Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

15.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовував тим, що він з відповідачкою 25 грудня 2010 року уклали шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зараз син проживає разом з матірю, але у подальшому позивач буде вимушений звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання сина разом з батьком, оскільки відповідачка веде аморальний спосіб життя.Матеріальну допомогу на утримання сина позивач надає у добровільному порядку. Спору що до поділу спільного майна подружжя немає, так як не має спільно нажитого майна.Причиною розпаду сімї з'явилося те, що відповідачка зловживає спиртними напоями та через цю обставину вчиняє у сімї сварки з різних приводів. У нетверезому стані відповідачка ображає позивача, висловлюється на його адресу непристойними виразами. Неодноразово відповідачка зявлялась до позивача на роботу, де влаштовувала скандали та він вимушений був викликати поліцію, щоб привести дружину в адекватний стан. Отже сумісне життя з відповідачкою виявилось нестерпним, тому він змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву у якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка зареєстрували шлюб 25.12.2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25.12.2010 року зроблено відповідний актовий запис № 70, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). 04.03.2011 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 322003 від 16.03.2011 року (а.с.6). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст.\~21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112 СК\~України визначає, що Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається,\~\~тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110,112 СК України,

Outcome: approved