Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

16.02.2018 року позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення з її колишнього чоловіка - відповідача по справі, неустойки із заборгованості по несплаті останнім аліментів на утримання їхніх спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], за рішенням Іваничівського районного суду волинської області від 01.12.2015 року, у розмірі 6 389 грн. 41 коп. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача на користь позивача 6 391,00 грн. Змінені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Клопотань про розгляд справи без його участі, відкладення розгляду справи чи повідомлень про причини його неявки в судове засідання до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку із одночасною наявністю всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У відповідності до положень ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Згідно з положеннями ст.ст.180 і 196 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як вбачається з положень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов'язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов'язковому виконанню. Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. З матеріалів справи вбачається. що за рішенням Іваничівського районного суду волинської області від 01.12.2015 року та виданого на його підставі виконавчого листа, з відповідача на користь позивача щомісячно повинні стягуватися аліменти на утримання їхніх синів у твердій грошові сумі 1800 грн. починаючи з 2 листопада 2015 року до досягнення старшою дитиною повноліття. У відповідності до розрахунку заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа № 156/1066/15-ц від 16.12.2015 року, зробленого Іваничівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Волинській області, станом на 01.01.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів склала 17 340 грн. 00 коп. (а.с.6) З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). З матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом 2015, 2016 та 2017 років неналежним чином виконував свій обов'язок по щомісячній сплаті аліментів на утримання неповнолітнії синів, тому вимога позивача про стягнення неустойки обґрунтована. Визначаючи розмір неустойки (пені) по аліментам, суд виходить з наступних розрахунків: -за листопад 2015 року: (1740 грн. : 100) х 30 = 522,00 грн.; -за грудень 2015 року: (1800 грн. : 100) х 31 = 558,00 грн. Всього за 2015 рік неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1 080,00 грн. - за січень 2016 року ((1800 грн. - 1205) : 100) х 31 = 184,45 грн.; - за лютий 2016 року ((1800 грн. - 1650) : 100) х 29 = 43,50 грн.; - за березень 2016 року ((1800 грн. - 705) : 100) х 31 = 339,45 грн.; - за квітень 2016 року (1800 грн. : 100) х 30 = 540,00 грн.; - за травень 2016 року (1800 грн. : 100) х 31 = 558,00 грн.; - за червень 2016 року (1800 грн. : 100) х 30 = 540,00 грн.; - за липень 2016 року щомісячну суму аліментів сплачено у повному обсязі; - за серпень 2016 року ((1800 грн. - 950) : 100) х 31 = 263,50 грн.; - за вересень 2016 року щомісячну суму аліментів сплачено у повному обсязі; - за жовтень 2016 року щомісячну суму аліментів сплачено у повному обсязі; - за листопад 2016 року ((1800 грн. - 1720) : 100) х 30 = 24,00 грн.; - за грудень 2016 року щомісячну суму аліментів сплачено у повному обсязі. Всього за 2016 рік неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2 492,90 грн. - за січень 2017 року (1800 грн. : 100) х 31 = 558,00 грн.; - за лютий 2017 року щомісячну суму аліментів сплачено у повному обсязі; - за березень 2017 року (1800 грн. : 100) х 31 = 558,00 грн.; - за квітень 2017 року ((1800 грн. - 1793) : 100) х 30 = 2,10 грн.; - за травень 2017 року ((1800 грн. - 1600) : 100) х 31 = 62,00 грн.; - за червень 2017 року (1800 грн. : 100) х 30 = 540,00 грн.; - за липень 2017 року щомісячну суму аліментів сплачено у повному обсязі; - за серпень 2017 року (1800 грн. : 100) х 31 = 558,00 грн.; - за вересень 2017 року (1800 грн. : 100) х 30 = 540,00 грн.; - за жовтень 2017 року щомісячну суму аліментів сплачено у повному обсязі; - за листопад 2017 року щомісячну суму аліментів сплачено у повному обсязі; - за грудень 2017 року щомісячну суму аліментів сплачено у повному обсязі. Всього за 2017 рік неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2 818,10 грн. Загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] згідно наведених розрахунків складає 6 391 грн. 00 коп. (1080 грн. + 2492,90 грн. + 2818,10 грн.). Таким чином, з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 6 391,00 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, як сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Згідно підп. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивач виконав вимоги ч. 3 ст. 137 ЦПК україни, та подав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с.7-9). Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2000 грн. 00 коп. витрат за надання останньому професійної правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved