Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

17.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про визнання права власності на гараж. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що 21.05.2018 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу гаражу № 12 за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 7а. Зазначений договір було укладено у письмовій формі без його нотаріального посвідчення. Згідно із договором купівлі-продажу, вищевказаний гараж був проданий за 1\~400 доларів США. На підтвердження укладання договору купівлі-продажу [PERSON] передав ключі від гаражу, а також власноручно написав розписку про отримання від [PERSON] 36 400 грн. в рахунок продажу нерухомого майна-гаражу за адресою: місто Полтава, пров. Шевченка, 7а. Після укладання спірного договору, позивачем [PERSON] не було здійснено реєстрацію права власності відносно набутого за договором купівлі-продажу нерухомого майна. У звязку з наміром здійснити реєстрацію права власності, що перейшло до нього за договором купівлі-продажу на нерухоме майно від 21.05.2018 року - гараж, який знаходиться за адресою: місто Полтава, пров. Шевченка, 7а, він звернувся до виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про оформлення права власності на вказану споруду, а також щодо наявної інформації належності земельної ділянки під гаражними спорудам, які розміщено на земельній ділянці навпроти будинку 7а по пров. Шевченка в м. Полтаві та прилягає до адміністративної будівлі № 7 по пров. Шевченка в м. Полтаві. Від виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради отримав відповідь № 04.1-15/0016 від 07.06.2018 року про відсутність будь-якої інформації про власника земельної ділянки та гаражної споруди, а саме: гаражу № 12 та відповідь № Г04.1-14/1023 від 27.06.2018 року про неможливість виготовлення документації із землеустрою на гараж №12. Тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності осіб, що не з»явились. Суд, заслухавши представника відповідача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] придбав у [PERSON] гараж за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 7а. за 1\~400 доларів США. Даний факт підтверджується договором-купівлі продажу від 21.05.2018 року (а.с.6-7). [PERSON] було замовлено, оплачено та отримано кадастровий план на гараж № 12, який виготовлено ФОП [PERSON] (а.с.13-14). Частиною 1 статті 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно частини 1 статті 657\~ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу гаражу від 21.05.2018 року був оформлений сторонами в письмовій формі, але нотаріально не посвідчений та не здійснена його державна реєстрація. Частиною 1 статті 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судом не приймаються до уваги доводи позивача [PERSON], зазначені у позовній заяві, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, то такий договір може бути визнаний судом дійсний, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що [PERSON] належав на відповідних правових підставах спірний гараж. А тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed