Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

16.01.2016р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 12.04.2015р.н., в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу 12.04.2015р. у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також вона просила стягнути аліменти на її утримання до досягнення сином трьох років в розмірі 1/4 частини його заробітку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її утримання просила залишити без розгляду. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підтримала в повному обсязі та просила задовольнити його. При цьому вона зазначила, що дійсно у 2015р. відповідач надавав її допомогу на утримання сина, однак з січня 2016р. припинив надавати таку допомогу, через що вона звернулась до суду. Ухвалою суду від 16.05.2016р. позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення сином трьох років були залишені без розгляду. Відповідач, який був допитаний 12.04.2016р. Фрунзенським районним судом м.Харкова, позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Також він не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2014р.. Під час шлюбу 12.04.2015р. у сторін народився син [PERSON], який проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~ 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо, не працює, аліменти на утримання інших осіб не сплачує. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються. Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. в доход держави.

Outcome: approved