Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

17.10.2018 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про втрату права користування житловим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що він спільно зі своєю дружиною [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку свого часу зареєструвався [PERSON]. В 2010 році [PERSON] виїхав за межі України на роботу і на даний час там перебуває. Позивач також зазначає, їх сімя потребує соціальної допомоги, так як він є інвалідом ІІ групи, дружина перебуває на пенсії. Але враховуючи те, що [PERSON] рахується зареєстрованим за його адресою [ADDRESS], він позбавлений можливості отримувати субсидію та приходиться сплачувати комунальні послуги за всіх зареєстрованих на цій житловій площі. В добровільному порядку відповідач не може знятись з реєстрації, а тому звернувся до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у суді. Суд ухвалив проводити судове засідання з винесенням заочного рішення у справі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власником будинку за адресою: ([ADDRESS] стара назва вулиці та номеру будинку) [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 23.11.2005 року (а.с. 4) та копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.5). Із пояснень представника позивача випливає, що у вказаному будинку свого часу зареєструвався [PERSON]. В 2010 році [PERSON] виїхав за межі України на роботу і на даний час там перебуває. Позивач також зазначає, що їх сімя потребує соціальної допомоги, так як він є інвалідом ІІ групи, дружина перебуває на пенсії. Але враховуючи те, що [PERSON] рахується зареєстрованим за його адресою [ADDRESS], він позбавлений можливості отримувати субсидію та приходиться сплачувати комунальні послуги за всіх зареєстрованих на цій житловій площі. Згідно Довідки ОСББ «Зоря» від 09.10.2018 року № 682 про склад сімї [PERSON], за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та проживають [PERSON], [INFO], його дружина - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження депутата Новоград-Волинської міської ради сьомого скликання [PERSON] від 09.10.2018 року, [PERSON] з 2010 року у квартирі за адресою [ADDRESS], не проживає. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-якої угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У свою чергу, ч. 1 ст. 81 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, п. 5 та 6 цієї статті вказує, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі, яка належить позивачу [PERSON], а також те, що відповідач з 2010 року не проживає у вище вказаній квартирі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. В звязку з тим, що позивач згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved