Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

15 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2004 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають із позивачкою. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2014 року шлюб розірваний. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча спроможний її надавати, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, будь-яких стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. У звязку з цим, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття старшої дитини, а після досягнення повноліття старшої дитини продовжувати стягувати аліменти на утримання молодшої дитини до її повноліття у розмірі ? частини від доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, виходячи з наступного: В \~ судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2004 року (а.с. 2). У відповідності до свідоцтв про народження, від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO](а.с. 4-5). Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2014 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.3). Діти проживають із позивачкою, що стверджується довідкою про склад сімї(а.с.6). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча спроможний на це, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, будь-яких стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. \~ Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи. В звязку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. \~Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також, у постанові Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано рекомендації, що при вирішені питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан\~\~здоров'я,\~\~матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних\~\~чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, суд повинен повно та всебічно встановити обставини, на які посилаються сторони, щодо виникнення права на отримання аліментів та їх розміру, і ці обставини повинні бути доведеними належними та допустимими доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України. В ч. 2 ст. 181 СК України, зазначається, що за рішенням суду кошти на утримання дітей можуть бути присуджені у частці від доходу батька(матері). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності із ст. 183 СК України, частка \~ заробітку \~ (доходу) \~ матері, \~ батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються \~ аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, \~ батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не \~ звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] \~власних доходів не мають, мають задовільний стан здоровя, а також те, що відповідач працездатний, має задовільний стан здоровя, може надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/3 частини його заробітку(доходу), суд стягує з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку(доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття старшої дитини. Вирішуючи позов в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON], суд виходив з наступного. Так, виходячи з аналізу ч.2 ст. 183 СК України, право звернення до суду із позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей після досягнення найстаршою дитиною повноліття, виникає після досягнення найстаршою дитиною повноліття. У звязку з цим, позов у цій частині не підлягає до задоволення, як передчасний. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із положень ст.79, 88 ЦПК України та положення ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», положень ЗУ «Про судовий збір». У відповідності до\~ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір\~\~компенсації\~\~витрат\~\~на правову допомогу у цивільних справах,\~\~в яких така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалено\~\~судове рішення,\~\~іншою стороною,\~\~а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень,\~\~не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі\~\~особи,\~\~яка надавала правову допомогу,\~\~у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій\~\~поза\~\~судовим\~\~засіданням\~\~та\~\~під\~\~час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також акти вчинених робіт, і з врахуванням часу, використаного у даному випадку для вчинення дій у позасудовому засіданні. На підтвердження таких витрат, позивачем суду надана квитанція від 14 вересня 2015 року, з якої вбачається, що вона сплатила 200 грн. за отримання юридичної допомоги. Разом з тим, з врахуванням того, що у судовому засіданні позивачеві не надавалась правова допомога, вказана квитанція про витрати на юридичну допомогу не може слугувати доказом надання у даній цивільній справі правової допомоги позивачці поза судовим засіданням з метою вчинення окремої процесуальної дії та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, оскільки з даної квитанції не вбачається з приводу яких окремих процесуальних дій поза судовим засіданням позивач отримала юридичну допомогу, чи стосується вона безпосередньо даної справи, та який час витрачено на надання такої допомоги. В зв'язку з цим, у суду немає достатніх підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку з цим, суд стягує з відповідача в дохід держави 487 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial