Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

16.07.2021 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що з 22 лютого 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 02 жовтня 2020 року у справі №357/7177/20 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Під час шлюбу згідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.02.2005 вони з відповідачем за спільні кошти подружжя купили житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , житловий будинок має 49,4 кв.м. житлової площі і розташований на земельній ділянці з такими надвірними спорудами: сарай «Б», гараж-літня кухня «В», погріб «Г/п», вбиральня «Д», огорожа №1-3, криниця №4. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.02.2005, житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано на ім`я відповідача, як на голову сім`ї. Вартість вказаного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами на час купівлі становила 29 906 грн., а відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] складеного оцінювачем ФОП [PERSON] 16.06.2021, ринкова вартість вищевказаного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами становить 98 150,00 грн. На підставі рішення 4 сесії 5 скликання Яблунівської сільської ради від 30.11.2006 року за №4-28 їх сім`я приватизувала земельну ділянку площею 0,2253 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220489701:03:023:0017, а також земельну ділянку площею 0,4947 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220489701:03:023:0012. На ім`я відповідача, як на голову сім`ї, 19.06.2007 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №716239 де вказано, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2253 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220489701:03:023:0017. Також, на ім`я відповідача, як на голову сім`ї, 19.06.2007 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №716240, з якого вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,4947 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220489701:03:023:0012.Вказані державні акти зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі. Згідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,2253 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220489701:03:023:0017 складеного оцінювачем ФОП [PERSON] 25.06.2021 року експертна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки становить 61 870,00 грн. Згідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,4947 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220489701:03:023:0012 складеного оцінювачем ФОП [PERSON] 25.06.2021 року експертна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки становить 44 840,00 грн. З моменту купівлі вищевказаного будинку вони з відповідач проживали у вказаному будинку. З 12.04.2005 вона зареєстрована у вказаному будинку та проживала у ньому увесь час. Їх неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] також зареєстровані у вказаному будинку з 17.06.2010 та проживали у вказаному будинку з моменту їх народження. Після розірвання шлюбу відповідач створив неможливі умови для її проживання та їх дітей у вищевказаному будинку, оскільки постійно зловживав спиртним та влаштовував сварки і скандали, що негативно впливало на фізичне та психічне здоров`я дітей. А тому вона була змушена із дітьми залишити спірний будинок і перейти проживати за іншою адресою. На даний час діти проживають з нею, а відповідач не допускає її до будинку, хоча вона являється співвласником вказаного будинку і має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханнями про розподіл спільного майна подружжя мирним шляхом за взаємною згодою, в тому числі і шляхом укладення договору про поділ житлового будинку та земельних ділянок в нотаріальному порядку. Однак, відповідач не бажає вирішувати питання розподілу спільного майна. Оскільки в добровільному порядку відповідач вказані спірні питання вирішувати не бажає, вона змушена звернутись до суду з цим позовом за захистом своїх порушених прав. Тому, просила у судовому порядку визнати житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ; визнати земельну ділянку площею 0, 2253 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220489701:03:023:0017, яка розташована за адресою: [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 2253 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220489701:03:023:0017, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати земельну ділянку площею 0,4947 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220489701:03:023:0012 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,4947 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220489701:03:023:0012, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі. 05.08.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, 23.09.2021 подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує, та просила судові витрати залишити за нею без відповідного відшкодування, а рішення суду направити за адресою: [ADDRESS] . Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 22 лютого 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 02 жовтня 2020 року, у справі №357/7177/20, провадження № 2/357/3011/20, яке набрало законної сили 03.11.2020, шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено матеріалами справи ( а.с.9-15). З договору купівлі-продажу житлового будинку від 25 лютого 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Руденко Н.П., зареєстрованого у реєстрі за № 2-347 (а.с.16), вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір щодо купівлі - продажу житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який має 49,4 кв.м. житлової площі і розташований на земельній ділянці з такими надвірними спорудами: сарай «Б», гараж-літня кухня «В», погріб «Г/п», вбиральня «Д», огорожа №1-3, криниця №4. Вартість вказаного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, на час придбання становила 29 906 грн. Згідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6728418, виданого Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації (а.с.17), 14.03.2005 за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складеного оцінювачем ФОП [PERSON] (а.с.20-61), ринкова вартість вищевказаного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами станом на дату оцінки 16.06.2021 становить 98 150,00 грн. Також, з матеріалів справи (а.с.18,19) вбачається, що на підставі рішення 4 сесії 5 скликання Яблунівської сільської ради від 30.11.2006 за №4-28 були передані у власність: земельна ділянка площею 0,2253 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220489701:03:023:0017, і земельна ділянка площею 0,4947 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220489701:03:023:0012, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та на ім`я відповідача [PERSON] були видані: 19.06.2007 - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №716239 та 19.06.2007 - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №716240, які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі. Згідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,2253 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220489701:03:023:0017, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] ( а.с. 62-87), експертна грошова оцінка вказаної земельної ділянки станом на дату оцінки 25.06.2021 становить 61 870,00 грн. Згідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,4947 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220489701:03:023:0012 складеного оцінювачем ФОП [PERSON] ( а.с.88-113), експертна грошова оцінка вказаної земельної ділянки станом на дату оцінки 25.06.2021 становить 44 840,00 грн. З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих осіб у житловому будинку №02-33/125 від 22.06.2021, виданої Яблунівським старостинським округом №4 Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (а.с. 114) та Витягу №1 від 22.06.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданого старостою Яблунівського старостинського округу №4 ( а.с.115), за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: з 12.04.2005 - [PERSON] , [INFO] , з 12.04.2005 - [PERSON] , [INFO] , з 17.06.2010 - [PERSON] , [INFO] , та з 17.06.2010 - [PERSON] , [INFO] . При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно із ч.1, ч.6, ч.9, ч.10 ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно до частини 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Частинами 1,2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Згідно до частини 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові ВС від 31.01.2019 у справі №686/23104/17. Відповідач відзив на позов з належними, допустимими та достатніми доказами в спростування доводів позивача та презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте у період шлюбу до суду не подав, отже, не заперечує проти позову. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданим позивачем в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та земельні ділянки: кадастровий номер 3220489701:03:023:0017 та кадастровий номер 3220489701:03:023:0012, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] до [PERSON] , адже набуті ними у період шлюбу, та позивач має право на 1/2 частину вказаного майна, тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір у розмірі 2048,60 грн. (а.с.1) та сплатила на користь ФОП [PERSON] кошти за складення звітів про оцінку майна в сумі 2100,00 грн. (а.с.116,117), однак, заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved