Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

16 вересня 2016 року до суду з позовом, звернулася позивачка, в якому просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після померлого 21.02.2015 року батька [PERSON], а саме на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані по вул.Жовтнева, 60-а в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області, як спадкоємцю першої черги за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що за батьком [PERSON], відповідно до господарської книги по теперішній час рахується зазначений житловий будинок зі всіма надвірними будівлями, який розташований за вказаною адресою, і який покійним був збудований та зданий до експлуатації у 1985 році на виділеній йому земельній ділянці, однак внаслідок смерті не встиг зареєструвати право власності в реєстрі речових праві, в результаті чого не набув права власності. За таких обставин позивачці було відмовлено в оформленні спадщини на будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивачка заявлені позовні вимоги підтримала із підстав, які наведено у позовній заяві та просить суд задовольнити її позовні вимоги повністю, подавши до суду письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутності. Крім того, надала до суду рішення Білокоровицької сільської ради про перейменування назви вулиць с.Білокоровичі від 25.07.2016 року №58, де зазначено, що вул. Жовтнева перейменована на вул. Зарічна. Представник відповідача Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги визнають. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Так відповідно до довідки Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області № 2447 від 15.09.2016 року слідує, що згідно запису в погосподарській книзі № 16, особовий рахунок № 0663-1, станом на 15.09.2016 року, житловий будинок № 60-а по вул.Зарічна (Жовтнева) в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області рахується за [PERSON], батьком позивачки [PERSON] Під забудову зазначеного житлового будинку виділялася земельна ділянка, площею 0.10 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Зарічна (Жовтнева), 60-а в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області, який був побудований і зданий в експлуатацію в 1985 році, (а.с.9). Однак за життя спадкодавцем не було належним чином оформлено зазначене спадкове майно. \~ \~ \~ Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON], помер 21.02.2015 року.(а.с.8). Позивачка є рідною дочкою померлого [PERSON], і на час відкриття спадщини, в шестимісячний строк подала заяву до Олевської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON], (а.с.16,17,18,19). Крім позивачки [PERSON] інші спадкоємці першої черги на спадщину в порядку спадкування за законом після померлого спадкодавця [PERSON], в силу ст.ст.1261 ЦК України відсутні, (а.с.17-18). За змістом ст.ст. 1296, 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Однак, при зверненні до Олевської державної нотаріальної контори Житомирської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, як спадкоємцю першої черги, після смерті [PERSON], позивачці було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів, які б доводили належність майна померлому спадкодавцю, що стверджується відповідною постановою державного нотаріуса Олевської державної нотаріальної контори, від 26.08.2015 року.(а.с.19). Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.25,346,328,331 ЦК України, з яких слідує, що у випадку смерті фізичної особи її цивільна правоздатність та право власності припиняється. Первинна державна реєстрація права власності на нерухоме майно щодо якого реєстрація не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, за особою яка померла не можлива. Питання визначення належності цього майна власнику вирішується у судовому порядку. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту створення майна. Крім того, у статтях 1220, 1221, 1223, 1258, 1268 ЦК України зазначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають рідні діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У статтях 1268 та 1269 ЦК України зазначено також, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як слідує із матеріалів справи, на час побудови і здачі в експлуатацію зазначеного будинку (1985 рік), реєстрація домоволодіння в сільській місцевості здійснювалася у виконкомі сільської ради, про що робився відповідний запис у погосподарській книзі з відкриттям особового рахунку, а реєстрація будинків органами БТІ проводилася лише у містах і селищах міського типу, що було передбачено інструкцією Держплану УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 29.07.1959 року, та інструкцією Міністерства комунального господарства РСР «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року. Таким чином, житловий будинок № 60-а по вул.Зарічна (Жовтнева) в с.Білокоровичі, Олевського району Житомирської області, з врахуванням наведених нормативно-правових актів, в органах БТІ зареєстрований не був, оскільки законодавством, яке було чинним на той час, не було передбачено реєстрацію в сільській місцевості нерухомого майна органами БТІ. Разом із тим, відповідно до Положення про державний нотаріат УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 31.08.1964 року № 941, яке мало чинність до набуття чинності нового Цивільного кодексу України (01.01.2004 р.), слідує, що підтвердженням належності будинку, можуть служити відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящихся. Якщо до складу спадкового майна входить жилий будинок (частина будинку) державний нотаріус вимагає правовстановлюючий документ про належність будинку (частини будинку), квартири спадкодавцю, довідку-характеристику бюро технічної інвентаризації, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящихся. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», слідує, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За таких обставин, належність вказаного нерухомого майна спадкодавця, за його життя стверджується вищевказаною довідкою Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області № 2447 від 15.09.2016 року, що виписана органом місцевого самоврядування на підставі погосподарської книги, оскільки на час забудови і здачі в експлуатацію житлового будинку № 60-а по вул.Зарічна (Жовтнева) в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області інвентаризація нерухомого майна у даному населеному пункті органами БТІ не проводилась, а здійснювалася у виконкомі сільської ради відповідно до погосподарських книг. Відтак, враховуючи те, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: житловим будинком № 60-а по вул.Зарічна (Жовтнева) в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області, з відповідними господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за вказаною адресою, а право власності на спадкове майно належне померлому [PERSON] повністю підтверджене, однак позивачці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного вище спадкового майна померлому [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як під час судового розгляду справи було встановлено, що позивачка є рідною дочкою померлого [PERSON], який своє майно не заповідав і у звязку з чим позивачка має право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, оскільки інші спадкоємці не заявляли про своє право на зазначену у позові спадщину. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved