Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

17.03.2016 позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою та 31.05.2016 уточнив та зменшив позовні вимоги, та просить суд: стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на свою користь невідшкодовану матеріальну шкоду в розмірі 550 гривень, а також з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно залишок матеріальної шкоди в розмірі 1210 гривень 83 копійки та моральну шкоду в розмірі 3384 гривні (а.с.1-4,80-81). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що позивач є власником і водієм автомобіля марки «ГАЗ-24» 1979 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 15 вересня 2015 року близько 13 год.40 хв. в м.Борисполі по вул.Січнева, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Пежо» PARTNER державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], під час руху заднім ходом не був уважним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ-24» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Позивач стверджує, що дана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] та що в результаті ДТП йому завдано матеріального збитку в розмірі 6767 гривень, а також що ним сплачено 550 гривень за послуги ПП «авто-Експрес», а також 83 гривні в оплату за набір тексту позовної заяви і виготовлення ксерокопії документів для суду та сторін у справі. Він зазначає, що під час ДТП автомобіль, яким керував водій [PERSON] та який належить [PERSON] не був застрахований та що Моторне (транспортне) страхове бюро України не повністю відшкодувало йому матеріальну шкоду, а саме : витрати на проведення оцінки в розмірі 550 гривень та додаткові витрати для підготовки та подачі позову до суду в сумі 83 гривні. Позивач також зазначає, що внаслідок ДТП йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 3384 гривні та яка полягає в тому, що пошкодження автомобіля, невиплата суми відшкодування позбавило позивача низки особистих немайнових прав, що відобразилось на його емоційному стані, суттєво погіршився його стан, призвело до негативних емоцій, постійного нервового напруження, порушення сну, стурбованості. Ухвалою суду від 26 травня 2016 року був залучений в якості співвідповідача [PERSON], в зв'язку з чим представником позивача були уточнені позовні вимоги (а.с.75, 80-81). В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Позивач додатково пояснив, що автомобіль до цього часу не відремонтований, в зв'язку з чим він не міг ним користуватися, а також може пояснити, що в його дружина, коли та дізналась про пошкодження машини, погіршився стан здоров'я і вона потрапила до лікарні, тому, отримані від МТСБУ кошти він використав, щоб повернути борги. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] позовні вимоги не визнає та не є належним відповідачем, оскільки [PERSON] не перебуває з ним в трудових відносинах та був допущений до керування автомобілем на підставі технічного паспорта іншою особою, якому [PERSON] продав свій автомобіль, видавши генеральне доручення, на підставі якого автомобіль мав бути знятий з реєстрації та переоформлений на нового власника. Представник відповідачів також пояснила, що [PERSON] свою вину у ДТП не заперечує та визнає позовні вимоги частково в сумі 1127 гривень 83 копійки невідшкодованої МТСБУ матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля позивача. Інші вимоги представник позивача вважає недоведеними. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з'явився. Відповідач про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, в тому числі і про зміну позовних вимог (а.с.84) та, згідно з направленим до суду письмовим запереченнями від 18 травня 2016 року (а.с.69) представник відповідача просив розглянути справу у його відсутність, в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів з Моторного (транспортного) страхового бюро України просив відмовити. За змістом направлених до суду заперечень МТСБУ у встановлений законом термін та у зв'язку з настанням події, передбаченої п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 30 березня 2016 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5639 гривень 17 копійок, на підтвердження чого долучило до заперечень заяву [PERSON], наказ та платіжне доручення (а.с.69, 70-72) Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог частини 4 вказаної статті постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року встановлено, що 15 вересня 2015 року близько 13 год. 40 хв. В м.Борисполі по вул.Січневій, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Пежо» державний номерний знак [NUMBER], під час руху заднім ходом, не був уважним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ-24» державний номерний знак [NUMBER], чим порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України. В зв'язку з чим [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень (а.с.9). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль «ГАЗ 24» державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження у вигляді деформації передніх правих та задніх правих дверей (а.с.8,42). Факт дорожньо-транспортної пригоди за вказаних в постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року обставин, а також факт пошкодження належного позивачу автомобіля з вини відповідача [PERSON], повністю визнані його представником. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу автомобіля ГАЗ 24 реєстраційний [NUMBER], приналежного громадянину України [PERSON], складного ПП «АВТО-ЕКСПРЕС», сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №17342/14 від 26 грудня 2014 року, на замовлення позивача [PERSON], матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ГАЗ 24 реєстраційний [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 13 листопада 2015 року склав 6767 гривень (а.с.20). Розмір визначеної суб'єктом оціночної діяльності матеріальної шкоди, відповідачами не оспорюється. Так встановлено, що за заявою позивача [PERSON] від 23 грудня 2015 року, зареєстрованої Моторним (транспортним)страховим бюро України 04 січня 2016 року (а.с.70) та на підставі наказу №2404 від 29 березня 2016 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]» (а.с.71) позивачу платіжним дорученням №2404рв від 30 березня 2016 року МТСБУ було перераховано 5639 гривень 17 копійок (а.с.72). Різниця у розмірі визначеної суб'єктом оціночної діяльності матеріальної шкоди в розмірі 1127 гривень 83 копійки повністю визнана представником відповідача [PERSON] (6767грн.-5639,17грн.=1127,83грн.) Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, а також враховуючи вимоги чинного законодавства, а також ту обставину, що жодним належним і допустимим доказом не було доведено той факт, що на момент скоєння ДТП відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем [PERSON], суд прийшов до висновку, що належним відповідачем щодо відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди є відповідач [PERSON], який на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу керував належним відповідачу [PERSON] автомобілем, та з вини якого сталась ДТП. Так, за загальним правилом, визначеним ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). В зв'язку з цим позовні вимоги щодо відшкодування різниці між розміром матеріальної шкоди, заподіяної позивачу пошкодження належного йому автомобіля та виплаченим позивачу МТСБУ страховим відшкодуванням, в сумі 1127 гривень 83 копійок, підлягають частковому задоволенню та вказану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] Щодо стягнення з відповідача МТСБУ на користь позивача 550 гривень в якості відшкодування вартості проведеної оцінки пошкодженого при ДТП транспортного засобу, а також щодо стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 83 гривень в якості відшкодування понесених позивачем витрат за набір тексту позовної заяви та виготовлення ксерокопій, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги, позивачем не доведені. В тому числі відсутні належні і допустимі докази про фактичну оплату зазначеної позивачем суми 550 гривень, оскільки за змістом долучених до позовної заяви Договору №17.11/2015-1 про проведення незалежної оцінки від 17 листопада 2015 року та Акту прийому-передачі робіт з оцінки майна від 21 листопада 2015 року (а.с.13,14, повна сума вартості робіт (550 гривен) підлягала перерахуванню на поточний рахунок суб'єкта оціночної діяльності після підписання Акту прийому-передачі робіт з незалежно оцінки на протязі 10 днів (п.2.2 Договору, п.2 Акту). Щодо понесених позивачем витрат у сумі 83 гривні згідно з долученою до позовної заяви квитанцією від 15 березня 2016 року на вказану суму (а.с.15), то зі змісту наданого документа не можливо встановити за яку кількість сторінок набраного тексту заяви, а також якої саме заяви [PERSON], та за яку кількість аркушів виготовлених копій документів отримана вказана сума, в зв'язку з чим неможливо перевірити доводи позивача та його представника, що ці витрати пов'язані саме з цією справою. При цьому суд звертає увагу, що долучена до позовної заяви фотокопія Звіту автотоварознавчого дослідження (а.с.19-41) частково виготовлена на аркушах паперу, які зі зворотного боку мають друкований текст, закреслений кульковою ручкою (а.с.32-40), що спростовує доводи представника позивача що ці ксерокопії виготовлялись на замовлення суб'єктом підприємницької діяльності за плату. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 3384 гривні, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу з вини відповідача [PERSON] моральних, душевних страждань, у вигляді переживань з приводу пошкодження належного позивачу майна та порушення права власності. Проте, враховуючи розмір фактично завданої матеріальної шкоди, похилий вік позивача, а також характер завданої позивачу моральної шкоди, а також відсутності доказів того, що стан здоров'я позивача погіршився внаслідок перенесених душевних страждань, враховуючи той факт, що позивач тривалий час не звертався до МТСБУ за відшкодуванням завданої йому матеріальної шкоди, хоч мав таку можливість, чим сприяв тривалості незручностей, що виникли внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку, що достатнім відшкодуванням заподіяної позивачу моральної шкоди буде сума в розмірі 1500 гривень, що становить більше 20% відсотків від розміру матеріальної шкоди, завданої йому пошкодженням транспортного засобу. При цьому суд враховує вищенаведені вимоги ст.1167 ЦК України та встановлені в судовому засіданні обставини, та приходить до висновку, що належним відповідачем, який має відшкодувати позивачу визначену судом моральну шкоду, є відповідач [PERSON], який на відповідній правові підставі керував автомобілем та з вини якого сталась ДТП. Щодо доводів позивача про заподіяне його дружині погіршення здоров'я внаслідок перенесених переживань з приводу пошкодження транспортного засобу, то суд звертає увагу, що позивач не є належним позивачем в частині відшкодуванням моральної шкоди завданої його дружині, крім того звертає увагу, що вказані доводи позивача жодним належним і допустимим доказом не доведені. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору (а.с.18), належний до сплати судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру загальну суму 1102 гривні 40 копійок (551,20грн+551,20грн=1102,40грн.) підлягають стягненню з належного відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial