Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

16 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням і зняття особи з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що вона та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку з 2010 року, за згодою позивача, зареєстрований, але з цього ж часу не проживає, не бере участі в утриманні будинку, а також не сплачує комунальні послуги відповідач [PERSON]. Посилаючись на вищевикладене, а саме на те, що відповідач [PERSON] до цього часу залишається зареєстрованим у будинку, який належить позивачу та третій особі, яка не заявляє самостйних вимог щодо предмета спору, що перешкоджає позивачу у повній мірі розпоряджатися своєю часткою у житловому будинку, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстрації місця проживання. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали та просили задовольнити позов в частині визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Водночас у судовому засіданні позивач та його представник відмовилися від позову в частині позовної вимоги про зняття відповідача [PERSON] з реєстрації місця проживання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причин; відзив не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке: Відповідно до копії Витягу Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» № 20985770 від 20 листопада 2008 року, позивачу [PERSON] та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, а саме по 1/2 частці кожному, належить житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 4). Відповідно до копій довідок Михайлівської сільської ради Миколаївсько району Миколаївської області від 14 липня 2017 року та 02 квітня 2018 року у будинку, який на праві спільної часткової власності належить позивачу [PERSON] та третій особі, яка не заявляє самостйних вимог щодо предмета спору [PERSON], зареєстрований, але не проживає відповідач [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з положеннями ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на те, що наявність реєстрації відповідача у будинку, який на праві приватної спільної часткової власності належить позивачу і третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, створює позивачеві перешкоду у повній мірі розпоряджатися своєю часткою домоволодіння, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у частині, яка відповідає частці позивача у праві спільної часткової власності. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial