Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

15.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського ТОВ «Мрія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 13.03.2017 року він керував автомобілем ВАЗ-2102 д/з [NUMBER] та рухався по вулиці Васильковій в м.Лозова на Авилівській стороні міста, не побачив попереду в попутному напрямку трактор Т-150 з причепом, оскільки не були включені ката фоти і він не маючи технічної можливості не зумів зупинити свій автомобіль і врізався ззаду в причеп. Як вказав позивач, в результаті зіткнення його автомобіль отримав механічні пошкодження. Працівники поліції склали на нього протокол та направили матеріал до суду, однак справу було закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення. Також [PERSON] зазначив, що згідно висновку експерта, можливість уникнути ДТП повністю залежала від виконання правил дорожнього руху водієм трактора [PERSON] Матеріальна шкода нанесена позивачу шляхом пошкодження автомобіля складає 19 860, 87 грн., згідно звіту. Також, як вказує [PERSON] йому було завдано моральної шкоди в розмірі 30 000,00 гривень. Враховуючи вище вказане, позивач просив стягнути матеріальну та моральну шкоду, судові витрати. 23.04.2018 року представником відповідача було надано відзив на позов, в якому вказано, що вартість матеріального збитку [PERSON] вказана у звіті завищена, автомобілю 42 роки, в експертизі не зазначено причину фізичного зносу автомобіля, відсутня калькуляція ремонтних робіт. Також представник вказав, що позивач не надав доказів на підтвердження наявності моральної шкоди, а довідка адвоката щодо розрахунку оплати адвокатських послуг не відповідає вимогам ст.137 ЦПК України. Зважаючи на викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 10.01.2019 року представник відповідача - Євстафєва О.В. надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що [PERSON] не має достатніх підстав для звернення з даним позовом від свого імені та, крім того, повноваження надані довіреністю закінчилися до його звернення до суду, а тому і підстави для відшкодування відсутні. Щодо невідповідності закону звіту №3218 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 07.02.2018 року, звіт виконано на 29 аркушах, однак відповідачу надано лише 7 сторінок, для участі в технічному огляді СТОВ «Мрія» не викликалося та на четвертому аркуші звіту відсутній підпис як представника, так і самого власника транспортного засобу, а також підпис відсутній в договорі про надання послуг ФОП [PERSON] та акті виконаних робіт. Враховуючи вказане, представник зазначила, що докази, надані позивачем, є неналежними та недопустимими. Детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом, позивач не надав, що суперечить нормам ЦПК України. У відповідності до ст.81 ЦПК України, доказів на підтвердження завдання моральної шкоди [PERSON] не надав. Зважаючи на вище вказане, представник відповідача вважає неправомірним звернення [PERSON] з цим позовом до суду, проти позову заперечує та просить відмовити в повному обсязі. У судовому засіданні позивач та його представник Степанов С.А. наполягали на задоволенні позову в повному обсязі. Представник СТОВ «Мрія» - адвокат Євстафєва О.В. заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 13.03.2017 року о 18:30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача [PERSON] та транспортним засобом СТОВ «Мрія» - трактором Т-150 з причепом під керуванням [PERSON], що не оспорюється сторонами. За вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на [PERSON] було складено протокол (а.с.41) та направлено матеріал до суду. 08.11.2017 року провадження по адміністративній справі було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення(а.с.60). В своїй постанові суд обґрунтував свою позицію опираючись на висновок судової автотехнічної експертизи №16248, в якій вказано, що технічна можливість уникнути ДТП була у водія трактора, чи відповідали правилам дорожнього руху дії позивача вирішити питання експертом не представляється можливим. Власником автомобіля ВАЗ 2102, випуску 1975 року, двигун [NUMBER], шасі (рама) №--, реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ легкова, згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], є [PERSON], про що свідчить довіреність від 22.03.2007 року(а.с.10). Згідно Звіту №3218 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 07.02.2018 року(а.с.11-44), матеріальні збитки, завдані пошкодженнями автомобіля, зазначені у розмірі 19 860, 87 грн. В наданому позивачем Звіті відсутні підписи власника автомобіля та представника за довіреністю [PERSON] на 4 аркуші та в договорі про надання послуг. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно положень ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Правочином, як вказано в ст.202 ЦК України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін, відповідно до ст.209 ЦК України. Згідно ст.244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як визначено в ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. З копії довіреності, наданої позивачем, вбачається, що вона видана строком на 10 років, тобто строк дії довіреності закінчився 22.03.2017 року, що свідчить про те, що [PERSON] не має права на звернення до суду з даним позовом, так як не є власником автомобіля. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем не надано опису, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), що суперечить положенню ст.137 ЦПК України. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зважаючи на викладене, факт відсутності підписання трудових договорів, документації про оплату праці та звільнення не оспорюється, тобто не оформлення трудових правовідносин підтверджується як позивачем, так і відповідачем. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В деліктних правовідносинах обов'язок довести наявність шкоди, її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою лежить на позивачі. [PERSON] не надано доказів, які б доводили наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. На підставі ч.2 ст.80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вище вказане, зважаючи на недоведеність позивачем його права на звернення до суду, недоведеність наявності матеріальної та моральної шкоди, завданої відповідачем, а також на надання неналежних та недопустимих доказів, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed