Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

15 квітня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовом, який 31 травня 2013 року та 25 березня 2014 року було змінено, до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №44 в будинку №12 по вулиці Кірова в місті Шостка Сумської області (далі Квартира-1). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 1969 році його сімї, яка складалась з батьків позивача та самого позивача була надана двохкімнатна Квартира-1 і з цього часу він постійно проживає в ній. На даний час Квартира-1 не приватизована і знаходиться в комунальній власності. У 1990 році позивач уклав шлюб з відповідачем [PERSON], яка зразу після укладення шлюбу перейшла проживати до Квартири-1, де в подальшому була зареєстрована. Крім того, спільні діти позивача та відповідача [PERSON] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], після їх народження також були прописані в Квартирі-1. У 2010 році відповідач [PERSON] почала виїздити на роботу до міста Києва, і з цього часу шлюбні відносити у сторін почали погіршуватися, а в подальшому зовсім були припинені. У грудні 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В січні 2012 року відповідач [PERSON], по своїй ініціативі, разом з дітьми [PERSON] та [PERSON], виїхала з Квартири-1. При цьому вона забрала всі речі свої та дітей, а також меблі. Після цього, відповідачі Квартирою-1 не цікавились та комунальні послуги не сплачували. 31 травня 2013 року відповідачі [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом, який змінювали 11 липня 2013 року, до [PERSON] в якому просять: - вселити позивачів за зустрічним позовом до Квартири-1; - зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні Квартирою-1, а саме, передати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] комплект ключів від цієї Квартири-1. В обґрунтовування зустрічного позову зазначено, що [PERSON], разом з дітьми [PERSON] та [PERSON], вимушені були у січні 2012 року залишити Квартиру-1, так як [PERSON] вчиняв сварки та бійки, під час яких намагався побити як [PERSON] так і їхнього сина [PERSON], який є інвалідом другої групи. За такі дії [PERSON] був підданий адміністративному стягненню передбаченому статтею 173-2 КУпАП. Тому, [PERSON] побоюючись за своє життя та життя своїх дітей вимушена була виїхати з Квартири-1. Через деякий час після того, як позивачі, за зустрічним позовом виїхали з Квартири-1, [PERSON] змінив у ній замок, через що вони до цього часу не можуть туди зайти. Іншого житла, яке б було у приватній власності, а ні у [PERSON], а ні у її дітей [PERSON] та [PERSON], не має. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та додатково пояснив, що не виганяв відповідачів з квартири, а навпаки, хотів щоб вони там проживали та допомагали доглядати за його матірю [PERSON], яка на той час була ще жива. Але, під час спільного проживання після 2010 року [PERSON] завжди вчиняла сварки з позивачем і ці сварки чули сусіди. Після того, як відповідачі виїхали з квартири, позивачем було замінено один з трьох замків у Квартирі-1, з тієї причини що він зламався. Після цього він дзвонив відповідачам та повідомив про це, а також сказав, що б при необхідності приходили та взяли ключ від нового замка, але ніхто не приходив. Крім того, відповідач [PERSON] взагалі на контакт не йшла. Після того, як відповідачі виїхали з Квартири-1, до неї приходив тільки син [PERSON] на похорон баби матері позивача, яка померла 15.10.2012 року. За користування комунальними послугами у Квартирі-1 завжди сплачувала матір позивача, але після її смерті, тимчасово позивач за комунальні послуги не сплачує. Крім того зазначив, що зустрічний позов не визнає. Представник позивача (представник відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що [PERSON], [PERSON]М та [PERSON] добровільно виїхали з Квартири-1 у січні 2012 року і після цього до цієї квартири не приходили і нею не цікавились. Щодо скандалів, то їх провокування було вигідно [PERSON] Крім того, відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) не сплачували комунальні послуги по Квартирі-1. Також, зазначила, що зустрічний позов не визнає. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала та додатково пояснила, що під час спільного проживання у Квартирі-1 [PERSON] вчиняв їй скандали під час яких намагався вдарити її та дітей. З тієї причини, що їх сімя проживала на пенсії які отримували матір [PERSON] та їх син [PERSON] і цих доходів було недостатньо [PERSON] влаштувалась на роботу до міста Києва. Після розірвання шлюбу з [PERSON], вирішила виїхати разом з дітьми з Квартири-1, оскільки склались такі обставини, що подальше спільне проживання, в наслідок постійних сварок з [PERSON], було неможливим. Коли вирішила повернутися до Квартири-1 [PERSON] не дав їй ключа від неї, а тому вона вирішила з цього приводу звернутися до міліції і як наслідок такого звернення до міліції став цей позов [PERSON] про визнання її та їх дітей такими, що втратили право користування квартирою. Крім того, до цього часу [PERSON] так і не дав їй ключа від Квартири-1. На даний час для проживання знімає квартиру, де разом з нею проживають діти. Іншого житла не має. Тому, як будуть усунуті перешкоди збирається у подальшому проживати у Квартирі-1. Крім того показала, що внаслідок сварок з [PERSON] вона вже раз тимчасово залишала Квартиру-1, але через деякий час повернулася до неї. Вимоги за зустрічним позовом підтримала в повному обсязі. Представник відповідача (представник позивача за зустрічним позовом) [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, зустрічний позов [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], [PERSON] підтримав у повному обсязі та додатково пояснив, що [PERSON] мешкає у Квартирі-1 з часу одруження з [PERSON], а саме, з 1990 року. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають у цій квартирі з часу народження, а саме, відповідно з 1990 року та з 1997 року. Причиною того, що у січні 2012 року [PERSON] разом з дітьми виїхала з Квартири-1 стали постійні сварки з [PERSON] та неможливість внаслідок їх подальшого спільного проживання. Для подальшого проживання [PERSON] повинна була знімати інше житло, оскільки власного у неї немає. Вважає, що [PERSON] не може бути визнана такою, що втратила право користування квартирою, оскільки є неповнолітню. Крім того, син [PERSON] [PERSON]М також не може бути визнаний таким, що втратив право користування Квартирою-1, оскільки є інвалідом другої групи. Інтерес до Квартири-1 у [PERSON] втрачений не був, оскільки вона 08.04.2013 року зверталась до міліції з проханням надати допомогу, щодо отримання ключа від цієї квартири і як наслідок цього став цей позов [PERSON] Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, зустрічний позов підтримав у повному обсязі та додатково пояснив, що він, а також його мати [PERSON] та сестра [PERSON] виїхали з Квартири-1 з тієї причини, що подальше їх спільне життя з [PERSON] було нестерпним. Сварки були постійно. Під час однієї із таких сварок [PERSON] вдарив [PERSON] і останній був вимушений звернутися до міліції. Під час спільного проживання батько часто був у нетверезому стані. Погіршення відносин [PERSON] з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] почалося коли [PERSON] влаштувалась на роботу до міста Києва. Робочий графік у [PERSON] був наступний пять днів робота у м.Києві, пять днів вдома. Іноді, після повернення [PERSON] з м.Києва внаслідок сварок їй доводилось ночувати на кухні, яка не пристосована для нормального відпочинку. Під час сварок батько [PERSON] висловлювався нецензурною лайкою, як на матір [PERSON] так і на дітей [PERSON] та [PERSON] Після того, як виїхав з Квартири-1, в ній був один раз на похованні бабусі. Ключа від Квартири-1 у [PERSON] не має, а тому, після усунення перешкод, має намір повернутися до Квартири-1 та проживати в ній. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала заяву у якій позов [PERSON] не визнала, зустрічний позов підтримала у повному обсязі (а.с.157). Крім того, у судовому засіданні 05.03.2014 року надала пояснення аналогічні поясненням [PERSON] за виключенням того, що до Квартири-1 після того, як з неї виїхали жодного разу не приходила і батько під час сварок її не бив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги приватного підприємства «ЖЕД-1» в судове засідання не зявився, але надав заяву у якій просить провести судовий розгляд за його відсутності. (а.с.154, 155). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги Шосткинського МВ УДМС України в Сумській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суду не повідомлено. (а.с.152). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечувала, а щодо зустрічного позову зазначила, що є підстави для його задоволення, оскільки причиною виїзду [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з Квартири-1 стали неприязні відносини у родині. Крім того, враховуючи, що [PERSON] є неповнолітньою, а [PERSON] є інвалідом другої групи ці особи не втратили право повернутися до Квартири-1 де зареєстровані на законних підставах. Суд, вислухавши сторони, їх представників, третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що мешканців Квартири-1 знає з 1969 року. Сама мешкає у цьому будинку у квартирі №42. В самій Квартирі-1 була нечасто, зустрічалися з сусідами у підїзді. Коли [PERSON] почала їздити на роботу до Києва у сімї [PERSON] почалися сварки. Один раз бачила, як [PERSON] викликала міліцію. Причинами сварок між [PERSON] та [PERSON] могло бути те, що на той час [PERSON] міг іноді випити спиртного, або щось сказати [PERSON] Близько двох років назад [PERSON], разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] виїхала з Квартири-1 і з того часу в ній свідок більше їх не бачила, Лише [PERSON] приходив до Квартири-1 на похорони бабусі. На питання свідка «Чому виїжджаєш із Квартири-1?» [PERSON] відповіла, що виїжджає, бо жити так більше не може та не має спільної мови з [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що мешкає у цьому будинку у квартирі №38. Коли [PERSON] почала їздити на роботу до Києва у сімї [PERSON] почалися сварки. У Квартирі-1 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не живуть близько двох років. У пяному вигляді [PERSON] не бачила. Коли приходила в гості до Квартири-1 при ній сварок не було. Один раз приходив міліціонер, якого викликала [PERSON] та питав за сімю [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що мешкає у цьому будинку у квартирі №50. [PERSON] та [PERSON] знає з моменту їх одруження. Десь чотири роки тому [PERSON] почала їздити на роботу до Києва у цій сімї почалися сварки. Чула таку сварку у підїзді. Також свідок була понятою, розбирався випадок, що [PERSON] вдарив [PERSON] та [PERSON] Такі неприязні стосунки були причиною того, що [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] виїхали з Квартири-1. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що мешкає у цьому будинку у квартирі №48 та мешканців Квартири-1 знає з 1969 року. Коли [PERSON] почала їздити на роботу до Києва у сімї [PERSON] почалися сварки. [PERSON] не виганяв [PERSON] та дітей з Квартири-1. [PERSON] сама вирішила виїхати, при цьому речі до автомобіля завантажувалися поспіхом. Чула, як [PERSON] налаштовує дітей проти батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що мешкає у цьому будинку у квартирі №41 та мешканців Квартири-1 знає з 1969 року. Роки чотири тому [PERSON] почала робити у місті Києві і з цього часу у сімї [PERSON] почалися сварки. Сварки були коли [PERSON] приїжджала з Києва і їх було чутно у підїзді. У подальшому між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні відносини. З Квартири-1 [PERSON] виїжджала поспіхом. Крім того зазначила, що сварки між [PERSON] та [PERSON] відбувались із частотою більше одного разу на тиждень. З рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області області ухваленого 02 грудня 2011 року вбачається, що: - розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28 квітня 1990 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області, актовий запис №25; - стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття та аліменти сплачувати щомісячно на користь [PERSON], починаючи стягування з 28 липня 2011 року. (а.с.4). З свідоцтва про народження І-БП №131107 виданого повторно 14 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області вбачається, що [PERSON] народився 25 грудня 1990 року про що 11 січня 1991 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №45 і його батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON]. (а.с.5). З свідоцтва про народження І-БП №131168 виданого повторно 14 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області вбачається, що [PERSON] народилася 12 лютого 1997 року про що 03 березня 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №110 і її батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON]. (а.с.6). Із довідки виданої Житлово-експлуатаційною дільницею №1 12 квітня 2013 року вбачається, що [PERSON] мешкає у Квартирі-1 і до складу його сімї входять [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). З інформації щодо зареєстрованого місця проживання виданої 20 квітня 2013 року Шосткинським МВ УДМС України в Сумській області вбачається, що у [PERSON], [INFO], місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. (а.с.11). З інформації щодо зареєстрованого місця проживання виданої 20 квітня 2013 року Шосткинським МВ УДМС України в Сумській області вбачається, що у [PERSON], [INFO], місце проживання зареєстровано за адресою: [INFO]. (а.с.12). З інформації щодо зареєстрованого місця проживання виданої 20 квітня 2013 року Шосткинським МВ УДМС України в Сумській області вбачається, що у [PERSON], [INFO], місце проживання зареєстровано за адресою: [INFO]. (а.с.13). З паспорту громадянина України МА 057252 виданого Шосткинським МВ УМВС України в Сумській області 11 березня 1996 року вбачається, що [PERSON] народився 12 серпня 1966 року у місті Шостка Сумської області. (а.с.23). З паспорту громадянина України МА 724670 виданого Шосткинським МВ УМВС України в Сумській області 13 жовтня 1999 року вбачається, що [PERSON] народилася 29 листопада 1970 року у селищі Ямпіль Сумської області. (а.с.24). Із постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 14 січня 2011 року вбачається, що по матеріалам перевірки за заявою [PERSON] відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст.ст.129, 296 КК України відносно [PERSON] (а.с.30). Із постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 31 серпня 2011 року вбачається, що по матеріалам перевірки за заявою [PERSON] відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст.ст.129, 296 КК України відносно [PERSON] Крім того, у п.2 резолютивної частини постанови зазначено, що [PERSON] притягнути до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. (а.с.31). Із постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 31 грудня 2010 року вбачається, що по матеріалам перевірки за заявою [PERSON] відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст.ст.129, 296 КК України відносно [PERSON] (а.с.32). Із листа начальника Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області від 10.10.2011 року за №7923 вбачається, що повідомлено [PERSON] про те, що по її заяві проведено перевірку фактів і з [PERSON] буде проведено профілактичну бесіду, з метою не допущення в подальшому протиправних дій відповідно [PERSON] (а.с.34). Із листа начальника Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області від 11.04.2013 року за №М-106 вбачається, що повідомлено [PERSON] про те, що розглянуто її заяву та встановлено, що її колишній чоловік готовий в будь-якій момент надати заявнику ключі від Квартири-1 і ніяких перешкод щодо доступу до неї чинити не збирається. (а.с.35). З паспорту громадянина України МА 331984 виданого Шосткинським МРВ УМВС України в Сумській області 25 квітня 2007 року вбачається, що [PERSON] народився 25 грудня 1990 року у місті Шостка Сумської області. (а.с.48). З паспорту громадянина України МВ 523573 виданого Шосткинським МВ УДМС України в Сумській області 04 квітня 2013 року вбачається, що [PERSON] народилася 12 лютого 1997 року у місті Шостка Сумської області. (а.с.49). Із довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №214818 виданої 30.01.2013 року вбачається, що [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи з ураженням опорно-рухового апарату. Інвалідність встановлена на строк до 01 лютого 2015 року. (а.с.51). Із довідки виданої Комунальним підприємством «Промислово-виробниче обєднання «ЕНЕРГІЯ» вбачається, що Квартира-1 не приватизована. (а.с.159). Крім того, у судовому засіданні було оглянуто дві справи, а саме: - матеріали Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області №3135 про відмову в порушенні кримінальної справи по факту заяви [PERSON] від 28.12.2011 року із якої вбачається, що за наслідками розгляду винесено постанову від 29.12.2011 року якою відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст.296 КК України відносно [PERSON]; - матеріали Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області №3172 про відмову в порушенні кримінальної справи по факту заяви [PERSON] від 28.12.2011 року із якої вбачається, що за наслідками розгляду винесено постанову від 31.12.2011 року якою відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст.ст.129, 296 КК України відносно [PERSON] Відповідно до ст.47 Конституції України прийнятої на пятій сесії Верховної [PERSON] України 28 червня 1996 року (далі Конституція України), кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу Української РСР від 30.06.1983 року за №5464-Х (далі ЖК України), ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були вселені наймачем [PERSON] (матірю позивача [PERSON]М.) відповідно до ст.65 ЖК України і зареєстровані у Квартирі-1 в установленому порядку. Але, починаючи з 2010 року, коли відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] почала виїздити на роботу до міста Києва, між останньою та її чоловіком [PERSON] почалися сварки, при яких були присутні, а іноді і приймали участь їх діти [PERSON] та [PERSON] В подальшому в наслідок таких сварок, які виникали з періодичністю більше ніж одна на тиждень і деякі з них доходили до бійок, як [PERSON] з одного боку так і [PERSON] та [PERSON] з іншого боку почали звертатися до міліції з відповідними заявами. По одній із таких заяв на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення передбачене ст.173-2 КУпАП. Крім того, у грудні 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, з причини зловживання [PERSON] спиртними напоями та вчинення вдома сварок. Внаслідок таких умов проживання, які були нестерпні для [PERSON], остання вирішила разом з неповнолітньою [PERSON], та повнолітнім сином [PERSON], який є інвалідом другої групи, тимчасово виїхати з Квартири-1. Для проживання, вони почали знімати іншу квартиру, оскільки власного житла у них не має. Через деякий час після того, як [PERSON], разом з [PERSON] та [PERSON] виїхали з Квартири-1, [PERSON] змінив у ній замок, але ключа від нього, а ні колишній дружині, а ні дітям не дав, про що свідчить звернення [PERSON] 08 квітня 2013 року до органів міліції. Через сім днів після цього [PERSON] звертається до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON]М такими, що втратили право користування житловим приміщенням, який є предметом розгляду цієї справи. Враховуючи вищезазначене, суд визнає що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з поважних причин не проживали у Квартирі-1 понад шість місяців, а тому, вважає за можливе у задоволенні позову [PERSON] відмовити, а зустрічний позов [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], [PERSON] задовольнити вселивши їх до Квартири-1 та зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні Квартирою-1 та передати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] комплект ключів від цієї квартири. Судові витрати по даній справи відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved