Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

17.10.2018 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 березня 2012 року сторони зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.12.2015 шлюб між сторонами було розірвано. З дня народження дитини відповідач ніколи нею не піклувався, не брав участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, оскільки спочатку він перебував в місцях позбавлення волі, а після звільнення проживав окремо. Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча фізично здоровий, інших утриманців не має, неофіційно займається підприємницькою діяльністю. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 14.11.2018 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті на 04.12.2018. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила суд стягнути з відповідача на утримання їх малолітньої дитини 2000 грн. Також пояснила суду, що знаходиться в іншому не зареєстрованому шлюбі, в якому народилась дитина. Працювати вона не має можливості, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років. Підтвердила, що відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини з літа 2018 року. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених в клопотанні, просив стягувати аліменти в розмірі 813,00 грн., оскільки перебуває у незареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка має трьох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, які знаходяться в тому числі і на його утриманні. Він неофіційно працює на будівництві, його заробітна плата в середньому становить 5000,00 грн. (взимку близько 4000 грн., в інші періоди близько 6000 грн.). До літа 2018 року він надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, але у звязку з використанням коштів не за призначенням перестав її надавати. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-АМ № 269077 (а.с. 5). Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.12.2015 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6). Відповідно до довідки Конівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 36 від 12.10.2018 дитина сторін [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. (а.с. 8). Вказане також підтверджується довідкою Конівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 453 від 12.10.2018, в якій зазначено, що донька сторін дійсно зареєстрована та проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Проте відповідач, починаючи з літа 2018 року, в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, достатньому для забезпечення її потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Вказане є підставою для стягнення з відповідача аліментів на підставі рішення суду. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року становить 1626 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 статті 184 СК України визначено що, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про підставу для визначення розміру аліментів в мінімальному розмірі в сумі 813 грн. через те, що він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей з таких підстав. Як встановлено судом з копій свідоцтв про народження та визнавалось відповідачем батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], яка проживає на даний час з відповідачем у не зареєстрованому шлюбі. Отже, зважаючи на викладені вище норми чинного законодавства, саме [PERSON] та [PERSON] несуть обовязок щодо утримання та забезпечення їхніх дітей. При цьому, як вбачається з довідки про доходи [PERSON] працює та отримує дохід. Так само відповідач визнавав, що батько дітей [PERSON] час від часу надає допомогу своїм дітям, купує їм одяг. Крім того, навіть за умови допомоги відповідачем [PERSON] в утриманні її дітей, це не позбавляє відповідача обовязку утримувати та забезпечувати належні умови для розвитку своєї дитини [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд також враховує задовільний стан здоровя відповідача, його участь в утриманні дітей [PERSON], відсутність на утриманні у відповідача непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина та розмір мінімального прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років і вважає справедливим, обґрунтованим та фінансово можливим для відповідача стягнення з нього на користь позивача на утримання доньки аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 1250,00 грн., що складає четверту частину від його середнього заробітку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у сумі 1250,00 грн. (тобто 62,5 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації становить 440,50 грн.

Outcome: partial