Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

16 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), в якому просив: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь [PERSON] суму завданої майнової шкоди в розмірі 52 775,70 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 лютого 2018 року, у місті Києві по проспекту Р. Шухевича, буд.11А, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «VOLKSWAGEN» д.н.з. [NUMBER] (водієм та власником якого є [PERSON] ) та «MITSUBISHI» д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON] - винуватець). У результаті ДТП автомобіль Позивача зазнав механічних пошкоджень, що призвело до завдання йому матеріальної шкоди. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «MITSUBISHI» д.н.з. [NUMBER] , на момент вчинення ДТП, була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», за полісом цивільної відповідальності № АМ/0427534, що підтверджується роздруківкою із бази Моторного (транспортного) страхового бюро України. 13 лютого 2018 року, Позивач звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою за реєстраційним № 712-13035 А. Станом на сьогодні виплата страхового відшкодування Відповідачем за пошкодження майна Позивача - не здійснена, на підставі цього останній звернувся до суду із відповідним позовом. 17 лютого 2020 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання своїх представників не направили, про час та місце слухання повідомлені належним чином, відзив не надавали. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «MITSUBISHI» д.н.з. [NUMBER] , на момент вчинення ДТП, була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», за полісом цивільної відповідальності № АМ/0427534, що підтверджується роздруківкою із бази Моторного (транспортного) страхового бюро України. 12 лютого 2018 року, у місті Києві по проспекту Р. Шухевича, буд. 11А, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «VOLKSWAGEN» д.н.з. [NUMBER] (водієм та власником якого є [PERSON] ) та «MITSUBISHI» д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON] - винуватець). У результаті ДТП автомобіль Позивача зазнав механічних пошкоджень, що призвело до завдання йому матеріальної шкоди. 13 лютого 2018 року, Позивач звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою за реєстраційним № 712-13035 А. 15 березня 2018 року постановою Деснянського районного суду міста Києва по справі про адміністративне правопорушення № 754/2329/18, винуватцем у зазначеній ДТП визнано водія автомобіля «MITSUBISHI» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] . 03 квітня 2018 року, [PERSON] як потерпілий у зазначеній ДТП звернувся до Відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування за реєстраційним № 712-13035. На день звернення до суду з даним позовом, відсутня будь-яка інформація про виплату страхового відшкодування Позивачу за шкоду заподіяну внаслідок зазначеної ДТП. Враховуючи зазначене, станом на сьогодні виплата страхового відшкодування Відповідачем за пошкодження майна Позивача - не здійснена. У відповідності до заяви про виплату страхового відшкодування за реєстраційним № 712-13035, Позивачу заподіяна шкода у розмірі 52 775 грн. 70 коп. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.22 Цивільного кодексу України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Приписами ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України визначено, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Положення ст.1192 ЦК України встановлюють, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписи ст.3 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначають, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Положеннями ст.6 Закону № 1961 встановлено, що страховим випадком є дорожньо- транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положення п.9.1 ст.9 Закону № 1961 встановлює, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону № 1961 при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь [PERSON] суму завданої майнової шкоди в розмірі 52 775,70 грн. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved