Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

16.04.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.09.2020 між сторонами було укладено письмовий договір позики, за яким [PERSON] отримав від [PERSON] у позику 54 500 доларів США під 1,5% від суми позики щомісячно, які зобов`язався повернути не пізніше 01.01.2021. В обумовлений договором строк відповідач позику не повернув, тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму позики 54 500 доларів США, відсотки за користування позикою за період з 07.09.2020 по 07.04.2021 розміром 5 722,5 доларів США, 3% річних за період з 02.01.2021 по 14.04.2021 розміром 14,23 доларів США, судові витрати (а.с. 2-4). Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою від 22.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи ухвалено проводити в загальному порядку, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 11.05.2021, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 12). Ухвалою від 26.04.2021 частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову, внаслідок чого накладено арешт на наступне майно, що належить [PERSON] на праві власності: 39/50 частин нежилого приміщення підвалу літ. А-5 за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 12087261; транспортний засіб Renault Кangoo, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1461; транспортний засіб Volkswagen Passat, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1968, потужність двигуна 103. В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено (а.с. 22-23). Ухвалою від 11.05.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 10.06.2021. 10.06.2021 у зв`язку із неявкою відповідача судове засідання відкладене на 06.07.2021. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин судом в судовому засіданні за згодою позивача та його представника постановлено на місці ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання). Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 07.09.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, на підтвердження чого [PERSON] видав [PERSON] розписку, у якій зазначив про одержання від [PERSON] у позику грошових коштів розміром 54 500 доларів США зі строком повернення до 01.01.2021. Вказаним договором передбачено сплату процентів за користування позикою - 1,5% від суми позики щомісячно (а.с. 7). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками. Як передбачено положеннями ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Судом встановлено, що відповідач в обумовлений договором строк позику позивачеві не повернув. Станом на час розгляду справи судом зобов`язання відповідача за договором позики залишаються не виконаними, що підтвердив позивач в судовому засіданні. Також суду не надана відповідна розписка позивача про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Оскільки на порушення норм закону та умов договору позики відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, позику у визначений договором строк не повернув, у зв`язку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим законом правових наслідків його неналежного виконання. Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сума боргу своєчасно повернута не була, у позивача виникло право на вимогу сплати відповідачем суми боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Крім того, позикодавець має право отримати проценти від суми позики згідно з положеннями статті 1048 ЦК України. Розмір таких процентів передбачено договором позики, яким встановлено сплату 1,5% від суми позики щомісячно. Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми позову, наведеного в позовній заяві, за період з 07.09.2020 по 07.04.2021 (7 місяців) розмір процентів за користування позикою склав 5 722,5 доларів США (54 500 х 1,5/100) х 7 = 5 722,5); розмір 3% річних за період з 02.01.2021 по 14.04.2021 (103 дні прострочення) склав 14,23 доларів США. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає його достовірним в частині визначення розміру процентів за користування позикою та таким, що відповідає фактичним обставинам справи. В частині розрахунку 3% річних позивач виходив із розміру заборгованості 1 680,94 доларів США (тобто із меншої суми, аніж сума боргу за договором позики), а тому суд з урахуванням засад диспозитивності не вправі виходити за межі цієї позовної вимоги (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Крім того, вказаний розрахунок, з урахуванням засад змагальності, не був спростований відповідачем належними та допустимими доказами, а тому суд вважає за можливе покласти його в основу судового рішення. Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, з огляду на що задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі шляхом стягнення з [PERSON] на його користь суми боргу за договором позики 54 500 доларів США, процентів за користування позикою за період з 07.09.2020 по 07.04.2021 розміром 5 722,5 доларів США, 3% річних за період з 02.01.2021 по 14.04.2021 розміром 14,23 доларів США. При цьому, суд вважає можливим ухвалити рішення про стягнення вказаних сум в іноземній валюті, оскільки зазначене не суперечить положенням ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України та відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц. На підставі статті 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 11 350 грн. (а.с. 1). На підставі ст.ст. 19, 89, 141, 244-245, 259, 264, 265, 272-273, 280-283, 289 ЦПК України, суд

Outcome: approved