Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

16 червня 2020 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом. Предметом позовних вимог зазначено зобов`язання відповідачів виключити із сум заборгованості [PERSON] за житлово комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] оскільки існуюча заборгованість за надані послуги за вказаною адресою належить попередньому власнику зазначеної квартири у період часу до 01.01.2020 року. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що станом на 01 січня 2020 року за адресою [ADDRESS] , відповідно довідки № 61 Криворізької об`єднаної міської довідково інформаційної служби існує заборгованість у наступних розмірах : АТ «Криворізька теплоцентраль » - за послуги теплопостачання 21\~291,31 грн., (виконавчий листа 7\~073, 17 грн. , 3 % річних -230,96 грн., теплоенергія 5\~320 , 21 грн. , індекс інфляції 2\~601,39 грн., судовий збір 609,00 грн. ). Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» - 11\~694,04 грн. ТОВ «УЮТ -2011» - 3\~713,35 грн. виконавчий лист, за утримання будинків та територій 5\~258,22 грн., пеня 2,87 грн. та виконавчий лист 942, 63 грн. та 5\~637,68 грн. ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» - 4\~061,80 грн. ТОВ «Дніпропетровськаз збут » - 1\~317,52 грн. Позивачка [PERSON] в позові зазначила, що у період нарахування заборгованості за надані послуги станом на 01.01.2020 року фактично не споживала, оскільки не була власницею квартири [ADDRESS] , не є правонаступником попередніх власників квартири і тому вважає , що у неї відсутній обов`язок сплачувати нараховані суми боргу за послуги , що були надані до виникнення у позивачки права власності на зазначену вище квартиру й тому вважає за необхідне зобов`язати відповідачів виключити з її особистого рахунку чужу заборгованість . Ухвалою суду від 02 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 29 липня 2020 року, було відкладено на 21 вересня 2020 року, 19 жовтня 2020 року та 17 листопада 2020 року тощо. 27 липня 2020 року представник ТОВ «УЮТ 2011» надав відзив на позовну заяву у якій зазначив, що заборгованість за надані послуги стягнута з боржника на підставі судового наказу , який є обов`язковим для виконання й питання щодо скасування судового наказу вирішуються шляхом його скасування у визначений законом спосіб . 17 вересня 2020 року представник КП «Кривбасводоканал» через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву у якій зазначено , що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню оскільки при укладанні договору купівлі продажу квартири , позивач повинен був переконатися у тому , що разом із новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника та зазначив, що при переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників у зв`язку із чим не можливо списати та не обліковувати заборгованість попередніх власників. Під час розгляду справи в судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги просила позов задовольнити. Представник відповідача - КПТМ «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА» - Федоренко В.С., відповідача ТОВ «УЮТ 2011» - Чорна Т.А., відповідача КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» Книга І.Л. в судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити в задоволенні позову. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом було досліджено письмові матеріали справи та встановлено, що відповідно до Свідоцтва від 21 січня 2020 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , право власності зареєстровано 21 січня 2020 року . Згідно довідки №61, виданої Криворізькою об`єднаною міською довідково інформаційною службою що надана до матеріалів справи станом на 01 січня 2020 року міститься інформація про суми , нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста за адресою: [ADDRESS] , нарахування здійснено на ім`я [PERSON] . Згідно свідоцтва, що посвідчене приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М. від 21 січня 2020 року посвідчено , що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з цілої частки тркімнатної квартири [ADDRESS] яке придбано нею , що раніше належало [PERSON] . Зазначена інормація щодо права власності позивача на квартиру [ADDRESS] також підтверджено витягом з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 січня 2020 року і спору із цього приводу у сторін на момент розгляду справи не існує. Відповідно до\~статей 66,\~67,\~162\~ЖК України\~за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги,\~якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322\~ЦК\~України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином,\~новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати.\~Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Згідно із преамбулою цього Закону України він визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Стаття 7 Закону\~Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~присвячена обов`язкам співвласників багатоквартирного будинку. Положеннями цієї статті є встановлення у її частині другій правила, відповідно до якого кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Крім того, частина третя цієї ж статті передбачає, що\~у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення набуття новим власником усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. Тлумачення наведеної норми права у системному зв`язку з вищеприведеними нормами надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника\~обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги. Тобто з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку. Адже згідно з частиною першою статті 2 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Отже, діючим законодавством\~не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Верховний Суд у Постанові від 01 вересня 2020 року по справі №686/6276/19, провадження № 613604 св 20, зазначив, що діючим законодавством\~не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанції про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованість за комунальні послуги попередніх власників квартири є законними.

Outcome: approved