Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

15.10.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житловим будинком, в якому просила визнати [PERSON] , 1960 року народження, таким, що втратив право на проживання та користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона проживає у житловому будинку, розташованому в с. Ставчани, Хотинського району, Чернівецької області. В належному їй будинку зареєстровані: вона, її донька [PERSON] , онуки: [PERSON] , [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] . У 2015 році вона розлучилась із [PERSON] , а з 2012 року він взагалі не проживає постійно за адресою реєстрації. Тому, вважає, що відповідач без поважних причин не проживає в її будинку і не користується належним їй житловим приміщенням та комунальними послугами більше одного року. Вказує, що так як [PERSON] зареєстрований в її будинку, тому вона не може отримати субсидію і сплачує зайві гроші за комунальні послуги. Підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, під час подачі позовної заяви до суду, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надав. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 281 від 27.05.2020 року виданої виконкомом Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, [PERSON] , 1960 року народження, зареєстрований за юридичною адресою: [ADDRESS] . На даний час [PERSON] за вказаною адресою не проживає приблизно з 2012 року, теперішнє місце проживання [PERSON] не відоме. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду. На підставі викладеного, та

Outcome: approved