Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

16.06.2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи підприємця [PERSON] суму основного боргу 8\~852 гривень, суму збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 4\~168, 80 гривень, суму 3 % річних в розмірі 186, 25 гривень, усього 13\~207, 05 гривень, а також витрати по сплату судового збору. Свої вимоги мотивувала тим, що 02.04.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір № 06/04, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] прийняла на себе зобовязання передати відповідачу у власність, а відповідач в свою чергу прийняти та оплатити на умовах договору косметичні засоби під товарним знаком «Desheli», зазначені у Акті прийому передачі. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала належним чином. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за договором відповідач має заборгованість, яку в добровільному порядку сплачувати не бажає, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду та просить стягнути суму заборгованості з відповідача. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши поданий позов, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. У судовому засіданні, встановлено, що 02 квітня 2014 року між Фізичною особою підприємцем «Богдан» в особі [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 06/04. Відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцеві комплекс косметичної продукції під товарним знаком «Desheli», надалі іменований «Товар», в асортименті та в кількості, встановлених Договором, що визначається в Переліку № 1 (специфікації), а Покупець зобовязується прийняти цей Товар згідно Акту приймання передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну). Згідно п. 5.1 Договору ціна товару складає 12\~475 гривень, що включає в себе вартість одиниць Товару перерахованих в специфікації. Договором передбачено два способи можливості сплатити за Товар (п.5.2 Договору): сплатити вартість Товару єдино разовим платежем, Продавець надає знижку в розмірі 5 %, вартість товару складає 11\~852 гривень. Згідно прийнятих на себе зобовязань, а саме відповідно до п. 5.2.3 Договору, Відповідач повинна розраховуватись за отриманий Товар в сумі 11\~852 гривень наступним чином: перший внесок складає 3000 гривень, решту суми Покупець сплачує протягом 6-ти місяців рівними частинами. Договором передбачено, що Покупець повністю розраховується за Товар не пізніше 01 серпня 2014 року. 02 квітня 2014 року між сторонами було підписано Акт прийому-передачі комплекс-товару, який є додатком № 1 до Договору №06/04. Як вбачається з прибуткового касового ордеру № 12 від 02.04.2014 року відповідачем [PERSON] згідно з договором на покупку товару № 06\\04 було сплачено позивачу 3000 гривень. Позивач стверджує, що сплативши лише вказані 3000 гривень, відповідач припинила належні за Договором щомісячні виплати. 04 червня 2015 року на адресу відповідача [PERSON] була направлено претензію, в якій повідомлено про суму заборгованості, та надано 5-денний строк досудового врегулювання спору. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір оформлений згідно вимог цивільного законодавства, скріплений підписами сторін, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором.. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов договору. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На час звернення до суду з позовом сума інфляційних збитків від простроченої суми у розмірі 8\~852 гривень в період з 02.10.2014 року по 15.06.2015 року становить 4\~168, 80 гривень. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином річних від простроченої суми у розмірі 8\~852 гривень в період з 02.10.2014 року по 15.06.2015 року становить 186, 25 гривень. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором купівлі-продажу № 06/04 від 02.04.2014 року в сумі 13\~207, 05 гривень. При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved