів) - інтернів здійснюється на підставі наказу головного лікаря саме базової установи (закладу) охорони здоров'я. КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» не є базовою установою та закладом охорони здоров'я, який використовується з метою первинної спеціалізації випускників вищих медичних закладів освіти, що зараховані до інтернатури. За таких обставин, позивачем та в.о. головного лікаря [PERSON] були направлені листи до [PERSON] охорони здоровя Донецької облдержадміністрації з проханням надати розяснення з приводу підстав зарахування до їх закладу інтернів іншого базового закладу охорони здоровя, визначення закладу охорони здоровя, який який повинен нараховувати та сплачувати заробітну плату лікарям-інтернам та розяснити чи відповідають дії керівника КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» вимогам чинного законодавства в частині проходження стажування, зарахування на посад, нарахування та виплат заробітної плати зазначеним лікарям-інтернам. Лікарі-інтерни фактично на роботі в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» не знаходились та посадові обов'язки не виконували. 14 грудня 2016 року лікарі-інтерни [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали пояснювальні записки про причини неявки у робочий час на робочі місця, в яких лікарі-інтерни зазначили, що вони не зявлялись у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» через те, що вони проходять інтернатуру у інших базових закладах охорони здоровя, що підтверджується графіком обліку робочого часу. Наказами головного лікаря КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» від 14 грудня 2016 року звільнено з роботи лікарів-інтернів диспансерного відділення №1 м. Словянська [PERSON], [PERSON], [PERSON] у зв'язку з прогулом без поважних причин, згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України з 14 грудня 2016 року. 04 січня 2017 року позивач з цього приводу звернувся із доповідною до Директора департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації. Наказами директора [PERSON] охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації від 05 січня 2017 року наказано [PERSON], [PERSON] змінити місце призначення з посади лікаря-нарколога КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» на посади лікаря психіатра КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» за переводом. 06 січня 2017 року позивач повідомив директора [PERSON] охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації, що зазначені лікар-інтерни були звільнені зі своїх посад ще 14 грудня 2016 року за прогул без поважних причин, вказавши що переведення має відповідну процедуру, встановлену ст.ст. 32. 36 КЗпП України, через що неможливо виконати накази Директора департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації від 05 січня 2017 року. Наказом Директора департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації від 05 січня 2017 року № 1 «Про застосування дисциплінарного стягнення» винесено мені, головному лікарю КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» [PERSON] дисциплінарне стягнення догану. Не погоджуючись з цим наказом позивач зазначив, що інтернатура проводиться в базових установах і закладах охорони здоров'я та зарахування на посади лікарів (провізорів)- інтернів здійснюється на підставі наказу головного лікаря саме базової установи (закладу) охорони здоров'я, яким не є КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська», а лікарі-інтерни [PERSON], [PERSON], [PERSON] були звільнені з посади лікарів-інтернів диспансерного відділення № 1 м. Слов янська у звязку з прогулом без поважних причин, згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України з 14 грудня 2016 року. Також зазначив, що у наказі відповідача «Про застосування дисциплінарного стягнення» взагалі відсутні посилання щодо причин накладення дисциплінарного стягнення, не вказано через що саме та чому до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Наполягає на тому, що він, як головний лікар КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська», вчинив всі можливі дії щодо вирішення питання працевлаштування зазначених інтернів, які полягають у неодноразовому зверненні до Директора департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації га Міністерства охорони здоров'я України, а при звільненні інтернів ним дотримано вимог Кодексу законів про працю. За вказаних підстав, позивач просить скасувати наказ директора [PERSON] охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації від 05 січня 2017 року № 1 «Про застосування дисциплінарного стягнення». Ухвалою Слов»янського міськрайонного суду від 03.02.2017 року залучено в якості співвідовідача директора [PERSON] охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації та директор [PERSON] охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації [PERSON] в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, хоча були повідомлені про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачів не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України.\~ Суд, вислухавши позивача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] П,Л. обіймає посаду головного лікаря Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Словянська». Відповідно до наказу [PERSON] охорони здоровя Донецької обласної держадміністрації № 16 від 15 липня 2016 року, з 01 серпня 2016 року зараховано до інтернатури випускників вищих навчальних закладів ІІІ-IV рівнів акредитації. Зазначено, що прийом випускників вищих навчальних закладів ІІІ-IV рівнів акредитації на роботу здійснюється за місцем направлення з виплатою заробітної плати та введенням посад лікарів-інтернів до штатних розписів закладів охорони здоровя на час навчання в інтернатурі. Згідно із додатком до наказу № 16 від 15 липня 2016 року, зараховано до інтернатури [PERSON]В.(базовий заклад охорони здоровя КЛПУ «Міський психоневрологічний диспансер м. Краматорська»), [PERSON], [PERSON]. (базовий заклад охорони здоровя КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська») КЛПУ «Міський психоневрологічний диспансер м. Словянськ» зазначений як заклад охорони здоровя, який є замовником (а.с.7, 8). Направленнями на роботу № 20 від 06 червня 2016 року, № 150 від 21 березня 2016 року, № 59 від 28 березня 2016 року за підписом керівника Міністерства та начальника Управління кадрової політики та освіти Міністерства охорони здоровя України направлено в розпорядження Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно (а.с.12-13). Відповідно до заяв [PERSON]. [PERSON], [PERSON], написаних на імя головного лікаря КЛПУ м. Словянська [PERSON], останні просять прийняти їх для проходження інтернатури на роботу, на посаду лікаря-інтерна диспансерного відділення № 1м. Словянська з 01 серпня 2016 року( а.с.14-16). Згідно із наказом № 109 від 29 липня 2016 року, за підписом т.в.о [PERSON], [PERSON] на період проходження інтернатури за напрямком «Психіатрія», прийнято на роботу, на посаду лікаря-інтерна диспансерного відділення № 1 м. Словянька на 1, 0 ставки на період проходження інтернатури за напрямком «Психіатрія» у базовому закладі КЛПУ «Міський психоневрологічний диспансер м. Краматорська» строком на 1 рік 6 місяців та подальшою спеціалізацією за напрямком «Наркологія» строком 4 місяці за рахунок замовника з 01 серпня 2016 року, з посадовим окладом 2562 грн. 50 коп.(а.с.17); Згідно із наказом № 110 від 29 липня 2016 року, за підписом т.в.о [PERSON], [PERSON] на період проходження інтернатури за напрямком «Психіатрія», прийнято на роботу, на посаду лікаря-інтерна диспансерного відділення № 1 м. Словянька на 1, 0 ставки на період проходження інтернатури за напрямком «Психіатрія» у базовому закладі КЛПУ «Міський психоневрологічний диспансер м. Краматорська» строком на 1 рік 6 місяців та подальшою спеціалізацією за напрямком «Наркологія» строком 4 місяці за рахунок замовника з 01 серпня 2016 року, з посадовим окладом 2562 грн. 50 коп.(а.с.18); Згідно із наказом № 108 від 29 липня 2016 року, за підписом т.в.о [PERSON], [PERSON] на період проходження інтернатури за напрямком «Психіатрія», прийнято на роботу, на посаду лікаря-інтерна диспансерного відділення № 1 м. Словянька на 1, 0 ставки на період проходження інтернатури за напрямком «Психіатрія» у базовому закладі КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» строком на 1 рік 6 місяців та подальшою спеціалізацією за напрямком «Наркологія» строком 4 місяці за рахунок замовника з 01 серпня 2016 року, з посадовим окладом 2562 грн. 50 коп.(а.с.19); Підставами прийняття вищевказаного наказу про прийняття на роботу [PERSON]. [PERSON], [PERSON] стали наказ [PERSON] охорони здоров'я Донецької обласної адміністрації № 16 від 15 липня 2016 року про зарахування в інтернатуру, яким наказано зарахувати до інтернатури з 01 серпня 2016 року випускників вищих навчальних медичних закладів I1I-1V рівнів акредитації згідно додатку, зокрема, [PERSON]. [PERSON], [PERSON] до базових закладів охорони здоровя КЛПУ «Міський психоневрологічний диспансер м. Краматорська» та КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянськ»( а.с.17-19). 08 серпня 2015 року виконуючим обовязки головного лікаря Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» [PERSON] був направлений лист за вих. № 4/514 до Директора департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації з проханням надати правове обґрунтування підстав зарахування до інтернатури КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» інтернів іншого базового закладу охорони здоровя, з тих підстав, що комунальна лікувально - профілактична установа «Міський наркологічний диспансер м. Слов'янська» не є базовою установою та закладом охорони здоров'я, який використовується з метою первинної спеціалізації випускників вищих медичних закладів освіти, що зараховані до інтернатури(а.с.20). 30 серпня 2016 року головним лікарем [PERSON] було направлено листа за вих. № 4/545 до Директора департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації з проханням визначити заклад охорони здоровя, який повинен нараховувати та сплачувати заробітну плату лікарям-інтернам та розяснити чи відповідають дії керівника КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» вимогам чинного законодавства в частині проходження стажування, зарахування на посаду, нарахування та виплати заробітної плати зазначеним лікарям-інтернам, які фактично на роботі в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер ми. Словянська» не знаходяться(а.с.31). 21 листопада 2016 року із аналогічним листом за вих. № 4/701 позивач звернувся до Міністерства охорони здоров'я України та копію такого звернення направив до Директора департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації (а.с.22-23). Як видно із пояснювальної записки від 13 грудня 2016 року, наданої на імя головного лікаря [PERSON], останній повідомив, що при вирішенні питання прийняття на роботу [PERSON]. [PERSON], [PERSON], він звертався як в усній формі так і листом за розясненнями до [PERSON], однак відповіді письмової йому ніхто не надав, а усно повідомили, що раз є наказ [PERSON], то в такому випадку він підлягає обовязковому виконанню. У звязку з цим, він змушений був видати наказ про прийняття на роботу вказаних осіб. Крім пояснив, що вказані особи були направлені до базових закладів на роботу і для отримання заробітної плати приносили до бухгалтерії щомісячно табелі відпрацьованого робочого часу(а.с.44). Відповідно до доповідних завідуючого поліклінічним відділенням [PERSON] та старшої медсестри [PERSON], лікарі-інтерни [PERSON]. [PERSON], [PERSON] у період з 01 грудня 2015 року по 4 грудня 2016 року відділенні не працювали(а.с.45-46). Відповідно до пояснювальних записок [PERSON]. [PERSON], [PERSON] від 14 грудня 2016 року, останні повідомляють, що вони дійсно працювали у базових закладах, визначених відповідно до наказу [PERSON] охорони здоровя від 15 липня 2016 року, де і проходили інтернатуру, про що відповідно надавали у бухгалтерію КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» табелі обліку робочого часу( а.с.24-26). Відповідно до табелів обліку робочого часу, [PERSON]. [PERSON], [PERSON] дійсно проходили інтернатуру у базових закладах, визначених у наказі [PERSON] охорони здоровя від 15 липня 2016 року(а.с.30-37). Наказами головного лікаря КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» від 14 грудня 2016 року звільнено з роботи лікарів-інтернів диспансерного відділення №1 м. Словянська [PERSON], [PERSON], [PERSON] у зв'язку з прогулом без поважних причин, згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України з 14 грудня 2016 року(а.с. 38-42). 04 січня 2017 року позивач звернувся із доповідною за вих. № 4/6 до директора [PERSON] охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації, в якій зазначив, що лікарі-інтерни [PERSON], [PERSON], [PERSON] жодного дня на роботу не виходили, функціональні обов'язки не виконували, через що 14 грудня 2016 року були звільнені з роботи з посади лікаря-інтерна диспансерного відділення № 1 м. Словянська(а.с. 47). Наказами директора [PERSON] охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації від 05 січня 2017 року наказано [PERSON], [PERSON] змінити місце призначення з посади лікаря-нарколога КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» на посади лікаря психіатра КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» за переводом(а.с.48). Наказом директора [PERSON] охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації від 05 січня 2017 року № 1 «Про застосування дисциплінарного стягнення» винесено головному лікарю КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» [PERSON], дисциплінарне стягнення догану. В обґрунтування цього наказу вказано, що лікарі-інтерни були зараховані на відповідні посади у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» і направлені для проходження первинної інтернатури за спеціальністю «психіатрія» до спеціалізованих закладів охорони здоровя, враховуючи, що інтернатуру за спеціальністю «психіатрія» неможливо проти у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська». Однак, в порушення діючих наказів Міністерства охорони здоровя України від 19 вересня 1996 року № 291 «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти 1ІІ-ІУ рівнів акредитації, медичних факультетів університетів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 грудня 1996 за № 696/1721 (із діючими змінами), та від 23 лютого 2005 року № 81 «Про затвердження Переліку спеціальностей та строки навчання в інтернатурі випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів, випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 березня 2005 за № 291/10571 (із діючими змінами), наказу департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації від 15 липня 2016 року «Про зарахування в інтернатуру». Кодексу Законів про працю України, лікарі - інтерни [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були незаконно звільнені 14 грудня 2016 року наказами по ЮШУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов'янська» №№ 171, 172, 173 (а.с.49). Листом від 06 січня 2017 року за вих. № 4/19 позивач звернувся до директора [PERSON] охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації вказавши, що зазначені лікар-інтерни були звільнені зі своїх посад ще 14 грудня 2016 року за прогул без поважних причин та додатково зазначив, що переведення має відповідну процедуру, встановлену ст.ст. 32. 36 КЗпП України, через що неможливо виконати накази Директора департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації від 05 січня 2017 року(а.с.50). Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник відповідача у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав\~\~ належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно із ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За змістом ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, суд має перевірити, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗПП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. У судовому засіданні достовірно встановлено, що підставою накладення дисциплінарного стягнення слугувало винесення позивачем наказів від 14 грудня 2016 року про звільнення лікарів-інтернів на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. Накладенню дисциплінарного стягнення передувала доповідна позивача, де він виклав свої пояснення відносно підстав винесення наказів про звільнення лікарів-інтернів. З огляду на викладене, в судовому засіданні достовірно встановлено, що процедура застосування дисциплінарного стягнення порушена не була, оскільки наказ підписаний особою, яка має право на винесення такого наказу, строки накладення дисциплінарного стягнення, передбачені ст. 148 КЗпП порушені не були, позивач, як особа, щодо якої було застосовано стягнення, попередньо надав свої пояснення та з наказом був ознайомлений. Вирішуючи спір в частині наявності в діях позивача проступку, який міг потягнути за собою накладення дисциплінарного стягнення, суд виходить з таких міркувань. Суд наголошує, що відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд констатує, що предметом спору є саме наказ про накладення дисциплінарного стягнення. За таких підстав, оскільки суду не представлено належних та допустимих доказів того, що накази про прийняття на роботу та про звільнення з роботи лікарів-інтернів були визнані незаконними, та/або скасовані, суд позбавлений можливості надати їм оцінку щодо їх законності/незаконності, оскільки це не є предметом розгляду даної цивільної справи. Разом з тим, постає необхідність встановлення наявності в діях позивача порушення трудової дисципліни, обставин події, наявності заподіяної шкоди тощо. Наказом Міністерства охорони здоров'я № 291 від 19 вересня 1996 року затверджено Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації медичних факультетів університетів, (далі - положення) якими необхідно керуватись при вирішенні питання проходження підготовки лікарів (провізорів) в інтернатурі. Відповідно до з п. 1.4 Положення, інтернатура проводиться в очно-заочній формі навчання на кафедрах медичних (фармацевтичних) вищих закладів освіти ІІІ-ІУ рівнів акредитації медичних факультетів університетів і закладів медичної (фармацевтичної) післядипломної освіти (надалі - вищих закладів освіти) та стажування в базових установах і закладах охорони здоров'я. Підпунктом 3.5.1, п. 3.5 вказано, що бази стажування лікарів(провізорів) - інтернів - це базові установи та заклади охорони здоров'я, які використовуються з метою первинної спеціалізації випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти. Приписами п. п. 3.6.2, п. 3.6 встановлено, що головний лікар базової установи (закладу) охорони здоров'я видає наказ про зарахування на посади лікарів (провізорів)- інтернів з певної спеціальності. Пунктом 7.3 вказано, що заробітна плата лікарям (провізорам)- інтернам протягом всього періоду навчання сплачується за рахунок закладів (установ), в які вони зараховані лікарями (провізорами)- інтернами, або закладом (установою), з яким укладено трудовий договір у розмірі, встановленому чинним законодавством. Аналізуючи наведені норми Положення, слід дійти до висновку, що інтернатура проводиться в базових установах і закладах охорони здоров'я та зарахування на посади лікарів (провізорів) - інтернів здійснюється на підставі наказу головного лікаря саме базової установи (закладу) охорони здоров'я. У судовому засіданні достовірно встановлено, і ця обставина підтверджується даними додатку до наказу [PERSON] охорони здоровя Донецької облдержадміністрації № 16 від 15 липня 2016 року(а.с.8), що КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» не є базовим закладом охорони здоровя, а є замовником. Незважаючи на вказані норми Положення, лікарі-інтерни були направленні на працевлаштування саме до КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська». За таких обставин, як позивачем, так і особою, яка тимчасово виконувала обовязки керівника КЛПУ, було невідкладно повідомлено [PERSON] охорони здоровя про невідповідності, які містили направлення на роботу лікарів-інтернів діючому Положенню. Однак будь-якої відповіді позивачеві щодо його подальших дій у такому випадку, як керівника, надано не було. Отже, суд приходить до висновку, що за таких обставин, позивач перебував у стані невизначеності, оскільки покладений на нього обовязок працевлаштування лікарів-інтернів не відповідав вимогам Положенню про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації медичних факультетів університетів. Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 98 КЗпП України, оплата праці працівників установ і організації, що фінансуються з бюджету здійснюються у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Суд зазначає, що вказані у додатку до наказу № 16 від 15 липня 2016 року базові заклади охорони здоровя КЛПУ «Міський психоневрологічний диспансер м. Краматорська» та КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянськ»», де фактично проходили інтернатуру лікарі інтерни, і ця обставина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та відповідачем не спростована, є окремими юридичними особами та не підпорядковуються КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська». За таких підстав, поставало питання оплати праці працівникам, які фактично працювали на інших підприємствах, а були зараховані як працівники КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська», де отримували заробітну плату. Позивач, як керівник підприємства неодноразово звертався до [PERSON] охорони здоровя, а також Міністерства охорони здоровя, відносно ситуації, яка виникла, однак жодної відповіді не отримав. Відповідно до ч.1 ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ч.1 ст. 140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. З огляду на викладене, зважаючи на ту обставину, що суду не представлено належних та допустимих доказів того, що накази про звільнення лікарів інтернів від 14 грудня 2016 року, були визнані незаконними та скасовані, а також не надано доказів того, що винесення цих наказів потягнуло за собою заподіяння шкоди, суд, не вирішуючи питання правомірності винесення цих наказів, розцінює дії позивача, як керівника закладу, лише з точки зору сумлінності ставлення до своїх обовязків. З врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних ним норм діючого законодавства, суд вважає, що позивач перебував у стані невизначеності, і будь-які його дії, як керівника, могли бути розцінені як порушення трудової дисципліни. У звязку з цим, на думку позивачеві не було забезпечене створення необхідних організаційних умов для нормальної високопродуктивної роботи, як то передбачено ст. 140 КЗпП України, а тому суд приходить до висновку, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани є незаконним, та таким, що підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.(а.с.1), оскільки позов судом задоволений повністю. На підставі викладеного й

Outcome: approved