Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

16.04.2019 року до Валківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з лютого 2019 року до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 11.06.2005 року по 27.02.2014 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 02.05.2019 року відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 24.05.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що на даний час перебуває в шлюбі та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що після розлучення регулярно надавав грошові кошти, але лише з травня 2015 року почав вимагати від позивача писати розписки про отримання матеріальної допомоги на утримання дітей. Щорічно перед 1 вересня допомагав збирати дітей до школи, купляв зимовий одяг та взуття. За будь-якої можливості забирав дітей до себе, влітку 2018 року діти проживали з відповідачем у м. Харкові протягом півтора місяця. Повідомив, що в липні 2017 року у його дружини були дуже тяжкі пологи, внаслідок чого вона з дитиною протягом 3-х місяців неодноразово перебували у лікарні, дитина потребувала постійного лікування в перший рік життя. Тому не мав можливості надавати матеріальну допомогу для дітей від першого шлюбу, але до школи підготуватися допоміг та купив зимовий одяг та взуття. Наголосив, що позивач відмовилася писати розписки про отримання матеріальної допомоги на утримання дітей. Вказав, що на дні народження дітей та на Новий рік постійно дарував подарунки, які замовляли діти (іграшки, мобільні телефони, велосипеди). Зазначив, що кохає своїх дітей і намагається за кожної можливості приділяти їм час та допомагати матеріально. 29.05.2019 року позивач подала відповідь на відзив, в якому вказала, що після розлучення відповідач не допомагав матеріально, оскільки вона працювала і вважала його допомогу непотрібною. В травні 2015 року почала наполягати на наданні матеріальної допомоги. Відповідач в розписці гарантував щомісячну виплату на утримання дітей, але після того, як позивач вдруге вийшла заміж останній відмовився допомагати. Зазначила, що відповідач не приділяє уваги своїм дітям, не дзвонить, не цікавиться їхніми справами. В травні 2017 року відповідач сказав, що останній раз надає кошти на утриманні дітей, тому що вона забагато з нього потребує грошей, запевнив, що буде купувати речі, але це залишилося обіцянками. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.07.2006 року Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 24 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.08.2007 року Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 15. На підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 27.02.2014 року у цивільній справі № 615/39/14-ц шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до змісту довідки № 101 від 11.04.2019 року, виданої Виконавчим комітетом Перекіпської сільської ради Валківського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю позивачем у справі. Відповідач зобов`язався виплачувати кошти позивачу на утримання дітей, в розмірі 500 грн. з 01 по 10 число щомісячно, про що свідчить копія розписки від 05.10.2015 року. Як вбачається із доданих відповідачем до матеріалів справи копій розписок, позивач отримувала від відповідача в 2015 році матеріальну допомогу на утриманні дітей в розмірі 5500 грн. та 2 зимові куртки по 330 грн. кожна; в 2016 році отримала 7200 грн. та канцелярське приладдя для школи на суму 1500 грн.; в 2017 році отримала 3500 грн.; в 2018 році отримала зимові речі для дітей. Ст.180 СК України зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, з урахуванням положень ч.2 ст.181 СК України може брати участь у її утриманні в грошовій (або) натуральній формі. З положень ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених \~ст.184 СК України. Прожитковий мінімум у відповідності до ч.1 ст.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум» - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Встановлений\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~ прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років з 01 січня 2019 року становить 2027 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну\~\~величину\~\~достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За змістом ст.183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання двох дітей, становить одну третину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як передбачає ч.1\~ст.141 СК України,\~ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ч. 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язок обох батьків утримувати дітей, з метою створення умов, необхідних для всебічного розвитку 3-х дітей, відносно яких відповідач має батьківські зобов`язання, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial