Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

17.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Зміївського районного комунального водопровідно - каналізаційного підприємства про стягнення вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку. У позові він зазначив, що працював в Зміївському районному комунальному водопровідно - каналізаційному підприємстві майстром очисних споруд. Наказом №150-к від 02.12.2013 р. його було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення, у порушення вимог ст. 116 КЗпП України, йому не були виплачені суми заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідна допомогу. У подальшому, після звернень до прокуратури, 30.12.2013 р. йому була виплачена заборгованість по заробітній платі, однак, вихідна допомога та компенсація за невикористану відпустку не виплачена. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача 2788,19 грн. вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. Позивач звернувся до суду із заявою, в якій, в порядку ст.31 ЦПК України, уточнив позовні вимоги і просить суд стягнути на його користь 2788,19 грн. вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку, розглянути справу за його участі, без фіксації судового процесу технічними засобами. Представник відповідача - Зміївського районного комунального водопровідно - каналізаційного підприємства належним чином повідомлений про час, дату, місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, що є підставою для постановлення заочного рішення. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] 15.07.2013 року було прийнято на роботу в Зміївське районне комунальне водопровідно - каналізаційне підприємство майстром очисних споруд та 02.12.2013 року звільнено згідно п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки та випискою з наказу № 150-К від 02.12.2013 року. (а.с.5,6) Згідно вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від піфдприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 ст.36 та пунктах 1,2,6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку. Ч.1 ст.83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також відпустки працівникам, які мають дітей. Довідкою в.о. директора Зміївського районного комунального водопровідно - каналізаційного підприємства підтверджено, що підприємство не виплатило [PERSON], якого звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України компенсацію за невикористану відпустку - 540,93 грн., вихідну допомогу - 2247,26 грн., а всього 2788.19 грн. (а.с.7) Таким чином, фактично відповідач визнає право [PERSON] на отримання компенсації за невикористану відпустку - 540,93 грн. та вихідну допомогу - 2247,26 грн., а всього 2788,19 грн. Тому, позов підлягає задоволенню. В порядку п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Оскільки позов [PERSON] задоволено, судовий збір стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved