Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

15.10.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.12.2003 року (актовий запис №42) Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області. В обґрунтування позову зазначила, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне життя не склалося в зв'язку різними поглядами на життя, ведення господарства, виховування дочки. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка за згодою з батьком проживає з нею. Спору про розділ майна немає. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що мають істотне значення. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від позову не відмовилася, подала заяву про проведення судового розгляду за її відсутністю, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень проти позовної заяви не подавав. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб та копії свідоцтва про народження сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.12.2003 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 6, 7). Позивачкою в позовній заяві зазначено, що фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, проти чого не подав заперечення відповідач. Спору про розділ майна та місце проживання дитини між сторонами немає. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім'ї, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved