overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

15 квітня 2019 року рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частки домоволодіння, визначення порядку користування житловим приміщенням. 05 червня 2019 року представник позивача [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись в ній на те, що при ухваленні рішення не вирішено питання про заборону відповідачам чинити перешкоди в користуванні позивачем виділеного їй в натурі нерухомого майна. В судове засідання сторони не з`явились. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників процес справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду. Отже, неприбуття у судове засідання осіб, не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з мотивувальної частини рішення, судом при ухваленні рішення вказане питання вирішено, позовні вимоги до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено, в задоволенні вимог до Маріупольської міської ради відмовлено. Отже, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що ухвалення додаткового рішення по справі можливе лише тоді, коли суд при ухваленні рішення не воно не було ухвалено стосовно заявленої позовної вимоги, однак в рішенні суду стосовно кожної позовної вимоги судом прийнято рішення. Тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

15 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Гребенюка Олександра Сергійовича звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] ( [INFO] ) на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 15659,45 грн. за кредитним договором № б/н від 19.01.2012 року та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 19 січня 2012 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.ргіvаtbаnk.uа, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.ргіvаtbаnk.uа) АТ КБ «Приватбанк», що діє на підставі ліцензії,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

15 квітня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 16 липня 2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та вказала, що позов визнає. Згідно з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 16 липня 2004 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 677 (а.с. 5). Сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно із частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

15 квітня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 19.04.2019 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Дітей у шлюбі не мають. З кінця жовтня початку листопада 2019 року між подружжям почали виникати сварки, які супроводжувалися приниженням гідності позивача через розбіжності в спільному вирішенні питань життя сім`ї та розподілу обов`язків. З листопада 2019 року спільне сумісне проживання та ведення спільного господарства між подружжям припинено. Крім того, на сьогодення кожен з подружжя планує утворити нову сім`ю, у зв`язку із чим примирення між ними не можливе. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Відповідно до ухвали суду від 04 травня 2020 року справа розглядається у спрощеному провадженні із викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не прибула, надавши заяву про визнання нею пред`явленого позову у повному обсязі, якою просила вирішувати справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін на підставі наявних доказів та приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~ про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 19 квітня 2019 року, актовий запис № 71. Спільних дітей у шлюбі подружжя не має. Про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи також на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору. Інша частина витрат з оплати судового збору підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

15 квітня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала повністю. Пояснила, що 11 липня 1992 року Нововороб`ївською сільською радою Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] . Шлюбні відносини не склалися, на даний час вони повністю припинені, спільного господарства сторони не ведуть, майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, а тому сім`я розпалася остаточно. Таким чином шлюб носить виключно формальний характер. Відповідач протягом останнього часу став зловживати алкогольними напоями, влаштовує сварки, застосовує фізичне насильство до позивача, тому вона змушена була неодноразово уходити з будинку до своєї дочки. [PERSON] вже двічі зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак залишала позов без розгляду, оскільки відповідач казав, що змінить свою поведінку, однак даного не сталось. Отже рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Відповідач в судовому засідання заперечив по суті позову, пояснив, що він не зловживає спиртними напоями. Не заперечив, що в сім`ї інколи виникають конфлікти, однак це трапляється із-за сина, який постійно знаходиться вдома та не бажає працевлаштуватись. Просить відмовити в позові. Суд, заслухавши учасників судового засідання, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 11 липня 1992 року підтверджується те, що сторони з 11 липня 1992 року перебувають у шлюбі, про що у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 5 (а.с.5). У сторін є повнолітні син та дочка. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

15 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 30 липня 2005 року у виконкомі Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №8. В даному шлюбі народилось троє дітей: син [PERSON] ( [INFO] ), донька [PERSON] ( [INFO] ) та син [PERSON] ( [INFO] ). Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак надали письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали, обставини справи підтвердили. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки, та розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України». Про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 30 липня 2005 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №8 (а.с.4). Від даного шлюбу народилось троє дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] (а.с.5), донька [PERSON] , [INFO] (а.с.6) та син [PERSON] , [INFO] (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, діти після розірвання шлюбу залишаються з матір`ю.\~ З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

15 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 23 жовтня 2004 року у виконавчому комітеті Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON] , про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №34. В даному шлюбі народилась одна дитина: дочка [PERSON] ( [INFO] ). Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони хоч і проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з`явилася, однак надала письмову заяву, якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 23 жовтня 2004 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане виконавчим комітетом Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №34 (а.с.4). Від даного шлюбу народилась одна дитина, а саме: дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Наданий судом строк на примирення сторонам не допоміг. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишається з матір`ю. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони хоч і проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

15 квітня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують з 01 жовтня 2019 року і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. 30 квітня 2021 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. До судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причину не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2017 року Южненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 96. У шлюбі подружжя дітей не має. Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач заперечень не подав, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

15 квітня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують з серпня 2017 року і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Від шлюбу мають дитину, який мешкає з матір`ю. 30 квітня 2021 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. До судового засідання позивач надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причину не повідомила, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2016 року Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 201. У шлюбі подружжя має дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач заперечень не подав, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved