Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

16.07.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, та відповідно до уточненої позовної заяви від 06.11.2018 р. прохала суд визнати за нею право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою [ADDRESS], загальною площею 42,5 кв. м., житловою площею 30,0 кв.м.; а також прохала суд встановити, що в рішеннях Октябрського районного суду м. Полтави від 01.03.2007 р. № 3912/06 та від 22.04.2014 р. № 554/622/14ц, у яких відповідачем зазначена [PERSON] стосується [PERSON], оскільки у вказаних рішеннях неправильно написано прізвище останньої. В обґрунтування\~позову позивачем\~зазначено,\~що квартира за адресою [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 25.05.1988 р. була надана для проживання її матері - [PERSON], разом із членами сім`ї (позивачкою, яка є дочкою [PERSON] та [PERSON], що є онуком [PERSON]П.) з правом перепрописки та переоформлення особового рахунку на гр. [PERSON] За життя її мати [PERSON], що померла 10.01.2003 року, та вона, як її донька переїхали проживати до вказаної квартири, однак не здійснила перепрописку з місця колишнього проживання за адресою [INFO] та не зареєструвалась за адресою [ADDRESS]. Після смерті матері позивач залишилась проживати у квартирі за адресою [ADDRESS], однак залишалась прописаною за адресою попереднього проживання - [ADDRESS]. Рішенням суду від 01.03.2007 року встановлено та актами мешканців підтверджується факт залишення нею квартири за адресою [ADDRESS] та фактичного проживання у [INFO] з 1988 року. Позивач неодноразово зверталась до ГЖЕД № 4 м. Полтави з наміром здійснити реєстрацію за адресою фактичного проживання, однак їй було відмовлено. Рішенням суду від 22.04.2014 р. позивача визнано такою, що втратила право користування квартирою за адресою [ADDRESS] і з покладенням обов`язку здійснити зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою. 11.09.2014 року позивача на підставі вказаного рішення суду знято з реєстраційного обліку. Органом реєстрації місця проживання позивачу було відмовлено у прописці за адресою фактичного проживання; у видачі ордеру на вказану квартиру також було відмовлено, оскільки ордер видається на вільне жиле приміщення, а позивач вже проживає за вказаною адресою. Позивач прохала суд визнати за нею право користування вказаною квартирою з метою подальшої реалізації свого права на реєстрацію за вказаною адресою та приватизації житла. Відповідачами у справі надано відзиви на уточнену позовну заяву, відповідно до яких зазначено, що ані Полтавською міською радою, ані Управлінням майном комунальної власності не порушувались права позивача на користування вказаною квартирою, так само як і не порушувалось право на приватизацію, оскільки позивач не зверталась до уповноваженого органу із відповідною заявою на приватизацію. Також, відповідачі заперечували щодо позовної вимоги про встановлення факту відповідності прізвища позивача у зазначених нею рішеннях суду, оскільки вказане питання відноситься до цивільно-процесуального порядку виправлення описки у рішенні суду. У судове засідання сторони по справі не зявились, будучи належним чином повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Адвокат позивача [PERSON] 27.02.2019 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача, Управління майном комунальної власності Виконавчого комітету Полтавської міської ради, 04.01.2019 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду при вирішенні справи та прохав врахувати пояснення, надані у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши їм оцінку в їх сукупності, встановив наступне. Позивач [PERSON], як рідна донька, є членом сім`ї [PERSON], що померла 10.01.2003 р. згідно із свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 228871. За життя [PERSON] була наймачем квартири за адресою [ADDRESS], де проживала разом із членами сім`ї (донькою [PERSON] та онуком [PERSON]В.) та де були зареєстровані за вказаною адрсеою. Вказане підстверджується Випискою з домової книги № 1033 (а.с. 22). Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 25.05.1988 року № 251 переселено гр. [PERSON] у складі сім`ї з трьох чоловік у квартиру за адресою [ADDRESS] з перепропискою та переоформленням особового рахунку на гр. [PERSON] (а.с. 12). Позивач вказувала, що на підставі вказаного рішення вона разом із своєю матір`ю з 1988 року переїхали на постійне проживання у квартиру за адресою [ADDRESS]. Однак, за життя, гр. [PERSON], як основний квартиронаймач, не здійснила перепрописку за новою адресою проживання, так само як і позивачка у справі. Факт добровільного переселення позивача [PERSON] з квартири за адресою [ADDRESS] у квартиру за адресою [ADDRESS] встановлений рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01.03.2007 р. №3912/06, що набрало законної сили 12.03.2007 р. (а.с. 20-21). Факт проживання позивача [PERSON] у квартирі за адресою [ADDRESS] підтверджується письмовими доказами в їх скупності: Актом мешканців вказаного будинку № 32 від 20.08.2006 р., відповідно до якого мешканцями будинку підтверджено проживання позивача за вказаною адресою; Актом мешканців вказаного будинку № 32 від 20.09.2017 р. та Актом мешканців вказаного будинку від 07.07.2008 р., затвердженим в.о. начальника ГЖЕД № 4 м. Полтави, з яких вбачається підтвердження проживання позивача за вказаною адресою з 1988 року; Актом перевірки квартири за вказаною адресою, складеного представником ОП «Полтававодоканал» від 23.03.2006 р., з якого вбачається, що абонентом є [PERSON], а також записами розрахункової книжки про сплату комунальних послуг за вказану квартиру, оформленою на абонента [PERSON] (а.с. 14-19). Судом встановлено, що не заперечується сторонами, що після переселення позивач не здійснила дій із перереєстрації за новою адресою проживання. Судом встановлено, що на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22.04.2014 р. №554/622/14ц, що набрало законної сили 03.05.2014 р., позивача [PERSON] визнано такою, що втратила право користування квартирою за адресою [ADDRESS] у зв`язку із встановленням судом обставини тривалого непроживання, і покладено на [PERSON] обов`язок здійснити зняття своєї реєстрації за вказаною адресою (а.с.23). Судом встановлено з Довідки № 3952, виданої КП «ЖЕО №2» 06.07.2015 р., що на підставі вказаного рішення суду позивача [PERSON] 11.09.2014 р. знято з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] (а.с.24). Маючи намір здійснити реєстрацію за адресою фактичного проживання позивач [PERSON] 21.04.2017 р. звернулась до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради із відповідною заявою (а.с. 33), однак останній було відмовлено 25.04.2017 р. на підставі п.п. 1 п. 11 Правил реєстрації місця проживання (ненадання необхідних документів). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» серед іншого передбачено, що для здійснення реєстрації особа повинна надати для реєстрації документ, що підтверджує право на проживання в житлі. У видачі ордеру на вказану квартиру, згідно з відповіддю Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради (а.с. 27), позивачу [PERSON] також було відмовлено з підстави того, що відповідно до ст. 58 Житлового кодексу УРСР ордер видається на підставі рішення виконавчого комітету лише на вільне житлове приміщення житлового фонду, а квартира за адресою [ADDRESS] є такою, що займана позивачкою. У видачі довідки про зареєстрованих та проживаючих за адресою [INFO] позивачу було відмовлено КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради за відсутності затребуваної інформації через відсутність на балансі комунального підстприємства вказаного будинку. Відповідно до довідки № 370 від 05.07.2006 р. вказаний будинок перебував на балансі Госпрозрахункової житлово-експлуатаційної дільниці № 4 як комунальна власність міста. Згідно зі ст. 9 Житлового кодексу УРСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу УРСР ордер, є єдиною підставою для вселення в надане жиле примішення. Відповідно до положень ч. ч. 4, 5 ст. ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право громадян України на приватизацію безпосередньо пов'язане із постійним законним проживанням у цих квартирах (будинках), що відносяться до державного житлового фонду. Таким чином, на підставі зібраних у справі письмових доказів, судом встановлено, що позивач [PERSON], як член сім'ї основного квартиронаймача ([PERSON]П.), на підставі рішення виконавчого комітету про переселення від 1988 року, правомірно набула права користування вказаною квартирою і правомірно з 1988 року по теперішній час проживає у вказаному житлі. Оскільки позивач [PERSON] не була основним квартиронаймачем, а була переселена у квартиру за адресою [ADDRESS] як член сім`ї основного квартиронаймача; ордер на вселення у неї відсутній; видача ордеру не можлива, оскільки квартира є займаною позивачем; тому єдиним способом захисту інтересів позивача (визнання її права постійного законного проживання у житлі), є визнання за нею права користування вказаним житловим примішенням за рішенням суду, з метою подальшої реалізації свого права на приватизацію вказаного житла. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання права на користування позивача вказаною квартирою за адресою [ADDRESS]. Підстави вважати, що право позивача на приватизацію житла є таким, що порушене з боку відповідача, - відсутні, оскільки позивач не надала належних доказів звернення у передбаченому законом порядку до уповноваженого органу на приватизацію державного житлового фонду. Посилання позивача на усну відмову уповноваженого органу на приватизацію прийняти документи, мають бути підтверджені належними доказами, які стороною позивача не надані. Щодо вимоги позивача встановити, що в рішеннях Октябрського районного суду м. Полтави від 01.03.2007 р. № 3912/06 та від 22.04.2014 р. № 554/622/14ц, у яких відповідачем зазначена [PERSON] стосується [PERSON], оскільки у вказаних рішеннях неправильно написано прізвище останньої, - суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки вказане питання відноситься до цивільно-процесуального порядку виправлення описки у судовому рішенні відповідно до ст. 269 ЦПК України, і не пов`язане із захистом порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи інтересу позивача.

Outcome: partial