Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

17.05.2021 [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 квітня 2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо. [PERSON] працює неофіційно та отримує заробітну плату, однак матеріальної допомоги дружині не надає. У зв`язку з цим просить стягнути із відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дочкою трирічного віку, а саме до [INFO] в розмірі 2500 грн щомісячно. Ухвалою судді від 10 червня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.17) . [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Позивачка пояснила, що не працює, оскільки доглядає малолітню дочку та отримує соціальну допомогу щомісяця. Цих коштів не вистачає, просила стягти з відповідача на її утримання до досягнення дочкою трьох років аліменти в розмірі 2500 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений. Копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20). Відзив на позовну заяву не направив. Заяв та клопотань на адресу суду від нього не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлено ухвалу суду від 04.08.2021 про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу надання матеріальної допомоги дружині, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років. Судом встановлено,\~що04 квітня 2019 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Шлюб зареєстрований Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 33 (а.с. 5). [INFO] у [PERSON] народилася дочка [PERSON] , батьком якої записаний [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Дочка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується актом про фактичне місце проживання особи на території міста Миргород Полтавської області від 15.04.2021 підписаний головою вуличного комітету, засвідчений організаційним відділом Миргородської міської ради (а.с.7). Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 2,4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 01.06.2016р справа № 524/8611/15, провадження № 6-4566св16. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Таким чином, при встановленні, чи потребує дружина, яка перебуває у декретній відпустці матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю дитини доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що мати дитини не потребує матеріальної допомоги. Розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить тільки від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що потребує матеріальної допомоги від чоловіка-батька дитини [PERSON] , посилаючись, зокрема, на те, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не працює та не має іншого доходу окрім соціальної допомоги на утримання дитини. Відповідач працездатний, працює неофіційно та отримує регулярний дохід, тому має змогу надавати матеріальну допомогу непрацездатній дружині в розмірі 2500 грн до досягнення дитиною трьох років. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач не з`явився в судове засідання та не висловив свою позицію з приводу пред`явлених до нього позовних вимог. Відзив на позовну заяву не направив. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд при задоволені позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку, та визначаючи розмір аліментів, бере до уваги молодий вік відповідача, що дає змогу йому працювати та отримувати дохід від своєї діяльності, інших утриманців окрім дочки немає. Необхідність утримувати неповнолітню дитину не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй дружині, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною та потребує матеріальної допомоги. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог в частині розміру аліментів 2500 грн, яку остання просить стягнути з відповідача щомісячно. Оскільки, в супереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України, позивачкою не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на її утримання саме в такому розмірі та не заявляла клопотань про їх витребування судом. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені у ст.182 СК України, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Врахувавши обставини зазначені вище, суд прийшов до переконання, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення дочкою трирічного віку, в розмірі 1500 грн щомісячно. На підставі положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 17.05.2021. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Згідно з положенням п. 1 ч. 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до квитанції від 17.05.2021, вартість послуг за складання позовної заяви становить 600 грн (а.с.9). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 360 грн (600 х60% /100), пропорційно до задоволеної частини вимог. Згідно з положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 544,80 грн (908 х 60% /100), пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved