Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

15.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання сина, [PERSON], 01.05.1999р.н., який продовжує навчання на денному відділенні Бурштинського торговельно-економічного коледжу Київського НТЕУ в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно, до закінчення навяання чи до досягнення сином 23-х річного віку, - стягнути в її користь одноразово в рік додаткові витрати на сина в сумі 5000 грн. З позовної заяви поданої позивачем, [PERSON] вбачається, що відповідач по справі [PERSON] сплачував аліменти на утримання їхнього сина, [PERSON], 01.05.1999р.н., якому виповнилося вісімнадцять років, але він продовжує навчання на денній формі в Бурштинському торговельно-економічному коледжі. Батько [PERSON] зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею двадцяти трьох років при продовженні навчання, оскільки дитина навчається і немає змоги влаштуватися на роботу і забезпечувати себе. На даний час на утримання та навчання сина необхідні коштів, син звертався до батька за матеріальною допомогою, однак в допомозі було відмовлено. Окрім цього син хворіє, проходить лікування двічі на рік, потребує постійного оздоровлення, що також необхідно матеріальних затрат. Оскільки відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає, хоча має змогу це робити, так як є працюючим. А тому вона змушена була звернутися з даним позовом до суду, оскільки батьківські почуття у відповідача до сина відсутні і єдиний метод утримання сина є судовий порядок, просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1500 грн. щомісячно до закінчення навчання чи до 23-х років. Також просила стягнути з відповідача одноразово на рік додаткові витрати, які вона витратила на сина в розмірі 5000 грн. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позові підстав і просить справу розглянути без її участі, оскільки з'явитися в суд не може по причині догляду за хворим батьком після операції (а.с.29). Представник відповідача позову не визнав і пояснив, що з позовними вимогами він та відповідач, [PERSON] погодитись в повному обсязі не можуть, оскільки вони є необґрунтованими. Зазначена сума позивачем є для [PERSON] непосильною, так як останній є інвалідом ІІ групи, і може працювати лише в спеціально створених умовах. І це було відомо позивачу, оскільки ще перебуваючи у шлюбі з відповідачем по справі, він потрапив в ДТП і зазнав важких травм голови, що підтверджується довідкою МСЕК та висновком лікаря. На даний час відповідач є безробітним, а пенсію яку він отримує самому не вистачає на життя, лікування та утримання малолітнього сина від другого шлюбу, який є учнем четвертого класу і також потребує фінансових затрат на утримання, навчання та загальний розвиток. Окрім того, в позові позивач заявила, що батько зовсім не цікавиться життям свого сина і не допомагає матеріально, це не правда, адже кожного місяця [PERSON] перераховує аліменти в розмірі 400-450 грн., що підтверджується квитанціями. А відтак змоги сплачувати вказану суму позивачем відповідач не має змоги, погоджується здійснювати виплати в розмірі 500 грн. Додавши, що [PERSON], як студент бюджетник отримує щомісячну стипендію. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача одноразово в рік додаткових витрат на сина в розмірі 5000 грн. заперечує в повному обємі, оскільки сума ніякими доказами не підтверджена, які саме витрати були здійснені [PERSON] на повнолітнього сина [PERSON] і якими особливими обставинами викликані додаткові витрати. Зазначив, що мати, так само, як і батько має забезпечувати і утримувати свою дитину. Тому просив позов задовольнити частково, стягувати з відповідача на утримання повнолітнього сина на період навчання кошти в розмірі по 500 грн. щомісячно, а у вимозі стягнення додаткових витрат одноразово відмовити, як безпідставними. Заслухавши в судовому засіданні заперечення представника відповідача, дослідивши докази надані сторонами по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], який навчається в Бурштинському торговельно-економічному коледжі за професією «кухар», з 01.09.2016 року по 01.07.2018 року, що підтверджується довідкою виданою дирекцією коледжу за № 474 від 22.05.2017 року (а.с.7). З копії виписки № 101 видно, що [PERSON] хворіє на хронічний гастрит (а.с.10). З копії довідки МСЕК від 27.11.2014 року видно, що відповідач по справі [PERSON] є інвалідом другої групи. (а.с.34), з копій виписки стаціонарного хворого, акту дослідження стану здоров'я, висновку лікаря щодо стану здоров'я [PERSON] вбачається, що останній хворіє з 2003 року після важкої травми голови (а.с.35-37), в якого постійні головні болі, затерпання рук, періодичні напади з розладами мови. З копії довідок виданих Кременецьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду видно, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1\~466 грн. (а.с.38-39). З копії трудової книжки відповідача видно, що він не працює (а.с.44). З копій свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження та довідки про склад сім'ї [PERSON] стверджується, що відповідач по справі одружений та має на утриманні малолітнього сина, Володимира, 15.08.2008р.н. (а.с.40-42). З копії довідки про доходи [PERSON] видно, що останній є студентом на денній безоплатній основі та отримує стипендію (а.с.43), з копій квитанцій вбачається, що після виповнення повноліття дитини відповідач, [PERSON] і надалі перераховує на рахунок позивача аліменти в розмірі 400-450 грн. щомісячно за період травень-вересень 2017р. (а.с.45), що доводить те, що відповідач не відмовляється допомагати синові, який є повнолітнім, однак навчається. Відповідно до ст. 199 ч.1 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 182 ч.1 Сімейного кодексу України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, і інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що слід стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісяця на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до закінчення ним навчання, але не пізніше 23-ох років. Згідно ч.2 ст. 199 Сімейного Кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд вважає, що немає законних підстав стягувати з відповідача додаткових витрат на сина, а тому приходить до висновку, що в даній позовній вимозі слід відмовити повністю. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд відносить судовий збір за рахунок держави. Позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.3, 9, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ, зі змінами. На підставі наведеного, ст. 182,\~199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial