Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

15 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а 04.08. 2017 року уточнила позовні вимоги, обґрунтувавши їх тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.09.2006 року від з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше мінімального розмірі аліментів на дитину - 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. За період стягнення аліментів з 2014 року по 2017 рік відповідач ухилявся від сплати аліментів та сплачував їх у неповному обсязі, внаслідок чого станом на 01.01.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 20426 грн. У зв'язку з чим, вона вважає за необхідне стягнути з відповідача суму нарахованої пені за час прострочення сплати аліментів за період 01.01.2014 по 01.07.2017 року в розмірі 6387 грн.56 коп. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, вказавши, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, має заборгованість, тому вважає, що має сплатити нараховану пеню за прострочення зобовязання. Представник відповідача в судовому засіданні, не оспорюючи розмір заборгованості по аліментах та розмірі нарахованої пені, просив суд зменшити розмір пені з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача. Вказав, що відповідач не працює, в період 2014-2015 років здійснив поховання батьків, у звязку з чим поніс матеріальні затрати. Крім того, має на утриманні ще трьох неповнолітніх дітей, на яких сплачує аліменти за рішенням суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та сплачує аліменти на її утримання на підставі виконавчого листа, виданого 13.02.2012 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області на виконання рішення суду від 06.09.2006 року. (а.с.9,11). Згідно довідки, виданої Бобринецьким районним відділом державної виконавчої служби, за вказаним виконавчим листом нараховані аліменти та наявна заборгованість по сплаті станом на 01.01.2017 року - 20426 грн. (а.с.51) Статтею 180 СК України\~встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~статтею 196 Сімейного кодексу України\~ у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, для вирішення стягнення пені, необхідним є встановлення вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти у виникненні заборгованості. За правилами ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач як на підставу позовних вимог посилається на довідку про розмір заборгованості по аліментах та проведений розрахунок пені, викладений у позовній заяві. Представник відповідача, мотивуючи наявність підстав для зменшення пені, посилається як на докази розрахункову квитанцію, накладну про надання ритуальних послуг та витрат на встановлення памятника (а.с.72,75). Не ставлячи під сумнів можливість понесення витрати на поховання, суд відзначає, що подані накладна та квитанція не датовані, замовлення виготовлення памятника не містить інформації щодо замовника. Крім того, з довідки, виданої Бобринецьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області встановлено, що відповідач отримав допомогу на поховання батька [PERSON]І та матері [PERSON] в розмірі 2369 грн.82 коп. та 1052 грн.75 коп. (а.с.76). Що стосується наданої відповідачем довідки про сплату аліментів на дітей від іншого шлюбу (а.с.71), то з її змісту вбачається, що аліменти на утримання цих дітей відповідачем сплачуються регулярно, щомісячно без затримок та заборгованостей, станом на 01.01.2017 року заборгованість відсутня. Це вказує на те, що відповідач підійшов до обовязку сплати аліментів на неповнолітніх дітей вибірково, надавши перевагу в наданні матеріальної допомоги одним дітям та обмеживши іншу дитину. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, що передбачено ст. 196 ч.2 Сімейного кодексу України. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що вина відповідача у наявній заборгованості по аліментах встановлена, що є підставою для нарахування та стягнення пені, а також та відсутні достатні підстави для зменшення розміру пені. Оскільки розмір нарахованої позивачем пені сторонами не оспорюється, суд не вдається до аналізу розрахунку цього розміру, який складає 6387 грн.56 коп. Суд відзначає, що розмір пені не є таким, що значно перевищує загальний розмір заборгованості по аліментам. Крім того, стягнення пені за несплату аліментів як захід відповідальності спрямований насамперед на забезпечення належного виконання зобов'язання платником аліментів. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Отже, стягуючи саме такий розмір пені, суд виходить в першу чергу з інтересів дитини, оскільки батько виконував свій обов'язок по утриманню дитини неналежним чином, аліменти сплачував не в повному обсязі, чи взагалі не сплачував, внаслідок чого дитина не могла отримати належного матеріального забезпечення з боку відповідача. Крім того, відповідно зі\~ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову.

Outcome: approved