Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

15.09.2020 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач, АТ КБ «ПриватБанк»), в особі свого представника Гребенюк Олександра Сергійовича (далі - представник позивача), звернулось до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) в якій зазначає наступне. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 26.04.2019 р. Відповідач, при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком - Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» з наказом банку про їх затвердження в редакції яка діяла на момент підписання, Витяг з «Тарифів» додаються до позовної заяви. Крім того, представник позивача зазначає, що при укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, формулярами та стандартними формами якого є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшувався та відповідачем отримано кредитну картку для користування кредитним картковим рахунком - номер та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, яка додається. Згідно умов Договору, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу щомісяця протягом строку дії карти. Виконання відповідачем Договору вбачається також з виписки по рахунку в якій зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, яка додається до позову. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушив умови Договору та положення законодавства. Станом на 15.07.2020 р. відповідач має заборгованість в розмірі 23022,98 грн., з яких: 16938,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі, заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 16938,54 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 6084,44 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 0,00 грн., нарахована пеня - 0,00 грн., нарахована комісія - 0,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором б/н від 26.04.2019 р. станом на 15.07.2020 р. та судові витрати у розмірі 2102 грн. судового збору (а.с.2-6). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.09.2020 р. (а.с.75), з урахуванням клопотання представника позивача (а.с.70), справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідачу запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам, у тому числі, право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, право відповідача на подання відзову на позов, а позивача відповіді на відзив, а також подання відповідачем заперечень та зустрічного позову. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копія ухвали суду разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами була направлена відповідачу (а.с.76) рекомендованим повідомленням через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу її зареєстрованого місця проживання/перебування, відповідно до даних інформаційної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (а.с.74) та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначені документи були відповідачем отримані 24.09.2020 р. (а.с.77). Разом з тим, відповідачем не надано до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотань або заяв про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін або про відкладення слухання справи, зустрічного позову, а також відзиву чи заперечень на позовну заяву. Позивач АТ КБ «ПриватБанк», якому також було направлено ухвалу суду (а.с.76), про розгляд справи судом повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення через відділення поштового зв`язка «Укрпошта» (а.с.78). Представник позивача, в окремому письмовому клопотанні, яке було подано разом з позовною заявою, підтримує позовні вимоги у повному обсязі з зазначенням про наявність усіх необхідних доказів в матеріалах справи, просить розглянути справу без участі представника позивача (а.с.68). Клопотань або заяв про скасування розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, позивачем до суду не надавалось. Враховуючи зазначене, відсутність підстав для відкладення розгляду справи чи розгляду справи у заочному провадженні, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження визначеного ухвалою суду, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. У зв`язку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно приписів ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 р. по справі №161/16891/15-ц саме позивач повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах встановлених договором. Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, якими, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦПК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦПК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) зроблено висновок, зокрема, що згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Сторона позивача вважає, що в наслідок невиконання зобов`язань по кредитному договору б/н від 26.04.2019 р., при укладенні якого сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, як це зазначено у розділі 1 «Порядок виникнення правовідносин» позовної заяви (а.с.2зворот), відповідач винен АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в загальному розмірі 23022,98 грн., заборгованість з яких фактично складається з наступного: 16938,54 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту та 6084,44 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, що зазначено в розділі 3 «Порядок розрахунків» змісту позовної заяви (а.с.4зворот), надаючи на підтвердження вказаного розміру заборгованості - Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 26.04.2019 р. укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] (далі - Розрахунок) (а.с.7-9зворот). Судом встановлено, що 26.04.2019 р. відповідачем [PERSON] було підписано Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів, без номерів (далі - Анкети-заяви б/н від 26.04.2019 р.) (а.с.15, 15зворот, 16), за змістом яких, відповідач погодився, що ці Анкети-заяви, згідно ст.634 ЦПК України у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, які разом з пам`яткою клієнта і тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого отримано шляхом самостійного роздрукування. Разом з цим, додані представником позивача до матеріалів позову, зазначені вище, Анкети-заяви б/н від 26.04.2019 р. не містять ні виду карткового рахунку, у тому числі кредитного, ні його номеру, ні розміру грошового зобов`язання (кредитного ліміту), ні базової процентної ставки, ні умов про встановлення будь-яких видів відповідальності за порушення грошового зобов`язання та їх розміру, строку дії рахунку та обов`язку щодо повернення кредиту та, взагалі, волевиявлення відповідача на те, що він приєднавшись до «Умов та правилами надання банківських послуг» надав свою згоду на відкриття кредитного рахунку в Банку позивача для отримання на нього будь-яких грошових коштів позивача у користування та пов`язаних з цим обов`язків щодо виконання грошових зобов`язань перед позивачем та відповідальності за їх невиконання, у тому числі і тих про які зазначає представник позивача у змісті позову. Самі, додані представником позивача до матеріалів позову: Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с.20-57), які як зазначено затверджені наказом Банку (а.с.58-59) та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.19-19зворот) - не містять та не передбачають можливості їх підписання позичальником (відповідачем по справі) та інших даних які б ідентифікували особу відповідача та його згоду від 26.04.2019 р. із зазначеними в цих документах Умовами, Правилами та тарифами, в даному випадку з кредитування, у тому числі і визначених цими документами обов`язків та відповідальності, які мали місце на дату підписання вказаних вище Анкет-заяв. Наявності даних з яких було б можливо встановити, що зазначені позивачем Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів» відносяться до грошових (кредитних) зобов`язань відповідача перед позивачем які виникли 26.04.2019 р. (дати підписання Анкети-заяви б/н), як на це зазначає представник позивача, судом не встановлено. Анкети-заяви б/н від 26.04.2019 р. не містять даних з яких можливо було б встановити з метою отримання яких саме банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» вони були підписані відповідачем. Верховний Суд в постанові від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), у своєму правовому висновку зазначив, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування (що зазначено і Верховним Судом України в постанові від 11.03.2015 р., провадження №6-16цс15). А отже є безпідставними, як посилання позивача так і долучення до матеріалів позову, будь-яких Умов, Правил та Тарифів, у тому числі і тих які розміщені на офіційному сайті позивача privatbank.ua, за якими позивачем обслуговуються кредитні рахунки, оскільки в них відсутнє волевиявлення відповідача, шляхом їх підписання 26.04.2019 р. на відкриття, як зазначено позивачем, кредитного рахунку, видачу кредитної картки, тощо. У зв`язку з чим, є неможливим застосування до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів», про які йдеться у змісті Анкети-заяви б/н від 26.04.2019 р. і правил частини 1 статті 634 ЦК України щодо кредитних зобов`язань. Додані представником позивача до матеріалів позову, такі документи як: Розрахунок (а.с.7-9зворот), Банківська виписка за договором станом на 17.07.2020 р. (далі - Банківська виписка) (а.с.10-12), Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с.13), Довідка про надання картки (а.с.14) - не містять будь-яких Умов, Правил та Тарифів обслуговування кредитного рахунку, у тому числі, тих на які посилається представник позивача у змісті позову, як і не містять вказані документи посилань на те, що їх складовою є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи» про які зазначає представник позивача у позові та/або які додає до позовної заяви. З доданої до позовної заяви копії паспорта на ім`я відповідача (а.с.60-61зворот), не встановлено, що вона стосується кредитних зобов`язань, які виникли між позивачем та відповідачем 26.04.2019 р. Крім того, сторона позивача, як на підставу своїх вимог, посилається на те, що викладені в позовній заяві обставини підтверджуються і підписаним відповідачем Паспортом споживчого кредиту, копія якого додано до позовної заяви (а.с.17-18зворот), вказуючи що ним погоджені істотні умови договору. Проте, Анкети-заяви б/н від 26.04.2019 р. не містять посилань на те, що їх складовою та невід`ємною частиною Договору банківського обслуговування є Паспорт споживчого кредиту, а сам Паспорт споживчого кредиту не міститься посилань на те, що він є складовою частиною кредитного договору №б/н від 26.04.2019 р. чи Договору банківського обслуговування від 26.04.2019 р. Крім того, в розділі 7 «Інші важливі правові аспекти» Паспорту споживчого кредиту, зазначено також, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо, а також вказано, що датою надання інформації є з 26.04.2019 р. та міститься застереження, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною лише до 11.05.2019 р. (а.с.18зворот), що є значно меншим періодом, ніж той, за який Банк здійснює розрахунок заборгованості відповідачу. Враховуючи зазначене, посилання сторони позивача на те, що позичальником підписано Паспорт споживчого кредиту, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили та дійшли згоди щодо відсоткової ставки та інших складових зазначених у даному Паспорті споживчого кредиту. У зв`язку з зазначеним, суд вважає безпідставним як нарахування так і вимогу позивача про стягнення з відповідача на свою користь такої складової загальної суми заборгованості вказаної позивачем як: заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 6084,44 грн., про яку зазначено у Розрахунку. Разом з цим, із даних Банківської виписки (а.с.10-12), у сукупності з даними зазначеними в Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.13), Довідки про надання кредитної картки (а.с.14), судом встановлено, що на ім`я відповідача в Банку позивача було відкрито 26.04.2019 р. картковий рахунок номером: [NUMBER] , на який було встановлено кредитний ліміт та видано кредитну картку номером: [NUMBER] . З зазначеної Банківської виписки, яка містить відображення здійснення господарсько-фінансових операцій за особовим рахунком відкритим на ім`я відповідача починаючи з 26.04.2019 р. по 01.06.2020 р., включно), судом встановлено, що відповідач користувався грошовими коштами позивача які знаходились на даному рахунку, шляхом їх зняття у готівковій формі, переказу на інші рахунки у безготівковій формі, поповнення телефону, оплати послуг, купівлі товарів, виконання оплат за сервісом «Оплата частинами», тощо та відповідачем було використано грошових коштів позивача у загальному розмірі 32758,17 грн. При цьому слід зазначити, що за вказаним рахунком здійснювалось не лише використання наявних на ньому грошових коштів на різноманітні потреби, а і поповнення рахунку грошовими коштами як у готівковій так і безготівковій формі та сума внесених грошових коштів становить у загальному розмірі 17860,57 грн. Отже, шляхом математичного віднімання із загальної суми використаних відповідачем грошових коштів позивача в розмірі 32758,17 грн. - суми внесених (повернутих) грошових коштів на рахунок в розмірі 17860,57 грн., встановлено, що розмір використаних грошових коштів позивача які не були повернуті відповідачем, становить суму у 14897,60 грн., яка спростовує існування заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 16938,54 грн., яка зазначеним представником позивача у змісті позову. За відсутності достатності правових підстав вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору, а також відповідальність у вигляді сплати процентів, тощо, Банк має право вимоги лише фактично отриманої відповідачем та не повернутої суми кредиту, яка, як встановлено, складає розмір у 14897,60 грн. (Що відповідає правовому висновку викладеному в Постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17). Слід зазначити, що позивачем не заявляється про стягнення з відповідача процентів за ставкою визначеною ч.2 ст.625 ЦК України чи за ставкою визначеною ч.1 ст.1048 ЦК України і не надається розрахунків проведених до даних правових норм. Клопотань про призначення по справі експертиз на доведення розміру заборгованості заявленого стороною позивача у змісті позову і Розрахунку та її складових, позивачем суду не заявлялось. Враховуючи вищезазначене, відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявленого стороною позивача такої складової загального розміру заборгованості як: заборгованість за простроченими відсотками в сумі 6084,44 грн., встановлення наявності розміру заборгованості за неповернутим (фактично використаним) тілом кредиту в сумі 14897,60 грн. суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість станом на 15.07.2020 р. в загальному розмірі 14897,60 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в такому ж розмірі, інші частини складових заборгованості заявлених позивачем до стягнення з відповідача - стягненню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення від 20.08.2020 р. позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 2102 грн. (а.с.1), загальний розмір позовних вимог заявлених до відповідача становив суму у 23022,98 грн., суд задовольнив позивні вимоги в сумі 14897,60 грн., отже позивач має право на компенсацію відповідачем сплаченої суми судового збору пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог, що буде становити суму у 1360,15 грн. (14897,60*2102/23022,98). На підставі викладеного та

Outcome: partial