Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

15.12.2020 року позивач звернувся до суду позовом до відповідача про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, обґрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території України, у смт.Розсипне Шахтарського району Донецької області, померла його мати, [PERSON] , яка перебувала на обліку Волноваського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області, де отримувала пенсію за віком. Після її смерті відкрилася спадщина на недоотриману нею пенсію. Позивач є спадкоємцем першої черги, мешкає на тимчасово окупованій території України, де також мешкала та померла його мати. Після її смерті він вимушений був ( з метою отримання свідоцтва про смерть українського зразку) в судовому порядку встановлювати факт настання її смерті. Також, у зв`язку із встановленим карантином, пов`язаним з вірусом COVID19, він не мав можливості своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тому просив визнати поважними зазначені ним причини пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання представника не направив, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 24.04.1964 року Розсипненською селищною радою м.Чистяково Донецької області, матір`ю [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] ( а.с.6) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.10.2020 р. Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м.Харків), - [PERSON] померла [INFO] ( а.с.7) Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 19.10.2020 року встановлено факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. ( а.с.8) З відповіді Волноваської державної нотаріальної контори від 17.02.2021 р, наданої на запит суду, встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, від імені спадкодавця було складено заповіт, що був посвідчений Розсипненською сільською радою Шахтарського району Донецької області, який зареєстровано в реєстрі за № 4. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, у яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем першої черги, своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини через проживання на тимчасово окупованій території України, що стало перепоною для його своєчасного звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Проаналізувавши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що зазначені ним причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними і такими, що перешкоджали йому своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому вважає за необхідне позов задовольнити та визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved