Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

16.03.2020 року позивачка [PERSON] в особі свого представника - адвоката Сотського В.І., звернулася до суду з позовом до відповідача -Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, площею 4,1400 га, кадастровий номер №4825488200:01:000:0048, яка розташована в межах Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову, представник позивачки [PERSON] зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. За свого життя [PERSON] склав заповіт, яким заповідав позивачці [PERSON] земельну ділянку, площею 4.1400 га, кадастровий номер №4825488200:01:000:0048, яка розташована в межах Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, позивачці було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів спадкодавця на вищевказану земельну ділянку. В зв`язку з тим, що у позивачки відсутній Державний акт, який засвідчує, що спадкодавець [PERSON] був власником земельної ділянки, вона в особі свого представника звернулася з даним позовом до суду. 19.03.2020 року вказана позовна заява ухвалою судді була залишена без руху, а позивачу та його представнику було надано строк для усунення її недоліків. 23.03.2020 року на виконання вищевказаної ухвали судді представником позивача [PERSON] через канцелярію суду було надано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 25.03.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.05.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Також за клопотанням представника позивачки було витребувано копію спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] , що помер [INFO] . За клопотанням представника позивачки ухвалою суду від 17.06.2020 року у зазначеній справі було замінено неналежного відповідача - Чаусівську сільську раду Первомайського району Миколаївської області на належного відповідача - [PERSON] , [INFO] . У судове засідання представник позивачки [PERSON] не з`явився, 24.07.2020 року через канцелярію суду подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки. Також вказав, що позов підтримує та просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала 24.07.2020 року заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала повністю та не заперечувала проти задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами та витребуваних судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи спір, судом встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Дане підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.07.2019 року Первомайським міським відділом ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на земельну ділянку, площею 4.1400 га, кадастровий номер №4825488200:01:000:0048, яка розташована в межах Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №046338, що був зареєстрований 06.11.2001 року за №167. Дане зазначене у листі-відповіді Відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.03.2020 року, №83/118/20. Як вбачається з ксерокопії заповіту серії [NUMBER] від 23.01.2017 року (номер у Спадковому реєстрі - 60132650), що зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №66 та посвідчений приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В., вищевказану земельну ділянку [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) заповідав [PERSON] , [INFO] (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46497279 від 23.01.2017 року). 02.03.2020 року позивачка звернулася до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про видачу їй Свідоцтва про паво на спадщину за заповітом на земельну ділянку, проте нотаріусом Грушанською І.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (№ 279/04-31 від 02.03.2020 року) через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, площею 4,1400 га, кадастровий номер 482548820:01:000:0048. Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №331/2019, номер у Спадковому реєстрі 64817689, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.05.2020 року. Згідно спадкової справи, яка 28.05.2020 року надійшла на запит суду від Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулися позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] . Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідачкою позовні вимоги визнаються в повному обсязі. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно із частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачка та її представник наполягають на задоволенні позову, а відповідачка визнає позов, оскільки вищевказане майно є спадковим, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved