Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

16 квітня 2015 року [PERSON], [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачі є власниками зазначеної квартири, з 2013 року в квартирі була зареєстрована знайома [PERSON], яка жодного дня в квартирі не проживала, та весь цей час фактично проживала із своєю матір'ю за іншою адресою, відповідач добровільно не знялася з реєстраційного обліку, реєстрація відповідача в квартирі позивачів порушує їх права як власників квартири, тому позивачі звернулися до суду з цим позовом за захистом своїх прав. В судове засідання позивачі не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують (а.с. 30, 34). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки в судове засідання суду не повідомила, 03.06.2015 року надіслала до суду заяву про визнання позовних вимог, просить розглянути справу без її участі (а.с. 31). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі доказами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом міського комунального майна м. Рубіжне 20.10.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори 22.09.1998 року за реєстром № 960 (а.с. 5, 6). Згідно довідки КП «Житловий сервіс» № 848 від 12.03.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] як власник та [PERSON] як піднаймач (а.с. 9). Згідно акту обстеження квартири на предмет проживання в ній жильців, посвідченому 01.04.2015 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради у зазначеній квартирі [PERSON] не проживає та ніколи не проживала (а.с. 10). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно положень ст. 150 ЖК України, які кореспондують з положеннями ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що будучи зареєстрованою у квартирі, відповідач в ній не проживає, плату за користування квартирою не сплачує, доказів утримання квартири відповідачем та оплати за користування квартирою відповідачем, матеріали справи не містять. Відповідач у своїй заяві від 03.06.2015 року зазначає, що з позовом згодна. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved