Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

16.01.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що 03 листопада 1990 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивачці, а відповідач по справі ухиляється від надання матеріальної допомоги, необхідної для виховання та забезпечення дитини. Зважаючи на вказану норму закону, а також у зв'язку з тим, що батько дитини не має постійного заробітку, позивачка вважає, що аліменти з відповідача мають бути стягнуті у твердій грошовій сумі, яка, з урахуванням всіх потреб дитини, не може бути меншою 500 грн. на місяць. При цьому позивачка враховую, що батько дитини - працездатний, має можливість надавати таку допомогу та інших утриманців не має. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про слухання справи у її відсутність, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі, в разі неявки відповідача просила винести рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Відповідно до довідки Татарбунарського РВ ГУ ДМС України в Одеській області № 21 від 20.01.2015 року [PERSON], [INFO], зареєстрований з 14.01.1998 року в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області. Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, а тому в силу абз.5 ч.5 ст.4 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивачка згодна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з повторного свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 08.12.2005 року (а.с.7), 03.11.1990 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований у виконкомі Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 09. Із копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.01.2015 року (а.с.8) слідує, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. З довідки № 07 від 13.01.2015 року, виданої Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.9) вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегульований, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто в даному випадку - з 16 січня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає біля матері - позивачки по справі, та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач утриманням дитини не займається, тому позивачка просить стягувати з нього, як батька дитини, аліменти в твердій грошовій сумі на її користь, на утримання дитини, в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. За відсутності заперечень відповідача, оцінивши надані позивачкою докази у їх сукупності, з урахуванням вимог частини 2 ст.182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття - підлягають задоволенню, як основані на законі, оскільки батько дитини є працездатний, має можливість надавати таку допомогу, інших утриманців не має. Крім того, відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, від оплати яких було звільнено позивачку.

Outcome: approved