Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

17.02.2015 року Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» звернулися до Голосіївського районного суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Пред'явлені позовні вимоги мотивовані тим, що 27.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К2НС800000159, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 9173,17 доларів США, який було забезпечено порукою. Банк виконав свої зобов'язання, а відповідачем належним чином не виконувалися умови кредитного договору, внаслідок чого станом 10.11.2014 року у останньої виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 718,56 доларів США, яку позивач просить стягнути з відповідачів, поклавши на останніх і сплату судового збору. Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи належним чином повідомленим про час та день розгляду справи, що підтверджується розпискою про дату і час судового розгляду, не забезпечив явку свого представника в судовому засіданні, попередньо надавши заяву про розгляд справи за його відсутності /а.с.68/. Згідно вимог ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Відповідач [PERSON] категорично не визнала заявлені позовні вимоги, ствердно вказавши, що дійсно між банком і нею було укладено кредитний договір і отримано грошові кошти у сумі 9173,17 доларів США зі сплатою 9,9% річних, платежі не завжди вносились вчасно і в рахунок погашення заборгованості нею було передано автомобіль банку для його подальшої реалізації, в подальшому між сторонами укладено додаткову угоду зі зменшенням суми боргу та на підтвердження виконання якого відповідачем у розпорядження суду було надано квитанції /а.с.94-115, 142-143/ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився також, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно не надходило до суду. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст.129 Конституції України, ст.10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Предметом доказування під час судового розгляду, згідно з ч.1 ст.179 ЦПК, є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Перевіряючи правомірність заявлених вимог позивача щодо наявності кредитної заборгованості, з огляду на її категоричне заперечення відповідачем з підстав своєчасного ним виконання відповідних грошових зобов'язань, суд безумовно повинен детально вивчити матеріали кредитної справи, зокрема - умови кредитного договору, формування графіку сплати заборгованості, надходження відповідних платежів та квитанцій про їх сплату. З огляду на фактичні обставини справи, та на виконання судом вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню витребування в фактичних обставин справи, головуючим було задоволено клопотання відповідача щодо необхідності надання ПАТ «ПриватБанк» для дослідження в судовому засіданні відповідної кредитної справи. Незважаючи на попередження про наслідки невчинення процесуальних дій та неодноразові відкладення судових засідань через невиконання представниками фінансової установи ухвали суду про витребування вищевказаних письмових доказів, останніми фактично було проігноровано обов'язок, передбачений ст.60 ЦПК України, обмежившись формальним посиланням щодо розгляду справи без їх участі на підставі наявних в справі доказах. Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Як вбачається з наданих позивачем та відповідачем в розпорядження суду доказів, можна констатувати факт недоведеності представниками ПАТ «ПриватБанк» поза розумним сумнівом наявності у відповідача обов'язків цивільного характеру, а саме кредитної заборгованості. Постановлення ж судом іншого по суті рішення за наявності лише доказів, що надані в розпорядження суду першої інстанції, безумовно свідчитиме про доказування виключно на припущеннях, що не узгоджується з ч.4 ст.60 ЦПК України, а відтак є недопустимим. Суд також звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.11 та ч.3 ст.27 ЦПК України, сторони скористались на власний розсуд своїми правами щодо предмету спору. Беручи до уваги, положення вимог ст.157 ЦПК України, щодо строковості розгляду цивільних справ, суд позбавлений можливості невизначений час очікувати виконання стороною процесуального обов'язку. Понад те, за умов коли ані клопотань, ані пояснень представником позивача щодо неможливості виконання ухвали суду на протязі тривалого часу головуючому не надано. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed