Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

15.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи позов тим, що відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином (а.с. 22-24). Відповідач відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. 17.04.2018 року до суду надійшла письмова заява відповідача про визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с.25). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 17.07.2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі ДРАЦС РС Котелевського РУЮ у Полтавській області, актовий запис №52, прізвище позивачки до реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.8). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що посвідчується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області 11.01.2016 року (а.с.11). Згідно з довідкою виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 14.03.2018 року за №1512, позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з малолітнім сином сторін (а.с.13). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та працює з 18.11.2017 року у Машівському РВК (а.с.12, 26). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері або батька. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем порушено право неповнолітньої дитини на утримання до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки домовленості про спосіб виконання відповідачем обов'язку по утриманню спільної дитини сторони не досягли, й враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України про неможливість надання матеріальної допомоги синові відповідач не надав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судовий збір по справі.

Outcome: approved