Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

16 січня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України», третя особа - Міністерство культури України про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та моральної шкоди. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.03.2015 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 55 220,15 грн., середній заробіток за час затримки заробітку у сумі 72 278,70 грн. До суду 09.12.2015 року надійшла заява Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23 березня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України», третя особа - Міністерство культури України про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та моральної шкоди в якій заявник з врахуванням уточненої заяви від 08.07.2016 року просить: рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове судове рішення за яким стягнути за рахунок власних коштів КП «Державний гастрольно-концертний центр України» з поточного рахунку [NUMBER] відкритого в АКБ «ІндустріалБанк», МФО 313849 на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 42 440,53 грн. Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.03.2015 року, яке набрало законної сили, задоволено вимоги [PERSON] частково та стягнуто з Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» заборгованість по заробітній платі в розмірі 55 220,15 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 72 278,70 грн. Як зазначає заявник, після постановлення рішення суду було проведено Держфінінспекцією ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Державний гастрольно-концертний центр України» та за результатами ревізії стало відомо, що заборгованість перед позивачем по заробітній платі є меншою на 12 779,62 грн., що підтверджується актом ревізії від 09.11.2015 року. Крім того заявник зазначає, що під час перевірки стало відомо, що заборгованість по заробітній платі не є бюджетною. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив задовольнити. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви, оскільки вказані обставини не є нововиявленими, це є нові обставини. Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню за наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.03.2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 55 220,15 грн., середній заробіток за час затримки заробітку у сумі 72 278,70 грн. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено рішенням суду, сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 55 220,15 грн. підтверджується довідкою №16 від 13.02.2015 року, яка підписана директором Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» Ковалевською Я.П. В період з 07.08.2015 року по 02.11.2015 року Державною фінансовою інспекцією в місті Києві проводилась ревізія фінансово-господарської діяльності Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» та 09.11.2015 року було складено акт ревізії за №04-30/1826. Як вбачається з акту, ревізійною групою встановлено, що станом на 01.10.2015 року по підприємству рахувалась заборгованість по заробітній платі [PERSON] в розмірі 55 220,15 грн. та за результатами виявлених порушень [PERSON] зменшена заборгованість по заробітній платі на суму до виплати 12 779,62 грн. та нарахування на заробітну плату - 5 748,80 грн. (зайво нараховані кошти за фактично невідпрацьований час, зайво отримана заробітна плата за червень 2012 року, зайво нарахована заробітна плата за грудень 2013 року, зайво нараховані кошти при наявності листка непрацездатності). З копії довідки №94 від 07.07.2016 року, яка підписана заступником директора Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» [PERSON] та головним бухгалтером Марковською Н.В. вбачається, що станом на 07.07.2016 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить 42 440,53 грн. згідно з висновками акту ревізії фінансово-господарської діяльності від 09.11.2015 року №04-30/1826. Відповідно до ч.1 ст.361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Згідно п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно п.4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК). Суд вважає доводи відповідача про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 43 Конституції України визначає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності із ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається представник відповідача щодо меншого розміру заборгованості по заробітній платі перед позивачем є нововиявленими та істотними, оскільки на момент розгляду справи існувало невірне нарахування заробітної плати позивачу, проте про вказану обставину не було відомо стороні. Існування меншого розміру заборгованості по заробітній платі стало відомо лише після проведення ревізії. На підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами в частині задоволення позову, в зв'язку з чим відповідно до ч.2 ст.365 ЦПК України скасовує рішення суду від 23.03.2015 року та постановляє нове рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 42 440,53 грн., що підтверджується довідкою підприємства. В той же час суд не вбачає підстав для задоволення заяви в частині встановлення способу виконання рішення суду, оскільки рішенням суду від 23.03.2015 року не встановлено спосіб виконання рішення суду, це не є нововиявленою обставиною в даній справі. Крім того варто зазначити, що встановити спосіб виконання рішення суду суд має можливість в порядку, передбаченому ст.373 ЦПК України. Заявник в частині розміру середнього заробітку не звертався до суду із заявою про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, а тому суд не переглядав рішення в цій частині. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial