Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

15.02.2016 року ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди у порядку регресу у сумі 118861,52 гривні. Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно наказу ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» № 31/к від 01.04.2009 року відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу водієм лісовозної машини Зіньківського лісокомплексу Віньковецького району та за ним був закріплений автомобіль ЗІЛ-131, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить підприємству. 27.04.2009 року в с. Подолянське Віньковецького району [PERSON], який керував вказаним автомобілем з усної згоди відповідача, допустив від'єднання причепа від автомобіля, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, та у її результаті загинув пішохід [PERSON] Вироком Віньковецького районного суду від 26.11.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України та стягнуто з ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» на користь потерпілої [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10161,52 грн., 100000 моральної шкоди та 8700 грн. за надання юридичної допомоги, на загальну суму 118861,52 грн. ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» відшкодувало потерпілі [PERSON] витрати по сплаті вказаної матеріальної та моральної шкоди в розмірі 118861,52 грн., тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь у рахунок відшкодованої шкоди у порядку регресу зазначену суму. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Омбиш М.П. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, та просив задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи згідно з приписами ст. 76 ЦПК України через орган місцевого самоврядування - Охрімовецьку сільську раду у зв'язку з його відсутністю за місцем проживання та реєстрації, у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області від 26.11.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, а саме у скоєнні ДТП, внаслідок якої загинув [PERSON] Власником транспортного засобу ЗІЛ-131, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував син відповідача [PERSON] під час вчинення злочину, було ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» згідно наказу № 22 від 16.02.2009 року «Про закріплення транспорту». Згідно наказу ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» № 31/к від 01.04.2009 року [PERSON] був прийнятий на роботу водія автомашини Зінківського лісокомплексу з 01.04.2009 року та за ним закріплено автомобіль ЗІЛ-131, держномер [NUMBER], звільнений з посади за власним бажанням наказом від 12.04.2011 року № 37/к. За вироком Віньковецького районного суду від 26.11.2012 року на користь матері загиблого [PERSON] стягнуто 10161,52 гривень в рахунок 100000 гривень моральної шкоди, та 8700 гривень за надання юридичної допомоги. Як стверджував представник позивача, оскільки на час скоєння ДТП відповідач [PERSON] працював у Зіньківському лісокомплексі ДП «Ярмолинецьке лісове господарство», то підприємство відшкодовувало заподіяну потерпілі моральну та матеріальну шкоду. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ДП «Ярмолинецьке лісове господарство». Право регресу регламентується положеннями ст. 1191 ЦК України, зокрема за приписами якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлений законом. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31.03.1995 року № 4 (з подальшими змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обовязків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. А останній відповідає перед нею в порядку регресу. На підтвердження факту перерахування коштів за рішенням суду на користь потерпілої [PERSON] позивачем було надано ксерокопії платіжних доручень та постанову Ярмолинецького відділу ДВС від 28.08.2015 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 2202/443/2012, виданого Віньковецьким районним судом 16.05.2013 року про стягнення боргу у сумі 118861,52 грн. Крім того, допитана судом як свідок потерпіла [PERSON] підтвердила, що вона повністю отримала від позивача кошти на відшкодування моральної та моральної шкоди, присудженої їй за рішенням суду. Отже 28.08.2015 року ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» компенсувало потерпілі [PERSON] розмір матеріальної та моральної шкоди на суму, яка була стягнута вироком Віньковецького районного суду від 26.12.2012 року, і таким чином саме ДП «Ярмолинецьке лісове господарство», як роботодавець [PERSON] зазнало матеріальних витрат, спричинених працівником та, як наслідок, наділений правом зворотної вимоги до винної особи в порядку ст. 1191 ЦК України. Положеннями ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Статтею 134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації зокрема, у випадку коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Оскільки винні дії [PERSON], що заподіяли шкоду позивачу, мають ознаки, переслідуваних у кримінальному порядку та мають ознаки прямої дійсної шкоди, то вимога ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» про стягнення 118861грн. 52 коп. є обґрунтованою, а позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у розмірі 1782,93 гривні.

Outcome: approved