Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

16.02.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 20.07.1996 Відділом реєстрації актів громадянського стану Маньківської райдержадміністрації Черкаської області, про що зроблений відповідний актовий запис за № 28. Позивач посилається на такі обставини. 20.07.1996 вона та відповідач зареєстрували шлюб. У шлюбі в сторін народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання відповідач часто не ночував вдома, допускав подружню зраду, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння застосовував до позивача як психологічний тиск, так і фізичну силу, неодноразово наносив численні побої, з якими вона зверталася за медичною допомогою, що підтверджується довідкою Уманської міської лікарні № 582 від 08.05.2012. У наслідок цього постійно виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати взаємоповаги і розпаду сім'ї. У 2010 році вона вже подавала позов про розірвання шлюбу, однак через примус і погрози чоловіка змушена була забрати заяву. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і дітей, загрожує її фізичному і психічному здоров'ю, тому позивач дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені нею позовні вимоги, наполягає на розірванні шлюбу, просить справу розглядати за її відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], повідомлений про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову суду не подав. У зв'язку з вказаними обставинами, враховуючи письмову згоду позивача, суд ухвалив: вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів - ухвалити заочне рішення у справі відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.1996 [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 20.07.1996 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Маньківської райдержадміністрації Черкаської області, про що зроблений відповідний актовий запис за № 28. Прізвища чоловіка і дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. У шлюбі в сторін народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.08.1997, виданого відділом РАГС Маньківської райдержадміністрації Черкаської області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.12.2005, виданого відділом РАЦС по м. Умані Уманського МРУЮ Черкаської області. Дочка [PERSON] проживає з позивачем. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає залишити теперішнє прізвище -[PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є негативні вчинки відповідача, відсутність між сторонами взаєморозуміння і взаємоповаги, припинення спільного проживання і шлюбних відносин, спільне господарство не ведеться. Сумісне життя і збереження сім'ї є неможливими. Позивач відновлювати подружні відносини не бажає та вважає, що примирення сторін і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З норм статей 55, 56 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері, а дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька, при цьому дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Конституцією України у ч. 1 статті 51 закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. З наведеної норми вбачається, що шлюб не може ґрунтуватися та існувати на примусі однієї із сторін, за відсутності наміру і волі одного з подружжя проживати в шлюбі з другим з подружжя. На підставі наведеного вище, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача (дружини), тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені останнім і документально підтверджені судові витрати - 551,20 грн.

Outcome: approved