Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

15.04.2021 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що позивачу на прав власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В будинку зареєстрований неповнолітній син позивачки - [PERSON] , який з червня 2014 року в будинку не проживає, виїхав разом з батьком до РФ, особистих речей в квартирі не має. Оскільки відповідач не мешкає у вказаному будинку вже більше семи років, а його реєстрація в будинку створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, вона вимушений була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення Представник третьої особи - Служби у справах дітей Слов`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив винести рішення з врахуванням висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ради (а.с.45). Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до договору про обмін № 998 від 23.02.2001 року, договору купівлі-продажу № 2940 від 31.08.2013 року, свідоцтва про право на спадщину за законом № 982 від 28.12.2020 року, Витягу з Державного реєстру про реєстрацію права власності № 8759468 від 31.08.2013 року, Витягу з Державного реєстру про реєстрацію права власності № 238972071 від 28.12.2020, а також Витягу про державну реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63065038 від 28.12.2020 року, власником спірного будинку є [PERSON] (а.с.21-23,29-31,). З довідки № 97623 від 09.02.2021 року, виданої Адміністратором Центру надання адміністративних послуг м. Слов`янська, вбачається, що [PERSON] , [INFO] ,, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Згідно Акту № 803 від 04.09.2020 року, керівником комітету громадськості мікрорайону «Центр-2» м. Слов`янська, вбачається, що з 24.06.2014 року по теперішній час [PERSON] спірному будинку не мешкає (а.с.20). Згідно висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ради № 25/03-640 від 31.03.2021 року орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вважає, що недоцільно визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням (а.с.46). 06.10.2020 року [PERSON] надав нотаріально посвідчену згоду на зняття його сина - [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19) Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі, самостійно покинув зазначений будинок та перестав в ній мешкати. Відповідно до статті третьої Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду від 24.10.2011 року фактичне місце мешкання [PERSON] було визначене разом з батьком [PERSON] . Отже, з огляду на те, що батько [PERSON] у спірній квартирі не проживає, місцем проживання відповідача повинно бути визнано за місцем проживання останнього. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Слов`янської міської ради щодо недоцільності визнання неповнолітнього [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зазначає, що у випадку задоволення позовних вимог у цій частині фактично право дитини на житло не буде порушене, адже [PERSON] , протягом тривалого часу не мешкає за місцем реєстрації, а мешкає з батьком в іншому житловому приміщенні. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідач [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування спірним будинком перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягненні з відповідачів судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved