Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

16 грудня 2015року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області про визнання права власності на земельні частки (пай) на території [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ Держгеокадастру у Решетилівському районі Полтавської області, посилаючись на наступне. 12 березня 1996 року померла її мати [PERSON], 09 грудня 2000 року помер її батько, вона прийняла спадщину після батьків. 25 жовтня 2015 року їй стало відомо, що її батькам належать земельні частки(паї) на території [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області, оскільки вони були членами КСП ім. Мічуріна та вони були зареєстровані у списках працюючих членів КСП ім. Мічуріна у проекті роздержавлення та приватизації земель КСП ім. Мічуріна за 1995 рік. На її звернення щодо надання земельної частки, як спадкоємцю після померлих батьків, [PERSON] сільською радою її повідомлено, що питання надання земельної частки, як спадкоємцю, не належить до компетенції сільських рад. Тому вона звернулась із даним позовом до суду та просить визнати належність [PERSON] та [PERSON] земельних часток (паїв) розміром по 2,58 умовних кадастрових гектарів, на території [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області, вартістю по 674443,00 грн. та визнати за нею право на вказані земельні частки я, як спадкоємця. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на доводи, зазначені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Решетилівського району в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтверджує, що за померлими [PERSON] та [PERSON] на території сільської ради дійсно числилися земельні ділянки, позовні вимоги визнає /а.с.35/. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Решетилівському районі Полтавської області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду /а.с.26/. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши обставини по справі, перевіривши їх наявними доказами та надавши доказам правової оцінки, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 березня 1996 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 185042, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції 05 квітня 2011 року /а.с.17/. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №30277242 від 24 квітня 2012 року після її смерті заведена спадкова справа № 142/2012 /а.с.9/. 09 грудня 2000 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №155919, виданим [PERSON] сільською радою Решетилівського району Полтавської області 13 грудня 2000 року /а.с.16/. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №30277371 від 24 квітня 2012 року після його смерті заведена спадкова справа № 143/2012 /а.с.10/. Зі свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 316254, виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Семенівської райдержадміністрації Чернігівської області 09 червня 1998 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки по справі - [PERSON], [INFO] /а.с.11/. 20 липня 2002 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], у звязку з чим змінила прізвище на «Гончаренко», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-БК № 193794, виданим виконкомом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області 20 липня 2002 року /а.с.8/. За довідками [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 02 листопада 2015 року № 02-23/534 та №02-23/533/а.с.12-13/ [PERSON] та [PERSON] на день смерті дійсно були членами колгоспного двору № 234 згідно погосподарської книги № 4 та дійсно були зареєстровані під № 96 та № 97, відповідно, у списку працюючих членів КСП ім. Мічуріна у проекті роздержавлення та приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна за 1995 рік, що також підтверджується витягом зі списку працюючих членів КСП ім. Мічуріна Решетилівського району станом на 17 лютого 1995 року /а.с.38-39/. Розмір середньої частки (паю) на території сільської ради становить 2,58 умовних кадастрових гектар. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 06 липня 2015 року № 02-23/263 на території сільської ради є землі резервного фонду з яких можливо надати земельні ділянки на паї /а.с.15/. Згідно з довідкою Відділу Держземагенства у Решетилівському районі Полтавської області від 21 липня 2015 року № 31-1623-0.3-1390/2-15 по ТОВ «Славутич» на території [PERSON] сільської ради станом на 01 січня 2015 року вартість земельної частки (паю) становить 67443,00 грн. /а.с.14/. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Оскільки [PERSON]А та [PERSON] працювали в КСП ім. Мічуріна та були зареєстровані у списку працюючих членів КСП ім.. Мічуріна у проекті роздержавлення та приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Мічуріна за 1995 рік, що підтверджується матеріалами справи, тому мали право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (чинної на момент виникнення правовідносин), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР (чинною на момент виникнення правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] була такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ст.. 76 ЦК УРСР (чинної на момент виникнення правовідносин) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Суд вважає, що [PERSON] звертаючись до суду за захистом свого права та інтересу, як спадкоємець, не пропустила строку позовної давності, оскільки неодноразово зверталася до керівництва господарства ім.. Мічуріна та голови [PERSON] сільської ради з проханням видати на ім'я її батьків документи на земельну частку (пай). Крім того, відповідно до довідки Полтавської центральної районної лікарні № 1704 від 18 листопада 2015 року [PERSON] зверталась за медичною допомогою в період з 2001 року по 2015 роки до лікаря травматолога поліклінічного відділення та знаходилася під наглядом; зверталась з 31 жовтня 2009 року по 30 травня 2015 року до лікаря психіатра Полтавської ЦРКЛ та знаходилась під наглядом з приводу тривожно депресивного розладу /а.с.40/. В цій частині суд враховує правову позицію, викладену в ухвалі Апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2014 року по справі № 1626/723/12 з аналогічним предметом спору. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися, внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Тобто, [PERSON] є спадкоємцем після померлих [PERSON] та [PERSON] на все майно, належне померлим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved