Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

16.06.2014 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Ухвалою Охтирського міськрайсуду Сумської області від 25.03.2015 року зазначений позов був залишений без розгляду в зв'язку з повторною неявкою позивачки в судове засідання та ненаданням заяви про розгляд справи у її відсутність. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 02.06.2015 року ухвала суду від 25.03.2015 року скасована та справа направлена для продовження розгляду. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що з квітня 1996 року проживала однією сім'єю з [PERSON], з 21.01.1998 року перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Охтирського міськрайсуду Сумської області від 17.09.2007 року шлюб був розірваний, однак фактично однією сім'єю сторони проживали до вересня 2013 року. За час спільного проживання сторонами за спільні кошти був побудований будинок по [ADDRESS] Тому порушувала питання про визнання житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя та визнання за кожним з подружжя права власності по ? частині на зазначене майно. Ухвалою суду від 25.06.2015 року справа за позовом [PERSON] була об'єднана зі справою за позовом [PERSON] [PERSON] свої вимоги, в наступному змінені, мотивує тим, що згідно рішення Охтирської райради народних депутатів від 08.06.1993 року йому було надана в приватну власність земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва. 08.06.1993 року був наданий дозвіл на право виконання будівельних робіт по забудові будинковолодіння по [ADDRESS]. 15.09.1993 року виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, 17.09.1993 року проведений виділ в натурі меж земельної ділянки. До 1998 року була побудована цегляна коробка житлового будинку з розбивкою житлових приміщень з віконними коробками, встановленими на даху стропилами, вкрита шифером, побудовані цегляний сарай та погріб. З травня 1997 року [PERSON] став зустрічатися з [PERSON], 21.01.1998 року зареєстрував шлюб. Було прийняте рішення про здійснення добудови будинку. Розпорядженням голови Охтирської райдержадміністрації № 304 від 24.11.2000 року був затверджений акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію об'єктів закінчених будівництвом житлових будинків та 20.12.2000 року виконкомом Охтирської міськради прийняте рішення про видачу свідоцтва про право власності на його ім'я. 25.12.2000 року видане відповідне свідоцтво. 22.10.2002 року рішенням виконкому Охтирської міськради № 525 був наданий дозвіл на будівництво газопроводу за власні кошти мешканців вул. Зоряна. Також за спільні кошти ним та [PERSON] були побудовані тамбур а1, гараж б та вбиральня б1. Однак спільне життя з [PERSON] не склалося. За рішенням суду від 29.04.2002 року з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] З того часу фактично перестали жити як подружжя, хоча і проживали в одному будинку. В 2013 році при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу йому стало відомо про існування рішення від 17.09.2007 року, яким шлюб був розірваний за позовом [PERSON] 11.09.2013 року ним було отримане свідоцтво про розірвання шлюбу. Оскільки будинок був ним побудований до реєстрації шлюбу з [PERSON], після реєстрації шлюбу були проведені внутрішні опоряджувальні роботи та здійснено будівництво об'єктів, які є самочинними, порушує питання про визначення його ідеальної частки у праві спільної сумісної власності на домоволодіння по [ADDRESS] у розмірі 87/100 частини та визнання за ним права власності на ? частину майна у вигляді будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які були використані і внесені в процесі будівництва, ремонтних робіт, встановлення інженерного та комунікаційного обладнання, реконструкцій і інших поліпшень у вигляді тамбуру а1, гаражу б, вбиральні б1, в межах складових частин будинковолодіння по [ADDRESS] на належній йому земельній ділянці. Також порушує питання про застосування строку позовної давності щодо вимог [PERSON], оскільки з часу ухвалення рішення про розірвання шлюбу - 17.09.2007 року, минуло більш як три роки, тобто час, протягом якого [PERSON] мала право порушити питання про поділ майна, витік. Позивачка [PERSON] надала заяву про слухання справи без її участі. Її представник в судовому засіданні від 21.10.2014 року заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові. [PERSON] та його представник надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2002 року вони тісно спілкуються зі сторонами. [PERSON] та [PERSON], як їй відомо, з 2001 року до осені 2013 року жили разом, разом святкували свята, ходили в гості та запрошували гостей. Їй відомо, що [PERSON] брала позику на будівництво, так як це питання в її присутності обговорювалося. [PERSON] цього ніколи не заперечував. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її сестра. [PERSON] з 1996 року проживає з [PERSON] Сім'ями по родинному вони часто спілкуються, приїжджали в гості до їх сім'ї, також запрошували їх до себе. На той час, як її сестра стала проживати з [PERSON], на земельній ділянці стояв фундамент та була яма під погріб. Вони разом будували будинок по [ADDRESS], їм допомагав також і її чоловік. В 2002 році [PERSON] вже переїхали в побудований будинок. До 2013 року [PERSON] та [PERSON] жили разом як сім'я, так як вони часто приїжджали в гості та залишалися в них на деякий час. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] з 1984 року, з [PERSON] знайомий з 1995-1996 років. На той час [PERSON] та [PERSON] жили ще в тещі по [ADDRESS]. На земельній ділянці був фундамент під будинок та викопана яма під погріб, так як він пам'ятає, що разом з [PERSON] їздили дивитися, чи є в ямі вода. Весь час [PERSON] та [PERSON] жили разом, хоч інколи у них були сварки, разом будували будинок. Він допомагав їм крити дах, зводити стіни та робити перехід. Гараж будували пізніше. В 2013 році навесні ще разом святкували день народження. Весь цей час [PERSON] та [PERSON] жили як одна сім'я. Свідок [PERSON] суду пояснила, що познайомилася з [PERSON] в 2012 році. З цього часу спілкувалася, ходили в гості. В 2013 році [PERSON] приїжджав забирати [PERSON] з кафе, на той час вони вели спільний побут. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її мати. Разом з [PERSON] мати проживала з 1996 року, разом їздили на море, до 2002 року вони проживали на [ADDRESS], після чого переїхали на [ADDRESS]. Як одна сім'я вони проживали до 2013 року, забирали онуків на вихідні, їздили з ними до лісу, відвідували басейн. На той час, коли мати познайомилася з [PERSON], будинку ще не було, так як вона пам'ятає, як виривала бур'ян, який виріс на фундаменті. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] та [PERSON] як сусідів по [ADDRESS] з 1998 року. [PERSON] та [PERSON] жили у матері [PERSON], всі кошти йшли на будівництво. Вона чула, що [PERSON] брала позику на будівництво. Будувати будинок допомагав отчим [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що в липні 1996 року познайомилася з сім'єю ( як вона тоді вважала ) [PERSON], які відпочивали в м. Саки. Після того підтримували добрі стосунки. [PERSON] та [PERSON] жили у тещі по [ADDRESS], потім будувалися. З 1997 року зустрічалися рідше, лише по місту. В розмові [PERSON] повідомляла, що мають сина, переїхали у власний будинок. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з дитинства знає [PERSON] В 1996 році повернулася в м. Охтирка і знає, що з цього ж часу [PERSON] стала жити з [PERSON] Вони стали будуватися. На той час на [ADDRESS] був лише фундамент, що особисто казав [PERSON] Фінансово їм допомагали мати та сестра [PERSON] Ще коли [PERSON] та [PERSON] жили на [ADDRESS], у них народився син. На даний час вони проживають на [ADDRESS], куди перейшли десь в 2000-х роках. В гостях на [ADDRESS] вона не була, однак у 2011-2012 роках вона працювала у магазині і [PERSON] та [PERSON] разом приїжджали купляти куртку для [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] їх сусіди, у них суміжні ділянки, [PERSON] їх кум. Знає їх як сім'ю 13 років. Жили постійно разом, разом працювали, зустрічали гостей. Про те, що шлюб між ними розірваний з 2007 року, їй стало відомо лише зараз. До цього вона вважала, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, так як вони вели господарство як одна сім'я. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] з дитинства. З 1996 року [PERSON] проживає з [PERSON], в [INFO] у них народився син, її запрошували на хрестини. В той час вони проживали у матері, а у 2002 році переїхали на [ADDRESS] у новий будинок. Вони з чоловіком часто їх відвідували. Її також сім'я [PERSON] часто навідували і самі, і разом з дітьми. В 2013 році їй стало відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] розлучилися, до цього вони жили, вели господарство як одна сім'я. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає сім'ю [PERSON] 11 років. Разом з дружиною [PERSON] вони часто навідувалися до [PERSON] та [PERSON], сприймали їх як родичів. В 2013 році він навіть за дозволом [PERSON] був зареєстрований в будинку по [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] проживали як одна сім'я. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] з дитинства, так як проживає по-сусідству з його матір'ю. Ділянку під забудову [PERSON] взяв його вітчим, він же допомагав здійснювати будівництво. Коли [PERSON] розлучився з першою дружиною, вже стояла коробка, був погріб, сарай і було стягнуте дерево. Після розірвання першого шлюбу через два роки [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] деякий час проживали у тещі. Після цього добудовували вже разом. Перехід побудували пізніше. Суд проаналізував матеріали справи, врахував позицію сторін, покази свідків, врахував письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Охтирською районною радою народних депутатів 15.09.1993 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,20 га, розташованої на території Кардашівської сільради, цільове призначення - для індивідуального житлового будівництва. Відповідно до рішення 17 сесії Охтирської райради народних депутатів № 546 від 08.06.1993 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з будівельного паспорту, він був зареєстрований в районного архітектора 09.09.1993 року № 277, однак був перереєстрований 10.02.1998 року за № 10. Крім того, проект будинку з відповідними розрахунками був виконаний в [INFO]. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.01.1998 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу РАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області зроблено запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про одруження. [INFO] у подружжя народився син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Актом державної технічної комісії від 22.11.2000 року, затвердженим розпорядженням голови райдержадміністрації 24.11.2000 року № 304 прийнятий в експлуатацію закінчений будівництвом індивідуальний житловий будинок, збудований згідно будівельного паспорту, зареєстрованого в головного архітектора району № 10 від 10.02.1998 року та дозволу на виконання будівельно-монтажних робіт, виданого інспекцією ДАБК Охтирського району від 10.02.1998 року. 25.12.2000 року [PERSON], на підставі рішення Охтирського міськвиконкому від 20.12.2000 року № 704, видане свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]. Будинок зареєстрований за [PERSON] Охтирським МБТІ 05.01.2001 року за реєстровим № 10983. Як вбачається з матеріалів інвентарної справи на домоволодіння [ADDRESS], на території домоволодіння є об'єкти самочинного будівництва - тамбур а1, гараж б, убиральня б1. Рішенням Охтирського міськрайсуду Сумської області від 17.09.2007 року шлюб між сторонами був розірваний. Відповідний актовий запис в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділом ДРАЦС по м. Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області за № 22 був зроблений 11.09.2013 року. [PERSON] заявлені вимоги про визнання земельної ділянки по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, згідно з положеннями ст. 57 СК України, особистою приватною власністю одного з подружжя є, зокрема, майно, набуте ним до шлюбу. Такі ж норми містилися і в ст. 24 Кодексу України про шлюб та сім'ю, чинного на час укладення між сторонами шлюбу, згідно якої, зокрема, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, є власністю кожного з них. Таким чином, вимоги [PERSON] в цій частині не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Щодо вимог про визнання житлового будинку з господарськими спорудами спільною власністю подружжя та визнання права власності на відповідні частки, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 22 КпШС України, чинного на час укладення між сторонами шлюбу, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічні положення містить і ст. 60 СК України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Право власності на новозбудований будинок по [ADDRESS] у [PERSON] виникло після прийняття новозбудованого будинку в установленому порядку в експлуатацію, видачі свідоцтва про право власності та реєстрації, що відбулося в той час, як сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За таких обставин будинок з господарськими спорудами є спільною сумісною власністю подружжя, а також спільною власністю є будівельні матеріали, інженерне та комунікаційне обладнання, яке було використане під час самочинного будівництва тамбура а1, гаражу б, убиральні б1, оскільки сторони не оспорюють, що здійснювали будівництво за спільні кошти та спільними зусиллями а тому, в силу ст. 61 ЦПК України, цей факт не підлягає доказуванню. Згідно з положеннями ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд може відступити від рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Як на підставу визначення більшої частки у спільному майні [PERSON] зазначає про те, що на час укладання шлюбу ним самостійно було виконано частину будівельних робіт. Однак, ним не надано належних та допустимих доказів в підтвердження зазначеної обставини, оскільки, як вбачається з досліджених доказів, дозвільна документація та проект будинку, наявність яких була обов'язковою для можливості початку забудови, датовані 1998 роком. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] зазначених обставин не спростовують. За таких обставин, суд дійшов висновку про рівність часток сторін у спільній власності. [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки [PERSON] звернулася до суду з позовом 02.06.2014 року, в той час як шлюб між подружжям був розірваний 17.09.2007 року саме за позовом [PERSON], про що їй було відомо. Відповідно до положень ст.72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права. Виходячи з досліджених в судовому засідання доказів суд дійшов висновку, що [PERSON] не пропущений строк звернення до суду з позовом, оскільки в судовому засідання показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було підтверджено, що сторони проживали спільно як сім'я до 2013 року. Таким чином, після припинення між сторонами стосунків з 2013 року [PERSON] могла дізнатися про порушення свого права і з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, в зв'язку з чим заява [PERSON] задоволенню не підлягає. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до розміру тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Враховуючи розмір доведених належними та допустимими доказами понесених [PERSON] судових витрат зі сплати судового збору, виходячи з розміру задоволених вимог з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 3209,43 грн. (3775,80 грн. - сплачений судовий збір, підтверджений відповідними квитанціями; 217228,5 грн. - розмір заявлених вимог (? частина від 434457 грн. (368317 грн. - вартість домоволодіння + 66140 грн. - вартість земельної ділянки); 184158,5 грн. - розмір задоволених вимог, що складає 85% від розміру заявлених вимог; 3775,80 х 85%= 3209,43 грн.). Суд приймає до уваги надані [PERSON] докази в підтвердження понесених ним судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору у розмірі 3654 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., що підтверджуються договором про надання правової допомоги від 22.06.2015 року, актом виконаних робіт, квитанцією № 37 від 22.06.2015 року про сплату 2000 грн., матеріалами судової справи та журналами судових засідань. Виходячи зі співвідношення розміру заявлених та задоволених вимог на користь [PERSON] з [PERSON] підлягає стягненню 3279,32 грн. (3654+2000 грн. = 5654 грн. - розмір судових витрат; 320435,79 грн. - розмір заявлених вимог; 184158,5 грн. - розмір задоволених вимог, що складає 58% від розміру заявлених вимог; 5654 х 58%= 3279,32 грн.). Оскільки [PERSON] скористався своїм правом на зміну заявлених вимог і висновок судово-будівельної експертизи не має доказового значення при вирішенні змінених заявлених вимог, понесені [PERSON] витрати за її проведення відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial