Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

15.05.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з відповідачем проживала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач в утриманні дітей участі не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття з подальшою індексацією, відповідно до закону. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги змінює і просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 750 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Змінені позовні вимоги визнає та згоден сплачувати аліменти в розмірі по 750 гривень на кожну дитину. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5) судом встановлено, що сторони з 24.04.1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Із довідки Бруслинівської сільської ради за №299-2/21 від 28.04.2017 року (а.с.6) видно, що діти знаходяться на утриманні матері. Із копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8) судом встановлено, що їх батьком є [PERSON] Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки відповідач є батьком дитини і зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина. Враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] офіційно ніде не працює, не має інших доходів, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону.

Outcome: approved