Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] з наступними вимогами: розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами Більськовільською сільською радою Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за №4; та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (одної третьої) частини його доходу (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з доводами позивачки понад 1 (один) рік сторони не можуть проживати як сім`я разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати, навіть, нескладні поточні проблеми, постійно сваряться, сперечаються та принижують один одного, інколи в присутності їхнього малолітнього сина. Вважає, що на теперішній час їх спільна дитина є ще маленькою, тому багато речей не розуміє, проте у подальшому такі стосунки між її батьками можуть суттєво вплинути на її психіку. На відповідні її зауваження з цього приводу відповідач не реагує. Розмови сторін про їх сімейні проблеми не призвели до позитивних результатів. Їх відносини переросли в більш ворожі. За таких обставин, на переконання [PERSON] , розлучення - це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти у їхньої спільної дитини нормальне бачення про сім`ю. При цьому позивачка зазначила, що [PERSON] особисто вирішив розірвати із нею стосунки, пішов з помешкання, де вони разом проживали, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні їх спільної дитини. З наведених підстав [PERSON] вважає неможливим збереження сім`ї і подальше спільне проживання із відповідачем. Позивачка просить суд не вживати заходів до примирення подружжя, оскільки неприязні стосунки між нею і [PERSON] тривають вже досить тривалий час і перспектив для примирення не вбачається. Окрім цього, [PERSON] вказала, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , та не приймає участі в його вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини, як зазначено в позовній заяві, між сторонами не досягнуто. Згідно з доводами позивачки [PERSON] працює у цеху по ремонту тепломеханічного устаткування відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на посаді начальника дільниці та отримує заробітну плату в значному розмірі. Відповідач не має на утриманні інших осіб, які потребують з його боку обов`язкового утримання, тому спроможний утримувати свого малолітнього сина. [PERSON] також зазначила, що вона змушена сама утримувати та виховувати малолітнього сина, хоча перебуває на обліку в Кузнецовському міському центрі зайнятості як безробітна і не має змоги працювати та отримувати додатковий заробіток (дохід). На утримання малолітнього сина, який підростає та часто хворіє, витрачає значні кошти, купує продукти харчування, одяг, ліки, вітаміни для укріплення його імунітету, оплачує витрати на дитячий садок. Проте коштів, які вона отримує від своїх батьків, недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання малолітньої дитини. До початку судового розгляду даної справи [PERSON] уточнила позовні вимоги, подавши в суд 20 травня 2016 року відповідну письмову заяву. В даній заяві позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований Більськовільською сільською радою Володимирецького району, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (одної третьої) частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Під час судового розгляду справи позивачка повністю підтримала свої уточнені позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, заявлені нею до [PERSON] . З пояснень [PERSON] , наданих нею в судовому засіданні слідує, що позивачка вважає неможливим примирення із відповідачем, її рішення розірвати шлюб є остаточним. Позивачка вказала про те, що відповідач вчиняв відносно неї фізичне насильство, між ними постійно були сварки та бійки, свідком яких був їх малолітній син. Протягом останніх 3 (трьох) місяців вони проживають окремо. В обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] пояснила, що вона не має заощаджень, не має роботи та доходу, тому не має змоги самостійно утримувати малолітню дитину та забезпечувати її всім необхідним. Позивачка зазначила, що після того, як відповідач пішов із сім`ї вона не отримувала від нього матеріальної допомоги. Спочатку він купував для малолітнього сина штани, фрукти, інші речі, оплачував відвідування дитиною дитячого садка, але робив це за її нагадуванням. Протягом останніх 2 (двох) місяців [PERSON] їй коштів не надає. При цьому [PERSON] зазначила, що відповідач забрав із собою лише особисті речі, залишивши їй із малолітньою дитиною усю побутову техніку (холодильник, пральну машину, електрочайник, пилесос, праску, мікрохвильову піч). Згідно з доводами позивачки малолітній син - [PERSON] , [INFO] , часто хворіє простудними захворюваннями, тому догляд за ним та його здоров`ям потребує додаткових витрат, спрямованих на підвищення його імунітету. Інших утриманців [PERSON] не має. Його мати отримує пенсію і аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. Баба і дід відповідача отримують пенсію, мають 50% знижку за оплату житлово-комунальних послуг. У останніх є син (батько [PERSON] ), який проживає за кордоном і надсилав їм та відповідачу гроші та речі, та дочка, які зобов`язані їх утримувати в разі потреби. За таких обставин, [PERSON] вважає, що розмір аліментів, який буде достатній для повноцінного забезпечення малолітньої дитини та підлягає стягненню з [PERSON] , має становити 1/3 (одну третю) частину його щомісячного доходу (заробітку). У судове засіданні на продовження розгляду даної справи позивачка не з`явилася. У письмовій заяві від 20 травня 2016 року [PERSON] просила провести розгляд даної цивільної справи без її участі, зазначивши, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивачки - [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав вказані позовні вимоги [PERSON] , зазначивши, що сторонами припинено спільне проживання і ведення спільного господарства, вони мають протилежні погляди на життя, тому за таких умов примирення між ними є неможливим. Представник [PERSON] пояснив, що протягом останнього року спільного життя між сторонами постійно відбувалися сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, їх стосунки стали ворожими. Протягом останніх 3 (трьох) місяців вони проживають окремо. [PERSON] вказав, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам позивачки. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання малолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (одної третьої) частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, представник позивачки зазначив наступні обставини. Після припинення сімейних відносин сторони обопільно вирішили, що їх малолітня дитина буде проживати разом із матір`ю - [PERSON] . На теперішній час позивачка разом із малолітнім сином проживає зі своїми батьками, а відповідач пішов проживати до своєї матері. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає, раніше надавав лише після неодноразового нагадування [PERSON] . Позивачка не має заробітку (доходу), на теперішній час її знято з обліку у центрі зайнятості і вона самостійно шукає собі роботу. За таких обставин, як пояснив [PERSON] , [PERSON] не має змоги самостійно без участі відповідача утримувати малолітню дитину. Вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (одної третьої) частини свого заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки отримує стабільний дохід і, окрім малолітнього сина, інших утриманців не має. При вирішенні даного спору представник позивачки просив суд врахувати, що малолітня дитина зростає і відповідно збільшуються її потреби та витрати на її утримання. Також пояснив, що більшість побутової техніки, яка залишилась у користуванні [PERSON] , була придбана за спільні кошти сторін, які були подаровані їм на весіллі. [PERSON] вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини обґрунтованими та просив суд задоволити їх в повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] визнав позов [PERSON] в частині вимог про розірвання шлюбу та частково визнав її позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідач зазначив, що він погоджується платити аліменти в користь позивачки на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 (одної п`ятої) частини свого заробітку (доходу) щомісячно з дня пред`явлення позову в суд до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] пояснив, що через постійні сварки, які відбувались між ним і [PERSON] у присутності малолітньої дитини 29 січня 2016 року він пішов від своєї сім`ї, але не розривав сімейних стосунків, адже любить свого малолітнього сина і хотів зберегти сім`ю. Став проживати за місцем проживання своєї матері і таким чином хотів оберегти малолітнього сина від того, щоб він не був свідком скандалів своїх батьків. Проте згодом він дізнався про звернення позивачки до суду із цим позовом. Позов вважає ганебним та абсурдним, застосування фізичного насильства до дружини заперечує. Пояснив, що 17 березня 2016 року [PERSON] по телефону повідомила, що втратила до нього почуття любові і вони - не сім`я. Згідно з доводами відповідача він не ухилявся від виконання свого обов`язку щодо утримання малолітнього сина. До подачі позову надавав позивачці матеріальну допомогу по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. у місяць, купував речі малолітньому сину, які вона зазначала. Зокрема, 07 лютого 2016 року передав їй з рук в руки 2300 (дві тисячі триста) грн. при отриманні заробітної плати. У березні 2016 року переказав їй 1000 (одну тисячу) грн. У квітні 2016 року особисто купив малолітній дитині спортивний костюм, інші речі та іграшки. У травні 2016 року оплатив за відвідування дитячого садка, купував продукти харчування. Окрім цього, купив малолітньому сину сандалі. Також належним чином виконує свої обов`язки з виховання малолітньої дитини, заводить і забирає його із дитячого садка, водить його в басейн, займається його дозвіллям, зустрічається з ним 1 раз за 5 днів, водить у цирк та різноманітні вистави, кожні вихідні забирає малолітнього сина проживати до себе та здійснює його утримання. На переконання [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/3 (одної третьої) частини його доходу (заробітку) є необґрунтованими. Так, відповідач зазначив, що позивачка залишила малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , своїм батькам і протягом 2 (двох) місяців з ним не проживає і його вихованням не займається, так як поїхала в м.Львів, де влаштувалась на роботу та зустрічається із іншим чоловіком. Йому відомо про те, що [PERSON] має роботу зі слів її батька та їх малолітнього сина. При розмові з нею по телефону він особисто чув голоси інших осіб з виробничих питань. Вважає, що додатковим підтвердження цього є ненадання позивачкою суду трудової книжки, зняття її з обліку в центрі зайнятості та відмова від отримання щомісячної допомоги по безробіттю в розмірі 560 (п`ятсот шістдесят) грн. Згідно з доводами [PERSON] [PERSON] має заощадження, частина з яких в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. є їх спільними коштами, а інша частина - кошти, отримані нею від продажу будинку. Її батьки - заможні люди, купили квартиру в новобудові. За таких обставин, як вказав відповідач, позивачка також має змогу і повинна здійснювати матеріальне забезпечення малолітньої дитини з врахуванням рівності прав і обов`язків обох батьків щодо дитини відповідно до ст.141 СК України. При вирішенні даного спору [PERSON] просив суд врахувати, що [PERSON] не зазначила наявності в неї заощаджень їх сім`ї та не назвала усієї набутої побутової техніки, загальною вартістю приблизно 70000-80000 (сімдесят тисяч - вісімдесят тисяч) грн., яку він залишив їй із малолітньою дитиною, в тому числі електроплити, плазмового телевізора, електром`ясорубки, блендера, мультиварки та приймача цифрового телебачення. Частково заперечуючи проти вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, відповідач зазначив про те, що всі його рідні: мати, баба і дід - непрацюючі пенсіонери. Його мати, окрім пенсії, отримує аліменти на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання у політехнічному інституті в м.Львів на платній основі, тому переважна частина її доходу витрачається на потреби дочки. Окрім цього, [PERSON] зазначив, що його непрацездатні дід і баба мають проблеми зі здоров`ям, дохід у виді пенсії вони витрачають на своє лікування. З огляду на вказані обставини, як ствердив відповідач, він змушений фінансово їм допомагати. Його батько проживає за межами України, він не працює, проживає за рахунок дотації, своїм батькам не допомагає, йому грошей та речей не надсилав, передав лише 2 рази іграшки для його малолітнього сина. За таких умов, із врахуванням того, що його заробітна плата становить в середньому близько 18000 (вісімнадцяти тисяч) грн. щомісячно і постійно збільшується, [PERSON] вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього в користь позивачки на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , має становити 1/5 (одну п`яту частину) його заробітку (доходу) щомісячно. При цьому відповідач зазначив, що окрім аліментів, він безпосередньо бажає надавати малолітній дитині додаткову матеріальну допомогу, приймати участь у його розвитку та дарувати подарунки. Заслухавши пояснення сторін та представника позивачки, суд дослідив і оцінив в сукупності та взаємозв`язку усі докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає частковому задоволенню. Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах. 02 червня 2012 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у Більськовільській сільській раді Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 02 червня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за №4. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Більськовільською сільською радою Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області 02 червня 2012 року. Як слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 13 листопада 2012 року (актовий запис №555 від 13 листопада 2012 року), в період цього шлюбу [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , який на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Зі змісту позову [PERSON] та пояснень сторін і представника позивачки, наданих ними в судовому засіданні, судом встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] відсутнє взаєморозуміння та почуття любові, сторони мають протилежні погляди на права та обов`язки подружжя, фактично проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою та не ведуть спільного господарства. Дані обставини призвели до того, що їх сім`я фактично розпалася. На теперішній час їх примирення не наступило. Проживати однією сім`єю із відповідачем позивачка категорично не бажає та вважає неможливим збереження цього шлюбу. Наведені обставини свідчать, що подальше шлюбне життя сторін та збереження їх шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам позивачки і малолітньої дитини. Відновити сімейно-шлюбні стосунки з [PERSON] і спільно проживати з ним однією сім`єю [PERSON] не бажає, тому за таких обставин шлюб не може бути збереженим. Отже, зазначені фактичні обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. При вирішенні цієї частини спору суд застосував наступні правові норми. Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, з наведених підстав, шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] , необхідно розірвати. Окрім цього, судом встановлено, що малолітня дитина сторін: син - [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю - [PERSON] , що підтверджується довідкою ЖЕД №3 Кузнецовського міського комунального підприємства №5534 від 15 березня 2016 року. Відповідач проживає окремо, як зазначено в листі Кузнецовського міського сектору управління державної міграційної служби України в Рівненській області №25/522 від 23 березня 2016 року та довідці ЖЕД №2 Кузнецовського міського комунального підприємства №908 від 24 березня 2016 року. Рішення ЛКК державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України» №246 від 12 березня 2016 року свідчить, що [PERSON] , 2012 року народження, має часті респіраторні захворювання. Отже, за станом здоров`я малолітня дитина сторін потребує особливого догляду, спрямованого на зміцнення імунітету. Із довідки Кузнецовського міського центру зайнятості №1702231 від 14 березня 2016 року слідує, що станом на момент видачі вказаного документа позивачка перебувала на обліку в Кузнецовському міському центрі зайнятості як безробітна, починаючи з 13 листопада 2015 року. Відповідач не надав суду допустимих доказів, які б підтверджували працевлаштованість [PERSON] та наявність у неї регулярного заробітку (доходу) на теперішній час. Ці обставини позивачкою заперечуються, а тому не можуть бути покладені в основу судового рішення. Разом з цим суд враховує забезпечення обома батьками належних умов проживання своєї малолітньої дитини. Таким чином, зважаючи на окреме проживання сторін, стан здоров`я їх малолітньої дитини, її проживання разом з матір`ю - позивачкою, а також на часткове ви знання відповідачем позову, суд вбачає наявність підстав для стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Із пояснень позивачки слідує, що матеріальна допомога, яка надається відповідачем на утримання малолітньої дитини є нерегулярною і недостатньою. Згідно з поясненнями відповідача він не ухиляється від утримання малолітнього сина, здійснював його матеріальне забезпечення в добровільному порядку, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, проте їх розмір, що заявлений позивачкою, вважає необґрунтованим. Наданою [PERSON] квитанцією АТ «Ощадбанк» №6 від 11 травня 2016 року підтверджено вчинення відповідачем оплати послуг дитячого садка №3, який відвідує малолітній [PERSON] , за період часу з 01 квітня 2016 року до 30 квітня 2016 року в сумі 450 (чотириста п`ятдесят) грн. Надана [PERSON] квитанція ПАТ КБ «Приватбанк» від 29 березня 2016 року не містить ідентифікуючих даних про особу платника та одержувача коштів в сумі 1000 (одна тисяча) грн., тому не може бути прийнятою як належний доказ. Судом встановлено, що відповідач працевлаштований і має стабільний достатній дохід. Так, довідка відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №3733 від 13 травня 2016 року свідчить, що [PERSON] працює у вказаному підприємстві в ЕРП на посаді начальника дільниці І групи та отримує заробітну плату, сукупний розмір якої за період часу з листопада 2015 року до квітня 2016 року включно після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування становить 70009 (сімдесят тисяч дев`ять) грн. 80 коп. При цьому пояснення відповідача вказують на те, що розмір його заробітної плати на момент судового розгляду справи збільшився і становить в середньому близько 18000 (вісімнадцять тисяч) грн. щомісячно. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище обох сторін та їх малолітньої дитини, суд вважає за належне визначити в даному випадку аліменти у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача. З огляду на високий розмір заробітку [PERSON] та покладення законом обов`язку щодо утримання малолітньої дитини на обох батьків зазначений розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . При цьому суд врахував наявність на утриманні відповідача його матері - [PERSON] . Так, з довідки ЖЕД №1 Кузнецовського міського комунального підприємства №700 від 31 березня 2016 року слідує, що [PERSON] із 01 жовтня 2013 року по даний час не працює. Згідно з довідкою управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області №502 від 31 березня 2016 року [PERSON] є пенсіонером і отримує пенсію за віком за списком №1, розмір якої у березні 2016 року становив 4306 (чотири тисячі триста шість) грн. 38 коп. Окрім цього, суд врахував надання [PERSON] матеріальної допомоги бабі - [PERSON] та діду - [PERSON] . Із довідки управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області №2278 від 21 грудня 2015 року встановлено, що [PERSON] , 1939 року народження, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ і отримує пенсію по віку, є інвалідом ІІ групи ЧАЕС з 14 березня 1992 року довічно. Виписним епікризом №7442 неврологічного відділення державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3» підтверджується, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні вказаного медичного закладу з 29 грудня 2011 року до 10 січня 2012 року із таким встановленим клінічним діагнозом: основний - дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., на фоні гіпертонічної хвороби ІІ ст., церебрального атеросклерозу з помірними когнітивними та неврозоподібними порушеннями, періодично виникаючими епізодами вертебро-базилярної недостатності; супутній - ІХС, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ, ІІ ступінь, ризик 4, шлуночкова екстрасистолічна аритмія, СН ІІА, ФКІІІ, цукровий діабет, вперше виявлений. Їй рекомендовано «Д» нагляд у невролога, кардіолога та ендокринолога поліклініки медичної частини та призначено відповідне лікування. Згідно з консультативним заключенням комунального закладу «Рівненський обласний онкологічний диспансер» №2803 від 12 серпня 2015 року [PERSON] встановлено діагноз: меланома шкіри лівої молочної залози рТ1NOMO кл.гр.ІІ, стан після оперативного лікування, цукровий діабет ІІ тип. Довідка Рівненської міжрайонної спеціалізованої онкологічної МСЕК серії АВ №0410028 від 04 вересня 2015 року свідчить, що [PERSON] є інвалідом другої групи з 25 серпня 2015 року за загальним захворюванням по онко з ураженням ЦНС та внутрішніх органів, інвалідність встановлена безтерміново. Із довідки Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області №628 від 14 квітня 2016 року, встановлено, що [PERSON] отримує пенсію за віком, сукупний розмір якої за період часу з травня 2015 року до квітня 2016 року включно становить 27540 (двадцять сім тисяч п`ятсот сорок) грн. 90 коп. Довідка Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області №629 від 14 квітня 2016 року підтверджує, що [PERSON] є пенсіонером і отримує пенсію за віком, сукупний розмір якої за період часу з травня 2015 року до квітня 2016 року включно становить 21640 (двадцять одна тисяча шістсот сорок) грн. 20 коп. Разом з цим, окрім непрацездатності утриманців відповідача: матері - [PERSON] , баби - [PERSON] та діда - [PERSON] , суд врахував наявність у вказаних осіб власного доходу, що зменшує рівень їх матеріальної потреби в утриманні, а також наявність у [PERSON] і [PERSON] інших осіб, зобов`язаних їх утримувати (сина - [PERSON] , [INFO] , та дочки - [PERSON] , [INFO] ), що підтверджується довідкою ЖЕД №1 Кузнецовського міського комунального підприємства №835 від 24 березня 2016 року. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з вимогами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З наведених підстав, суд вирішив стягнути з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладені обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, 180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved