overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

15.08.2016 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб 18.10.2008 року, який зареєстровано Пологівським РАЦС Запорізької області, актовий запис за № 60. Позивач та відповідач мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке було видане 12.05.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 90. Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 03.05.2012 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. Проте вони продовжують мешкати разом. Відповідач [PERSON] останні півроку допомогу на утримання дитини не надає. Тому позивач [PERSON] змушена звернутись до суду за захистом порушених прав своєї доньки. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Відповідач також в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач, маючи неповнолітню доньку, не приймає участі в її утриманні, що суперечить діючому законодавству. На підставі викладеного, ст. ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

15.08.2016 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб 23.08.1997 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського РУЮ Запорізької області, актовий запис за № 134. Позивач та відповідач мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], який вже є повнолітнім, та доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке було видане 30.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 45. Позивач з відповідачем вже 4 роки не проживають разом. Відповідач [PERSON] допомогу на утримання малолітньої дитини [PERSON] не надає. Тому позивач [PERSON] змушена звернутись до суду за захистом порушених прав своєї доньки. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Відповідач також в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач, маючи малолітню доньку, не приймає участі в її утриманні, що суперечить діючому законодавству. На підставі викладеного, ст. ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

15.08.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва по вказаній вище справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано протиправним застосування ОСББ «Автобус-1» тарифів за опалення у період часу з 01.01.2013 року по 01.08.2014 року. Визнано протиправними нарахування [PERSON] боргу за опалення у період часу з 01.01.2013 року 01.08.2014 року у розмірі 1612 гривень 25 копійок. Судом встановлено що при ухваленні даного рішення не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. В судове засідання сторони не з'явилися, суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст. 214 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами обов'язково має бути вирішене судом під час ухвалення рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним застосування тарифів та нарахування боргу за несплату суми за постачання теплової енергії. За подання позову позивачем сплачено 121,80 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 24.03.2015 року (а.с. 1). Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги про визнання протиправним застосування тарифів та нарахування боргу за несплату суми за постачання теплової енергії згідно рішення суду від 15.08.2016 року задоволені в повному обсязі, виходячи з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 121,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

15.08. 2016 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 07.06. 1997 року ВРАГС Залізничного району м. Львова, актовий запис № 169. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 07.06. 1997 року. Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON]. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 24.06. 1997 року; Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.05. 1998 року повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено: відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

15.08.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

15.08.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

15.08.2016 року до суду із позовом звернулась позивач про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно дитині не допомогає, однак має таку можливість, оскільки працює приватним підприємцем. Позивач у судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання прибув, позов визнав частково, заперечував проти розміру аліментів, просив стягувати аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму. Дослідивши\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії 1-ТП № 028273 від 16.05.2005 року, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки № 665 від 12.08.2016 р. дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно довідки про подану декларацію № 5831/17-10 від 27.07.2016 р. загальна сума доходу відповідача за перше півріччя 2016 р. складає 28 461 грн. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.\~\~ Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. З урахуванням обовязку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, є сумую, що відповідає обовязку\~ батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням\~ мінімальних життєвих потреб дитини. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 грн.\~\~підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

15.08.2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позову вбачається, що 14.12.2013 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя видалось невдалим, сімейні відносини припинені з квітня 2014 року через відсутність порозуміння. З цього часу позивачка та відповідач перестали жити разом та вести спільне господарство. Позивачка переїхала до м. Запоріжжя, де познайомилася з іншим чоловіком [PERSON], та чекає від нього дитину. Її особистим інтересам суперечить надходження з відповідачем в юридичному шлюбі. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Просить після розірвання шлюбу залишити прізвище «Терещенко». Відповідач у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що сторони 14.12.2013 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.18) Відповідно до медичного обстеження [PERSON] перебуває у стані вагітності. (а.с.7) Відповідно до копії заяви, нотаріально завіреної, [PERSON] визнає себе батьком майбутньої дитини [PERSON]. (а.с.6) Згідно ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право предявити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншої особою. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

15.08.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: шлюб з відповідачем виявився невдалим, хоча укладався за коханням, гарної та дружньої родини вони не створили; з березня 2016 роки подружжя не живе разом, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться; після негативної поведінки відповідача в них було втрачене почуття взаєморозуміння, почуття кохання та поваги один до одного, подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить його інтересам. Позивач просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач позов визнала, просила розглянути справу за її відсутності. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

15.08.2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], на підставі\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». В судовому засіданні лікар\~- психіатр Новосанжарської ЦРЛ [PERSON], заяву підтримав та просив застосувати примусову госпіталізацію, [PERSON], при цьому зазначив, що він був оглянутий комісією лікарів та відповідно до висновку зазначеної комісії в хворого було встановлено психічне захворювання у формі шизофренії, параноїчної форми, параноїчний синдром епізодичний тип перебігу з помірно вираженим дефектом змішаного типу з 2000 року, внаслідок чого перебуває на диспансерному обліку з 2001 року, неодноразово лікувався в Полтавській обласній психіатричній лікарні імені [PERSON], останній раз з 12.05.2016 року по 21.06.2016 рік. В психічному статусі домінують маячні ідеї відношення, отруєння на адресу матері, галюцинаторно-параноїдна симптоматика, що буде кваліфікуватися як тяжкий психічний розлад. Внаслідок чого хворий може вчинити реальні агресивні наміри по відношенню до своєї матері [PERSON] В судовому засіданні [PERSON], просила задовольнити заяву, оскільки її син [PERSON], який страждає на психічне захворювання потребує лікування. Зазначила, що [PERSON] виявляв агресивні дії щодо неї. Прокурор в судовому засіданні просив заяву задовольнити. Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, установив наступне. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в Новосанжарській ЦРЛ з 2001 року, неодноразово лікувався в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева. 10.08.2016 року він був оглянутий лікарсько-консультативною комісією, де було зроблено висновок про необхідність його госпіталізації, у звязку з наявністю у нього психічне захворювання у формі шизофренії, параноїчної форми, параноїчний синдром епізодичний тип перебігу з помірно вираженим дефектом змішаного типу, відповідно до ст.ст.\~14,16,17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе застосувати у відношенні хворого [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

15.08.2016 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 03.10.2012 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.05.2016 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 11085,34 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 03.10.2012 року ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є позивач, і відповідач уклали договір, за яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000,00 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.05.2016 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 8000,00 грн.; по відсоткам за користування кредитом 1981,28грн.; по комісії 100,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 504,06 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 11085,34 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

15.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 11.03.2000 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, через втрачене взаєморозуміння, у родині часто виникають конфлікти, сварки, спільного побуту не ведуть, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с. 17, 18 -\~\~заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~11 березня 2000 року, про що Довгинцівським районним у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 96 ( а.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народилась донька: [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання.\~ Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу не змінювала прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй\~ прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved