Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

15.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Третя миколаївська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. У позові [PERSON] вказала, що вищезазначене домоволодіння з відповідними господарськими будівлями та спорудами належало її батьку [PERSON] на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом №3-4268 від 23.10.1987 року та №3-3191 від 13.05.1994 року. Також вказала, що разом з дружиною померлого відповідачкою [PERSON] та її неповнолітньою донькою, є спадкоємицею першої черги. Проте в зв'язку із тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права, що і стало підставою для її звернення до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належав померлому [PERSON] на підставі Свідоцтв про права на спадщину за законом, було зруйновано та за вказаною адресою збудовано нові будівлі, які є самочинним будівництвом, та на які відповідно не може бути визнано право власності з підстав, зазначених позивачем. Представник третьої особи - Третьої миколаївської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, поважної причини своєї неявки суду не повідомили, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №302/2010, заведеної 07.05.2010 року Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON] (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 28.04.2010 року). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний йому на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом №3-4268 від 23.10.1987 року та №3-3191 від 13.05.1994 року житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.07.1995 року - [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] На момент смерті спадкодавця, позивач [PERSON] була неповнолітньою, та відповідно до довідки Форми-3 №411 від 06.05.2010 року була зареєстрована разом зі спадкодавцем за адресою спадкового майна, а отже відповідно до положень ст..ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті батька. В строки, встановлені ст. 1270 ЦК України законний представник неповнолітньої на той час позивачки [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу на ім'я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] 25.10.2010 р. державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Фоменко С. П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (постанова нотаріусу від 25.10.2010 року). Іншими спадкоємицями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина відповідач по справі та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, у тому числі, діти спадкодавця. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, та не спростовувалось представником відповідача оригінали правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3-4268 від 23.10.1987 року та №3-3191 від 13.05.1994 року, на даний час втрачені. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Набуття (надання) повної цивільної дієздатності неповнолітньою особою не є підставою для того, щоб вважати її повнолітньою. У зв'язку із цим вона має вважатися такою, що прийняла спадщину відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК Тобто, звернення до суду може мати місце в разі відмови нотаріусом в видачі свідоцтва з таких підстав, які унеможливлюють його видачу, оскільки підстави нотаріальної відмови не можуть бути усунуті спадкоємцями. Відповідно до положень ст..1267 ч.1 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно того, що житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було зруйновано та на даний час збудовано нові будівлі, а отже не можуть вважатися майном, що входить до складу спадщини, після смерті [PERSON], оскільки дане твердження є безпідставними, та не має правового значення для вирішення спору. На підставі викладеного,

Outcome: approved