Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

16 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 245804,92 доларів США, що еквівалентно 5163368 грн. 47 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності, оскільки обовязок виконати в повному обсязі свої зобовязання за кредитним договором та\~ договором поруки, виникло\~ у відповідачів до 12.04.2011 року, а відтак і право на звернення із позовом до суду для стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором виникло з 12.04.2011 року, проте позивач не звернувся із позовом упродовж трьох років, тобто в межах строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 січня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 935/6-018, відповідно до якого відповідач отримала кредит на придбання нерухомого майна в сумі 120000 доларів США зі сплатою 12,7 процентів річних за користування ним з кінцевим терміном повернення до 19 січня 2032 року (а/с 6-8). Також, 25 січня 2007 року між сторонами було укладено договір поруки № 935/09-018, за яким [PERSON] взяв на себе зобовязання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з [PERSON] за договором кредиту (а/с 9-10). 15 липня 2009 року між [PERSON] та позивачем було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 935/6-018 від 25 січня 2007 року, згідно якої перший абзац п. 1 договору кредиту викладено в новій редакції та зазначено, що банк надає відповідачу грошові кошти в сумі 127529,97 доларів США зі сплатою 14 відсотків річних з 01 грудня 2008 року з кінцевим терміном погашення суми заборгованості до 19 січня 2037 року (а/с 11). У звязку з чим, 16 липня 2009 року сторони також уклали додаткову угоду № 1 до договору поруки № 935/09-018 від 25 січня 2007 року (а/с 12). Свої зобовязання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування ним [PERSON] належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 04 червня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 245804,92 доларів США, що еквівалентно 5163368 грн. 47 коп., з якої 118729,97 доларів США - заборгованість по кредиту, 94116,14 доларів США заборгованість за відсотками, 7285,71 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 25673,10 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків, що підтверджується розрахунком (а/с 13-15). Пунктом 3.3.8 передбачено обовязок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 Договору, пунктом 3.3.9 передбачено його обовязок своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 Договору. Відповідно до п. 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п. п. 3.3.8, 3.3.9 більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив і позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний чає використання кредиту та неустойку. Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала погашення кредиту, останній платіж на погашення заборгованості по тілу кредиту нею було здійснено 11 листопада 2008 року, а останній платіж по відсоткам вона здійснила 11 лютого 2011 року. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1\~статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 та від 29 жовтня 2014 року у справі 6-169цс14 за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, які відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України\~є обов'язковими для всіх судів України. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобовязань. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань (п. 6.11), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на підставі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3\~ст. 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, відповідно до приписів\~статті 257 ЦК України. Частина 2\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. За таких обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за три роки, що передують зверненню кредитора до суду, починаючи з дня (місяця), з якого вона нараховується, а саме\~з 10.06.2012 року по 16.06.2015 року, а стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, починаючи з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, а саме з 16.06.2014 року по 16.06.2015 року у розмірі, що підтверджується розрахунком на а.с. 102-103.

Outcome: partial