Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

17.08.2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що сімейне життя у позивача з відповідачем не склалося, шлюб носить формальний характер, а збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, їх подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Сторони мають двох дітей. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою від 20.08.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 17.09.2020 р. 17.09.2020 р. розгляд справи знято зі складу у зв`язку з зайнятістю судді в якості слідчого судді у кримінальній справі № 749/595/20 (час початку судового засідання: 10 год. 19 хв. Час закінчення судового засідання: 14 год. 27 хв.). У судове засідання, призначене на 24.09.2020 р. позивач та відповідач, не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В позовній заяві позивач просила розгляд справи провести без її участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 19.02.2005 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у них не склалося. Відповідач проживає останні 3 роки окремо від позивача. В результаті роздільного проживання між сторонами почастішали сварки, почалися конфлікти, що негативно впливає на психічне здоров`я дітей, подальше спільне проживання і збереження шлюбу не можливе. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та не має підстав вважати, що внаслідок розірвання шлюбу будуть порушені права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позивачем позовної заяви. Крім того, в матеріалах справи наявні копія квитанції про оплату послуг на професійну правничу допомогу у розмірі 500, 00 грн, яка здійснена на підставі п. 3.1 договору про надання правничої допомоги № 27/20 від 11.08.2020 р. Відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved