Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

16 листопада 2020 року позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 05 листопада 2016 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату довіри один до одного, відсутність взаєморозуміння. Вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відтак між ними складаються неприязні стосунки. Вони фактично стали зовсім чужими людьми. Станом на сьогодні їх шлюб носить формальний характер, а тому можливості налагодити взаємини та зберегти сім`ю немає. Позивач перебуває в декретній відпустці по догляду за спільною дитиною - сином [PERSON] . У зв`язку з цим, позивач ніде не працює, не отримує доходів, окрім соціальної допомоги по народженню дитини у розмірі 860 грн. на місяць. Фактично син перебуває повністю на її утриманні. Відповідач, після того як припинили шлюбні відносини, кошти на утримання дитини та на утримання дружини не надає. З цього приводу між ними також виникають непорозуміння. Просить суд шлюб між сторонами розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в твердій грошовій формі в розмірі 2500 щомісячно до досягнення сином - [PERSON] - трирічного віку до [INFO] . 15 грудня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м, Черкаси відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Вказала, що між сторонами виник спір з приводу участі відповідача в її утримання до досягнення дитиною трьох років. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вказав, що ним систематично перераховуються кошти на утримання дитини. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. 05 листопада 2016 року сторони зареєстрували шлюб у Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1489. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох річного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, оскільки сім`я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивного результату не дали, сторони припинили сімейні відносини, спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем не заявлено вимоги про відшкодування відповідачем судових витрат. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що на даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв`язку з цим ніде не працює, а тому потребує коштів на своє утримання. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дружини підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трьох років в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін - відповідач не обмежений у працездатності, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, позивач в зв`язку з доглядом за дитиною потребує матеріальної допомоги від відповідача. Оскільки при подачі позову про стягнення аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved