Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

16 січня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування втраченого заробітку (доходу), спричиненого каліцтвом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 квітня 2009 року він був травмований відповідачем, який знаходився в нетверезому стані. А саме, відповідач по справі управляв мотоциклом КМЗ «Дніпр - МТ 12» державний номер [NUMBER], зі швидкістю 80 км/год по дорозі зі сторони села Гроза Шевченківського району Харківської області, грубо порушив Правила Дорожнього руху, втративши контроль над управлінням транспортним засобом, виїхав за межі проїзної частини в селищі Шевченкове, вулиця Кірова, допустив падіння мотоцикла в кювет. В результаті падіння, позивачу-як пасажиру мотоцикла, були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Відповідач був засуджений вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 17 листопада 2009 року за ст.286 ч.2 КК України - до 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України. Посилаючись на норми ЦК України, позивач стверджує, що має право на відшкодування заробітку щомісячно залежно від ступеня втрати професійної працездатності, тому просив стягнути одноразову шкоду, завдану каліцтвом , у вигляді втрати заробітку , стягувати в подальшому щомісячно втрачений заробіток (дохід), стягнути витрати на дієтичне харчування, санаторно-курортне лікування та загальне лікування за період з 17 листопада 2009 року по теперішній час. Після проведеної судово-медичної експертизи позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь одноразово на відшкодування заробітку внаслідок втрати працездатності на 75 % за період з 19 червня 2009 року по 31 грудня 2013 року суму 38930,50 грн. , щомісячно по 913,50 грн. втраченого заробітку (доходу) внаслідок зменшення загальної працездатності у відшкодування шкоди здоров'ю, але не менше 75 % мінімальної заробітної плати щомісячно, починаючи з 1 січня 2014 року та судові витрати за проведення судово-медичної експертизи, від позовних вимог про стягнення витрат на дієтичне харчування, санаторно-курортне лікування та загальне лікування відмовився. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали зменшені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, не погоджуючись з проведеною судово-медичною експертизою з тих підстав, що висновок не містить доказів про втрату професійної працездатності позивача, як зазначено в позові, експертизу проведено без особистого обстеження позивача. Вказав, що позивач при ДТП, в якому отримав травми, перебував у стані алкогольного сп'яніння і сам частково винен у тому, що відбулося, тому розмір відшкодування повинен бути зменшений або у його відшкодуванні має бути відмовлено. Крім того, раніше вироком суду з відповідача вже було стягнуто 447200, 00 гривень на користь позивача і стягнення додаткових коштів з відповідача поставить його та його сім'ю у вкрай тяжке матеріальне становище. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з вироку Шевченківського районного суду Харківської області від 17 листопада 2009 року, який набрав законної чинності, 20 квітня 2009 року [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи мотоциклом, грубо порушив правила дорожнього руху та допустив падіння мотоцикла, в результаті чого пасажиру мотоцикла [PERSON] були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оглядом МСЕК від 19.06.2009 року позивачеві встановлено першу групу інвалідності з датою чергового переогляду 19.06.2011 року (а.с. 59), повторним оглядом МСЕК від 19.06.2011 року продовжено першу групу інвалідності з черговим переоглядом 09.06.2013 року (а.с. 5), оглядом МСЕК від 11.07.2013 року продовжено першу групу інвалідності до серпня 2016 року (а.с. 86). З результатів судово-медичної експертизи № 196-КЭ/2013г/пп, яка проводилася в період з 19.06.2013 року по 04.11.2013 року, вбачається, що за даними медичної документації у [PERSON] внаслідок ДТП має місце гостра тяжка сполучена черепно-мозкова, лицьова, торакальна та скелетна травма голови, грудної клітини, кінцівок. Травма тіла ускладнилася у своїй течії травматичним шоком, тривалим порушенням свідомості у вигляді коматозного стану, пневмонією, було проведено ряд операцій. Експертизою встановлено, що на даний час у [PERSON] мають місце стійкі наслідки перенесеної сполученої травми: стійка втрата працездатності у зв'язку з травмою від 20.04.2009 року складає 75% (а.с. 72). Посилання представника відповідача про те, що експертизу проведено без обстеження потерпілого [PERSON] суттєвого значення для вирішення справи не мають, оскільки експертизу проведено відповідно до вимог нормативно-правових актів, експерти попереджені щодо кримінальної відповідальності за завідомо неправдивий висновок і експертизою повною мірою надано відповіді на поставлені судом питання. Позивач на час завдання шкоди не працював, в теперішній час отримує пенсію по інвалідності (а.с. 9). Відповідно до ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь одноразово втрачений заробіток (дохід) внаслідок зменшення загальної працездатності за період з 19 червня 2009 року по 31 грудня 2013 року в сумі 38930, 50 грн., виходячи з 75 % розміру мінімальної заробітної плати. Суд частково задовольняє позовні вимоги, оскільки не погоджується з розрахунком позивача за період з 19 червня по 1 липня 2009 року, який вирахуваний за весь місяць в сумі мінімальної заробітної плати 625 грн., а не за 12 днів, та розрахунком за період з 1 квітня по 1 липня 2012 року, який вирахуваний з мінімальної заробітної плати 1097 грн. замість вірного - 1094 грн. Загалом з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 38 тисяч 769 грн. втраченого заробітку (доходу) внаслідок зменшення загальної працездатності на 75 %, який розраховується наступним чином: 2009 рік: з 19 червня мінімальна заробітна плата становила 625 грн., за 12 днів - 250 грн.; з 1 липня по 30 вересня мінімальна заробітна плата - 630 грн. , тобто 630*3=1890 грн., з 1 жовтня по 31 жовтня мінімальна заробітна плата - 650 грн, тобто 650*1=650 грн., з 1 листопада по 31 грудня мінімальна заробітна плата - 744 грн., тому 744*2=1488 грн.. Всього за 2009 рік втрачений заробіток позивача становить 3208,50 грн. (4278 грн. * 75 %). 2010 рік: з 1 січня по 31 березня мінімальна заробітна плата становила 869 грн., тобто 869*3= 2607 грн. ; з 1 квітня по 30 червня мінімальна заробітна плата - 884 грн. , тобто 884*3=2652 грн., з 1 липня по 30 вересня мінімальна заробітна плата - 888 грн., тобто 888*3= 2664 грн., з 1 грудня по 31 грудня мінімальна заробітна плата - 922 грн. При цьому позивачем не заявлено в розрахунку вимог щодо жовтня-листопада цього року, оскільки суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, тому стягненню підлягає сума, заявлена позивачем за 2010 рік в розмірі саме 6633,75 грн. (8845 грн. * 75 %). 2011 рік: з 1 січня по 31 березня мінімальна заробітна плата становила 941 грн., тобто 941*3= 2823 грн. ; з 1 квітня по 30 вересня мінімальна заробітна плата - 960 грн. , тобто 960*6=5760 грн., з 1 жовтня по 30 листопада мінімальна заробітна плата - 985 грн., тобто 985*2=1970 грн., з 1 грудня по 31 грудня мінімальна заробітна плата - 1004 грн. Всього втрачений заробіток 8667,75 грн. (11557 грн. * 75 %). 2012 рік: з 1 січня по 31 березня мінімальна заробітна плата становила 1073 грн., тобто 1073*3= 3219 грн. ; з 1 квітня по 30 червня мінімальна заробітна плата - 1094 грн. , тобто 1094*3=3282 грн., з 1 липня по 30 вересня мінімальна заробітна плата - 1102, тобто 1102*3=3306 грн., з 1 жовтня по 30 листопада мінімальна заробітна плата - 1118 грн., тобто 1118*2=2236 грн., з 1 грудня по 31 грудня мінімальна заробітна плата - 1134 грн. Всього втрачений заробіток 9882,75 грн. (13177 грн. * 75 %). 2013 рік: з 1 січня по 30 листопада мінімальна заробітна плата становила 1147 грн., тобто 1147*11=12617 грн. ; з 1 грудня по 31 грудня мінімальна заробітна плата - 1218 грн. Всього втрачений заробіток 10376,25 грн. (13835 грн. * 75 %). Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 38 тисяч 769 грн. втраченого заробітку (доходу), а в іншій частині - стягненні 161,50 грн., з якими суд не погодився з викладеного вище, - відмовити. При цьому суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо відсутності у висновку експертизи часу, з якого у позивача настала втрата працездатності і з якого позивачем заявлено вимогу - 19.06.2009 року, оскільки саме з цієї дати оглядом МСЕК позивачеві встановлено першу групу інвалідності, яка є наслідком спричиненої діями відповідача травми, а у висновку експертизи вказано, що стійка втрата працездатності в 75 % у позивача настала у зв'язку з цією травмою. З оглянутої медичної документації позивача в суді вбачається, що з часу скоєння ДТП стан позивача був гіршим, ніж на час проведення експертизи. Заперечення представника відповідача про те, що з відповідача на користь позивача за вироком суду раніше було стягнуто кошти в розмірі 447200 грн. і цієї суми достатньо для відшкодування коштів позивачу, також не заслуговують на увагу з тих підстав, що за вироком суду з відповідача було стягнуто матеріальну та моральну шкоду, а за даною справою позивачем заявлено вимоги про стягнення втраченого заробітку (доходу) від каліцтва і відповідно до ч.3 ст. 1195 ЦК України шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Статтею 1202 ЦК України визначено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь з 1 січня 2014 року щомісячно по 913,50 грн. втраченого заробітку (доходу) внаслідок зменшення загальної працездатності у відшкодування шкоди здоров'ю, але не менше 75 % мінімальної заробітної плати щомісячно, підлягають задоволенню. При цьому необхідно зазначити, що вказані стягнення мають здійснюватися до зміни обставин, що тягнуть перерахування втраченого заробітку (доходу ) згідно законодавства, а саме передбачених статтями 1203, 1204 ЦК України. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за проведення експертизи в розмірі 1898,44 грн., що підтверджуються документально (а.с. 82), судовий збір на користь держави в розмірі 716 грн. , виходячи з ціни позову , розрахованої відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 80 ЦПК України (сума, яка стягується та сукупність всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки), оскільки позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial