Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

16.03.2021 Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 07.10.2010 р. між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 07.10.2010 року за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 19 000,00 грн. Відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів, станом на 24.02.2021 у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 29 552,22 грн., яка складається з такого: - 26 576,72 грн. заборгованість за тілом кредиту, яка є простроченою; - 2 975,50 грн. заборгованість за простроченими відсотками; та не сплачена на день звернення позивача до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 грн. Представник позивача разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Ухвалою від 17.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам надано строк для надання відзиву та заперечення на відзив. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за зареєстрованим місцем проживання останнього Крім того, було здійснено повідомлення про розгляд справи шляхом направлення повістки. Проте обидва конверти повернулися до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Додатково відповідач був повідомлений про розгляд справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», а відтак в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України особа вважається повідомленою про судовий розгляд. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач у наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. З матеріалів справи встановлено, що 07.10.2010 між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання к Умовам і Правилам надання банківських послуг в Приватбанк (а.с. 13, зворотній бік). За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому кредитний ліміт декілька разів збільшувався, до максимального розміру у 19 000,00 грн. станом на 01.06.2020 (а.с. 12). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 24.02.2021 становить 29 552,22 грн., яка складається з такого: - 26 576,72 грн. заборгованість за тілом кредиту, яка є простроченою; - 2 975,50 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Доказів про погашення суми боргу, на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Як встановлено ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Відповідно до ст. 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання);у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, встановленому договору; якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. В ході дослідження письмових доказів судом встановлено, що максимальний розмір кредитний ліміт становив 19 000 грн. При цьому позивач не зазначає в позовній заяві та в порушення ст. 81 ЦПК України не надає належних доказів на підтвердження того, коли і на підставі чого виникла у відповідача заборгованість, у розмірі 26 576,72 грн. за простроченим тілом кредиту, яка перевищує максимальний розмір кредитного ліміту. Зокрема, позивач не посилається на конкретні положення умов укладеного із відповідачем договору чи положення законодавства, які дозволяють включати до суми заборгованості за тілом кредиту інші нарахування (пені, комісії, відсотки тощо). Крім того, вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафів є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять підпису [PERSON] , а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодилась на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розуміла саме ці умови та погодилась з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року у справі №191/2648/17. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про недоведеність позивачем заявленого розміру заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26 576,72 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2 975,50 грн., а тому підлягає стягненню сума кредиту в розмірі 19 000,00 грн. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial