Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

16 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг», в якій просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 01857 від 12 січня 2018 року, а також стягнути з відповідача на його користь 29 975 гривень як авансовий платіж згідно до договору фінансового лізингу, комісію за здійснення банківського переказу в розмірі 149 гривень 80 копійок, а також стягнути на його користь судові витрати в сумі 704 гривень 80 коп., що у загальній сумі становить 30\~829 гривень 60 копійок. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 січня 2018 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» був укладений договір фінансового лізингу № 01857, відповідно до якого відповідач зобов'язався передати позивачеві автомобіль марки Great Wollha Comfort, вартістю 10426,09 доларів США, що еквівалентно на дату підписання договору 299750 грн., протягом трьох днів. За користування автомобілем позивач зобов'язався сплачувати щомісячні періодичні лізингові платежі. Так, відповідачем було видано квитанцію на суму 29 975 гривень, у якій вказано призначення платежу: авансовий платіж. В день укладення договору фінансового лізингу позивач сплатив вказану суму на рахунок відповідача, призначення платежу: авансовий платіж (оплата за автомобіль). Проте автомобіль так і не отримав. В подальшому позивач детально вивчивши договір дійшов висновку, що відносно нього вчинили шахрайські дії, тому він на адресу відповідача надіслав заяву про розірвання договору фінансового лізингу та повернення сплачених коштів, проте йому було відмовлено. На думку позивача, вищевказаний договір був укладений з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», містить несправедливі умови та ознаки нечесної підприємницької діяльності, що є підставою для визнання його недійсним. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2018 року провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в відкрите судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Сігма Автолізинг» в відкрите судове засідання не зявився без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~(в редакції, яка набула чинності з 15 грудня 2017 року), у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем знаходження відповідача копію рішення суду для відома. Вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 12 січня 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» у письмовій формі укладено договір фінансового лізингу № 01857 (а.с.9-16) строком на 60 місяців, за умовами якого відповідач повинен був передати [PERSON] в лізинг транспортний засіб Great Wollha Comfort 1,5/бензин, 5 мех., 2 wd, вартістю 10\~426,09 доларів США з урахуванням ПДВ, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, на фактичну дату укладання даного договору. На дату укладання цього договору, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становить 299\~705 гривень з ПДВ. За користування автомобілем зобовязався сплачувати щомісячні періодичні лізингові платежі, відповідно ст. 10 Договору № 01857 фінансового лізингу. Крім того, договір фінансового лізингу передбачав право [PERSON] отримати автомобіль: - у користування не пізніше 90 календарних днів з дати отримання на поточний рахунок Лізингодавця комісії за організацію договору, авансового платежу, комісії за передачу предмету лізингу, у разі наявності, оплатити різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.4 ст. 9 даного договору, з урахуванням умов, викладених у п. 1.7 ст. 1 договору (п. 4.1. ст. 4 Договору), - у власність за умови повної сплати його вартості та інших витрат (п. 11.3 ст. 11 Договору). [PERSON] було видано квитанцію на суму 29 975 гривень, у якій вказано призначення платежу: авансовий платіж згідно Договору Фінансового Лізингу № 01875 від 12 січня 2018 року. В день укладення договору фінансового лізингу № 01857, тобто 12 січня 2018 року, позивач сплатив на рахунок відповідача 29 975 гривень, призначення платежу: авансовий платіж (оплата за автомобіль) (а.с.19). Окрім того позивачем сплачено на той же рахунок відповідача комісію за прийняті платежі 149,88 (а.с.19). 18 січня 2018 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Сігма Автолізинг» із заявою про розірвання договору та повернення йому сплачених коштів. Станом на день звернення до суду кошти відповідачем не повернуті. Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до частин першої та другої статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Частинами першою та третьою статті 760 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 Цивільного кодексу України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 Цивільного кодексу України договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Отже, договір фінансового лізингу № 01857, укладений 12 січня 2018 року між сторонами, є змішаним договором, містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, і згідно зі статтею 799 Цивільного кодексу України підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки однією зі сторін договору є фізична особа. Однак оспорюваний договір нотаріально не посвідчений, а отже, є нікчемним. Крім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Відповідно до частини першої статті 227 Цивільного кодексу України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Такої позиції додержується Верховний Суд України, і її викладено у правовому висновку у справі № 6-2766цс15 від 16 грудня 2015 року та підтверджено правовим висновком у справі № 6-648цс16 від 18 січня 2017 року. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. ТОВ «Сігма Автолізинг» не надало суду доказів, щодо отримання ними ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. За таких умов договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, може бути визнаний судом недійним. У звязку з цим, суд не вважає за необхідне досліджувати інші фактичні обставини справи, а саме: щодо справедливості договору з позиції прав споживача, законності умов договору та інше. Відповідно до частин першої, другої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 Цивільного кодексу України. Згідно положень вказаної статті недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. Положення статті 216 Цивільного кодексу України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Приймаючи рішення про визнання договору фінансового лізингу № 01857від 12 січня 2018 року, укладеного між позивачем та відповідачем недійсним, суд вважає за потрібне задовольнити і позовні вимоги про повернення позивачу сплачених коштів за даним договором в сумі 30\~124,80 гривень. Також відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved