Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

15.06.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], що був зареєстрований у Центральному відділі ЗАГС м. Одеси, актовий запис №285 від 27.04.1985 року. При цьому позивач посилається на те, що на теперішній час сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо з 2002 року, шлюбні відносини припинені. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін є повнолітній син [PERSON], [INFO]. Оскільки подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливі позивач звертається до суду із позовом. Ухвалою від 30.03.2018 року провадження у справі відкрито. В судове засідання 06.09.2018 року позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити та розглянути справу за її відсутності, залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу за його відстуності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 27.04.1985 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - [PERSON]/ зареєстрували шлюб, актовий запис №281, що слідує з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 27.04.1985 року Центральним відділом ЗАГС м. Одеси /а.с.4/. Від шлюбу у сторін є повнолітній син [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін носить формальний характер, на теперішній час подружні стосунки між ними не підтримуються з 2002 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час не заявляють. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved