Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

15.07.2014 р. представник позивачки звернувся в суд з позовом, який пізніше був ним уточнений, про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO]. в с. Пилівка Охтирського району Сумської області померла її матір - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку в [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок зареєстрований на праві власності за її чоловіком [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Хухрянською сільською радою 04.04.1996 року на підставі рішення виконкому Охтирської районної ради народних депутатів від 20.07.1989 р. №138 «Про оформлення прав власності на жилі будинки в сільській місцевості». Спірний будинок був набутий [PERSON] та її чоловіком [PERSON], який помер [INFO], за час їхнього спільного проживання в шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті свого чоловіка [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді ? частини вказаного будинку, так як на день його смерті проживала разом з ним, однак за життя [PERSON] належним чином не оформила спадщину, однак продовжувала проживати у вищевказаному житловому будинку, куди згодом переїхала і позивачка [PERSON], яка доглядала за своєю матір'ю і на день її смерті [INFO] проживала разом з нею та фактично прийняла спадщину, так як вступила в управління спадковим майном. Однак вчасно належним чином не оформила спадщину, так як після 1997 р. переїхала проживати до свого сина в Крим, де проживає і на даний час. А коли в 2014 році звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, їй було відмовлено, так як відсутні докази родинних стосунків між нею та [PERSON], оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок по [ADDRESS], а також відсутні свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON] В зв'язку з цим просить суд встановити факт, що [PERSON]., дійсно є рідною донькою [PERSON]., яка померла [INFO]; визнати право спільної власності на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по ? частині за кожним; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO]; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON]. уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити вимоги його довірительки. Представник відповідача Хухрянської сільської ради та представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Охтирському району Сумської області в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, заслухавши пояснення представника позивачки, вважає, що справу можливо розглянути відповідно до ст. 169 ЦПК України без участі представника відповідача та третьої особи, а позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO]. в с. Пилівка Охтирського району Сумської області померла матір позивачки - [PERSON] (а.с.42), після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.16). Вказаний спірний будинок був набутий [PERSON] та її чоловіком [PERSON], який помер [INFO], за час їхнього спільного проживання в шлюбі, і належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні було оглянуто інвентарну справу на домоволодіння [ADDRESS] та встановлено, що 04.04.1996 року Хухрянською сільською радою на ім'я чоловіка [PERSON] - [PERSON] було видано Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок на підставі рішення виконкому Охтирської районної ради народних депутатів від 20.07.1989 р. №138 «Про оформлення прав власності на жилі будинки в сільській місцевості». Після смерті [PERSON], який помер [INFO]., [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді ? частини вказаного будинку, так як на день його смерті проживала разом з ним, однак за життя належним чином спадщину не оформила, свідоцтва про право власності не отримувала і продовжувала проживати у вищевказаному житловому будинку. Разом з нею проживала також і позивачка [PERSON], яка переїхала в с. Пилівку для того, щоб доглядати за матір'ю. Після смерті [PERSON] позивачка фактично прийняла спадщину, однак належним чином спадщину також не оформила, свідоцтва про право власності не отримувала, так як повернулася до м. Алушти, де проживає і на даний час. Коли ж [PERSON] звернулася у нотаріальну контору з відповідною заявою про прийняття спадщини, їй відмовили, так як відсутні документи, які б підтверджували, що [PERSON] дійсно є її матір'ю. Крім того відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів. При зверненні до суду за захистом права на оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючого документа для підтвердження того, існувало або було відсутнє право спадкодавця на спірну нерухомість, обов'язковим є з'ясування, коли, на якій підставі виникло і як змінювалося це право. Так, згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00014226033 від 25.07.2014 р. вбачається, що [PERSON], [INFO]., та [PERSON]., [INFO], зареєстрували шлюб між собою 15 травня 1967 року у виконкомі Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с.35-37). За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 04.04.1996 року виконкомом Хухрянської сільської ради, житловий будинок в с. Пилівка Охтирського району Сумської області належить [PERSON] на праві особистої власності на підставі рішення виконкому Охтирської районної ради народних депутатів від 20.07.1989 р. №138 «Про оформлення прав власності на жилі будинки в сільській місцевості». Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (в ред. 1969 р.) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Отже, спірний будинок [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON] До 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.66 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введена лише з 29.06.98. Саме в цей день набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.98 № 121. Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.98 року з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без держреєстрації, можна вважати виниклими і набутими в установленому законом порядку. Згідно ч.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як було встановлено в судовому засіданні після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], і яку фактично прийняла позивачка [PERSON], яка на момент смерті [PERSON] проживала разом з нею та вступила в управління спадковим майном. Так, згідно п.1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в ред.. 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Так, той факт, що [PERSON] дійсно є рідною донькою [PERSON] і на момент її смерті проживала разом з нею підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] - її двоюрідна сестра, а покійна [PERSON] - її рідна тітка. Їй відомо, що прізвище [PERSON] було [PERSON] і в 1963 р. вона одружилася з [PERSON] і переїхала на постійне місце проживання в с. Пилівка, де [PERSON] поховала чоловіка після його смерті і проживала в будинку сама. Пізніше до неї переїхала її донька [PERSON], яка доглядала за нею аж до її смерті. Потім вона ще побула там недовго, і переїхала в Крим. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] - її сестра. Тому їй добре відомо, що дівоче прізвище її матері було «[PERSON]» і що вона двічі одружувалася, зокрема в 60-х роках вона вийшла заміж за [PERSON] і жила з ним у с. Пилівка. Також їй відомо, що позивачка [PERSON] жила разом з матір'ю і десь через 2-3 роки після смерті [PERSON] позивачка повернулася в Крим. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні пояснила, що позивачку вона добре знає, так як вони жили по сусідству в с. Пилівка. Зараз в будинку [ADDRESS] ніхто не живе, але на момент смерті [PERSON] і ще деякий час [PERSON] жила разом з нею. Що стосується [PERSON], то з нею вона добре знайома, так як в 1963 р. [PERSON] одружилася з її свекром [PERSON] і переїхала з ним у с. Пилівку. Згідно ст. 529 ЦК Української РСР, 1963 р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №37981594 та №37981617 від 28.07.2014 р. вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO]., та після смерті [PERSON], померлої [INFO]., до нотаріальної контори не зверталися спадкоємці з заявами про прийняття спадщини та/або про відмову від спадщини, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.32-34). Таким чином, судом було встановлено, що [PERSON] дійсно є рідною донькою [PERSON]., якій на праві власності належав спірний будинок [ADDRESS], а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки та визнати за нею право власності на спірний будинок в порядку спадкування. На підставі викладеного, Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), ст. 9, 13, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 328, 1225, 1261, 1262, 1266, 1270, 1276 ЦК України, ст.ст. 529, 549, 551 ЦК Української РСР (в ред.. 1963 р.), ст. 22 КпШС (в ред. 1969 р.) ,

Outcome: approved