Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

15.10.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітній дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 15 774,31 грн., щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.08.2001 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем. Позивач зазначає, що вона з відповідачем прожили у спільному шлюбі 17 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні стосунки. Проте, 07.03.2019 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.03.2019 року у справі №639/5169/18. Ще з листопада 2018 року відповідач проживає окремо від позивача та своїх дітей, оскільки почав будувати своє спільне життя з іншою жінкою, що і стало підставою для розірвання шлюбу. Наразі відповідач проживає разом з цією жінкою та її дитиною у придбаній ним на інше ім`я квартирі, подарував цій жінці новий автомобіль, а для своїх дітей замість реальної фінансової допомоги на їх розвиток та утримання, привозить не регулярно після неодноразових нагадувань незначну суму грошових коштів, яких позивачці не вистачає на утримання дітей та забезпечення того рівня життя, до якого звикли діти. Перебуваючи у шлюбі, позивач з відповідачем заснували ТОВ «Опті Клімат». Також усе подружнє життя позивач працювала менеджером на ТОВ «Опті Клімат». Проте усі гроші, зароблені нею, та дивіденди, що належать їй, як співзасновнику, відповідач [PERSON] не надавав у розпорядження позивача, а самовільно вкладав у розвиток ТОВ «Опті Клімат». В червні відповідач звільнив позивача з цієї посади, дивіденди від діяльності спільно створеного ТОВ «Опті Клімат» вона не може також отримати через його дії та, нібито, неприбутковість товариства. Отже, позивач вважає, що відповідач зробив усе для того, щоб позбавити її можливості заробляти гроші, яких би вистачило на повноцінне утримання спільних дітей. Отже позивач вказує, що всього в місяць на утримання двох дітей необхідно 31 548,63 грн. Оскільки вона з відповідачем має рівні обов`язки по утриманню дітей, то в місяць відповідач має сплачувати аліменти у розмірі 1/2 від цієї суми - 15 774,31 грн., зазначена є для нього абсолютно посильною та непомітною, в свою чергу стягнення вказаної суми позбавить позивача необхідності кожного разу звертатись із проханнями до відповідача і надасть можливість нормально зростати та розвиватись. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Призначено судове засідання. 12.12.2019 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому останній просить позов задовольнити частково, та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 000, 00 грн. щомісячно на кожну дитину окремо. 27.01.2020 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій позивач свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та викладає обґрунтування заперечень тих обставин, на які посилається відповідач у відзиві. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.01.2020 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби в Харківській області надати суду: інформацію поданого (задекларованого) доходу [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) від підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця, так і як засновника та директора ТОВ «ОПТІ КЛІМАТ» (код ЄДРПОУ 34392571) за останні три роки; Зобов`язано Державну прикордонну службу України надати суду: інформацію щодо перетинання державного кордону України громадянином України [PERSON] , тривалості та періодичності виїздів за кордон із зазначенням країн, в які виїжджав [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] за останні три роки. Викликано в судове засідання як свідків - позивача [PERSON] та [PERSON] . Під час судового розгляду позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали частково, в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 3 000, 00 грн. на кожну дитину щомісячно. При цьому відповідач [PERSON] визнав, що дійсно до розгляду справи в суді допомагав дітям, надаючи грошові кошти, а деякий час - продукти харчування, в тих обсягах, як про це зазначила позивач, однак зазначив, що у зв`яжу з карантином його доходи значно знизились, його заробітна плата як директора товариства підтверджується довідкою, а інших регулярних доходів він не має, іноді заробляє випадковими підробітками, що надає йому можливість сплатити аліменти в розмірі 6 000 на місяць на двох дітей. Твердження щодо наявності у нього нової квартири та машини в користуванні відповідач категорично заперечував, визнав, що здійснював неодноразові закордонні поїздки, однак за рахунок коханої людини та клієнтів. Суд, заслухавши усні пояснення учасників справи, які також обмінялись письмовими поясненнями, дослідивши показання свідків та письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що 22.04.2003 року зроблений відповідний актовий запис №192 і підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.04.2003 року. [PERSON] народилася [INFO] , про що 02.10.2009 року зроблений відповідний актовий запис №667 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.10.2009 року. Батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-20). Як вбачається з копій довідок про реєстрацію місця проживання особи відділу реєстрації місця проживання у Новобаварському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 06.02.2018 року та від 22.02.2018 року - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.24-25). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.03.2019 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 11.08.2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції під актовим записом № 329 - розірвано. Рішення набрало чинності 08.04.2019 року (а.с.26). Згідно з копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №243150 від 23.05.2007 року [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с.31-32). Також відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] та [PERSON] є засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Опті Клімат», ЄДРПОУ:34392571. Розмір внеску до статутного капіталу фонду [PERSON] складає 55 980,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу фонду [PERSON] складає 51 320,00 грн. Дата державної реєстрації - 26.12.2007 року (а.с. 27-30). Згідно з копією заяви-анкети №9923102-28032017-001 від 28.03.2017 року на отримання кредиту для купівлі транспортного засобу вбачається, що [PERSON] та [PERSON] підписали вказану заяву-анкету на купівлю транспортного засобу «Toyota Camry» (а.с.43-45). 30.03.2017 року на підставі договору купівлі-продажу №0042/03/17 та додаткової угоди №1 до договору купівлі-продажу №0042/03/17 від 30.03.2017 року, [PERSON] придбав автомобіль марки «Toyota Camry» вартістю з ПДВ - 883 676,00 грн. (а.с.46-51). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , вказаний автомобіль зареєстрований за [PERSON] (а.с.59). 10.04.2017 року ПАТ «Креді Агріголь Банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №1/3101074. Сума кредиту складає 519 563,58 грн. строком з 10.04.2017 року по 09.04.2024 року включно, на куплю транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] (а.с.54-61). Відповідачем [PERSON] надано до суду виписку зі свого рахунку ПАТ «Креді Агріголь Банк» на підтвердження наявності кредитних зобов`язань (а.с.99-111). В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа №639/12/20 за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, яка ухвалою суду від 08.01.2020 року прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.172). Крім того, з довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 27.01.2020 року вбачається, що станом на 27.01.2020 року [PERSON] має заборгованість перед банком: дебіторська заборгованість - 81,21 грн., та заборгованість за карткою World Black Edition - 179 490,03 грн. (а.с.171). Відповідно до довідки про доходи від 02.12.2019 року вбачається, що дохід ФОП [PERSON] за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року за винятком витрат становить 295 228,08 грн. (а.с.113). Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця поданої [PERSON] 28.02.2019 року вбачається, що станом на звітний період (за 2018 рік) його дохід склав 404 955,00 грн. (а.с.114). Згідно з довідкою про середню заробітну плату (дохід) [PERSON] як керівника ТОВ «Опті Клімат» від 02.12.2019 року місячна заробітна плата відповідача [PERSON] складала щомісячно 4 500,00 грн. за період з січня 2019 року по грудень 2019 року, всього за вказаний період заробіток відповідача становить 49 500,00 грн. (а.с.112). Загалом, з наданих на ухвалу суду відомостей Центрального управління ГУ ДПС у Харківській області вбачається, що [PERSON] у період 2017-2019 роки здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування. Згідно наданих податкових декларацій платника єдиного податку за 2017 рік дохід склав - 699 260,00 грн., за 2018 рік дохід склав - 404 955,00 грн., за 2019 рік згідно наданої податкової декларації про майновий стан та доходи - доходів від здійснення підприємницької діяльності не отримував (а.с.187-190). До свого відзиву відповідач [PERSON] долучив графік сплати аліментів на утримання дітей та додаткових витрат та роздруківки (онлайн-банкінг) витрат відповідача з карткового рахунку на придбання речей та продуктів (а.с.95-111). Відповідно до наданої на ухвалу суду довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 03.02.2020 року вбачається, що [PERSON] у період з 03.02.2017 року по 06:00 11.02.2020 року неодноразово перетинав пункти пропуску державного кордону України, останній раз - 16.10.2019 року (а.с.207). З довідки ТОВ «Опті Клімат» від 22.12.2019 року вбачається, що [PERSON] прийнята на посаду менеджера ТОВ «Опті Клімат» з 01.11.2006 року та звільнена з посади 01.07.2019 року (а.с.115). Позивач в судовому засіданні визнала, що офіційно на даний час не працевлаштована. З копії договору про заняття на Підготовчому відділенні ХНУРЕ від 11.09.2019 року вбачається, що між Харківським національним університетом радіоелектроніки та [PERSON] укладено договір для підготовки слухача до складання ЗНО з предметів, необхідних для вступу до ХНУРЕ. Вартість складає 3 538,00 грн. (а.с.67). Відповідачем [PERSON] долучені до матеріалів справи світлини, які відображають його спільні фото з дітьми, фото сімейного будинку. У свою чергу позивачем [PERSON] долучені до матеріалів справи світлини з соціальної мережі, на яких зображений відповідач [PERSON] на відпочинку з іншою жінкою. Надані позивачем документи, що стосуються [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки зазначена особа не є стороною спірних правовідносин. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] підтвердила викладені в позові обставини, пояснила, що дохід її колишнього чоловіка дозволяє йому надавати дітям утримання в межах вимог, заявлених в позові. При цьому [PERSON] і в якості свідка підтвердила, що вона не працевлаштована, проживає з дітьми в будинку, в якому вони раніше проживали з чоловіком, має в користуванні автомобіль, який їй надав чоловік замість раніше подарованої Тойоти-камрі. Позивач отримувала від відповідача грошові кошти та продукти харчування для утримання дітей, однак не регулярно та в мінливих сумах, що не надає позивачу можливості планувати бюджет по утриманню дітей, вчасно оплачувати додаткові заняття дітей, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Свідок [PERSON] , яка є подругою позивача та відповідача, суду пояснила, що мала окремі розмови як з позивачем так і з відповідачем, підтвердила, що відповідач після залишення сім`ї значно менше витрачає коштів на спільних з позивачем дітей, оскільки має інші стосунки. Останнім часом його допомога взагалі зменшилась до таких обсягів, які не дозволяють дітям жити тим же життям, до якого вони звикли, що спричиняє їм в тому числі психологічної травми. При цьому позивач намагається забезпечити дітям належне утримання, однак не має постійної роботи, лише намагається відкрити свою справу. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1 626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1719 гривень, а від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. В подальшому Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років: з 01 січня пo 30 червня - 2 218,00 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2 318,00 грн., з 01 грудня по 31 грудня - 2 395,00 грн. Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Так, враховуючи надані сторонами докази і передбачені законом обставини, що мають значення при визначенні розміру аліментів, враховуючи часткове визнання відповідачем позову щодо стягнення з нього аліментів на утримання кожної дитини в розмірі 3 000 грн. щомісячно, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є більшим ніж рекомендований законом розмір аліментів і відповідно більшим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей в межах позовних вимог стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 15.10.2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В іншій частині суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей недостатньо обґрунтованими, в тому числі недоведеними належними та допустимими доказами залишились як визначена позивачем сума на щомісячне утримання дітей, так і наявність у відповідача витрат, що перевищують його дохід, отже в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Таким чином позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає задоволенню частково. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов частково на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір станом на час подання позову, від якого позивач звільнена на підставі Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial