Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

16 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 08 березня 2008 року між ним та відповідачем виконавчим комітетом Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1. Від шлюбу сторони по справі мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 22 березня 2011 року рішенням Жовтневого районного суду Запоріжжя шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу донька стала проживати з відповідачкою. Фактично з самого моменту розлучення, у позивача з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідування, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідачки стосовно неможливості позивача нормального спілкування з донькою. Всі намагання позивача з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір, призводять лише до конфліктів. Весь цей час позивач намагається налагодити нормальний зв'язок з дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом позивач звернувся із заявою до комісії Ради опіки та піклування виконавчого комітету Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області щодо вирішення спору щодо участі ним у вихованні дитини. 13 листопада 2013 року Виконавчий комітет Новояковлівської сільської Ради Оріхівського району Запорізької області вирішив: 1. Встановити безперешкодний графік зустрічі та спілкування з дитиною 1.1.Перша, третя субота та неділя кожного місяця; 1.2.Дозволити батьку вільне спілкування з дитиною без присутн матері, поза межами проживання; 1.3.Виїжджати з дитиною за межі населеного пункту; 1.4.Попереджати матір про місце та час перебування дитини; У святкові дні державного значення: Новий рік, Різдво Христове: травневі свята, День незалежності України, День Конституції України. З моменту прийняття вищевказаного рішення Відповідачка ігнорує рішення та продовжує чинити перешкоди у спілкуванні позивача з донькою. Права позивача як батька є порушеними. Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватись безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Відповідно до ст. 19 СК України, «звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Згідно наведених статей Сімейного Кодексу України, позивач має і право на безперешкодне спілкування зі своєю донькою Крістіною та приймати безпосередню участь, за відсутності будь-яких інших осіб. Відповідно до ст. 141 СК України, «мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини». Стаття 142 СК України зазначає, що «діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою». У відповідності до ст. 157 СК України, «той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини». Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач зобов'язаний брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте спілкування з донькою, а Відповідач - [PERSON] не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Позивач любить свою доньку, тому бажає особисто спілкуватися з нею. Відповідно до ст. 153, ч. 2 ст. 157 СК України, позивач як батько дитини, на має на це право. [PERSON] відмовляється укласти з позивачем договір про виконання ним батьківських прав щодо доньки. Позивач вживав всіх необхідних заходів, щоб вирішити питання про участь у вихованні доньки без залучення органів державної влади, але відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з донькою. Тому позивач прохає врахувати його законні права і наявність у нього можливості спілкуватися з дитиною та здійснювати позитивний вплив на її виховання. Представник позивача у судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги свого довірителя [PERSON] підтримав повністю та просив задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася по невідомим суду причинам, про час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, через засоби масової інформації - газету «Запорізька правда» №144 (23525) від 13.12.2014 року, заяву про розгляд справи без її участі не надавала. Раніше до суду були надані письмові заперечення відповідача згідно яких, вона не заперечує проти зустрічей позивача з донькою,однак вважає, що, графік, запропонований рішенням органу опіки та піклування не відповідає інтересам дитини, також заперечувала проти відпочинку позивача з донькою без її присутності, задля забезпечення безпеки та здоров»я дитини. Також [PERSON] не заперечувала проти можливості спільного відпочинку для спілкування позивача з донькою в її пристуності. Представник третьої особи Служби у справах дітей при Оріхівській райдержадміністрації Запорізької області Веселий В.В. в судовому засіданні позов підтримав з тих підстав, що у вихованні дитини повинні брати участь обоє батьків. Представник третьої особи Рада опіки та піклування виконавчого комітету Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області в судове засідання не з»явився, раніше до суду надавав листа про розгляд справи без його участі, з рішенням суду буде згоден. Звертаючи увагу, що Відповідач не з'явилася, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленої належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони по справі 08 березня 2008 року уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Новояковлівської сільської Ради Оріхівського району Запорізької області, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. (а.с.6), який рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22 березня 2011 року розірваний (а.с.8). Від шлюбу у позивача та відповідача 20 серпня 2008 року народилася донька [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). У відповідності до виробничої характеристики позивач працює, володіє професійними навиками. (а.с.7). Рішенням Виконавчого комітету Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області №22 від 13 листопада 2013 року, виконавчий комітет на підставі заяви [PERSON] вирішив встановити безперешкодний графік зустрічі [PERSON] та спілкування з дитиною: 1.1.Перша, третя субота та неділя кожного місяця; 1.2.Дозволити батьку вільне спілкування з дитиною без присутн матері, поза межами проживання; 1.3.Виїжджати з дитиною за межі населеного пункту; 1.4.Попереджати матір про місце та час перебування дитини; У святкові дні державного значення: Новий рік, Різдво Христове: травневі свята, День незалежності України, День Конституції України. В той же час, на підставі подання прокурора Оріхівського району Запорізької області (а.с.61-62) рішенням Виконавчого комітету Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області №03 від 21 травня 2014 року скасовано рішення Виконавчого комітету Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області №22 від 13 листопада 2013 року, оскільки воно не відповідає вимогам чинного законодавства. (а.с.64). Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач проживають на території м.Запоріжжя.(а.с. 4 зв., 23 зв.) Згідно акту обстеження умов проживання позивача за адресою: [ADDRESS], для дитини створені всі умови для виховання та розвитку, мається окрема кімната, де розташоване ліжко, шафа для речей, стіл.(а.с.74). Частина 8 статті 7 Сімейного Кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. На підставі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Стаття 153 СК України передбачає право матері, батька та дитини на безперервне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. У ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» чітко визначені задачі та напрямки у вихованні неповнолітніх дітей їх батьками - «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Частини 1, 2 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Суд вважає за необхідне зазначити, що спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування сприяє задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім'ї. Судовий порядок захисту прав батьків, що проживають окремо від дитини є надійною гарантією здійснення права на спілкування. В задоволенні позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні може бути відмовлено, якщо цього вимагають інтереси дитини. Така відмова потребує детального обґрунтування, якщо здійснення батьком (матір'ю) права на спілкування з дитиною негативно впливає на фізичний, психічний та інтелектуальний розвиток дитини. Суд, розглядаючи даний спір, взяв до уваги та оцінив багато різних факторів, зокрема: - ставлення батьків до виконання своїх обов'язків (наскільки той з батьків, що проживає окремо, дійсно бажає спілкуватися з дитиною, приділити їй увагу, витратити час); - вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків. З врахуванням обставин справи, інтересів дитини, її віку, суд вважає, що зазначені висновки найбільш оптимально враховують інтереси [PERSON], надають можливість малолітній дитині в повній мірі спілкуватися з кожним із батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів від кожного з них. Крім цього, суд також враховує, що в матеріалах справи не має жодних доказів, що перешкоджали б спілкуванню дитини з батьком поза межами її мешкання та без присутності матері.

Outcome: partial