Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

15 червня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з заявою, про встановлення факту належності документів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона, [INFO], як працівник охорони здоров'я за фахом «фармація» за весь час своєї трудової діяльності зі спеціальним стажем роботи набула право на призначення пенсії за вислугу років згідно чинного законодавства України. Але коли вона звернулась з заявою і необхідними документами до Слов'янського обєднаного управління ПФУ Донецької області за місцем свого помешкання, то отримала відмову в цьому, в т. ч. через те, що в її трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж працівника, на першій її сторінці вбачається виправлення її прізвища, а саме наведена літера «а» в прізвищі [PERSON], яке отримала після реєстрації шлюбу в 1989 році. Зазначає, що на звороті її трудової книжки є запис про підставу зміни прізвища та правильним його написанням (без виправлень), скріплений печаткою роботодавця і підписом повноважної особи, який не взято до уваги. Тому, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт приналежності їй трудової книжки виданої на ім'я [PERSON]. В судове засідання заявниця не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій на заявлених нею вимогах наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляд повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені заявницею обставини, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. У відповідності із ст. 256 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження, що зазначені в документі, не збігаються із…, зазначеними у свідоцтві про народження або паспорті. У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що [INFO] року у м. Донецьк, народилась [PERSON], про що свідчать дані її свідоцтва про народження (а.с. 6). [PERSON], [INFO], 02 грудня 1989 року, уклала шлюб з [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 02 грудня 1989 року (а.с. 8). Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - «[PERSON]». Підстави для розгляду судом питання щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу передбачено п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до абзацу 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема такі як трудова книжка. Як зазначено заявником під час зміни прізвища у трудовій книжці на першій її сторінці вбачається виправлення її прізвища, а саме наведена літера «а» в прізвище «[PERSON]», що фактично є підставою для розгляду питання щодо приналежності правовстановлюючого документу у порядку вищевказаної норми закону, навіть у тому випадку якщо прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження зазначені в документі, факт приналежності якого вимагається заявником, збігаються з тими ж особистими даними вказаними у документах, що посвідчують особу. У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, перерахованими вище письмовими доказами підтверджується факт приналежності заявниці трудової книжки, виписаної на ім'я [PERSON]. Суд, враховуючи вищенаведені роз'яснення та положення ЦПК України, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, тому що факт належності їй трудової книжки знайшов своє підтвердження представленими доказами, ніким не оспорюється і має для заявника юридичне значення

Outcome: approved