Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

15 червня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачу та її чоловіку [PERSON] належав в рівних частках, по 1/2 частині, житловий будинок з господарським будівлями та спорудами в [ADDRESS] як спільне майно подружжя. Після смерті чоловіка, який помер [INFO] вона оформила спадщину на належну йому 1/2 частину будівель, і на даний час являється власником цілого житлового будинку. В належному їй на праві власності будинку зареєстровані відповідачі, проте не проживають з січня 2016 року і по даний час. Відповідачі останніх два роки та шість місяців не являються членами її сім'ї. В належному їй житловому будинку немає їхніх особистих речей, вони не подали заяви на вибуття та не знялись з реєстрації. Вони не несли і не несуть ніяких витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги, не виконують обов'язків з утримання житла і втратили право на користування житлом. Оскільки відповідачі не проживають у [ADDRESS] понад строки встановлені законодавством позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов до суду не подали, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до частини 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши показання свідків, дослідивши докази, надані на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, з'ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про право власності від 1995 року, яке зареєстровано в реєстрі за № 435, [PERSON], яка є дружиною [PERSON], який помер [INFO] належить право власності на 1/2 частку в спільному майні набутому подружжям за час шлюбу, в тому числі житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 437, спадкоємцем майна, в тому числі і 1/2 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS], [PERSON], який помер [INFO] є [PERSON] (а.с. 6) Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаному будинку (а.с. 7-9). Згідно актів про відсутність (не проживання особи) за місцем реєстрації від 06.06.2017 року, 20.12.2017 року, 14.03.2018 року та 04.06.2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у житловому будинку [ADDRESS] але за вказаною адресою з січня 2016 року не проживають (а.с. 11- 14). Свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили суду, що відповідачі приблизно з 2016 року не проживають у вказаному будинку, їх речей там не бачили, перешкод у користуванні будинком їм ніхто не чинить. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В ході розгляду справи як позивач, так і свідки [PERSON] та [PERSON], зазначили, що відповідачі з 2016 року не проживають в будинку [ADDRESS] жодного зв'язку з того часу з даним житлом не підтримують, їх речей там немає, однак їм ніхто не чинить перешкод в користуванні будинком. Оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідачі з 2016 року не проживають у будинку [ADDRESS] перешкод у користуванні житлом відповідачам ніхто не чинить, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved