Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

16.11.2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом з тих підстав, що [PERSON] є споживачем електричної енергії та має особовий рахунок №032-0027. Але кошти за спожиту електроенергію відповідач сплачує не в повній мірі, в результаті чого станом на 05 листопада 2013 року (за період з листопада 2012 року по листопад 2013 року) виникла заборгованість у розмірі 597 грн. 13 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки відповідача в судове засідання суду не відомі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у позовних вимогах позивача слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. Відповідно до положень ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Частиною 4 ст. 4 ЦК України передбачено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Згідно положень ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (надалі - Правила) ці Правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Так, відповідно до п. 19-22 Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. Оплата спожитої електричної енергії може здійснюватися: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником; за карткою попередньої оплати. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні, станом на 05 листопада 2013 року у відповідача наявна заборгованість перед підприємством позивача за спожиту електричну енергії в сумі 597 грн. 13 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунками, перевіреними у судовому засіданні. Але суд не може враховувати дані розрахунки як підтвердження існування правовідносин між сторонами, а інших доказів на підтвердження існування забов'язання відповідача перед позивачем сторонами не надано. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вказані норми містить і ст.60 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» в особі Коростишівського РЕМ до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію не є обґрунтованим та не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст. 3 Закону України «Про електроенергетику», п.п. 1, 19-22, Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, ст.ст. 4, 11, 526, 625 ЦК України та

Outcome: dismissed