Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

16 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник [PERSON] вказав, що він, хоча і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак постійно проживав в [ADDRESS], де доглядав за своїм батьком [PERSON], який тяжко хворів та потребував постійного стороннього догляду. Заявник вказав, що [INFO] батько помер і після його смерті відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 10,44 га, яка розташована на території Пролетарської сільської ради Розівського району Запорізької області та призначена для ведення особистого селянського господарства. На даний час [PERSON] має право на успадкування майна, що належить померлому, оскільки інших спадкоємців за законом та заповітом не має, однак заявник не може реалізувати таке право та оформити спадщину в нотаріальній конторі через відсутність документу, який би підтверджував постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його постійного проживання із [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останнього. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги по тих підставах, які були ним викладені в заяві, надавши відповідні пояснення, заяву прохав задовольнити. Представник заінтересованої особи - Розівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.22), в судове засідання не з'явився, проте у поданій до суду письмовій заяві прохав слухати справу без його участі. Заінтересована особа не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] та погодилась із наведеними у заяві доводами (а.с.26). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника заінтересованої особи - Розівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області. Суд, вислухавши пояснення заявника, з'ясувавши позицію заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] народився [INFO] в с. Зеленопіль Розівського району Запорізької області. Батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,7-8). В судовому засіданні з пояснень заявника [PERSON] встановлено, що у 2001 році померла його мати [PERSON], після смерті якої батько заявника - [PERSON] продовжив проживати в належному йому будинку за адресою: [ADDRESS]. 06 березня 2003 року на підставі рішення Розівської райдержадміністрації Ради народних депутатів Розівського району Запорізької області від 20 березня 2002 року №96 [PERSON] було видано державний акт серії III-ЗП №041149 на право приватної власності на землю та передано у приватну власність земельну ділянку площею 10,44 гектарів, що розташована на території Пролетарської сільської ради Розівського району Запорізької області та призначена для ведення особистого селянського господарства. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №59 (а.с.5). [PERSON] помер [INFO] в с. Зеленопіль Розівського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 01 від 08 січня 2014 року. Вказані відомості підтверджуються свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] (а.с.4). З пояснень заявника [PERSON] встановлено, що його батько [PERSON] помер у віці 84 роки. При цьому заявник вказав, що його батько в останні роки життя часто хворів і потребував постійного стороннього догляду. З вказаних причин [PERSON] вимушений був переїхати до батька та на протязі останніх декількох років життя батька постійно проживав з ним без реєстрації в [ADDRESS] та доглядав за ним. Вказане підтверджується довідкою № 563 від 12 грудня 2014 року, виданою виконавчим комітетом Пролетарської сільської ради Розівського району Запорізької області, з якої вбачається, що [PERSON] проживав та доглядав батька саме за адресою: [ADDRESS] (а.с.10), а також довідкою №01/703 від 15 грудня 2014 року щодо стану здоров'я [PERSON], виданою головним лікарем Розівської центральної районної лікарні Запорізької області, та доданого до неї витягу з історії хвороби [PERSON] (а.с.11-14). Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON], який є сином померлого [PERSON], дійсно проживав зі своїм батьком однією сім'єю на протязі останніх декількох років перед його смертю, оскільки [PERSON] часто хворів та потребував сторонньої допомоги, яку йому надавав заявник. Відповідно до чч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За правилами ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Порядок та строки прийняття спадщини спадкоємцями передбачені положеннями глави 87 ЦК України, зокрема, стст.1268-1270 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень заявника [PERSON] і свідка [PERSON] та підтверджено матеріалами справи, заявник є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], як його рідний син. Інші діти спадкодавця не виявили бажання прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] (а.с.5,6,30). Положеннями ч.3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заявник [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у визначений шестимісячний строк, у зв'язку із чим спадкова справа не заводилась. Разом з тим, заявник також не звертався до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини. Будь-яка інформація щодо наявності інших спадкоємців за законом чи за заповітом, випадків усунення спадкоємців померлого від права на спадкування в нотаріальній конторі відсутня. Інші особи з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися (а.с.27-29). Згідно листа Розівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 12 грудня 2014 року №747/01-16 [PERSON] роз'яснено про необхідність звернутися із заявою до суду у зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини та у зв'язку з тим, що він не був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.9). Суд, приймаючи до уваги досліджені у справі докази, які дають підстави стверджувати, що [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважає заявника таким, що прийняв спадщину у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, а тому у [PERSON] не має підстав для звернення до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у відповідності до вимог ст.1272 ЦК України, яка застосовується до правовідносин щодо осіб, які спадщину не прийняли. Крім того, судом враховано, що вищевказаний факт не може бути встановлений в іншому порядку, крім судового. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved