Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

16 листопада 2017 року КС «Юніон Вінниччина» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16 травня 2015 року між КС «Юніон Вінниччина» та [PERSON], який є членом кредитної спілки, було укладено кредитний договір № 640к. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 15 700 грн. 00 коп., строком на 18 місяців, тобто з 16 травня 2015 року по 16 листопада 2016 року, зі сплатою 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. В зв'язку з тим, що [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за вказаним договором у нього виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 841 грн. 54 коп., яка складається з: 4 055 грн. 32 коп. - основної суми; 8 506 грн. 22 коп. - заборгованості по процентам та 6 280 грн. 00 коп. - штрафу. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою добровільно провести розрахунок по заборгованості яка виникла, однак вони не принесли жодного результату. Оскільки відповідачем зобов'язання не виконані, позика не повернута, проценти не сплачуються та відсутня будь-яка дія, спрямована на погашення боргу, тому КС «Юніон Вінниччина» змушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача КС «Юніон Вінниччина» не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від голови правління КС «Юніон Вінниччина» [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача та зазначив, що вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 травня 2015 року відповідачем складено заяву про вступ до КС «Юніон Вінниччина» (а.с. 4). Згідно з протоколу № 74 засідання Кредитного комітету КС «Юніон Вінниччина» від 16 травня 2015 року члену кредитної спілки [PERSON] ухвалено надати споживчий кредит в сумі 15 700 грн. 00 коп., строком на 18 місяців під 60 % (а.с. 6). Судом встановлено, що 16 травня 2015 року між КС «Юніон Вінниччина» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 640к (а.с. 7). За умовами вказаного договору КС «Юніон Вінниччина» зобов'язалася надати відповідачу кредит у сумі 15 700 грн. 00 коп. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, строком на 18 місяців, тобто з 16 травня 2015 року по 16 листопада 2016 року зі сплатою 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно п. 2.4. договору, кредит надається позичальнику готівкою у касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заяві. Позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. договору (п. 2.3. договору кредиту). Пунктом 3.5. договору кредиту визначено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється в наступному порядку: спочатку сплачуються нараховані проценти за користування кредитом, а залишок суми зараховується в рахунок погашення основної суми кредиту. Відповідно до п. 3.7 договору кредиту, за будь-яких умов у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з четвертого дня прострочення цей кредит вважається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за кредитом з підвищеним ризиком (проценти) становить потрійну річну ставку від ставки, визначеної цим договором. Згідно п. 5.1. договору, позичальник зобов'язався використати кредит за призначенням, вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків (а.с. 8-9). В п. 5.5. вищевказаного договору зазначено, що в разі прострочення позичальником планового платежу на строк, що перевищує 90 календарних днів, кредитор має право стягнути з позичальника штраф в розмірі 40 % від початкової суми отриманого кредиту. Судом встановлено, що позивач виконав умови договору та надав відповідачу кошти у розмірі 15 700 грн. 00 коп., що підтверджується видатковим касовим ордером від 16 травня 2015 року (а. с. 11) Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Разом з цим судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором кредиту зобов'язання, що призвело до утворення в нього перед кредитною спілкою боргу. З розрахунку боргу за кредитним договором, вбачається, що станом на 08 листопада 2017 року борг відповідача перед кредитною спілкою за кредитом складає 18 841 грн. 54 коп., з яких: 4 055 грн. 32 коп. - основна сума; 8 506 грн. 22 коп. - заборгованість по процентах та 6 280 грн. 00 коп. - штраф (а.с. 10). Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України). Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором кредиту № 640к від 16 травня 2015 року щодо повернення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Згідно з ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved