Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

16.01.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що за договором від 15.02.2008 року за № б/н Банк «ПриватБанк» надав відповідачу, [PERSON] кредит в розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, з якими відповідач був ознайомлений та підтвердив свою згоду та підписав дану заяву разом з умовами надання банківських послуг. Позивач виконав свої зобов'язання, надавши відповідачу кредит в розмірі встановленому договором. Відповідно до п.6.5 умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору. У разі невиконання зобов'язань за договором відповідно до пунктів умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів більш ніж на 120 днів, нараховується штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, однак взяті на себе зобов'язання не виконав. Так, 27.11.2008 року Галицьким районним судом відповідно до поданої заяви був винесений судовий наказ про стягнення заборгованості в сумі 5491,14 грн. з відповідача, [PERSON], дана сума заборгованості в розрахунку врахована. Оскільки умови договору відповідачем не виконувалися належним чином, що і привело до того що утворилася заборгованість станом на 30.11.2013 року в розмірі 12 291,29 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 113,01 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 545,52 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 571,27 грн., а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штрафу фіксована частина та 561,49 грн. штрафу процентна складова. Згідно законодавства боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, а також у заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав (а.с.41). Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце судового засідання. Однак, із поданої заяви дочкою відповідача, яка здійснює догляд за [PERSON], і яка згідно діагностичного висновку має демієлінізуюче захворювання (розсіяний енцефаломієліт) та в зв'язку із важким матеріальним становищем просить звільнити від нарахованої пені. Справу розглядати у відсутності відповідача (а.с.43-45). У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що сторони уклали кредитний Договір за № б/н від 15.02.2008 року згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.16-22). З копії заяви позичальника вбачається, що [PERSON] погодилася на умови кредитного договору (а.с.14-15). Протягом дії кредитного договору відповідач не виконував його вимоги, і банк звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу (а.с.7), однак [PERSON] продовжувала не виконувати умови укладеного договору, і внаслідок чого на час пред'явлення позову відповідач, [PERSON] має заборгованість, в яку не врахована сума стягнута по судовому наказу, яка складається із заборгованості по кредиту - 113,01 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 545,52 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 571,27 грн., а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг - 1061,49 грн. (а.с.9-13). Тобто сторони у відповідності до вимог ст.ст. 1046-1048, 1054 ЦК України перебувають у договірних стосунках з приводу надання та отримання кредиту і відповідач не виконав умови кредитного договору і тому відповідно до вимог ст. 610 ЦК України вважається таким, що порушив зобов'язання, що у свою чергу згідно із ст.ст. 549, 550 ЦК України, виникає право на неустойку. Представлений позивачем розрахунок заборгованості, і штрафу проведений на підставі умов договору. Кредитний договір укладений відповідно до діючого законодавства і згідно ст. 629 ЦК Українит є обов'язковим до виконання сторонами, а тому заборгованість по кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому стягуючи штрафи суд приходить до висновку, що її розмір підлягає до зменшення. За правилами ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549). Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому, визначаючи суму стягнення неустойки, суд вважає за необхідне взяти до уваги співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, розміром отриманої суми кредиту. В заяві [PERSON]. посилається на незадовільний матеріальний стан, на погане здоров'я матері, а саме відповідача [PERSON], яка є інвалідом першої групи «А», неможливістю сплати нарахованої Банком заборгованості, така сума є непомірним тягарем. Суд вважає, що наведені обставини є істотними, тому є всі підстави для зменшення нарахованого розміру штрафу нарахованого відповідачу, [PERSON] Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Окрім того з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 549-552, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial