Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

17.03.2021 позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та встановлення порядку користування житловим будинком між співвласниками, у якому (з урахуванням позову у новій редакції після усунення недоліків відповідно до ухвали суду від 29.03.2021, що зареєстрований судом 14.04.2021, та уточнення предмету позову у підготовчому судовому засіданні 25.05.2021) просила: 1) зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні житловим будинком та іншими приміщеннями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим № 8000000000:90:206:0006; 2) установити наступний порядок користування будинком № 2 та іншими приміщеннями, що знаходяться на відповідній земельній ділянці (загальною площею 0,1000 га, кадастровий № 8000000000:90:206:0006) за адресою: [ADDRESS] : - виділити у користування позивачці ізольовану житлову кімнату площею 9,5 кв.м., ізольовану житлову кімнату площею 6,8 кв.м. (позначені у технічному паспорті під № 6, 5 , у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі - літерами «Б» і «В» відповідно), що розташовані у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ; а також: сарай (дві частини, позначені у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Д»), погріб (позначений у плані земельної ділянки літерою «Ж») та гараж (позначений у плані земельної ділянки літерою «З»), які розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим № 8000000000:90:206:0006; - виділити [PERSON] у користування ізольовану житлову кімнату площею 24,3 кв.м. (позначену у технічному паспорті № 4, у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі літерою «А»), що розташована у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ; а також літню кухню (позначену у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Б»), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим № 8000000000:90:206:0006; - залишити у спільному користуванні співвласників приміщення, позначені у технічному паспорті такими номерами: № 1 (веранду), № 1 (передпокій), № 2 (кухню-котельну), № 3 житлову кімнату (прохідну) площею 14,3 кв.м.; № 7 (санвузол), що розташовані у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ; а також сарай (позначений у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою « Г »), який розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим № 8000000000:90:206:0006. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем є співвласниками кожен по 1/2 частині земельної ділянки з кадастровим № 8000000000:90:206:0006, а також житлового будинку та інших приміщень, які розташовані на цій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Належну їй 1/2 частину вказаного майна вона отримала за договором дарування від 21.12.2020 від своєї бабусі, [PERSON] , яка зареєстрована і проживає в цьому будинку, а також користується іншими приміщеннями, що розташовані на зазначеній земельній ділянці. Інша 1/2 частину вказаного майна належить відповідачу. Син відповідача, [PERSON] , який з дозволу відповідача проживає у цьому будинку разом зі своєю співмешканкою, [PERSON] та її дочкою, [PERSON] , з дозволу та сприяння відповідача перешкоджає позивачці здійснювати своє право власності на цей будинок та інші приміщення на вказаній земельній ділянці, чинить їй перешкоди у користуванні належною їй часткою у спільному майні, знищує належні позивачці речі (продукти, ліки, техніку), що зберігаються у цьому будинку і якими з дозволу позивачки користується її бабуся, погрожує натравити собаку бійцівської породи, яку утримує в будинку, на позивачку, у разі її наближення до будинку. Позивач постійно проживає та зареєстрована у [ADDRESS] . Відповідач постійно проживає та зареєстрований у [ADDRESS] . Намагання позивача врегулювати спір, а саме добровільно встановити порядок користування майном, закінчуються непорозумінням, сварками та погрозами з боку відповідача, тому позивач звернулася до суду в вказаною позовною заявою за захистом своїх прав та інтересів. Дарницький районний суд м. Києва ухвалою від 29.03.2021 відмовив у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 29.03.2021 позов [PERSON] до [PERSON] залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позову. Ухвалою від 26.04.2021 суд відкрив провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та встановлення порядку користування житловим будинком між співвласниками, постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 25.05.2021, установив сторонам строки для подання заяв по суті справи. Відзив на позовну заяву відповідач не подавав. Ухвалою від 25.05.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 06.07.2021. В судовому засіданні 06.07.2021 оголошено перерву до 07.09.2021 у зв`язку з неявкою відповідача. В судовому засіданні 07.09.2021 позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, оскільки добровільно встановити порядок користування майном, що перебуває у спільній частковій власності сторін, не вдалося, та просили позов задовольнити з підстав, наведених у позові. Позивач пояснила, що має намір проживати в одній із кімнат будинку, а саме - у ізольованій житловій кімнаті площею 9,5 кв.м. (позначена у технічному паспорті під № 6, у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі - літерою «Б»), щоб доглядати за бабусею, оскільки у ізольованій житловій кімнаті площею 6,8 кв.м. (позначена у технічному паспорті під № 5, у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі - літерою «В») проживає її бабуся, яка зареєстрована у цьому будинку і не має іншого житла, а у ізольованій житловій кімнаті площею 24,3 кв.м. (позначена у технічному паспорті № 4, у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі літерою «А») - проживає син відповідача зі співмешканкою та її дочкою, і саме цю кімнату вона просить виділити у користування відповідачу, а загальні (прохідні) кімнати залишити у спільному користуванні співвласників приміщення. Окрім того, просить зобов`язати відповідача не чинити перешкод у користуванні спільним майном, утримувати собаку тільки у виділеній відповідачу кімнаті. Також просить виділити у користування позивачці інші приміщення, які розташовані на цій земельній ділянці, якими фактично користується вона з бабусею: сарай (дві частини, позначені у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Д»), погріб (позначений у плані земельної ділянки літерою «Ж») та гараж (позначений у плані земельної ділянки літерою «З»), оскільки її родина користується службовим автомобілем чоловіка, а відповідачу [PERSON] виділити у користування літню кухню, якою фактично користується його син (позначену у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Б»). Відповідач у судовому засіданні 07.09.2021 позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачці перешкоди у користуванні спільним майном не чинить, на запропоновані позивачкою варіанти користування майном не погодився, власні варіанти користування спільним будинком не пропонував, наполягав на тому, що спільне з позивачем користування майном можливе тільки за умови виділення часток в натурі. Однак зазначив, що у разі визначення порядку користування іншими приміщеннями, які розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , вважає за необхідне виділити йому у користування літню кухню (позначену у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Б») та гараж (позначений у плані земельної ділянки літерою «З»), які розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим № 8000000000:90:206:0006. Пояснив, що автомобіля у нього немає, але він побудував цей гараж, і буде використовувати його для зберігання своїх речей. Просив не забороняти утримувати в будинку собаку, оскільки вона нікому не заважає. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з огляду на таке. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Позивачка [PERSON] на підставі договорів дарування від 21.12.2020, зареєстрованих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Н.М. Герасименко за № 3580 та № 3581 є власницею 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим № 8000000000:90:206:0006 загальною площею 0,1000 га та 1/2 частини житлового будинка з відповідною частиною господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , на цій земельній ділянці. Відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 16-ю Київською державною нотаріальною конторою 30.08.2012 № 2-2281, є власником 1/2 будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим № 8000000000:90:206:0006 загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Отже, сторони у справі є співвласниками нерухомого майна в частках по 1/2 частині, а саме такого майна: - земельної ділянки з кадастровим № 8000000000:90:206:0006 загальною площею 0,1000 га з цільовим призначенням - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - житлового будинка з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим № 8000000000:90:206:0006 загальною площею 0,1000 га. Відповідно до технічного паспорта житловий будинок побудований зі шлакоблока (А), тамбур (веранда) (а) дощатий, прибудова (а1) з цегли, прибудова (а2) з цегли. Розмір житлової площі будинка - 54,9 кв.м.; розмір загальної площі - 79,9 кв.м., який складається з: житлової кімнати «1-3» площею 14,3 кв.м. (літера «Г»), житлової кімнати «1-4» площею 24,3 кв.м. (літера «А»), житлової кімнати «1-5» площею 9,5 кв.м. (літера «Б»), житлової кімнати «1-6» площею 6,8 кв.м. (літера «В»), веранди «1-1» загальною площею 4,1 кв.м. (літера «Ж»), передпокою «1-1» площею 7,5 кв.м., санвузла «1-7» площею 6,1 кв.м. Будинок має наступні прибудови: літня кухня з цегли площею 34,6 кв.м. (літера «Б»), прибудова дощата площею 1,6 кв.м. (літера б»), убиральня (В) з цегли площею 1,9 кв.м., сарай (Г) з деревини площею 23,3 кв.м., сарай (Д) зі шлакобетона площею 18,2 кв.м., прибудова (д) зі шлакобетона площею 6,2 кв.м., погріб (Ж) зі шлакобетона площею 21,1 кв.м., гараж (З) з цегли площею 27,3 кв.м., сарай (Л) дощатий площею 8,0 кв.м.; а також споруди: ворота, огорожу, хвіртку, колонку, колодязь. Отже, судом встановлено, що позивачу та відповідачам належить спірне нерухоме майно на праві спільної часткової власності та згоди щодо порядку користування цимм майном сторони добровільно дійти не можуть. Мотиви та норми права, з яких виходить суд. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За нормою ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 386 цього Кодексу власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом ст. 47, 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Згідно з п. 53 абз. 1, 5 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті (далі -Правил). Пунктом 3 постанови виконкому Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міськради профспілок від 15.07.85 N 582 (в редакції від 30.04.91 N 234), якою затверджено Порядок застосування зазначених Правил у м. Києві, встановлено, що жилі приміщення у м. Києві надаються громадянам в межах 13,65 кв. м житлової площі, але не більше однієї кімнати на одну особу і не менше, як 9 кв. м жилої площі. Цим же пунктом встановлено, що, виходячи з даних статистичної звітності рівень середньої забезпеченості громадян у м. Києві жилою площею становить 9,0 кв. м на одну особу. Суд враховує та застосовує у цій справі висновок про застосування норми статті 358 ЦК України, зроблений у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі № 6-1500цс15, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Враховуючи, що сторонам у справі на праві спільної часткової власності по 1/2 частині належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а житлова площа будинка становить 54,9 кв.м., суд вважає, що встановлення порядку користування цим будинком за варіантом, запропонованим позивачкою, не призведе до погіршення житлових умов обох сторін, оскільки відповідачу [PERSON] за цим варіантом пропонується виділити в користування ізольовану житлову кімнату площею 24,3 кв.м. (позначену у технічному паспорті № 4, у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі літерою «А»), що відповідає нормам встановленим 47, 48 ЖК УРСР, а також вимогам законодавства щодо норм середньої забезпеченості громадян жилою площею в місті Києві. Окрім того, з огляду на розмір житлової площі будинка (54,9 кв.м.), що складається з 4-х житлових кімнат (трьох ізольованих, одну з яких площею 24,3 кв.м. позивачка просить виділити у користування відповідачу, дві - площею 9,5 кв.м., та 6,8 кв.м. - їй, а прохідну житлову кімнату площею 14,3 кв.м. залишити у спільному користуванні співвласників), суд дійшов також висновку, що такий порядок користування житловими кімнатами не погіршить становище відповідача як співвласника Ѕ частки житла, оскільки розмір ізольованої житлової кімнати, яка йому має бути виділена у користування, становитиме 44,3 % від усієї житлової площі, а сукупний розмір двох ізольованих житлових кімнат, які мають бути виділені у користування позивачці, становитиме 29,7 % від усієї житлової площі. Суд вважає за необхідне залишити у спільному користуванні співвласників приміщення, позначені у технічному паспорті такими номерами: № 1 (веранду), № 1 (передпокій), № 2 (кухню-котельну), № 3 житлову кімнату (прохідну) площею 14,3 кв.м.; № 7 (санвузол), що розташовані у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Щодо встановлення судом порядку користування прибудовами. На думку суду, запропонований позивачкою порядок користування прибудовами хоч і не ідеально відповідає часткам сторін у праві власності на них, однак не призведе до суттєвого обмеження їх прав як співвласників, виходячи з того, відповідачу виділено у користування житлову площу у розмірі, що на 14,6 % перевищує житлову площу, виділену у користування позивачці, а також те, що гараж відповідач у зв`язку з відсутністю у нього автомобіля планував використовувати не за призначенням, а для зберігання речей, а на підтвердження доводів, що він його побудував гараж сам та за особисті кошти доказів суду не надано. Отже, відповідно до розміру належних сторонам часток у спірному майні, суд вважає за необхідне виділити позивачці [PERSON] у користування такі прибудови: сарай (дві частини, позначені у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Д»), погріб (позначений у плані земельної ділянки літерою «Ж») та гараж (позначений у плані земельної ділянки літерою «З»), а відповідачу [PERSON] виділити у користування літню кухню (позначену у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Б»), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим № 8000000000:90:206:0006. Залишити у спільному користуванні співвласників приміщення, позначені у технічному паспорті такими номерами: сарай (позначений у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою « Г »), який розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим № 8000000000:90:206:0006. Спору щодо порядку користування іншими спорудами, розташованими на спільній земельній ділянці, між співвласниками немає. Окрім того, задоволенню підлягає також вимога про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні житловим будинком та іншими приміщеннями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим № 8000000000:90:206:0006, а саме - не псувати речі позивачки, які зберігаються у виділених їй у користування, та які знаходяться у залишених у спільному користуванні кімнатах та приміщеннях, а також утримувати належну відповідачеві собаку тільки у виділеній відповідачу кімнаті та літній кухні. Оцінивши зібрані у справі докази, за наявності заперечень зі сторони відповідача щодо запропонованого позивачкою варіанту користування житловим будинком з прибудовами та спорудами, що перебувають у спільній частковій власності сторін, суд, враховуючи спеціальні норми, які регулюють спірні правовідносини, а також

Outcome: approved