Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб 10.07.2010 року, від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Життя подружжя припинено, з серпня 2013 року припинені шлюбні відносини між позивачем та відповідачем, спільне господарство не ведеться. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. В попереднє судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні не заперечує, строк для примирення просить не надавати. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надав суду заяву, в якій визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності, проти ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні не заперечує, строк для примирення просить не надавати. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10.07.2010 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області 10.07.2010 року (а.с. 5). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області 15.12.2011 року, відповідно до якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до заяви [PERSON] від 24.02.2014 року малолітній син [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишається жити разом з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Зазначене не заперечується відповідачем згідно його заяви від 24.02.2014 року (а.с.15). Згідно копії позовної заяви № 238 від 23.01.2013 року [PERSON] вже зверталася до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 14). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.02.2014 року провадження у цій справі було зупинено у зв'язку з наданням сторонам строку для примирення (а.с. 15). Ухвалою суду від 27.05.2014 року за заявою [PERSON] про залишення позову до [PERSON] про розірвання шлюбу без розгляду, вказану позовну заяву було залишено без розгляду (а.с. 16) Відповідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склалися негативні відносини, між сторонами припинені шлюбні стосунки з серпня 2013 року. Враховуючи той факт, що позивач звертається до суду з заявою про розірвання шлюбу вдруге, а також те, що сторони вже намагалися примиритися, суд вважає, що вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним, неефективним, та таким, що буде суперечити волі й інтересам сторін, а також моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 110 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України щодо пред'явлення позову протягом вагітності дружини та наявності дитини віком до одного року, з матеріалів справи не вбачається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, які не мають бажання зберегти сім'ю, а тому все зазначене вище є підставою для розірвання шлюбу між ними. Відповідно до заяви [PERSON] від 24.02.2014 року, останній визнає позов [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved