Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

16.03.2018 року представник позивача в інтересах позивача звернувся до Вінницького районного суду із позовом до відповідача про визнання права в порядку спадкування за законом. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15.05.2018 , позовні вимоги обґрунтуванні тим, що з 19.05.1989 року по 17.05.2008 року мати позивача [PERSON] постійно проживала в житловому будинку, який розташований за адресою: вул. Чапаєва, 25, (Європейська) с. Степанівка Вінницького району Вінницької області. Вказує, що 17.05.2008 року померла мати позивача [PERSON]. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом, після смерті [PERSON], як її донька; інші спадкоємці відсутні. Зазначає, що протягом всього літнього життя [PERSON], позивач здійснювала постійне її утримування піклування, постійно проживала з нею за однією адресою. 12.03.2018 представник позивача, від імені позивача, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, йому було відмовлено відповідною постановою у зв'язку з тим, що даний будинок належить до групи - колгоспний двір, а з наданого свідоцтва про право власності на будинок не виявляється можливим визначити, яка частка колгоспного двору належала померлій матері позивача. У звязку з чим позивач змушена звернутися до суду та просить суд : встановити, що розмір частки в майні колгоспного двору, яке знаходиться за адресою вулиця Європейська, 25, с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, членом та головою якого була [PERSON], яка померла 17.05.2008 становить ? частку; встановити, що розмір частки в майні колгоспного двору, яке знаходиться за адресою вулиця Європейська, 25, село Степанівка Вінницького району Вінницької області, членом якого була [PERSON] становить ? частку; визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом , після смерті матері [PERSON], яка померла 17.05.2008 на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Європейська, 25, село Степанівка Вінницького району Вінницької області У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, представник позивача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Степанівської сільської ради Вінницького району також в судове засідання не зявився та надав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Вивчивши позов , оцінивши наявні докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.12.2016 року встановлено факт, що [PERSON], [INFO], постійно проживала зв своєю матір*ю спадкодавцем [PERSON], яка померла 17.05.2008 року (а.с.34). Також з даного рішення вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті в селі Степанівка, Вінницького району Вінницької області по вулиці Європейська (колишня Чапаєва), будинок №25, а [PERSON] здійснювала догляд за своєю матір*ю [PERSON] та проживала разом із нею до дня смерті в селі Степанівка, Вінницького району Вінницької області по вулиці Європейська (колишня Чапаєва), будинок №25. Станом на 15 квітня 1991 двір, в якому знаходиться даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований в селі Степанівка, Вінницького району Вінницької області по вулиці Європейська (колишня Чапаєва), будинок №25, відносився до категорії колгоспних, що підтверджується виписками із погосподарських книг на дане господарство (а.с.55-56). Тому,\~судом встановлено,\~що станом\~на 15\~квітня 1991\~року \~голова двору\~була [PERSON], а членом двору- Проник [PERSON], які набули право власності на майно колгоспного двору, а тому їх частки в спірному будинку є рівними та становлять по ? частці за кожною. 17.05.2008 померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5,33 зі звороту). Після її\~смерті відкрилася\~спадщина на\~відповідне спадкове\~майно,\~в тому\~числі на\~1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Степанівка вул. Європейська (колишня Чапаєва), будинок №25. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті [PERSON], як її донька, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та копією свідоцтва про укладення шлюбу спадкодавця (а.с.2 зі звороту); інших спадкоємців першої черги за законом, спадкоємців за заповітом та осіб, які мали б право на обов'язкову частку у спадщині, після смерті [PERSON],- відсутні , що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті, [PERSON], Спадщину позивач\~після смерті\~матері [PERSON],\~прийняла оскільки\~постійно проживала разом із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~про що\~свідчитьрішення Вінницького районного суду Вінницької області від 09.12.2016 року (а.с.34). Представник позивача, за дорученням від позивача, звернувся до державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини після смерті [PERSON], однак відповідно постанови державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 04.01.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище будинковолодіння, в зв'язку з тим, що домоволодіння належить до групи -колгоспний двір, головою якого являлася [PERSON], але встановити яка частка будинку належала спадкодавцю виявилося не можливим (а.с.11 зі звороту,12). Отже в судовому засіданні встановлено, що у позивача є перешкоди в оформлені спадкових прав після смерті її матері, які підлягають захисту в судовому порядку. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ч.1 ст.325 ЦК України, субєктами приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до положень ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Так, судом установлено, що предметом позову є спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої 17.05.2008 року, а саме частина житлового будинку, який розташований в с.\~Степанівка по\~вул.\~Європейська (колишня\~Чапаєва),\~будинок №25\~Вінницького району.Вказане будинковолодіння відноситься до суспільної групи домогосподарств колгоспний двір ; членами даного\~колгоспного двору\~станом на\~15\~квітня 1991\~року \~були:\~голова двору\~[PERSON], член двору- Проник [PERSON], які набули право власності на майно колгоспного двору, тому їх частки в спірному будинку становлять по ? частці кожного. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина саме на належну їй 1/2 частку майна колишнього колгоспного двору. Статтями 1216, 1218 ЦК визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Проаналізував та оцінив зібрані у справі докази , суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що будинковолодіння, яке розташоване за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Степанівка вул. Європейська (колишня Чапаєва), будинок №25, відносилося до категорії колгоспного двору; головою якого була спадкодавець [PERSON], а його членом позивач [PERSON]; позивач прийняла спадщину після смерті матері належним чином, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, у позивача є перешкоди в оформлені спадкових прав після смерті її матері, які підлягають захисту в судовому порядку, оскільки позасудового способу оформити свої спадкові права у позивача вістуній. Тому задоволення позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved