Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

15.07.2019 [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: припинити спільну сумісну власність; визначити розмір частко у квартирі [ADDRESS] : - [PERSON] 1/3 частка; [PERSON] 1/3 частка; [PERSON] 1/3 частку. Як на підставу позову посилаються на те, що вони власниками трьох кімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 38.7 кв.м. Загальна площа квартири становить 65.1 кв.м. Право власності належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 16 лютого 1999 року за реєстровим № 2-99-156999 Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. Квартира належить нам на праві спільної сумісної власності. Крім них квартира належить на підставі того ж свідоцтва [PERSON] , який разом з ними приймав участь у приватизації квартири. Позивачка [PERSON] та її представник не з*явились, надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують, проти заочного рішення не заперечують. [PERSON] не з*явилась, повідомлялась своєчасно та належним чином, про дату, час та місце судового засідання, причину неявки суду не сповістила. Відповідач не з*явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, про дату, час та місце судового засідання, причину неявки суду не сповістив, відзив не надавав, будь-яких письмових та електронних доказів, висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надходили. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України за загальним правилом суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що при відкритті провадження суд визначив здійснити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то такі умови винесення заочного рішення як: повідомлення відповідача про судове засідання та нез`явлення відповідача в судове засідання, в даному випадку не підлягають застосуванню. У зв`язку з цим, враховуючи, що відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши доводи позивачів, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1999 року, реєстраційний №2-99-156999, виданого виконавчим комітетом Головного управління економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Центр (відділ) приватизації державного житлового фонду, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 6) Згідно довідки №1039246 від 15.06.2018 року, виданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР, встановлено, що квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат, має загальну площу 65,1 кв. м.. житлову площу - 38,7 кв.м. , самочинні побудови відсутні. Власниками є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло видане УКМтаПЦ(в)ПДЖФ 16.02.1999 року, р№2-99-156999, форма власності - приватна спільна сумісна, частка - 1 . (а.с. 7) Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно вимог статті 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 1 статті 369 Цивільного кодексу України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме визначити, що 1/3 частки квартири [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , визначити, що 1/3 частки квартири [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] . Інша частина позовних вимог, зокрема в частині визнання за відповідачем [PERSON] права власності по 1/3 частки квартири задоволенню не підлягає, адже ними не висловлено жодних позовних вимог про поділ майна, що є у спільній сумісній власності.

Outcome: partial