Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

16 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харковецької сільської ради про визнання права власності на сертифікат на земельну частку (пай) за набувальною давністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді домоволодіння в с.Харківці та земельна ділянка розміром 3,08 га, яка належала їй відповідно до Сертифікату РН №790236 від 01.09.2000 року. Мати позивача [PERSON] була двоюрідною сестрою померлої [PERSON] . Позивач разом зі своєю матір`ю постійно здійснювали догляд за тіткою, здійснювали її поховання та проводив догляд за будинком після її смерті. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 18.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому вони визнають позовні вимоги [PERSON] 17 лютого 2020 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просить встановити факт родинних відносин між ним та його двоюрідною тіткою [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 06.10.2000 року зроблено запис за №21, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2000 року. Згідно довідки Харковецької сільської ради померла [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на [INFO] за адресою [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована одна. [PERSON] на підставі розпорядження Гадяцької районної державної адміністрації №437 від 13.12.1999 року отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №790236 від 01.09.2000 року, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Чапаєва с.Харківці Гадяцького району Полтавської області розміром 3,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Згідно довідки Харковецької сільської ради [PERSON] прийняв спадщину, а саме: в шестимісячний строк після смерті [PERSON] користувався майном померлої, обробляв земельну ділянку, здійснював поточний ремонт будинку. [PERSON] померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 13.05.2011 року зроблено відповідний актовий запис за №12, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.05.2011 року. Родинні відносини між померлими [PERSON] та [PERSON] підтверджуються копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України. Свідки [PERSON] та [PERSON] до суду надали пояснення , що померла [PERSON] була двоюрідною тіткою позивачу [PERSON] . Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивач добросовісно заволодів сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 790236 з 2000 року та продовжує відкрито безперервно ним володіти. Згідно ч.2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна: володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Згідно зі ст. 194 Цивільного кодексу Україницінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. Сертифікат на право на земельну частку (пай) відноситься до цінних паперів, оскільки він має відповідні реквізити, що посвідчують майнове право, визначають взаємовідносини особи, яка видала цінний папір і особи, яка має права на цінний папір та передбачає зобовязання за цінним папером (виділення земельної ділянки в натурі), а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено набуття права власності за набувальною давністю, зокрема, на цінні папери за рішенням суду. Таким чином, оскільки [PERSON] добросовісно заволодів та продовжує відкрито, безперервно володіти цінним папером більше десяти років, суд дійшов висновку, що слід визнати за ним право власності за набувальною давністю на сертифікат серії РН № 790236 на право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП ім.Чапаєва с.Харківці, розміром 3,08 га в умовних кадастрових одиницях, виданий на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі рішення Гадяцької РДА від 13.12.1999 року №437. Відповідач в своїй заяві позов визнав, що в силу ст.ст. 60,61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved