Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

16 січня 2016 року позивач звернувсь до суду із позовною заявою до Забарівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, [PERSON], який помер [INFO], а саме на: - земельну ділянку площею 3,70 га. (рілля), кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, призначена для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого 22.09.2003 року; - земельну ділянку площею 0,86 га. (сіножать), кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, призначена для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого 22.09.2003 року; - земельну ділянку площею 0,55 га. (пасовище), кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, призначена для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого 22.09.2003 року. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутності, позов підтримує і просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання подав письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Представник Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що не є перешкодою у розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. По справі встановлено, що [INFO] у віці 82 роки помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За життя [PERSON] був членом місцевого колективного господарства «Україна» с. Олександрівка, Корюківського району Чернігівської області, тому до спадкового майна належать: - земельна ділянка площею 3,70 га. (рілля), кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, призначена для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого 22.09.2003 року; - земельна ділянка площею 0,86 га. (сіножать), кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, призначена для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого 22.09.2003 року; - земельна ділянка площею 0,55 га. (пасовище), кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, призначена для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого 22.09.2003 року. Саме на дане майно померлого і відкрилася спадщина. [PERSON] не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є позивач [PERSON], але коли він виявив бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину він цього зробити не зможе. За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки позивач сплатив судовий збір у розмірі 640 грн. на користь держави, тому ці витрати слід залишити за ним.

Outcome: approved