Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

15 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON]., третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою № [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на житло належить квартира № [ADDRESS]. У належній їй кімнаті зареєстрований відповідач, який є її онуком, проте з 2015 року не проживає у спірній квартирі, покинув житло з власної волі, у добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає. Ухвалою суду від 05 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 07 травня 2018 року. Ухвалою суду від 07 травня 2018 року у звязку із неявкою сторін до судового засідання розгляд справи відкладено на 05 червня 2018 року та в подальшому на 02.07.2018. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи до судового засідання не зявився,був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просив прийняти рішення у відповідності з вимогами чинного законодавства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки [PERSON] Зазначила, що відповідача [PERSON]. вона в останнє бачила пять років тому, речей відповідача в квартирі позивача не має. Також пояснила, що вона доглядає за позивачкою оскільки остання погано пересувається. В судовому засіданні 02 липня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом, на праві приватної власності належить квартира № [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.(а.с.8,10,11) Згідно довідки Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби за №78 від 19.02.2018 року, за адресою [ADDRESS], окрім позивачки зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. (а.с.14) Згідно акту, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] та посвідченого головою ТОВ КК «Дом.Ком» [PERSON], не проживає за адресою: [ADDRESS] з січня 2015 року.(а.с.13). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до 2. ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, позивач [PERSON] є єдиним власником спірної квартири та правомірно набула право власності на неї. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлового приміщення, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрований відповідач [PERSON]., який хоча і є членом сімї позивачки проте не проживає у [ADDRESS] більше трьох років, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved