Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 07.12.2016 року [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до[PERSON], третя особа: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві, Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що [PERSON] є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS]. 27.04.2012 року Квартира була продана з прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Власником квартири згідно свідоцтва про право власності, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Петровою Т.М. 03.05.2012 року, став [PERSON], який на праві власності зареєстрував місце проживання у цій квартирі [PERSON]. Позивач зазначила, що станом на 23.06.2015 року Апеляційним судом міста Києва визнано недійсним протокол №1- 11230 від 17.04.2012 року проведення прилюдних торгів по реалізації майна - Квартири, акт від 27.04.2012 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна - Квартири, свідоцтво про право власності на Квартиру, посвідченого 03.05.2012 року на ім'я [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М. Ухвалою суду від 12.12.2016 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 24.01.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 08.08.2017 року прийнято до провадження справу. Ухвалою суду від 26.01.2018 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 20.02.2018 року продовжено розгляд справи. В судовому засіданні позивач, позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що Позивач є власником квартири підтверджується договором купівлі- продажу квартири від 10.06.2004 року та реєстраційним посвідченням, виданим Київським міським бюро технічної інвентаризації на об'єкти нерухомого майна від 17.06.2004 року. (а.с.5,6) Судом встановлено, що факт реєстрації місця проживання Відповідача у Квартирі підтверджується довідкою форми №3 від 30.11.2016 року. (а.с.19) Судом встановлено, що 23.06.2015 року Апеляційним судом міста Києва визнано недійсним протокол №1-11230 від 17.04.2012 року проведення прилюдних торгів по реалізації майна - Квартири, акт від 27.04.2012 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна - Квартири, свідоцтво про право власності на Квартиру, посвідченого року на ім'я [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М. (а.с.11) Судом встановлено, що факт наявної заборгованості у Квартирі за комунальні послуги підтверджується копіями довідки від 30.11.2016 року №02/08-2-7661, рахунку за електроенергію №29658526 від 03.11.2016 року, квитанції для сплати за послугу централізованого опалення та газ. (а.с.20-22) В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 21 коп., які сплачено позивачкою за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України та

Outcome: approved