Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

15 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 18 березня 2016 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 58. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Одруження виявилося невдалим, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Також, відповідач неодноразово був засуджений до покарання за вчинення ним тяжких злочинів, а також систематично притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ним адміністративного нагляду. У зв`язку з чим, сторони припинили шлюбні стосунки з березня 2018 року, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] відбуває покарання у державній установі «Дніпровська виправна колонія № 89» за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області до покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. Судом було направлено окреме доручення про допит відповідача, а також вручення копії позовної заяви з додатками. В судове засідання позивач не з`явилася, звернувшись до суду з заявою в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути у підготовчому засіданні без неї, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також просила суду при винесенні рішення про розірвання шлюбу, змінити їй прізвище на дошлюбне. З державної установи «Дніпровська виправна колонія № 89» надійшла розписка від [PERSON] , в якій зазначено, що він позовні вимоги не визнає. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про одруження, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18 березня 2016 року (а.с.6), від даного шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з березня 2018 року, спільного господарства не ведуть, спільних дітей не мають, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд у відповідності до ст.112 СК України, прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи викладене,

Outcome: approved