Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

16 квітня 2021 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина яка складається квартири [ADDRESS] . 11 березня 2013 року [PERSON] заповів належну йому квартиру [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті батька шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача, адвокат Терещенко С.І. надав до суду заяву в якій вказав, що на позовних вимогах наполягає та просить провести розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву в якій вказала, що проти позову не запречує та просить суд провести розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України, зазначає про те, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену письмово, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 липня 2019 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яку прийняли [PERSON] та [PERSON] , подавши заяви до нотаріальної контри. З відповіді Смілянської державної нотаріальної контори № 506/02-14 від 24 квітня 2021 року вбачається, що після смерті [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори звернулись із заявами про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] . На підставі поданих заяв була заведена спадкова справа № 491/2019 р (а.с.29-30). Згідно копії заповіту від 11 березня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Компанієць О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 142 [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] - позивачу по справі (а.с.7). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 серпня 1955 року вбачається, що батьком позивача [PERSON] є [PERSON] (а.с.11). Належність померлому [PERSON] майна, яке є предметом спору підтверджується довідкою Смілянського КП «ЧООБТІ» № 78-о від 27 січня 2020 року (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] за життя розпорядився належною йому квартирою [ADDRESS] , заповівши її [PERSON] - позивачу у справі. Який в свою чергу прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Ч. 1 ст. 1235 ЦК України вказує на те, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Судом не встановлено наявність у відповідачки [PERSON] , підстав для спадкування обов`язкової чстки, після смерті [PERSON] , відповідно єдним спадкоємцем по заповіту є [PERSON] - позивач у справі. З огляду на ці обставини суд вважає, що у такий спосіб (шляхом подання заяви до нотаріальної контори) [PERSON] прийняв спадщину та набув право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засідання встановлено, що оригінал правовстановлюючого документу на належну [PERSON] квартиру відсутній, а тому нотаріус відмовляє позивачу у визнанні за ним права власності на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 січня 2021 року (а.с.17). З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі ст. 392, 1268, 1273 ЦК України,

Outcome: approved