Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

15 березня 2021 [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь 201 600,00 гривень, що є еквівалентом 7 200,0 доларів США відповідно до пункту 7 попереднього договору купівлі-продажу від 16 лютого 2021р.; стягнути з [PERSON] на її користь витрати на оплату судового збору у розмірі 2016 гривень. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що подружжя [PERSON] мало намір придбати квартиру по [ADDRESS] . Продавцем цієї квартири виступала відповідач [PERSON] . Так як на вказану вище квартиру у продавця були відсутні усі необхідні правовстановлюючі документи для укладання угоди купівлі-продажу і була наявна заборгованість за комунальними послугами, подружжям [PERSON] було вирішено укласти з продавцем угоду про аванс і оплату послуг. 11 січня 2021р. між нею і [PERSON] було укладено угоду про аванс і оплату послуг. Згідно з пунктом 1.1 угоди покупець передав продавцю аванс в рахунок належних з покупця платежів по майбутньому договору купівлі-продажу, а продавець прийняв аванс і зобов`язався виконати усі дії необхідні для продажу квартири. Відповідно до пункту 1.2. сума авансу склала 17 100 гривень, що складало еквівалент 600 доларів США. Згідно з пунктами 2.1., 2.2, 2.3. угоди, продавець зобов`язався у строк до 02 березня 2021р. належним чином оформити усі документи необхідні для укладення договору купівлі-продажу, погасити заборгованість за усіма видами комунальних платежів, зняти з реєстрації усіх осіб, які проживають (зареєстровані) в квартирі. Відповідно до п.2.4. угоди сторони домовились укласти договір купівлі-продажу квартири не пізніше 17.00год. 2 березня 2021р. у приватного нотаріуса ХМНО Журби О.Л. Згідно з доповненням № 1 до угоди про аванс і оплату послуг від 27 січня 2021р., а саме згідно з пунктом 1.1. сторони домовились збільшити суму авансу до 44 600 гривень що складало еквівалент 1600 доларів США. У подальшому, за рахунок одержаних згідно з угодою про аванс та доповненням № 1 грошей від покупця, продавець [PERSON] замовила і відновила Дублікат Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 16 жовтня 1998р. за реєстраційним № 5-98-141615. Крім того, [PERSON] замовила і оформила свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 лютого 2021р. 1/3 частки у праві власності на квартиру по [ADDRESS] . Також за рахунок одержаних від покупця грошей Продавець [PERSON] замовила і оформила на своє ім`я інше свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 лютого 2021р. 4/9 часток у праві власності на квартиру по [ADDRESS] . Крім того, відповідно до змісту інформаціїної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 247325490 від 09.03.2021р., 16.02.2021р. [PERSON] замовила і оформила на своє ім`я договір дарування 1/9 частки у праві власності на квартиру по [ADDRESS] . Після оформлення вищевказаних документів [PERSON] повідомила подружжя [PERSON] про необхідність надання їй певної суми грошових коштів, які необхідні для подальшого оформлення документів на квартиру і сплати заборгованості по комунальним платежам. 16 лютого 2021р. нею та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу. Відповідно до п.1 попереднього договору купівлі-продажу [PERSON] зобов`язалася продати, а [PERSON] купити квартиру [ADDRESS] . Згідно з п. 3 цього договору сторони домовились укласти договір купівлі-продажу не пізніше 16 год.00 хв. 2 березня 2021 року у приватного нотаріуса ХМНО Васікової Ю.В. Відповідно до п. 4.5 [PERSON] зобов`язалася зібрати та надати необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу, сплатити заборгованість по комунальним платежем, знятись з реєстраційного обліку передати цю квартиру в задовільному технічному стані та ключі від неї. Згідно з п. 6 на забезпечення виконання умов попереднього договору про укладення основного договору [PERSON] попередньо передала, а [PERSON] отримала до укладання цього договору грошове забезпечення в розмірі 100 800, 00 гривень, еквівалент 3 600,00 долларів США, а решту в сумі 585 200, 00 гривень, еквівалент 20 900 доларів США, буде передано при підписанні договору купівлі-продажу. Відповідно до пункту 7 попереднього договору сторони з часу підписання цього договору не в змозі в однобічному порядку розірвати або змінити його. У випадку відмови від купівлі вищевказаної квартири Покупцем, [PERSON] , сума у розмірі 100 800, 00 гривень, еквівалент 3 600,00 долларів США залишається у продавця. У разі відмови від продажу вищеназваної квартири Продавцем, [PERSON] повертає суму 201 600,00 гривень, еквівалент 7 200,00 доларів США. У визначені пунктом 3 попереднього договору купівлі-продажу час, дату і місце вона з`явилася для укладення договору купівлі- продажу квартири. У свою чергу [PERSON] в обумовлені попереднім договором час, дату і місце не з`явилася для укладення договору купівлі- продажу квартири. Так, грошові кошти, які вона передала продавцю [PERSON] , відповідно до умов попередньо договору призначались у рахунок належних з покупця за договором платежів на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Відповідно правова природа переданих нею [PERSON] за п.6 попереднього договору грошових кошті визначається як завдаток. Ухвалою суду від 17.03.2021 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 17.03.2021 року, заборонено відчуження 1/9 частки квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання в третє не з`явилися. Від представника відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку із викликом його в якості свідка до СВ ХРУП №1, та надав повістку про виклик на 29.04.2021, тоді як справа призначена на 07.07.2021року. Відповідно до\~ч.1,\~п.1\~ч.3\~ст.\~223\~ЦПК України,\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею.\~ Якщо\~учасник справи\~або його\~представник були\~належним чином\~повідомлені про\~судове засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі:\~ неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, вважає неможливим подальше відкладення розгляду справи, оскільки відповідно до\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж\~розумного строку\~незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на вимоги ст. 223 ЦПК України, оскільки відповідач та її представник не з`явилися у судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , 06.02.2020року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 16.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] , укладений попередній договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ю.В. Відповідно до пунктів 1, 3 попереднього договору від 16.02.2021 року [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися у майбутньому, в строк до 16-00год. 02 березня 2021 року укласти договір купівлі-продажу квартири, приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В., за адресою: [ADDRESS] . Продаж буде вчинено за 686\~000 грн., еквівалент 24500 доларів США. [PERSON] зобов`язується продати, а [PERSON] зобов`язуємся купити квартиру [ADDRESS] . Згідно з пунктом 2 попереднього договору від 16.02.2021, квартира належить [PERSON] таким чином: 1/3 частка на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло виданого 06.10.1998 року за № [NUMBER] , зареєстрованого в КП «ХМБТІ» 19.10.1998 року за №П-5-39531, Дублікат виданий 21.01.2021року за № д-1561-5-98-141615, 4/9 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 10.02.2021року Третьою Харківською державною нотаріальною конторою за №1-56, 1/9 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 10.02.2021року Третьою Харківською державною нотаріальною конторою за №1-54, 1/9 частка на підставі договору дарування посвідченого 16.02.2021 року приватним нотаріусом ХМН Васіковою Ю.В. за №130. Відповідно до пункту 6 попереднього договору від 16.02.2021 року на забезпечення виконання умов попереднього договору про укладання основного договору [PERSON] , попередньо передала, а [PERSON] отримала до укладання цього договору грошове забезпечення в розмірі 100800, 00 грн., еквівалент 3600 доларів США, а решту в сумі 585200, 00 грн., еквівалент 20900,00 доларів США, буде передано при підписанні договору купівлі-продажу. Відповідно до пункту 7 попереднього договору сторони з часу підписання цього договору не в змозі в однобічному порядку розірвати або змінити його. У випадку відмови від купівлі вищевказаної квартири Покупцем, [PERSON] , сума у розмірі 100 800, 00 гривень, еквівалент 3 600,00 доларів США залишається у продавця. У разі відмови від продажу вищеназваної квартири Продавцем, [PERSON] повертає суму 201 600,00 гривень, еквівалент 7 200,00 доларів США. Як вбачається із свідоцтва від 02.03.2021року, приватний нотаріус ХМНО Васікова Ю.В. посвідчила, що [PERSON] 02.03.221 з 15-00год. до 17-00год. перебувала у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Васікової Ю.В. за адресою: [ADDRESS] . Також, між [PERSON] та чоловіком позивача [PERSON] було укладено у простій письмовій формі угода про аванс та сплату послуг від 11.01.2021року та Доповнення №1 до угоди про аванс та сплату послуг від 27.01.2021року. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 5 ЦПК України\~визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою\~статті 546 ЦК України\~визначено, що\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Тобто, у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того, чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій. Згідно зі\~статтею 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання. Правила\~статті 570 ЦК України\~поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Так, судом встановлено, що між сторонами був укладений і нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу квартири. У рахунок оплати вартості спірної квартири позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] 100800,00 грн, що еквівалентно 3600 доларів США. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд установив, що сторони зобов`язалися укласти основний договір купівлі-продажу у строк до 02.03.2021 року, однак договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами у справі не було укладено, внаслідок чого передані позивачем грошові кошти є авансом, а оскільки чинним законодавством не передбачено залишення авансу у сторони попереднього договору на випадок неукладення основного договору, то ці кошти підлягають поверненню позивачу в тому розмірі, в якому вони передавалися. Враховуючи вищевказані обставини,\~ суд дійшов висновку про те, що грошові кошти, передані відповідачу [PERSON] , є авансом, та підлягають поверненню позивачу відповідачем. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, а також правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св1 та від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14-ц (провадження № 61-6475св20). Відповідно до\~статті 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з частинами першою, другою\~статті 533 ЦК\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За загальним правилом, при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 640/19696/17, провадження № 61-2624св20. Таким чином, оскільки позивач передав відповідачу аванс у розмірі еквівалентний 3 600,00 доларів США, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга\~статті 533 ЦК України, оскільки грошове зобов`язання відповідача триває, офіційний курс гривні до долара США змінився, сума боргу станом на день ухвалення рішення суду (07.07.2021 року), еквівалентна 3600 доларів США, становила 98\~098, 00 грн. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, та з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 98098, 92коп. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial