Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

17.08.2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись із заявою про встановлення факту батьківства, в якій просили встановити, що [PERSON], [INFO] є їх батьком. В обґрунтування заяви вони послались на те, що все життя проживали із [PERSON] однією сімєю, вважали його своїм біологічним батьком. Поряд із тим, відповідно до свідоцтв про народження батьком записаний «[PERSON]В.» Так, [PERSON] та їх мати - [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували, прізвище дітей у свідоцтвах про народження зазначено зі слів матері. 16.02.2017 року батько помер. Після його смерті відкрилась спадщина у виді квартири №5, розташованої по вул. Вронського, 40 у м.Одесі. Заявники стверджували, що є спадкоємцями після смерті батька, однак не можуть підтвердити факт свого походження від [PERSON], що стало перешкодою в отриманні свідоцтв про право на спадщину. Іншого способу захисту порушеного права, окрім звернення до суду із зазначеною заявою вони не мають. Заявники в судове засідання не зявились, повідомлені судом про розгляд заяви, просили вирішити її за їх відсутністю на підставі наявних доказів. Заінтересовані особи - [PERSON], Відділ реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, Овідіопольська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не зявились, повідомлялись про розгляд справи, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надавали, як і не надали жодних заперечень в процесі розгляду справи проти встановлення юридичного факту. [PERSON] в процесі розгляду справи вважала, що заява її дітей заявників у справі є обґрунтованою, не суперечить вимогам закону, є єдиним способом захисту їх прав. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до законодавства України підставою для виникнення прав та обов'язків батьків і дитини є походження дитини від них, засвідчене у встановленому законом порядку. Юридично це оформляється шляхом : 1) реєстрації народження дитини в органах РАЦСу, коли батьки дитини перебувають у зареєстрованому шлюбі (що породжує презумпцію батьківства відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу ); 2) добровільного визнання батьківства дитини чоловіком, який не перебуває у шлюбі з матір'ю дитини (за його заявою згідно зі ст. 125 Сімейного кодексу); 3) визнання батьківства в судовому порядку, якщо батьки не перебувають у шлюбі, а батько заперечує своє батьківство (у порядку, передбаченому ст. 128 Сімейного кодексу). Окрім того, статтею 130 СК України встановлений порядок встановлення факту батьківства за рішенням суду Зазначений випадок можливий як спосіб захисту у разі смерті чоловіка. Так, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, і за життя з якої-небудь причини не подав до органів РАЦСу заяву про добровільне визнання свого батьківства, суд за заявою зацікавлених осіб згідно ст. 130 Сімейного кодексу може встановити факт батьківства цієї людини. Заява про встановлення батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за вказівкою матері («зі слів матері») у відповідності зі ст. 135 Сімейного кодексу. Оскільки в даній категорії справ відсутній спір про право, розгляд таких справ здійснюється за правилами окремого провадження. Право на звернення до суду з відповідною заявою не обмежена позовною давністю. Із заявою про встановлення факту батьківства вправі звернутися: мати, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, яка досягла повноліття. Зазначене узгоджується із статтею 293 ЦПК України, за якою суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що за свідоцтвами про народження заявників, виданими 23.03.2000 року Відділом РАГС Малиновської РВ ОМР, актові записи №13, №14, №15 прізвище їх батька зазначено як «Астафьєв». Вказані відомості внесені їх матірю [PERSON] у відповідності до ст. 135 СК України. Мати та [PERSON], хоча і не перебували в зареєстрованому шлюбі, все життя з 1991 року прожили разом у квартирі №5, яка розташована по вул. Вронського, 40 у м.Одесі, вели сумісне господарство. Від таких стосунків 20.08.1992 року, 11.11.1993 року та 07.01.1996 року [PERSON] народила [PERSON], [PERSON] Вячеслава, [PERSON] Крістіну. Все життя заявники вважали [PERSON] своїм біологічним батьком, жодних сумнівів у оточуючих це факт не викликав, всі разом продовжували сумісно проживати, [PERSON] утримував дітей, піклувався про них, як і вони піклувались про нього. Іншої сім ї [PERSON] не мав. Мати заявників свідомо не вказала [PERSON] батьком у свідоцтвах про народження дітей, оскільки через скрутне матеріальне становище бажала отримувати грошову допомогу як матір одиначка. Після повноліття дітей вказане питання через смерть [PERSON] вирішено не було. Вищевикладені обставини знайшли своє підтвердження шляхом допиту свідків [PERSON], [PERSON], дослідження письмових доказів таких як фотокартки родинного життя заявників, виписки із історії хвороби дитячої поліклініки Малиновського району м. Одеси від 1992 року, виписки із історії хвороби дитини №5249/478 від 1993 року, план оздоровлення на 1992 рік поліклініки №16 Малиновського району, аналізи дитячої поліклініки №5 від 1992 року, матеріали спадкової справи № 193/2017. 16.02.2017 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть від 17.02.2017 року, актовий запис №170). Після смерті останнього відкрилась спадщина у вигляді 14/100 домоволодыння в с.Петродолинське Овід.р-н, Одесько обл. масив 55[ADDRESS], що підтверджується матеріалами спадкової справи 193/2017. Заявники як діти спадкодавця 29.06.2017 року звернулись до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. 12.07.2017 року вони отримали відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину, обумовлену розбіжностями у документах щодо написання прізвища батька. Від встановлення факту батьківства залежить зміна майнових прав заявників, досудовий порядок встановлення якого законом не передбачений. Встановлення факту не повязано із наступним вирішенням спору про право. Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із доводами заявників про можливість встановлення судом на підставі досліджених доказів юридичного факту батьківства, згідно з яким є доведеним, що [PERSON], [INFO], який помер 16.02.2017 року за життя був батьком [PERSON], [INFO], [PERSON] Вячеслава Сергійовича, [INFO], [PERSON] Крістіни Сергіївни, [INFO].

Outcome: approved