Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

15.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції за рахунок Державного казначейства України 238995 грн у відшкодування майнової шкоди та 200000 грн у відшкодування моральної шкоди, що завдані внаслідок вчинення державним виконавцем неправомірних дій, що в подальшому потягнуло визнання недійсними прилюдних торгів з продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] та позбавлення її права власності на вказану квартиру. Ухвалою суду від 05.04.2016 року, за згодою представника позивача, здійснено замінену неналежного співвідповідача Управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, на належного Управління Державної казначейської служби України у місті Чернігові Чернігівської області, яке безпосередньо здійснює розрахунково-касове обслуговування Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції. 25.04.2016 року в справу вступила прокурор Чернігівської місцевої прокуратури [PERSON], з метою захисту в суді інтересів держави в особі відповідачів. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представники відповідачів і прокурор позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Вони вважають, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права. Представник третьої особи не зявився про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до Протоколу проведення прилюдних торгів від 29.10.2012 року № 12/072/12/і-1 позивач визнана переможцем прилюдних торгів з продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] (далі Квартира), що на час продажу належала на праві власності боржнику [PERSON]. На підставі протоколу, 16.11.2012 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу видано свідоцтво про право власності на Квартиру. Квартиру придбано позивачем за 131500 грн, з яких: 19593 грн 50 коп. сплачено приватному підприємству «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в якості винагороди за послуги з реалізації майна; 250 грн і 11190 грн 65 коп. утримано Деснянським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в якості компенсації витрат на проведення виконавчих дій, а також в якості виконавчого збору; 980 грн і 99458 грн 85 коп. перераховано третій особі в якості повернення авансового внеску, а також в якості погашення заборгованості [PERSON] за рішенням суду (а. с. 18, 21, 60, 61). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.05.2015 року, яка вступила в законну силу 25.06.2015 року визнано неправомірними дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції щодо не призначення ним повторної незалежної оцінки Квартири, тому як на дату проведення прилюдних торгів з її продажу строк дії попередньої оцінки вже скінчився. Зазначена обставина стала підставою для визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації Квартири та протоколу проведення прилюдних торгів, і скасування акту про реалізацію предмета іпотеки рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04.08.2015 року (а. с. 8-12). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.12.2015 року частково задоволено позов [PERSON] та визнано недійсним свідоцтво про право власності позивача на Квартиру від 16.11.2012 року (а. с. 13, 14). Позивач вважає, що внаслідок вчинення державним виконавцем неправомірних дій, що встановлено судовим рішенням, її позбавлено права власності на Квартиру, чим завдано майнової та моральної шкоди. До складу майнової шкоди позивач включає: витрати на придбання квартири в сумі 131500 грн разом з інфляційними (181.1%), а всього 238146 грн; витрати на оформлення свідоцтва про право власності на Квартиру в сумі 161 грн 19 коп.; витрати на виготовлення технічної документації в БТІ в сумі 143 грн 26 коп.; витрати на оплату судового збору в сумі 57 грн 35 коп., 243 грн 60 коп. і 243 грн 60 коп. Завдану моральну шкоду позивач повязує з позбавленням її права власності на Квартиру. В якості підстави позову позивач посилається на норми статті 56 Конституції України, а також норми статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», статей 23, 1166, 1173, 1174 Цивільного кодексу України, які визначають засади відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої органом державної влади або його службовою особою, в тому числі й державним виконавцем. Зокрема, згідно статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, встановленому законом. Аналогічна норма міститься і в частині другій статті 87 Закону України «Про виконавче провадження». По справі встановлено, що позивач не була стороною виконавчого провадження по стягненню заборгованості з [PERSON] на користь третьої особи, а тому вчинені державним виконавчі дії щодо не проведення повторної незалежної оцінки Квартири, які згодом визнані судом неправомірними, не можуть безпосередньо зачіпати її права та обовязки і бути причиною завдання позивачеві майнової і моральної шкоди. Права позивача порушено визнанням недійсними прилюдних торгів з реалізації Квартири та протоколу проведення прилюдних торгів, і скасуванням акту про реалізацію предмета іпотеки, що стало наслідком позбавлення позивача права власності на Квартиру. За своєю правовою природою реалізація нерухомого майна з прилюдних торгів є договором купівлі-продажу, а тому відновлення попереднього становища позивача як покупця Квартири за договором, який визнано недійсним, повинно відбуватися шляхом реституції в порядку, встановленому статтею 216 Цивільного кодексу України (далі Кодекс), а не шляхом застосування наведених вище законодавчих норм, які регулюють деліктні правовідносини. В силу положень статті 79 Цивільного процесуального кодексу України оплата позивачем судового збору є різновидом судових витрат, які відшкодовується в порядку, передбаченому статтею 88 цього Кодексу. Вказані витрати не вважаються збитками і не підлягають стягненню шляхом предявлення окремого позову. Таким чином, позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права та визначено підставу позову, а тому цей позов не підлягає задоволенню. За приписом статті 88 Цивільного процесуального кодексу України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 238995 грн позивач повинна була сплатити судовий збір в сумі 2389 грн 95 коп.; за вимогу немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди) позивач повинна була сплатити судовий збір в сумі 551 грн 20 коп. Отже, усього позивач повинна була сплатити при зверненні до суду 2941 грн 15 коп. Ухвалою судді від 17.03.2016 року (а. с. 35, 36) позивачу надано відстрочку по сплаті судового збору до ухвалення рішення. Виходячи з викладеного, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2941 грн 15 коп.

Outcome: approved