Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

15 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що рішенням Господарського суду Харківської області від 21 квітня 2015 року задоволено позовні вимоги приватної фірми (далі ПФ) «Знак» та стягнуто з комунального підприємства (далі КП) «Харківський вагоноремонтний завод» 418101,66 грн основного боргу, 152970,41 грн інфляційних витрат, 34641,32 грн трьох відсотків річних за неналежне виконання зобов`язань за договорами поставки. 24 лютого 2016 року ПФ «Знак» відступила свої права вимоги, уклавши відповідний договір з [PERSON] 12 листопада 2018 року між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] з іншої було укладено договір відступлення права вимоги до боржника КП «Харківський вагоноремонтний завод» в частині стягнення з боржника інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання зобов`язань за договорами поставки укладеними відповідачем: №240 від 11 жовтня 2010 року з ПФ «Дельта»; №137 від 15 січня 2010 року з ДП «УМЕ»; №212 від 25 січня 2010 року з ТОВ «Укрінфотех»; №115 від 1 квітня 2010 року з ТОВ «ЛБЛ». Відповідачем грошові зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконані. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст. 625 ЦК України позивач, згідно остаточно уточнених позовних вимог 29 червня 2021 року просив стягнути з відповідача на його користь суму інфляційних витрат в розмірі 139974,85 грн за період з березня 2020 року по травень 2021 року та 3% річних в розмірі 48101,89 грн за період з 12 лютого 2020 року по 10 червня 2021 року. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Враховуючи положення ч.1 ст.280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Господарського суду Харківської області від 21 квітня 2015 року задоволено позовні вимоги приватної фірми «Знак» та стягнуто з комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» 418101,66 грн основного боргу, 152970,41 грн інфляційних витрат, 34641,32 грн трьох відсотків річних за неналежне виконання зобов`язань за договорами поставки. 24 лютого 2016 року ПФ «Знак» відступила свої права вимоги, уклавши відповідний договір з [PERSON] 12 листопада 2018 року між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] з іншої було укладено договір відступлення права вимоги до боржника КП «Харківський вагоноремонтний завод» в частині стягнення з боржника інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання зобов`язань за договорами поставки укладеними відповідачем: №240 від 11 жовтня 2010 року з ПФ «Дельта»; №137 від 15 січня 2010 року з ДП «УМЕ»; №212 від 25 січня 2010 року з ТОВ «Укрінфотех»; №115 від 1 квітня 2010 року з ТОВ «ЛБЛ». Відповідачем грошові зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконані. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання. Водночас, частиною першою статті 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Частиною п`ятою статті 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті. З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17 липня 2003 року затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку). Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27 липня 2007 року. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»). У разі, якщо погашення боргу не відбувалося, правильним є розрахунок, згідно з яким залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць розрахункового періоду перемножений послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та поділений на 100 %. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, віднімається основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду. Рішенням Господарського суду Харківської області від 17 червня 2015 року у справі 922/2910/15 стягнуто з відповідача на користь ПФ «Знак» суму інфляційних втрат в розмірі 165939,47 грн та суму 3% річних в розмірі 2646,33 грн, всього 168585,80 грн. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/8857/18 від 11 лютого 2019 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] суму інфляційних втрат в розмірі 296324,57 грн та 3% річних в розмірі 43570,49 грн, всього 339895,06 грн за період прострочення станом на 27 листопада 2018 р. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 липня 2019 року у справі № 641/3784/19 стягнуто з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат в розмірі 21270,27 грн та 3% річних в розмірі 13649,00 грн, всього 34919,27 грн за період прострочення станом на 12 травня 2019 року. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року у справі № 641/1055/20 стягнуто з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат включно в розмірі 48150,31 грн та 3% річних по 11 лютого 2020 року включно в розмірі 9415,88 грн, всього 57566,19 грн. Вказані рішення суду набрали законної сили. На час розгляду справи відповідачем рішення суду не виконані. З врахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за період з березня 2020 року по травень 2021 року в розмірі 139974,85 грн, а також 3% річних за період з 12 лютого 2020 року по 10 червня 2021 року в розмірі 48101 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. При цьому суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю 2 групи. На підставі викладеного,

Outcome: approved