overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

15 грудня 2017 року позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 27 січня 2016 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 28, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені, сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без його участі не надав, як і не надав судові заперечень проти позову. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 310110, виданим Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 28 (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що вбачається з наданої копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ 3 463311, виданого Первомайським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.9). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно шлюбні стосунки подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

15 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 01 листопада 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили у січні 2017 року, та з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 листопада 2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту\~Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 497 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6, 7). 14 грудня 2011 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 8). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у січні 2017 року, та з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

15 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 червня 2016 року померла його бабуся [PERSON] За час свого життя, 22 березня 2014 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, всі її майнові та немайнові права, тобто все те, на що вона буде мати право за законом на день її смерті заповіла [PERSON] Після смерті бабусі відкрилася спадщина. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом 11 грудня 2017 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у звязку з тим, що не мав можливості звернутися до нотаріуса, так як тривалий час перебував за межами України, а саме в [PERSON]. У період з 15.06.2015 року до 14.11.2017 постійно працював за контрактом і не мав можливості приїхати до України. Посилаючись на те, що строк на прийняття спадщини пропустив з поважних причин, а іншим чином спір вирішити неможливо, позивач просив суд задовольнити позов і визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. 21 червня 2016 року померла бабуся позивача [PERSON] За час свого життя, 22 березня 2014 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, всі її майнові та немайнові права, тобто все те, на що вона буде мати право за законом на день її смерті заповіла [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом 11 грудня 2017 року позивачу було відмовлено у прийнятті спадщини в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що позивач з 15.06.2015 року по 14.11.2017 року перебував за межами України, а саме в [PERSON], суд вважає, що позивач пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин. За такого, позов [PERSON] підлягає задоволенню на підставі ст.1261, 1272, 1268-1270 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

15 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до відповідача з позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений 10 серпня 2013 року, в якому народився син [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сімейні відносини між ними погіршилися, на даний час відсутнє взаєморозуміння та повага, в них різні погляди на сімейні відносини. Відповідач веде аморальний спосіб життя, перебуваючи в неадекватному стані, часто наносив їй побої та вчиняв сварки в присутності неповнолітнього сина. Вона раніше змирювалася з такою ситуацією для збереження сім`ї. Однак, відповідач не змінив своєї поведінки, стосунки між ними припинилися, вони стали чужими людьми, а позивач не має наміру проживати у такому шлюбі і травмувати дитину. 17 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи допитаною в якості свідка позивач [PERSON] підтвердила про те, що з відповідачем не проживають разом протягом трьох місяців. За час спільного проживання відповідач неодноразово наносив їй побої в присутності малолітньої дитини, з приводу чого вона двічі зверталася за медичною допомогою, оскільки перенесела струс мозку та тривалий час не могла самостійно рухатися. Відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає наркотики та спиртні напої, неодноразово зраджував їй та чинить погрози. Така його поведінка негативно відображається на малолітньому синові, викликає у нього стрес та хвилювання. Тому примирення є неможливим і настоює на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно та не подав відзив на позов, про дату, час і місце цього засідання повідомлявся у встановленому законом порядку ( а.с. 17, 21, 23). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 1 статті 280 ЦПК України, передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: - відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; - відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; - відповідач не подав відзив; - позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

15 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , посилаючись на те, що у зв`язку з незнанням законодавства та перебуванням за межами України ним з поважних причин пропущені встановлені законом строки для прийняття спадщини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просить проводити слухання без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просить проводити слухання без їхньої участі проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем строк для прийняття спадщини, після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , пропущений з поважних причин, а тому для її прийняття [PERSON] слід визначити додатковий строк терміном в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

15 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 28 квітня 2007 року у виконавчому комітеті Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №4. Від даного шлюбу народилась одна дитина: син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, однак надав письмову заяву, якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Відповідачка до суду не з`явилася, проте надала письмову заяву в якій просила слухати справу у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 28 квітня 2007 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане у виконавчому комітеті Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №4 (а.с.4). Від даного шлюбу народилась одна дитина: син [PERSON] , [INFO] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишаються з матір`ю. З цього приводу спір відсутній.\~ З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. покласти на позивача за його бажанням.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

15 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений між нею та [PERSON] шлюб, зареєстрований 20.08.2005 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №311. В обґрунтування позову зазначено, що відносини між сторонами зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах і в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторонами припинено з січня 2020 року. При цьому сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 03 лютого 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні, з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та задоволення позову в повному обсязі. Прізвище просить їй не змінювати. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву, за змістом якої він визнає позов та просить розірвати шлюб. Розгляд просить провести за його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд може розглянути справу без участі сторін і на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 20 серпня 2005 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №311, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №649, [INFO] у вказаному шлюбі народилася [PERSON] (а.с.9). Як вказує позивач у позові і що визнано відповідачем, сім`я остаточно розпалась, сторони з січня 2020 року фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спору щодо місця проживання дитини з матір`ю, чи щодо розподілу майна сторони на цей час не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 840,80 гривень судового збору, в порядку ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

15 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 21 серпня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №157. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини не склалися та з травня 2019 року припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім`ї. На примирення не згодна. Спори про місце мешкання дитини та поділ спільного майна подружжя відсутні. У зв`язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, судом встановлено, що 21 серпня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між сторнами був зареєстрований шлюб, актовий запис №157. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

15 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 08 вересня 2007 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, постійних сварок, фактичні шлюбні відносини припинено. Тому, просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.12.2020 року у справі відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач поклався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 вересня 2007 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1494, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.09.2007 року (а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] .( а.с. 4) Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позову. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересах їх сина, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати.

Outcome: approved