Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

17.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним заповіту [PERSON], складеного 25.02.1997 року і посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори. В обґрунтування позову зазначив, що в оскаржуваному заповіті підпис від імені [PERSON] виконаний не заповідачем, а іншою особою; вважає, що текст заповіту був складений не в 1997 році, а значно пізніше, при цьому викладений на бланку серія ААЕ № 091382, який державний нотаріус Кезля В. І., яка посвідчувала заповіт, не отримувала, що в сукупності, на думку позивача, є підставою для визнання заповіту недійсним. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідача [PERSON], який одночасно бере участь у справі в якості третьої особи, вважає позов безпідставним. Він також звернувся до суду з усною заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та відмову в задоволенні позову в тому числі й з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом. Представник Першої чернігівської державної нотаріальної контори не з'явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 25.02.1997 року [PERSON], який помер [INFO] склав заповіт, яким заповів належний йому будинок [ADDRESS] своєму синові [PERSON] (позивач) та дочці [PERSON] (відповідач). Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Кезлею В. І. та зареєстрований в реєстрі під номером 1-529. (а. с 4, 5). Відповідач стверджує, що заповіт батька є підробленим, оскільки фактично був виготовлений не в лютому 1997 року, а значно пізніше; текст заповіту викладено на бланку, який не видавався державному нотаріусу Кезлі В. І., при цьому підпис від імені заповідача не належить його батькові [PERSON]. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач зазначені вимоги закону не виконав, виходячи з такого: 1. Як випливає з висновку судово-почеркознавчої експертизи від 11.04.2017 № 1039/1040/17-24 (а. с. 142), підпис в заповіті від 25.02.1997 року, посвідченому державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Кезлею В. І., реєстровий номер 1-529, виконаний без попередньої технічної підготовки та технічних засобів особисто [PERSON]. 2. Нотаріально посвідченим витягом з Реєстру нотаріальних дій беззаперечно підтверджується реєстрація нотаріальної дії - посвідчення заповіту [PERSON], саме 25.02.1997 року, а не в інший день, як безпідставно стверджує позивач. Таким чином, твердження позивача про складання заповіту значно пізнішою датою ніж та, що проставлена в тексті заповіту, та його підписання від імені [PERSON] іншою особою є надуманими і повністю спростовуються письмовими доказами та висновком судової експертизи, що приєднані до справи. 3. Згідно з письмовим повідомленням Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області від 09.09.2016 № 01.1-35/8565-23/4 (а. с. 14) Реєстр спеціальних бланків нотаріальних дій почав діяти в Україні з липня 1999 року, після затвердження наказом Міністерства юстиції України від 29.06.1999 № 36/5 Положення про порядок постачання, зберігання, обліку та звітності витрачання спеціальних бланків нотаріальних документів. Тому бланки, отримані в 1996-1997 роках не обліковувалися. Виходячи з цього, твердження позивача про складання тексту заповіту на бланку, який не видавався державному нотаріусу Кезлі В. І. є безпідставними і нічим по справі не підтверджуються. Виходячи з вищевикладеного, пред'явлений позов не підлягає задоволенню в зв'язку з безпідставністю заявленої матеріально-правової вимоги.

Outcome: dismissed