Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

15 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики в розмірі 517\~547,33 гривень та судові витрати по справі. Позов, з посиланням на наявність укладеного договору позики від 24 жовтня 2011 року та складеної відповідачем розписки від 24 жовтня 2011 року обґрунтовано наявністю заборгованості відповідача перед позивачем, не сплаченої у встановлений договором строк. У відповідний термін відповідач суму боргу не повернув, а тому за ним утворилась заборгованість у розмірі 517\~547,33 гривень, яка складається з наступного: суми основного боргу 370\~000,00 гривень; суми процентів за користування коштами 76\~780,03 гривень; суми 3% річних 28\~586,30 гривень; суми збитків завданих інфляцією 42\~181,0 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що [PERSON] та [PERSON] працювали разом на протязі 15 років в них є декілька підприємств, не заперечував проти того, що [PERSON] брав грошові кошти, але, це повязано з роботою, крім того, грошові кошти поверталися на підприємство. Заслухавши пояснення сторін,Ю дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. На підставі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) безоплатно передає другій стороні (позикодавцеві) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві також суму грошових коштів. Договір вважається укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики може бути надана розписка. Судом встановлено, що 24 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] - позичальником укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 370\~000,00 гривень, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язався повернути зазначену суму грошових коштів в строк до 31 грудня 2011 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору. У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. У відповідності до Правової позиції постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року № 6-79цс12, Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки Цивільний кодекс України не містить жодного виключення як щодо субєктивного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно до ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У звязку з вищенаведеним, суд вважає, що проценти за користування коштами за договором позики за період з 24 жовтня 2011 року по 28 липня 2014 року складають 76\~780,03 гривень, що підтверджується розрахунком. Отже, судом встановлено, що в порушення умов за договором позики, станом на 25 листопада 2014 року, відповідачем сума боргу в повному обсязі не повернута, залишок несплаченої заборгованості з урахуванням суми основного боргу, процентів за користування коштами, 3-х % річних та збитків, завданих інфляцією складає 517\~547,33 гривень. У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано доказів того, що між сторонами не укладався договір позики та грошові кошти передавалися в звязку з сумісною роботою та були повернуті. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за договором позики, судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved