Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

15 лютого 2016 року представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з цією заявою в якій просить суд винести додаткове рішення про стягнення судових витрат, яким стягнути з [PERSON] підприємства „Альфа-Фарм компанії „АГ [PERSON] ЛЛС на користь [PERSON] судові витрати понесені останнім при розгляді його позову. Заяву обґрунтував наступним. 21 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] підприємства „Альфа-Фарм компанії „АГ [PERSON] ЛЛС про визнання недійсною додаткової угоди від 16.12.2008 року до договору оренди землі від 09.04.2006 року, розірвання договору оренди землі від 09.04.2006 року та скасування державної реєстрації. За час слухання справи, по вказаній справі судом було задоволено клопотання представника позивача та призначено по справі почеркознавчу експертизу, витрати на проведення якої було сплачено позивачем. Крім того позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 27 липня 2015 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: визнано недійсною додаткову угоду від 16.12.2008 року до договору оренди землі від 09.04.2006 року, яка зареєстрована у Генічеському реєстраційному відділі Херсонської Регіональної Філії Центру ДЗК 18.05.2009 року за №4АА002140-040972000137, укладену між [PERSON] степановичем та ДП „Альфа Фарм компанії [PERSON] ЛЛС та скасувати державну реєстрацію цієї угоди; у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] підприємства „Альфа-Фарм компанії „АГ [PERSON] ЛЛС про розірвання договору оренди землі від 09.04.2006 року та скасування державної реєстрації відмовлено. Разом з тим, суд при постановленні рішення не вирішив питання з приводу стягнення судових витрат пропорційно до задоволених вимог, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В судовому засіданні представник заявника за довіреністю [PERSON] вимоги викладені у заяві про винесення додаткового рішення підтримав повністю. В обґрунтування своєї заяви додатково пояснив, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку виконання судового рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Присутність сторін не є обовязковою. А враховуючи наявність достатніх підстав для стягнення з відповідача на користь [PERSON] понесених судових витрат при розгляді його позову, просить заяву задовольнити, стягнувши [PERSON] підприємства „Альфа-Фарм компанії „АГ [PERSON] ЛЛС судові витрати. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника заявника за довіреністю [PERSON]В, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст.ст.214-215 ЦПК України, суд при вирішення справи, в своєму рішенні повинен вирішити питання про розподіл судових витрат. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на його виконання. Згідно ч. 6 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п. 4 частини першої ст. 220 ЦПК України, за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухваленням додаткового рішення. У звязку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом предявлення позову в іншій справі. Як вбачається з досліджених матеріалів справи позивачем, відповідно до наявних в матеріалах справи банківської квитанції було сплачено судові витрати в загальній сумі 243 гривні 60 коп., за позовні вимоги нематеріального характеру. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 27 липня 2015 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: визнано недійсною додаткову угоду від 16.12.2008 року до договору оренди землі від 09.04.2006 року, яка зареєстрована у Генічеському реєстраційному відділі Херсонської Регіональної Філії Центру ДЗК 18.05.2009 року за №4АА002140-040972000137, укладену між [PERSON] та ДП „Альфа Фарм компанії [PERSON] ЛЛС та скасовано державну реєстрацію цієї угоди; у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] підприємства „Альфа-Фарм компанії „АГ [PERSON] ЛЛС про розірвання договору оренди землі від 09.04.2006 року та скасування державної реєстрації відмовлено. Питання щодо судових витрат зазначеним рішенням не вирішувалось. Тому, враховуючи обставини справи та прийняте судом рішення, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підприємства „Альфа-Фарм компанії „АГ [PERSON] ЛЛС слід стягнути на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. . Разом з тим, відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 57 вказаного Кодексу визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи. При цьому слід рахувати, що вимогами ст.. 64 ЦПК України, визначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування що містять відповідні відомості про обставини які мають значення для справи. Як вбачається з матеріалів справи, дійсно ухвалою суду від 08.04.2014 року по справі було призначено почеркознавчу експертизу та на адресу позивача надходило повідомлення про необхідність здійснення оплати за проведення даної експертизи. Однак в матеріалах справи не міститься документів, що підтверджували б здійснення оплати [PERSON] за проведення експертизи, у звязку з чим суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача, щодо стягнення судових витрат, повязаних з проведення м експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: partial