Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

15.10.2015 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Мотивуючи заяву, зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], який на день смерті був зареєстрований [ADDRESS]. Після смерті батька [PERSON] залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки, розташованої на території Деребчинської сільської ради та належала дружині померлого, а її матері - [PERSON], яка померла [INFO], спадщину після смерті якої прийняв, але не оформив батько. Вона є спадкоємцем майна після смерті батька [PERSON] за законом. Інший спадкоємець - її брат [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв та на неї не претендує. Спадщину після смерті батька вона прийняла, так як останні чотири роки перед смертю, приблизно з 2007 року, батько проживав із нею в [ADDRESS], в тому числі і на день смерті. В ході підготовки документів для оформлення своїх спадкових прав вона зверталася в нотаріальну контору, але у оформлені спадщини їй відмовлено через те, що пропустила шестимісячний строк для подачі заяви в нотаріальну контору, оскільки не підтверджується факт її постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просить встановити факт її постійного спільного проживання з батьком [PERSON] в [ADDRESS], на час відкриття спадщини, тобто на день смерті [PERSON], що сталася [INFO]. Встановлення цього факту має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на отримання спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Костриця В.С., що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 23.09.2015 року (а.с.13), підтримали заяву, зсилаючись на ті самі доводи. Просили встановити юридичний факт постійного проживання заявниці з батьком [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останнього, що сталася [INFO]. Встановлення означеного факту має для заявниці юридичне значення, так як дозволяє реалізувати право на отримання спадщини за законом після смерті батька [PERSON], оскільки брат заявниці [PERSON] на спадщину після смерті батька не претендує. Представник заінтересованої особи - Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання повістки про виклик, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.20), причину неявки до суду не повідомив. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання повістки про виклик, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.21), причину неявки до суду не повідомив. Враховуючи думку заявниці та її представника, суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності заінтересованих осіб. Вислухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] постійно проживала з батьком [PERSON] в будинку за [ADDRESS], починаючи з 2007 року по день смерті останнього, що сталася [INFO], тобто на час відкриття спадщини. Вказаний факт підтверджується, крім пояснень заявниці та її представника, показаннями свідків та дослідженими судом доказами, що містяться в матеріалах справи. Так, свідок [PERSON] суду показала, що народилася і проживає в [ADDRESS]. Померлий [PERSON] був її свекром та батьком чоловіка - [PERSON] Заявниця є донькою [PERSON] У 2006 році померла матір заявниці [PERSON] внаслідок отруєння після споживання грибів. Після смерті [PERSON] батько заявниці [PERSON] ще певний час проживав у належній йому квартирі по [ADDRESS], але захворів і заявниця забрала його на постійне проживання до себе додому. На час смерті [PERSON], що сталася [INFO], заявниця постійно з ним проживала на [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду показав, що проживає у [ADDRESS]. Він знав [PERSON], батька заявниці, який проживав недалеко від нього, по [ADDRESS]. У 2007 році батько заявниці перейшов проживати до неї на [ADDRESS], де постійно проживав до самої смерті, яка сталася [INFO]. Судом встановлено, що [INFO] померла матір заявниці - [PERSON] (а.с.9), після смерті якої залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка, розташована на території Деребчинської сільської ради (а.с.11). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік, батько заявниці - [PERSON], проте не оформив свої спадкові права, оскільки помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Також, вказаний факт підтверджується довідкою Деребчинської сільської ради від 28.09.2015 року за №2145, з якої вбачається, що [PERSON] на день смерті, що сталася [INFO], був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.10). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці серії [NUMBER] від 23.06.1972 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], з якого вбачається, що після одруження заявниці присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.6). Спадкоємець за законом після смерті [PERSON] - син останнього та брат заявниці [PERSON] - [PERSON] спадщини після смерті батька не прийняв і на неї не претендує, про що надав відповідну заяву (а.с.12). Таким чином, судом встановлено факт, що [PERSON], починаючи з 2007 року і по день смерті [PERSON] та відкриття спадщини після його смерті, що сталася [INFO], постійно проживала з батьком [PERSON] в своєму домогосподарстві, що знаходиться на [ADDRESS]. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України ). Відповідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, у разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Встановлений судом факт спільного постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на час смерті [PERSON], що сталася [INFO], в судовому засіданні підтверджений поясненнями заявниці та її представника, показаннями свідків, а також дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи. 22.09.2015 року завідуючою Шаргородською ДНК Вінницької області Масилюк Р.М. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано доказів спільного проживання зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, а заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк нею подано не було (а.с.5). У зв'язку із наведеним встановлення означеного факту має для заявниці [PERSON] юридичне значення. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати своє право на отримання спадщини. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви [PERSON] При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Outcome: approved