Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті [INFO] року її матері [PERSON] вона написала до нотаріальної контори відмову від прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері. Її (позивача) батько навпаки написав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON]. Пізніше, у вересні 2013 року, вона (позивач) дізналася, що на її ім я матір ю було складено заповіт, яким остання заповідала їй житловий будинок [ADDRESS]. Також нею було знайдено свідоцтво про розірвання шлюбу батьків з 25.04.2006 року. В зв язку з чим просить визнати недійсною її (позивача) відмову від прийняття спадщини, так як під час написання відмови вона перебувала під впливом тяжкої обставини, оскільки поховала найближчу в світі людину - свою матір. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] просили задовольнити позов, підтримавши письмовий текст позовної заяви та пояснивши, що Договір купівлі-продажу від 21.03.2006 року укладено в період мораторію на відчуження певних видів земель сільськогосподарського призначення, в тому числі і для ведення особистого селянського господарства, а також тому, що спірна земельна ділянка була продана без нотаріально посвідченої згоди співвласника - позивачки [PERSON], яка є дружиною позивача [PERSON], і тому вони є співвласниками земельної ділянки. Відповідач проти позову заперечили, пояснивши, що позивач [PERSON] використав своє особисте право на приватизацію земельної ділянки, яка була його особистою приватною власністю і позивачка [PERSON], як його дружина, не була її співвласником, а тому її згода при укладенні зазначеного Договору була непотрібна. Крім того, мораторій в період укладення вищезазначеного Договору не розповсюджувався на земельні ділянки з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства. Третя особа Бориспільська міська державна нотаріальна контора свого представника до суду не направила, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала лист, в якому просить слухати справу у відсутність свого представника. Суд ухвалив слухати справу у відсутність представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується з Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.09.2012 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] та житлового будинку [ADDRESS], згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23061722 від 18.06.2009 року, Договору купівлі-продажу від 03.04.2009 року та Договору купівлі-продажу від 19.03.1997 року. Як вбачається з Заповіту від 05.08.1997 року, на випадок своєї смерті [PERSON] заповідала жилий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] своїй дочці [PERSON], позивачу по справі. Проте після смерті матері позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини, а відповідач, в свою чергу, прийняв спадщину після смерті [PERSON], про що написав відповідну заяву від 21.11.2012 року в нотаріальній конторі. Як передбачено ч.1 ст.233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Позивачем в суді не було доведено, що через її особистий стан, пов язаний зі смертю матері, вона була вимушена написати заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Крім того, як зазначає позивач в позовній заяві, підставою для звернення до суду з позовом стало те, що у вересні 2013 року вона дізналась про Заповіт від 05.08.1997 року складений [PERSON] на її ім я і усвідомлення допущеної помилки. Тобто дані обставини спростовують написання відмови позивачем під впливом тяжкої обставини. Таким чином, в зв язку з вищевикладеним, суд не вбачає підстав для визнання відмови позивача від прийняття спадщини після смерті [INFO] року її матері [PERSON] недійсною. Судові витрати по справі у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову, необхідно віднести на рахунок останньої, відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позов задоволенню не підлягає. З урахуванням наведеного, на підставі ст.233 ч.1 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed