Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що вона має у приватній власності земельну ділянку (кадастровий номер 5320882803:03:001:0192) площею 0,2500 га, відповідно до Державного Акту про право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 238967 від 27.12.2012 року. Вказує, що земельна ділянка розташована в [ADDRESS] , і призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зазначає, що 26 липня 2012 року представником ТОВ «Інвентземсервсіс» Швець І.В., в присутності позивача та землевпорядника Мар`янівської сільської ради Саган Л.М., проведено обмір земельної ділянки і позивачем прийнято під нагляд на збереження 8 межових знаків встановленого зразка із закріпленням меж земельної ділянки в натурі, що підтверджується актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Вказує, що по сусідству з належною позивачу земельною ділянкою розташовано домоволодіння [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі) за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі, не погодившись з розміром земельної ділянки позивача, висмикнули межові знаки та самовільно захопили частину земельної ділянки позивача. Позивач зазначила, що для вирішення цього спірного питання вона 26 липня 2013 року звернулася у Мар`янівську сільську раду, де їй було запропоновано звернутися до виконавців по виготовленню технічної документації із землеустрою для відновлення меж земельної ділянки. В червні 2016 року позивач звернулася до Мар`янівської сільської ради для вирішення питання про створення комісії і складання акту звірки меж її земельної ділянки та земельної ділянки відповідачів, після чого в присутності сільського голови, за участю приватного підприємця [PERSON] проведено обмір земельної ділянки і позивачем прийнято під нагляд на збереження 8 межових знаків встановленого зразка із закріпленням меж земельної ділянки в натурі, що підтверджується актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Але відповідачі всіляко перешкоджають позивачу у володінні і користуванні вказаною земельною ділянкою, а саме, не дають позивачу добудувати паркан. У зв`язку з наведеним, просить суд зобов`язати відповідачів не перешкоджати у здійсненні позивачем права власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , (кадастровий номер 5320882803:03:001:0192) площею 0,2500 га, шляхом знищення межових знаків і перешкоджання будівництву паркану. 07 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення меж земельної ділянки, який ухвалою суду від 07 грудня 2016 року об`єднаний в одне провадження з первісним позовом, обґрунтовуючи його тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,75 га, що розташована на території [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії II-ПЛ № 007566 від 02.09.1998 року. Зазначив, що власником сусідньої земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] , є перший відповідач - [PERSON] . У червні 2014 року її батько [PERSON] - другий відповідач, без згоди позивача [PERSON] зруйнував колодязь, який знаходився на межі суміжних земельних ділянок. А у липні 2016 року побудував паркан, внаслідок чого перемістив межу, що поділяла вищевказані земельні ділянки вглиб території [PERSON] на 2,5 м. Внаслідок злагоджених дій відповідачів, він позбавлений можливості користуватися частиною належної позивачеві земельної ділянки. Вказав, що на неодноразові вимоги щодо відновлення його порушеного права відповідачі не реагують, у добровільному порядку відновити межу відмовляються, а тому просить суд: зобов`язати відповідачів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відновити межу, яка поділяє земельні ділянки [ADDRESS] , у відповідності з відомостями земельно-кадастрової документації і таким чином, усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою, що належить йому на праві власності. Ухвалою суду по справі призначено судову земельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою, провадження по справі зупинено (а.с. 66 т. 1). Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із наведених у позові підстав, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідачі та представник відповідачів за первісним позовом в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову та просили задовольнити зустрічний позов із наведених у ньому підстав. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 27 квітня 2011 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний № 28779994, та складається з двокімнатного житлового будинку «А-1, житловою площею 20,2 кв.м., загальною площею 50,1 кв.м. та господарських будівель: гаражу «Б», колодязю 1/2 частини №1, огорожі №2, розташованих на не приватизованій земельній ділянці площею 0,2500 га, цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: 5320882803:03:001:0192, яка належить Мар`янівській сільській раді, Гребінківського району, Полтавської області (а.с. 146-147 т. 1). Рішенням 10 сесії шостого скликання Мар`янівської сільської ради Гребінківського району, Полтавської області, від 11.07.2012 року надано дозвіл [PERSON] на розроблення технічної документації для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га (а.с. 140 т. 1). Рішенням 10 сесії шостого скликання Мар`янівської сільської ради Гребінківського району, Полтавської області, від 11.07.2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 141 т. 1). Технічна документація із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] розроблена ТОВ «Інвентземсервіс» у 2012 та посвідчує право власності на вказану земельну ділянку, місцезнаходження ділянки: [ADDRESS], при цьому 26.07.2012 року визначення та встановлення меж земельної ділянки проведено в натурі, поворотні точки межі земельної ділянки закріплені межовими знаками (а.с. 136 т. 1) Відповідно до Державного Акту про право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 238967 від 27.12.2012 року [PERSON] має у приватній власності земельну ділянку (кадастровий номер 5320882803:03:001:0192) площею 0,2500 га (а.с. 8 т. 1). Актом прийому-передачі межових знаків на зберігання підтверджується, що 26 липня 2012 року представником ТОВ «Інвентземсервсіс» Швець І.В., в присутності [PERSON] та землевпорядника Мар`янівської сільської ради Саган Л.М., проведено обмір земельної ділянки і [PERSON] прийнято під нагляд на збереження 8 межових знаків встановленого зразка із закріпленням меж земельної ділянки в натурі (а.с. 10 т. 1). Із матеріалів справи вбачається, що по сусідству з належною позивачу земельною ділянкою розташовано домоволодіння [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі, не погодившись з розміром земельної ділянки [PERSON] , висмикнули межові знаки та самовільно захопили частину земельної ділянки позивача. [PERSON] 26.07.2013 року звернулася до сільського голови Марянівської сільської ради щодо мирного врегулювання питання, щодо встановлення меж земельної ділянки між сусідами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11 т. 1). Із відповіді виконачого комітету Мар`янівської сільської ради від 05.08.2013 року №132/02-33 вбачається, що [PERSON] рекомендовано звернутися до виконавців по виготовленню технічної документації із землеустрою у м. Гребінку для відновлення меж земельної ділянки натурі на місцевості. Лише за присутності виконавців на прохання [PERSON] може прибути комісія у складі сільського голови, землевпорядника та депутата Мар`янівської сільської ради (а.с. 12 т. 1). 09 червня 2016 року [PERSON] звернулася з заявою до голови Мар`янівської сільської ради Гребінківського району з проханням створити комісію, яка б включала представника правоохоронних органів, та скласти акт звірки меж її земельної ділянки в натурі (на місцевості) та меж земельної ділянки сусіда [PERSON] для узгодження спірного питання (а.с. 153 т. 1). 29 червня 2016 року в присутності сільського голови, за участю приватного підприємця Швець І. В., власника земельної ділянки [PERSON] проведено обмір земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , і [PERSON] прийнято під нагляд на збереження 8 межових знаків встановленого зразка із закріпленням меж земельної ділянки в натурі, що підтверджується актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Власники суміжних земельних ділянок під час обмірів були відсутні (а.с. 14 т. 1). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № витягу 106109460 від 06.12.2017 року підтверджується право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] (а.с. 173 т. 1). Право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,75 га, що розташована на території с. Новодар, Мар`янівської сільської ради, Гребінківського району, Полтавської області, підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії II-ПЛ № 007566 від 02.09.1998 року (а.с. 5 т. 2). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області у справі призначено судову земельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою. Висновком судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою №805/806 від 08.10.2018 року, відповіддю на питання № 1 встановлено, що визначити, яким чином та у якому місці повинна проходити дійсна лінія розподілу суміжних земельних ділянок (дійсна межа) в натурі на місцевості згідно правовстановлюючої, землевпорядної документації між домогосподарством розташованим в [ADDRESS] та домогосподарством розташованим в [ADDRESS] , не видається за можливе. Відповіддю на питання №2 експертом надано висновок, що фактичні межі і площа фактичного користування земельною ділянкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не відповідають площі та розмірам меж, які вказані в правовстановлюючих документах та документації із землеустрою, зокрема, каталогу координат вказаної земельної ділянки. Фактична площа та частина розмірів фактичних меж даної земельної ділянки зменшені. По питанню № 3 експертом надано наступну відповідь: згідно наданих на дослідження матеріалів та документів, земельна ділянка, яка належить на праві приватної власності [PERSON] і розташована в [ADDRESS] , не була зайнята власником суміжної земельної ділянки [PERSON] , яка розташована в [ADDRESS] (а.с. 197-216 т. 1). Відповідно до ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно з п. г) ч. 1 ст.91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (частини перша та друга статті 103 ЗК України). Інститут земельних відносин добросусідства, є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей. Відповідно до ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи висновок судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, суд дійшов висновку, що визначити, яким чином та у якому місці повинна проходити дійсна лінія розподілу суміжних земельних ділянок (дійсна межа) в натурі на місцевості згідно правовстановлюючої, землевпорядної документації між домогосподарством позивача та домогосподарством відповідача за первісним позовом не видається за можливе. Також судом встановлено, що відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] не порушені межі суміжної земельної ділянки, яка належить позивачу [PERSON] за зустрічним позовом. Також під час судового розгляду встановлено та підтверджено сторонами та їхніми представниками, що на час подання первісного позову та до цього часу межові знаки на земельній ділянці [PERSON] не знищені, а паркан побудовано. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи. що під час судового розгляду не знайшов підтвердження факт порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача [PERSON] , її позовні вимоги задоволенню не підлягають. Зустрічні позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки права чи законні інтереси [PERSON] не порушені [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог та зустрічних позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed