overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

16 червня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що сторони від шлюбу мають спільного неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач, який є батьком дитини, не бере участі в її утриманні та не надає матеріальної допомоги. У зв'язку з цим позивач просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її особистої участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає плвному задоволенню з наступних підстав. З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 15.05.2003 року вбачається, що сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дітей, та враховуючи розмір його заробітної плати, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) від дня пред'явлення позову і до їх повноліття. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

16 червня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] аліменти. Посилалась на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та вони мають дочку [PERSON] , [INFO]. Відповідач з нею не проживає, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки, аліменти у розмірі 1200 грн. щомісячно . У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, просив стягнути з нього аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі, у розмірі 400 грн. щомісячно. Пояснив, що він офіційно ніде не працює, немає стабільного заробітку та в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 400 грн. щомісячно. Заслухавши сторони , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який офіційно оформлений 16 квітня 2010 року в Центральному відділі РАЦС Полтавського МУЮ Полтавської област, мають дочку [PERSON], [INFO] , яка проживає разом з позивачем та вона займається її вихованням. Відповідач з дочкою не проживає, надає матеріальну допомогу на утримання дочки, але така допомога надається ним нерегулярно. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач не надала суду доказів того, що відповідач має такий дохід, який би давав йому змогу сплачувати щомісячно на утримання доньки 1200 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що зазначені в ст. 182 СК України, те що відповідач неофіційно працює на таксі, працездатний за віком, не інфвалід, інших утриманців немає , що офіційно не працює, стабільного заробітку немає, разом з тим сума аліментів, яку визнав відповідач є недостатньою для утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи зазначені обставини суд приходить до висновку що розмір аліментів, які відповідач повинен сплачувати на утримання доньки становить 600 грн. щомісячно. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

16 червня 2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування посилається на те, що 03 липня 2011 року [PERSON] на прохання [PERSON], надала їй 15000грн., що підтверджується розпискою. Відповідач зобов'язалась повернути дані кошти до 01 травня 2012 року. Однак, зазначені в розписці умови відповідач не виконує. Під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання. Від зустрічей уникає. Вирішити зазначену проблему добровільно відмовляється. Просила суд: 1)стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики (по розписці) в сумі 15000грн.; 2) стягнути [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. До початку слухання справи від представника позивача за дорученням [PERSON] надійшла письмова заява про слухання справи відсутність позивача його представника. Позовні вимоги підтримали(а.с.9). Відповідач у судове засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомила(а.с.8). На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи надані позивачкою докази - розписку(а.с.5), суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі - 243,60 грн. (а.с.1), який слід стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

16 червня 2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованому 04 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 40. Від проживання з відповідачем є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим. До листопада 2012 року проживали однією сім'єю, але з вказаного часу фактично припинили сімейно-шлюбні відносин по причинах , що між сторонами постійно на побутовому рівні виникали сварки. Домовленість між сторонами на проживання деякий час окремо не призвело до збереження сім'ї. Між подружжям не було порозуміння та поваги один до одного. Позивач вважає, що фактично сторони припинили сімейно - шлюбні відносини і не мають намір їх поновлювати. Примирення між сторонами також не можливе, а тому наш шлюб необхідно розірвати. Шлюб я розриваю вперше. Матеріального спору між нами на даний час не існує. Відповідач не заперечує щоб син проживав з позивачем. Просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який 04 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 40. До початку судового засідання сторони подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав (а.с.9,11). На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 40 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в свідоцтві якого відповідач записаний батьком (а.с. 5). На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.115 ЦПК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

16 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 19 квітня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюбні відносини фактично припинені з 11 серпня 2008 року через те, що у них несхожий характер та з боку відповідача асоціальна поведінка. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 квітня 2002 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.5). З 11 серпня 2008 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини через те, що у них несхожість характерів, відповідача зухвало ставиться до позивачки та його поведінка є асоціальною. Вказані обставини свідчать про недоцільність збереження шлюбу, отже є підставою для задоволення позову. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

16 червня 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що одруження виявилося невдалим, між ними відсутні подружні стосунки, є складнощі у спілкуванні, у них різні характери, інтереси та погляди на життя. Відповідач влаштовує сварки та скандали, погрожує фізичною розправою, що негативно впливає на їх стосунки, психологічний стан дітей. Вважає, що збереження сім'ї неможливе. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що тривалий час відповідач зловживає спиртними напоями. В даний час вони не проживають разом. Миритися не бажає, просить задовольнити позов. Відповідач позов визнав та вказав, що оскільки позивач наполягає на розлученні, він не буде заперечувати. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння і поваги. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

16 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у справі про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 23 листопада 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, аз № 422, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначала, що з травня 2013 року припинили спільне проживання у зв'язку з різними поглядами на життя. Просила шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.( а.с. 13). Статтею 224 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення, тому суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.(ст. 112 СК України). Сторони зареєстрували шлюб 23 листопада 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, аз № 422, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4). У шлюб сторони вступили вперше, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Сторони припинили сімейні стосунки в зв'язку з частими сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд вважає, що шлюб розпався остаточно, подальше спільне життя подружжя, примирення сторін неможливе, продовження шлюбу буде суперечить моральним засадам сім'ї. Спір про поділ спільного майна та про місце мешкання дитини відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

16 червня 2014 року позивач, КС «Полтава і Полтавці», звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № 45 від 31.03.2011 року. Посилався на те, що 31 березня 2011 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 15 600 грн. 00 коп. строком на 18 місяців з 31.03.2011 року по 30.09.2012 року, з процентною ставкою за користування кредитом 0,19% щоденно на залишок основної суми кредиту. [PERSON] порушила графік розрахунків, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Порушення відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору змусило їх звернутися до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення коштів, рішенням суду від 12.09.2012 року стягнуто з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку заборгованості в розмірі 21 600 грн., з яких 15 600 грн. боргу по основній сумі кредиту, 6 000 грн. нараховані відсотки. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 43 455 грн. 82 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача Фаль Г.М. позовні вимог підтримала повністю та просила стягнути витрати понесені на публікацію в пресі оголошення про виклик до суду в сумі 216 грн. та розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність суду не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між кредитною спілкою та відповідачем [PERSON] 31 березня 2011 року укладено кредитний договір № 45. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 15 600 грн. 00 коп. строком на 18 місяців з 31.03.2011 року по 30.09.2012 року, з процентною ставкою за користування кредитом 0,19% щоденно на залишок основної суми кредиту. [PERSON] порушила графік розрахунків, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 43 455 грн. 82 коп. Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

16 червня 2014 року проголошено судове рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. При зверненні рішення до виконання , було виявлено , що не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат. Сторони до судового засідання не з'явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив необхідні матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи вищевикладене, те , що при ухваленні рішення судом, у відповідності вимог ст. 88 ЦПК України, не було вирішено питання про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивачки, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення, яким вирішити зазначене питання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

16 червня 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за його позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. У своїй заяві заявник вказує, що оригінал виконавчого листа було пред'явлено для виконання, але заступником начальника відділу Державної виконавчої служби було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого документа у зв'язку з тим, що виконавчий документ виготовлений таким чином, що є нечитабельним та повернуто виконавчий документ стягувачу. Представник заявника ПАТ «Дельта Банк» в суд не прибув. Заінтересована особа [PERSON] в суд також не прибула. Суд вважає можливим розглянути заяву без участі сторін виконавчого провадження. Вивченням матеріалів справи встановлено, що 08 грудня 2010 року Полонським районним судом було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу за кредитним договором та, на виконання рішення суду, 08 грудня 2013 року видано виконавчий лист № 2-1228/2010 року. Даний виконавчий лист стягував направив до Полонського районного відділу державної виконавчої служби для виконання, проте 08 липня 2013 року начальником ВДВС було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого документа у зв'язку з тим, що виконавчий документ виготовлений таким чином, що є нечитабельним. Вивченням оригіналу виконавчого листа встановлено, що значна частина тексту втратила чіткість і тому неможливо встановити його зміст. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що заява стягувача є обґрунтованою і тому підлягає до задоволення, оскільки оригінал виконавчого листа непридатний для використання і тому його необхідно рахувати втраченим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

16 червня 2014 року Старобільським районним судом винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов задоволено. При винесені рішення судом не вирішено питання щодо стягнення судового збору, передбаченого вимогами Закону України «Про судовий збір». Сторони за справою у судове засідання не з'явились, їх присутність не є обов'язковою, що не заперечує вимогам ч.3 ст. 220 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. При винесені рішення судом не вирішено питання щодо стягнення судового збору, передбаченого вимогами Закону України «Про судовий збір». Відповідно до вимог п. 4 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі вищевикладено,

Outcome: approved