Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

17.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 червня 2014 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина [PERSON]. Сімя розпалась з тієї причини, що останні роки спільного життя [PERSON] не був відповідальним за свою поведінку перед членами сімї, допускав подружню зраду. В сімї створились несприятливі умови для спільного проживання з вини відповідача і вона фактично розпалась. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Сторони в судове засідання не зявились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Від позивачки до початку розгляду справи надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. На примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить повернути їй дівоче прізвище «Демченко». Від відповідача до початку розгляду справи надійшла заяви про розгляд справи у його відсутність; позов визнає, на розлучення згоден. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у відсутність сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 21.06.2014 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного тану Сумського міського управління юстиції, про що 21.06.2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 88 (а.с.8). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї буде нічим іншим, як примушуванням позивача та відповідача до збереження шлюбних відносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. На користь держави, оскільки позивач відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється.

Outcome: approved