Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

15.11.2018 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди в розмірі 5 062 грн. 54 коп., та витрати на оплату судового збору. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» і ТОВ «КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 105055 від 06.02.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Renault Premium державний реєстраційний номер [NUMBER] . 09.11.2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Renault Premium державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] в результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протоколу) [PERSON] визнав себе винним в настанні ДТП, що мала місце 09.11.2016 року. Відповідно до рахунку від 15.11.2016 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 27 208 грн. Згідно із звітом від 17.11.2016 року вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 26 860 грн. 98 коп., а вартість матеріального збитку, завданого власнику застрахованого автомобіля становить 10 785 грн. 38 коп. На виконання умов договору страхування позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 15 847 грн. 92 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у відповідності до ст. 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 10.11.2016 року, страхового акту від 29.11.2016 року. Після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілого в сумі 100 000 грн. та франшизу в розмірі 00 грн. 00 коп. В порядку досудового врегулювання спору третя особа сплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 10 785 грн. 38 коп. Різниця між фактичним розміром шкоди (15 847 грн. 92 коп.) і страховою виплатою (10 785 грн. 38 коп.), яку здійснило АТ «ПРОСТО-страхування» становить 5 062 грн. 54 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Тому, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 01.02.2019 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду пояснення, в яких просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги вважає обґрунтованими та просив прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 06.02.2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» і ТОВ «КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 105055, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Renault Premium державний реєстраційний номер [NUMBER] . 09.11.2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Renault Premium державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] в результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» автомобіль, що підтверджується копією європротоколу, в якому [PERSON] визнав себе винним в настанні ДТП. 10.11.2016 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку. Відповідно до копії рахунку на оплату № С0000011546 від 15.11.2016 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 27 208 грн. Згідно із звітом № PZU № 3926/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 17.11.2016 року вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 26 860 грн. 98 коп., а вартість матеріального збитку, завданого власнику застрахованого автомобіля становить 10 785 грн. 38 коп. На виконання умов договору страхування позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 15 847 грн. 92 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 48387 від 30.11.2016 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілого в сумі 100 000 грн., що підтверджується копією полісу № АК/4582019. АТ «ПРОСТО-страхування» сплатило ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 10 785 грн. 38 коп., що підтверджується копією страхового акту № 118440 від 29.03.2017 року. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд вважає вимоги позивача обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставин, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved