Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

16 серпня 2016 року позивач звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до Шишацької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно померлої матері [PERSON]. В обґрунтування позивних вимог повідомив, що являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлої 09 квітня 2014 року матері [PERSON] з якою проживав однією сімєю до дня її смерті. Прийнявши спадщину, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у вигляді належної померлій земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,28га, але отримав відмову в звязку з втратою правовстановлюючих документів. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявились, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заперечень щодо позову не висловили. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. 09 квітня 2014 року в м. Новогродівка Донецької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 762378, виданим 10.04.2014 відділом ДРАЦС РС Новогродівського МУЮ у Донецькій області (а.с.11). Позивач [PERSON] є сином померлої, що підтверджується посвідкою про його народження серії УБ № 142094, виданою Сагайдацькою сільської радою Шишацького району Полтавської області 05 травня 1941 року (а.с.10). До складу спадкового мана померлої входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 3,2796га, кадастровий номер 5325784600:00:021:0063 вартістю 104771,89 грн., що розташована на території Сагайдацького старостату Шишацької селищної ради та належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 514373, виданого 27 серпня 2001 року Сагайдацькою сільською радою Шишацького району Полтавської області за реєстровим номером 336 (а.с.13-18). Спадкоємець та спадкодавець на момент смерті останньої проживали разом за адресою: Донецька область, м. Новогродівка, вул. З.Космодемянської, 19, що підтверджується актом Новогродівської міської ради б/н б/д (а.с.19). Таким чином позивач прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України та 09 вересня 2016 року Новогродівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 111/2014 року щодо майна померлої, свідоцтва про право на спадщину на підставі даної справи не видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 44938124 від 01.09.2016 (а.с.37-38). Відомості про інших спадкоємців, які прийняли спадщину або претендують на неї на час розгляду справи відсутні. Постановою державного нотаріуса Новогродівської державної нотаріальної контори [PERSON] спадкоємцю померлої [PERSON] першої черги за законом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з втратою правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку (а.с.12). Факт втрати Державного акту на спірну земельну ділянку підтверджується зверненням позивача з відповідним оголошенням до місцевого друкованого видання «Наша Зоря» (№ 2 від 25 серпня 2016 року) (а.с.30-32). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до норм ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до судової практики та положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах даної категорії при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, фактично успадкувавши після смерті матері [PERSON] вищевказану земельну ділянку позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити її на своє імя та здійснити подальшу державну реєстрацію права власності щодо неї, що є перешкодою для реалізації нею права власності на вищевказане спадкове майно. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та доведеними.

Outcome: approved