Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

15.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] « Про розподіл спільного сумісного нерухомого майна подружжя », в якому посилався на те, що з відповідачем він перебував в зареєстрованому шлюбі з 29.07.1995 року по 24.02.2015 року. Рішення Дзержинського райсуду м. Харкова вказаний шлюб було розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час з вересня 2014 року мешкає разом з ним та знаходиться на його утриманні. З серпня 2014 року він з відповідачем разом не мешкає, сумісного господарства не веде. Рішення Дзержинського райсуду м. Харкова від 15.05.2015 року з відповідача на його користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON]. В період перебування в зареєстрованому шлюбі він та відповідач, у зв»язку з необхідністю поліпшення житлових умов, на кошти родини, придбали спірне жиле приміщення двокімнатну квартиру № 106 розташовану в будинку № 3-В по вулиці Ахсарова в м. Харкова, на підставі договору купівлі продажу від 02.04.2004 року. Вказана спірна квартира, по взаємної згоді була придбана на його ім»я, однак є спільним сумісним майном подружжя. Відповідач відмовляється добровільно розділити спірну квартиру. Приймаючи до уваги наведене, позивач просить суд розподілити спірне жиле приміщення між ним та відповідачем, визнавши за ним право приватної власності на 2\\3 частини спірної квартири, без виділу частки в натурі, з урахуванням інтересів неповнолітньої донька, яка мешкає разом з ним та знаходиться на його утриманні. За відповідачем визнати право власності на 1\\3 частину спірного жилого приміщення. Не погоджуючись з вказаними позовними вимогами, відповідач за основним позовом [PERSON], 14.08.2015 року звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] « Про розподіл спільного сумісного нерухомого та рухомого майна подружжя » посилаючись на те, що в період шлюбу з [PERSON], ними крім спірного жилого приміщення, за сумісні кошти їх родини, за їх взаємною згодою на ім.»я чоловіка, для потреб їх сім»ї, було придбано рухоме майно, а саме : 08.02.2010 року автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT ( 2004 року випуску ), державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки MERCEDES-BENZ 311 CDI ( 2004 року випуску ), державний реєстраційний номер [NUMBER], які після припинення між ними шлюбних відносин, знаходяться у користуванні [PERSON] та використовуються ним для власних потреб. Вказане майно є спільним сумісним майном їх подружжя, тому їх частки, у разі поділу вказаного майна, є рівними. Підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя відсутні, так як інтереси їх неповнолітньої доньки в такому разі порушені не будуть. Посилання [PERSON] на те, що донька мешкає разом з ним та перебуває на його утриманні уваги не заслуговують, так як вона добровільно переказує гроші на рахунок чоловіка на утримання дочки. Рішення про стягнення з неї аліментів на користь чоловіка на утримання доньки розглянуто без її участі і на теперішній час нею оскаржується. Крім того, 27.11.2007 року нею була реалізована належна лише її квартира, яка розташована в м. Богодухів. Кошти від реалізації вказаного житла були нею та чоловіком використані для проведення ремонтних робіт в придбаної спірної квартирі. Таким чином, [PERSON] просить суд визнати за нею право приватної власності на 1\\2 частини спірної квартири та спірних автомобілів, без виділу часток в натурі. ( а.с.а.с. 32-34 ) В судовому засіданні позивач за основним позовом [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі відповідної довіреності ( а.с. 7 ), підтримали позовні вимоги за основним позовом та просили їх задовольнити, з підстав на які позивач посилається в своєї позовної заяві. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] та його представник [PERSON] визнали частково, вважаючи, що при розподілі спірних автомобілів, [PERSON] повинні належали 2\\3 частки кожного з них. При цьому наголошували на тому, що спірна квартири та автомобілі є спільним сумісним майном їх родини, яке було придбано в період знаходження їх в зареєстрованому шлюбі, за кошти їх родини, для потреб родини, за взаємною згодою на його ім.»я. Кошти які були отримані [PERSON] від реалізації належної її квартири, яка розташована в м. Богодухів, також були використані на потреби їх родини. Після припинення шлюбних відносин він за місцем реєстрації в спірній квартирі не мешкає, в квартирі залишилася мешкати колишня дружина. Квартирну плату та комунальні послуги за спірне житло сплачує дружина, він участі в оплаті житла не приймає, так як в ньому не мешкає. Спірні транспортні засоби знаходяться в його користуванні. Після припинення шлюбних відносин з [PERSON], він частину прибутків від використання автомобілів для потреб своєї підприємницької діяльності, останньої не надає, доходи використовує для потреб своєї нової родини. Однак при цьому розуміє, що колишня дружина має право на отримання відповідної частини прибутку. Колишня дружина в утриманні дочки не приймає, однак переказувала гроші на її утримання, які він умисно не отримував. За його заявою судом були стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх дочки, однак на теперішній час, остання оскаржує вказане рішення суду. У дочки в спірної квартирі є своя кімната, [PERSON] йому та дочці не чинить перешкод в користування спірним житлом, однак останнім часом нею був замінений замок в дверях квартири. Донька самостійно прийняла рішення мешкати разом з ним, він її утримує та сплачує кошти на її навчання в учбовому закладі. Потреба в проведенні судово технічної експертизи щодо спірного майна відсутня, так як вони не наполягають на розподілі вказаного майна в натурі. Так як донька мешкає разом з ним та знаходиться на його утриманні, то його частка у спірному майні повинна бути в розмірі 2\\3 частин майна. В судовому засіданні відповідач за основним позовом [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі відповідної довіреності ( а.с. 23 ), вимоги за основним позовом визнали частково, вважаючи, що все спірне майно повинно були розподілено між сторонами в рівних частках. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали та просили їх задовольнити, з підстав на які вони посилається в своєї зустрічній позовній заяві. З приводу обставин сумісного життя сторін, обставин придбання спірного майна, його призначення, використання та місця знаходження транспортних засобів, [PERSON] та її представник [PERSON], дали пояснення, аналогічні поясненням, даним в судовому засіданні [PERSON] та його представником. При цьому наголошували на тому, що в вересні 2014 року з [PERSON] була домовленість, що він утримує дочку, яка мешкає разом з ним, а [PERSON] буде сплачувати утримання їх нерухомого майна. Однак [PERSON] на утримання дочки неодноразово переказувала колишньому чоловіку відповідні суми грошей, які останній не отримував. Потреба в проведенні судово технічної експертизи щодо спірного майна відсутня, так як вони не наполягають на розподілі вказаного майна в натурі. Все спірне майно повинно бути розділено між співвласниками у рівних частках. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що сторони є її батьками. З вересня 2014 року вона прийняла рішення мешкати разом з батьком. З матір*ю вона спілкується, ключі від квартири вона сама віддала матері, так не має наміру в неї мешкати. Перешкод в користуванні квартирою її мати не чинить. З вказаного часу її утримує батько, мати періодично у незначному розмірі надає її грошову допомогу. В спірній квартирі у неї є своя кімната, в якої знаходиться її майно. Мати пропонувала її повернутися до неї, однак вона прийняла рішення мешкати разом з батьком. Мати на її утримання переказувала батьку гроші, однак він їх не отримує, так як вони йому не потрібні. На пропозиції матері про надання її матеріальної допомоги, вона відмовляється, так як її утримує батько. Суд вислухав пояснення позивача за основним позовом [PERSON] та його представника, відповідача за основним позовом [PERSON] та її представника, свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, вважає основний позов [PERSON] обґрунтованим, однак таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 47 Конституції України ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частини у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. В судовому засіданні встановлено те, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.07.1995 року по 24.02.2015 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішення Дзержинського райсуду м. Харкова від 24.02.2015 року вказаний шлюб було розірвано. ( а.с.а.с. 3, 4, 13 ). Також в судовому засіданні встановлено те, що в період перебування в зареєстрованому шлюбі сторони [PERSON] та [PERSON], у зв»язку з необхідністю поліпшення житлових умов, на кошти родини, придбали спірне жиле приміщення двокімнатну квартиру № 106 розташовану в будинку № 3-В по вулиці Ахсарова в Дзержинському районі м. Харкова, на підставі договору купівлі продажу від 02.04.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3363 та зареєстрованого в КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації » 16.04.2004 року за реєстраційним № 5298298, номер запису п-1-42387 в книзі 1. Вказана спірна квартира була придбана та зареєстрована на праві приватної власності в КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації » на ім»я позивача за основним позовом [PERSON], про що свідчать оглянуті в судовому засіданні копія договору купівлі продажу спірної квартири, Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копія технічного паспорту на спірну квартиру, довідка надана « Харківське міське бюро технічної інвентаризації », що до реєстрації спірного жилого приміщення. ( а.с.а.с. 8, 9, 10-11, 12, 39, 64). З копій загальногромадянських паспортів сторін, свідка [PERSON] та довідки, наданої дільницею № 1КП « Жилкомсервіс » вбачається те, що вказані особи мають реєстрацію в квартирі № 106 розташованої в будинку № 3-В по вулиці Ахсарова в м. Харкові з 20.11.2007 року. ( а.с.а.с. 5, 6, 22, 51 ). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в період перебування в зареєстрованому шлюбі сторони [PERSON] та [PERSON], для потреб своєї родини та на сумісні кошти, придбали рухоме майно, а саме : 08.02.2010 року - автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT ( 2004 року випуску ), державний реєстраційний номер [NUMBER] та 14.03.2012 року - автомобіль марки MERCEDES-BENZ 311 CDI ( 2004 року випуску ), державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вказані спірні автомобілі були придбані та зареєстровані на праві приватної власності в Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Х\\О на ім»я позивача за основним позовом [PERSON], про що свідчать оглянуті в судовому засіданні довідка надана Управлінням Державтоінспекції ГУ МВС України в Х\\О та копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. ( а.с.а.с. 52, 77 ) В судовому засіданні наявними доказами стверджено те, що вказана спірна квартира та спірні автомобілі, по взаємної згоді сторін були придбані під час перебування останніх в зареєстрованому шлюбу, на ім»я позивача за основним позовом [PERSON], тому вона є спільним сумісним майном подружжя. Причиною придбання спірної квартири, було бажання сторін поліпшити житлово побутові умови своєї родини. Автомобілі сторонами були також придбані для потреб їх родини, які на теперішній час знаходяться у користування [PERSON] Також в судовому засіданні встановлено, що 27.11.2007 року відповідачем за основним позовом [PERSON] була реалізована належна особисто її квартира № 30, яка розташована в будинку № 4 по вулиці Катукова в м. Богодухів. Причиною продажу вказаної квартири було бажання сторін поліпшити свої житлово побутові умови. Кошти від реалізації вказаного житла були сторонами використані для проведення ремонтних робіт в придбаної спірної квартирі. ( а.с.а.с. 40, 41 ). Вказані обставини в судовому засіданні не заперечувалися сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд вважає про те, що після укладення договору купівлі продажу спірної квартири та після придбання спірних автомобілів, вказане майно належить сторонам в рівних частках, то б то по 1\\2 частці квартири та відповідних автомобілів кожному з співвласників. Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя. Зокрема за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умов, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно п.п. 25, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя », вирішуючи питання про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, судам необхідно застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України, щодо обв»язкової згоди на отримання одним із подружжя грошової компенсації та попереднього внесення на депозитний рахунок суду другим із подружжя відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть біти реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. При поділі майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей. Рішення суду повинно містити мотиви та обгрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Також в судовому засіданні з пояснень сторін та досліджених відповідних письмових доказів, встановлено, що заочним рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 15.05.2015 року на користь позивача за основним позовом [PERSON] з відповідача за основним позовом [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку матері, на теперішній час вказане рішення суду не набрало чинності у зв»язку з його оскарженням [PERSON] в апеляційному порядку. ( а.с.а.с. 14, 45-46, 74-76, 78-79 ). Крім того, в судовому засіданні, з пояснення сторін, свідка [PERSON] та досліджених відповідних письмових доказів, вбачається, що [PERSON] в добровільному порядку переказувала на ім.»я [PERSON] кошти на утримання їх неповнолітньої дочки, а саме : 05.08.2015 року в розмірі 1000 гривень, 28.08.2015 року в розмірі 300 гривень, 05.09.2015 року в розмірі 700 гривень. Вказані поштові перекази [PERSON] отримати відмовився. ( а.с.а.с. 66, 67, 68 ). Також в судовому засіданні, з пояснень свідка [PERSON] вбачається, що її мати [PERSON] в добровільному порядку, періодично надає її грошову допомогу, подарувала золоту каблучку, пропонує повернутися за місцем реєстрації та мешкати з нею однією родиною. З пояснень сторін, в судовому засіданні встановлено, що утримання нерухомого спірного майна, після припинення шлюбних відносин, з серпня 2014 року по теперішній час, здійснює [PERSON], [PERSON] участі в утриманні сумісного нерухомого майна не приймає. Також з пояснень сторін вбачається, що з серпня 2014 року по теперішній час спірними автомобілями користується позивач за основним позовом [PERSON], автомобіль марки MERCEDES-BENZ 311 CDI використовується ним для потреб своєї підприємницької діяльності. ,здійснення перевозок. При цьому [PERSON] наголошував на тому, що він частину прибутків від використання автомобіля для потреб своєї підприємницької діяльності, [PERSON] О,О., як співвласнику транспортного засобу, не надає, отримані доходи використовує для потреб своєї нової родини, розуміючи при цьому, що колишня дружина має право на отримання відповідної частини прибутку. Вказані обставини в судовому засіданні не заперечувались та були підтверджені як сторонами по справі, так і свідком [PERSON] Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що підстави для відступлення на користь позивача за основним позовом [PERSON], від передбачених СК України, засад рівності часток в сумісному майні подружжя відсутні, так як в цьому разі інтереси їх неповнолітньої дочки [PERSON] порушені не будуть. Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності .У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї. Приймаючи до уваги наведене, а також те, що спірна квартира розташована на 9 поверсі багатоквартирного, 9-ти поверхового будинку, а тому за технічними характеристиками становить з себе річ неподільну, яку неможливо реально розділити між сторонами відповідно до їх часток. Крім того, спірні автомобілі також становлять з себе речі, які по своєї суті є неподільними, які теж неможливо реально розділити між сторонами відповідно до їх часток. А також те, що сторони не наполягають на розподілі спірної квартири та спірних автомобілів в натурі, суд вважає необхідним визнати за сторонами ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу та залишити майно спірні квартиру та автомобілі у їх спільній частковій власності, в розмірі 1\\2 частини вказаного майна кожному з співвласників. Позивач за зустрічним позовом [PERSON], при зверненні до суду з вказаним позовом сплатила судові витрати в загальній сумі 1708 гривень 24 копійки, що стверджується відповідними платіжними дорученнями. ( а.с.а.с. 26, 31, 48 ). Розподіляючи судові витрати між сторонами, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в загальній сумі 1708 гривень 24 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: partial