Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

15.08.2016 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить стягнути з відповідача на свою користь авансовий платіж у розмірі 2 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 49 620 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.11.2013 між ним та відповідачем було укладено договір про надання завдатку, відповідно до умов якого позивач сплатив відповідачу грошову суму в розмірі 2000 доларів США в якості завдатку та в рахунок належних з нього платежів. Згідно з п.1.1 Договору об'єктом продажу, по якому внесено завдаток, є земельна ділянка площею 0.10 га (кадастровий номер [NUMBER]; загальна сума розрахунку складає 49 000 доларів США, яка підлягає сплаті в строк до 05.12.2013. Разом з тим, договір купівлі-продажу земельної ділянки сторонами не було укладено. Таким чином, посилаючись на положення ч.2 ст. 570 ЦК України, позивач вважає сплачений ним завдаток в розмірі 2 000 доларів США, є авансом, а тому, на думку позивача, він має право на його повернення. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини, просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позову, посилаючись на викладене в письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що позивач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором про надання завдатку, а саме, не передав відповідачу суму в розмірі 49 000 доларів США. У зв'язку з чим, відповідачем не було здійснено продажу земельної ділянки, а тому передана сума завдатку в розмірі 2000 доларів США відповідно до п.2 Договору та ст. 571 ЦК України не повертається. Крім того, зауважив, що сплачена позивачем сума в розмірі 2 000 доларів США є завдатком, а не авансом в розумінні ст.570 ЦК України, оскільки відповідно до умов Договору про надання завдатку, відповідач зобов'язався у встановлений договором строк сплатити належний платіж у розмірі 49 000 доларів США, який жодним чином не пов'язаний з укладенням та виконання основного договору (договору купівлі-продажу земельної ділянки). Таким чином вважав позов безпідставним та необгрунтованим. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено наступні обставини. 21.11.2013 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання завдатку (далі-Договір), у письмовій формі, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США, що не заперечувалось сторонами. (а.с.11) Відповідно до п.1 Договору сторони дійшли згоди в тому, що грошова сума в розмірі 2000 доларів США, сплачена покупцем в рахунок належних з нього платежів, має статус завдатку. Згідно з п.1.1 Договору об'єктом продажу, по якому внесено завдаток, є земельна ділянка площею 0.10 га (кадастровий номер [NUMBER]. Загальна сума розрахунку складає 49 000 доларів США, та сплачується в термін до 05.12.2013. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Як встановлено судом і вказана обставина сторонами не заперечувалась позивач не сплатив відповідачу грошову суму в розмірі 49 000 доларів США, у зв'язку з чим, відповідачем не було здійснено продажу вказаної земельної ділянки. Відповідно до п.2 Договору у разі порушення договору з вини покупця завдаток залишається у продавця. У разі порушення договору з вини продавця, він зобов'язаний повернути покупцеві завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку. (п.3 Договору) Згідно з ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова суму або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Виходячи з умов Договору, зобов'язання по сплаті грошової суми в розмірі 49 000 доларів США, які були передані в рахунок належних платежів є грошовим зобов'язанням за вказаним договором, і вони не пов'язані з укладенням та виконанням основного договору купівлі-продажу земельної ділянки, на що посилається у своєму позові позивач. Таким чином, сплачені позивачем грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США, є завдатком в розумінні ч.1 ст. 570 ЦК України. Твердження представника позивача про те, що сума в розмірі 2 000 доларів США є авансом в розумінні ч.2 ст. 570 ЦК України, відповідно до якої, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона ввжається авансом суд вважає безпідставними, оскільки по суті ці твердження базуються на власний розсуд та суб'єктивному тлумаченні положень Договору та положень ст.570 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Оскільки протягом розгляду справи не встановлено і представником позивача не доведено, що сплачена позивачем сума в розмірі 2 000 доларів США є авансом, а не завдатком, встановивши вину позивача у порушенні зобов'язання за Договором, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем завдаток в розмірі 2 000 доларів США залишається у відповідача. Виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, суд вважає відсутніми підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США. Відтак позов не підлягає задоволенню, у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: dismissed