Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

16.02.2017р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 179 у будинку № 33 корпус «А» по вул. С. Грицевца в м. Харкові, у зв»язку з його тривалим не проживанням за вказаною адресою без поважних причин. Також, позивач просила зобов»язати Центр надання адміністративних послуг м.Харкова зняти відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вказана квартира належить їй на праві власності. У вказаній квартирі зареєстровані позивач, її син [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідач з 22.07.2015 року у зазначеній квартирі не проживає, проживає на даний час на території Росії, де працює і повертатись на Україну не збирається. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частково задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу від 17.09.2001 року придбала у власність квартиру № 179 у будинку № 33 корпус А по вул.С. Грицевца в м. Харкові, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.13) та технічним паспортом на квартиру (а.с.16). У вказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], син [PERSON] та відповідач [PERSON] Як вбачається з пояснень позивача, відповідач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, але з липня 2015 року в ній не проживає, не намагається вселитися в спірну квартиру, його майна в спірному житловому приміщенні не мається, відповідач не несе жодних витрат по утриманню квартири і сплати комунальних послуг, не цікавиться її технічним станом. 22.07.2015 року відповідач, маючи свої певні політичні погляди, переїхав жити до Росії, а саме до м. Бєлгород, де він за трудовим договором на постійній основі працює майстром на заводі, починаючи з 01.09.2015 року і по цей час включно, винаймає у місті квартиру та повертатися в Україну не збирається. Дані обставини не оспорює відповідач, який в своїй заяві від 28.03.2017р. не заперечував проти задоволення позову. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Що стосується іншої частини позовних вимог щодо зобов»язання Центру надання адміністративних послуг м.Харкова примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою, то суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення користування житловим приміщенням. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial