Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

16 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 31 серпня 1991 року Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 24. Свої вимоги мотивує тим, що з 31 серпня 1991 року вони перебувають у зареєстрованому Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 24, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітніх дітей не мають. Між сторонами постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені. Сторони шлюбні відносини не підтримують. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливе. У судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 31 серпня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 24. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] (а.с.3). Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] року у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], про що Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області в книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний актовий запис № 20, та 28 червня 1992 року видано відповідне свідоцтво (а.с.6). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Беручи до уваги те, що позивачем [PERSON] заявлено вимогу про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивача - [PERSON]. Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог у повному обсязі, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на користь [PERSON] з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved