Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

15.11.2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 18.03.2011 року між нині покійним її чоловіком [PERSON] та відповідачем [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивачка послалась на те, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. За життя [PERSON] зловживав спиртними напоями, страждав на тяжкі хронічні захворювання, які призвели до інтоксикації організму, в наслідок чого на час укладання угоди не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Після смерті чоловіка дізналась, що 18.03.2011 року його двоюрідна сестра [PERSON] наполягла на продажі квартири відповідачу [PERSON] Замість проданої трикімнатної квартири, належної [PERSON] було придбано однокімнатну квартиру на ім'я доньки [PERSON] - [PERSON], де покійний чоловік був зареєстрований, як винаймач житла. Зазначає, що окрім соматичних захворювань [PERSON] страждав ще й на психічні захворювання. Так, в 2009 року він звертався по допомогу до невролога з приводу епілепсії у вигляді вперше виниклого припадку. Сукупність зазначених обставин, надає позивачки підстави стверджувати, що на час укладання договору купівлі-продажу квартири її покійний чоловік нерозумів значення своїх дії та не міг керувати ними, тому зазначений договір повинен бути визнаний судом недійсним. В судовому засіданні представником позивачки - адвокатом [PERSON] були підтримані заявлені позовні вимоги, додатково зазначено, що від довірителя - позивачці по справі, їй відомо, що [PERSON] у зв'язку з тривалим зловживанням алкоголем, постійно знаходився у неадекватному стані, що виражалось у вчинені дій які непритаманні нормальній людині, а саме: не прибирався, не готував їжу, мешкав у антисанітарних умовах. Зловживання спритним продовжувалось протягом усього його життя, та після переїзду у 2008 році з м.Житоміра до м.Маріуполя з метою нібито догляду за матір'ю, це стало більш неконтрольованим та призводило до того, що він не впізнавав родичів та знайомих. Після смерті його матері у квітні 2009 року, за довіреністю останнього оформлювала документи на спадщину. 16.04.2011 року знаходячись на похоронах [PERSON] позивачка від [PERSON] дізналась, що квартира була продана 18.03.2011 року, тобто до госпіталізації чоловіка, який за життя отримав реєстрацію у нещодавно придбаній квартирі доньки [PERSON] - [PERSON] Позивачка [PERSON] будучи присутньою у судовому засіданні 06 та 19 березня 2014 року суду показала, що разом з чоловіком вони постійно мешкали у м.Житомір, де останній перебував на службі у Збройних силах України. Після демобілізації, її чоловік став зловживати спиртними напоями, на ґрунті чого 11-12 квітня 2009 року з ним стався епілептичний приступ та він звертався до невропатолога з цього приводу. В 2008 році у матері [PERSON], яка постійно проживала у спірній квартирі у м.Маріуполі, стався інсульт, внаслідок чого вона потребувала стороннього догляду. З цього приводу [PERSON] переїхав на постійне місце мешкання до квартири батьків у м. Маріуполь. Періодично відвідуючи чоловіка, позивачка бачила, що він зловживає спиртним, але вплинути на це не мала можливості. Після смерті матері, за довіреністю [PERSON], вона оформила на його ім'я спадщину та його родичі почали наполягати на продажі квартирі, мотивуючи це необхідністю отримання коштів для лікування та догляду за [PERSON] За життя [PERSON] не розповідав про продаж квартири, а дізналася вона про це лише на похоронах, коли його двоюрідна сестра [PERSON] запросила її до однокімнатної квартири її доньки [PERSON], де нібито останнім часом був зареєстрований [PERSON] Вважає, що використовуючи безпорадний стан останнього, була оформлена угода купівлі-продажу квартири, внаслідок якої родина [PERSON] ошукала [PERSON], та позбавивши житла, госпіталізували до лікарняної установи, де настала смерть останнього. Наприкінці судового слідства від представника позивачки - адвоката [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справи за її відсутності через неможливість узгодити правову позицію з позивачкою [PERSON] Незважаючи на належне повідомлення позивачки про час та місце розгляду справи остання до залу судового засідання не з'явилась, у зв'язку чим судом вирішено спір з урахуванням правової позиції наведеної під час судового слідства. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що його дружина працюючи у ріелторській конторі запропонувала, з метою поліпшення житлових умов, придбати трикімнатну квартиру [PERSON], який був родичем її співробітниці [PERSON] Узгодивши вартість квартири у розмірі 28 000 доларів США, після їх передачі [PERSON] у нотаріуса уклали договорів купівлі-продажу квартири. Власну однокімнатну квартиру в них придбала [PERSON], куди перевезла речі [PERSON] Стверджує, що незважаючи на наявність тяжких захворювань, померлий за життя поводився адекватно, розумів значення своїх дій та висловлював бажання продати квартиру з метою організації власного лікування. Представники відповідача - адвокат [PERSON] підтримав заперечення проти позову своєї довіреної особи, додатково зазначив, що позивачці [PERSON] було відомо про продаж квартири її чоловіком, та відвідуючи останнього наступного дня після укладання угоди, тобто 19.03.2011 року, позивачка заволоділа грошовим коштами та повернулась до м. Житомира. Наступне відвідування м. Маріуполя, зі сторони [PERSON] відбулось вже на похорони чоловіка, де дізнавшись про придбання родиною [PERSON] однокімнатної квартири позивачка вирішила, що не всі гроші їй були передані з продажу квартири. Третя особа по справі - [PERSON], суду пояснила, що є дружиною відповідача, який за її ініціативи придбав квартиру [PERSON] Укладання цієї угоди не тримали в таємниці, та позивачці по справі про це було відомо, оскільки після купівлі квартири попередній власник залишався мешкати певний час, для організації перевезення речей. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що з дитинства була знайома з [PERSON], який протягом 2009-2011 років проживав за місцем мешкання батьків у квартирі [ADDRESS]. Останній офіційного працевлаштування не мав, та до 2011 року існував на грошові вклади батьків, які залишились після їх смерті. Наприкінці 2010 року у [PERSON], почали проявлятися хвороби, та необхідність оплати комунальних витрат, змусило шукати варіанти продажу квартири. Відчуження квартири відбулось у березні 2011 року про що було відомо позивачці, однак остання долею чоловіка не цікавилась та за її відсутності його було госпіталізовано, де він в подальшому помер. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] в березні 2011 року повідомив про бажання продати квартиру, оскільки не мав можливості оплачувати комунальні послуги. Тимчасово зареєструвався у квартирі свідка для можливості стаціонарного лікування у МЛ № 2 м.Маріуполя, по виписці звідки бажав придбати однокімнатну квартиру. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимоги [PERSON], враховуючи наступні обставини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до медичної картки амбулаторного хворого з міської лікарні № 2 м. Житомира №3200 за період спостереження у 2009 році та амбулаторної карти міської лікарні № 2 м.Маріуполя за період спостереження з 2002 по 2011 рік [PERSON] звертався по медичну допомогу з соматичних захворювань. З аналізу історії хвороби за медичною карткою №10158/309/1106 стаціонарного хворого [PERSON] настає, що протягом з 06 по 09 серпня 2010 року перебував реанімації терапевтичного відділення МЛ №2 м.Маріуполя з діагнозом: алкогольна інтоксикація, тепловий удар. З історії хвороби № 3941/519 настає, що [PERSON] з 29.03.2011 року по [INFO] року знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні МЛ № 2 м.Маріуполя з діагнозом: цирроз печені, декомпенсація. При госпіталізації хворий висловлював скарги на набряк ніг, збільшення об'єму живота, задишку та слабкість. [INFO] року настало різку погіршання соматичного стану, що призвело до смерті хворого. З матеріалів спадкової справи №825/2009 до майна померлої 08 квітня 2009 року [PERSON] настає, що 06.07.2010 року Першою Маріупольською нотаріальною конторою [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. (а.с.42) Відповідно до договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 18.03.2010 року між [PERSON] та [PERSON], сторони домовились про вартість квартири у розмірі 70 000 грн., своїм підписом у договорі [PERSON] підтвердив отримання грошей від покупця [PERSON] та факт повного розрахунку за продану за цим договором квартиру, а також відсутність претензій будь-якого характеру. Відповідність змісту зазначеного договору волі сторін, засвідчена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 18.03.2011 року за реєстровим №228. (а.с.39) Вимогами ст.655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За наслідками судового розгляду справи встановлено, що за договором купівлі-продажу від 18.03.2011 року чоловік позивачки - [PERSON], діючи самостійно з власного волевиявлення продав належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] відповідачу по справі [PERSON] Вказаний договір у відповідності із вимогами ст.209 ЦК України був нотаріально посвідчений. З наведеного настає, що [PERSON] при укладанні договору купівлі-продажу квартири усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, оскільки такий його стан підтверджується свідченнями допитаних в залі судового засідання осіб, які одностайно заперечили будь-яку зміну психічного стану [PERSON], який би позбавляв його можливості вірно орієнтуватися у практичній життєдіяльності та головних правових питаннях. Наведене підтверджено висновком посмертної судово-психіатричної експертизи №235а/336а, що була проведена в період з 09 по 18 липня 2014р., згідно до якої [PERSON] в період вчинення правочину - підписання договору купівлі-продажу квартири від 18 березня 2011р. будь-яким психічним розладом не страждав, за психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ( а.с.156-161) Виходячи із сукупності добутих в судовому засіданні доказів суд вважає, що [PERSON] на час укладання договору купівлі-продажу квартири розумів значення своїх дії та керувати ними, а тому правові підстави для застосування наслідків, передбачених ст.225 ЦК України, відсутні. Враховуючи, безпідставність позовних вимог, застосовані судом у відповідності до вимог ст.151 -153 ЦПК України заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. На підставі ст.ст. 11, 30, 203, 225, 236 Цивільного кодексу України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9,

Outcome: dismissed