Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

17.07.2015 р. [PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON], Арцизького міжрайонного спеціального майданчику №9 (структурного підрозділу ОФ ДП МВС України «ІНФОРМ РЕСУРСИ»), відділу державної виконавчої служби Рубіжанського районного Управління юстиції в Луганській області (далі за текстом відповідачи) про визнання права власності на майно, звільнення майна з під арешту та витребування із чужого незаконного володіння. [PERSON] обґрунтував тим, що 01.05.2011 р. придбав у [PERSON] автомобіль марки [PERSON] (1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]) на підставі письмового договору . Банківським переказом від 22.04.2011 р. позивач сплатив [PERSON] завдаток у сумі 1\~000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок. Далі, 01.05.2011 р. відповідач [PERSON] отримав від позивача за автомобіль 13\~000,00 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок та надав розписку. Передача автомобіля здійснювалась за актом приймання передачі майна від 01.05.2011 р. Придбаний позивачем автомобіль 06.03.2015 р. затримали працівники Державної автомобільної інспекції (далі за текстом ДАЇ), на підставі постанови Державної виконавчої служби Рубіжанського РУЮ Луганської області і помістили для зберігання на Арцизький спеціальний майданчик №9 (структурного підрозділу ОФ ДП МВС України «ІНФОРМ РЕСУРСИ»). Позивач вважає дані дії безпідставними, тому що він є добросовісним набувачем майна, просить визнати за ним право власності, звільнити майно з під арешту та витребувати із чужого незаконного володіння. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на задоволені позову. Відповідачі у судове засідання не прибули. Відповідач по справі [PERSON] на адресу суду 12.10.2015 р. направив заяву, в якій позовні вимоги про визнання права власності на автомобіль марки [PERSON], 1987 року випуску, номер державної реєстрації ВВ7807АТ, який придбаний у нього позивачем від 01.05.2011 р. визнає, підтверджує факт розрахунку позивача за автомобіль. Просив позов розглядати без його участі (а. с. 61) 12.10.2015 р. до канцелярії суду надійшли заперечення від представника відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Луганській області, який просив у задоволені позову відмовити. Посилаючись на те, що відносно [PERSON] (продавця майна) на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження №33074116 від 07.04.2012 р. про стягнення на користь держави, юридичних та фізичних осіб заборгованості на загальну суму 26\~434,89 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника та направлено для виконання до УДАЇ ГУМВС України у Луганській області. Згідно листа Управління ДАЇ Головного управління МВС України в Одеській області №109 від 06.03.2015 р., автомобіль марки [PERSON], 1987 року випуску, номер державної реєстрації ВВ7807АТ, який зареєстрований за [PERSON] - затримано, на виконання постанови про розшук майна (а. с. 20 25, 32 37). Вислухавши пояснення позивача та його представника , заслухавши показання свідка, вивчивши письмові докази, суд приходить до наступного. В силу ст. 328 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Право власності є виниклим правомірно в разі, коли інше прямо не передбачено законом або незаконність набування права власності не встановлена судом. За договором купівлі - продажу, відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона передає у власність іншої сторони майно, а покупець приймає майно і зобовязується сплатити за нього визначену грошеву суму. Як встановлено судом, автомобіль марки [PERSON], 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в органах Державної автомобільної інспекції (далі за текстом ДАЇ) зареєстрований за особою [PERSON], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, виданого від 13.09.2007 р. (а. с. 6). 22.04.2011 р. позивач перевів банківським переказом на імя продавця [PERSON] (відповідача по справі) 1\~000,00 (одну тисячу) гривень 00 копійок, в якості завдатку за автомобіль марки [PERSON], 1987 року випуску, номер державної реєстрації ВВ7807АТ, про що свідчить копія заяви на одержання переказу (а. с. 7). 01.05.2011 р. позивач з відповідачем [PERSON] уклали письмовий договір купівлі продажу транспортного засобу на суму 14\~000,00 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок (а. с. 8). 01.05.2011 р. продавець [PERSON] передав автомобіль марки [PERSON], 1987 року випуску, номер державної реєстрації ВВ7807АТ позивачу, на підставі акту прийому передачі (а. с. 9). Факт отримання грошей за автомобіль у сумі 13\~000,00 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок оформив письмовою розпискою від 01.05.2011 р. (а. с. 10). В судовому засіданні встановлено, що з травня 2011 року позивач відкрито володіє цим майном, користується ним, доглядає його; відповідач [PERSON] долею автомобіля не цікавиться, що у свою чергу підтверджує, що між сторонами фактично був укладений платний договір купівлі продажу майна, на виконання якого покупець передав гроші в рахунок вартості автомобіля продавцю, який отримав гроші та передав майно і документи. Судом не встановлено порушення загальних вимог щодо чинності правочину, перелічених ст. 203 ЦК України під час укладення угоди від 01.05.2011 р. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Приписами Цивільного кодексу України обовязкове нотаріальне посвідчення та державна реєстрація, передбачена для договорів купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянці, до яких купівля автомобіля не відноситься. Відсутність державної реєстрації спірного автомобіля в органах ДАІ не позбавляє права нового власника на звернення до суду з позовом про захист порушених прав та визнання за собою права власності на набуте майно. Як вбачається з наданих документів, позивач відкрито володів та користувався набутим майном, вимог щодо незаконності набуття [PERSON] автомобіля його власником не висунуте. У відповідності до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, - дійсним. Відповідно до ст. 392 ЦПК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Пунктом 2 цієї ж статті зазначено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Як встановлено судом, позивач звертався до відділу державної виконавчої служби Рубіжанського районного Управління юстиції в Луганській області з проханням зняти арешт з автомобіля, однак вимоги залишились невиконані, на даний час обтяження не знято (а. с. 12). Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. З урахуванням викладеного, суд вважає письмовий договір купівлі продажу транспортного засобу укладеним від 01.05.2011 р., так як сторони знайшли згоди по всім істотним умовам по договору. Арешт майна боржника [PERSON] здійснено відділом державної виконавчої служби Рубіжанського районного Управління юстиції в Луганській області у 2012 році, а саме після придбання позивачем транспортного засобу. Суд вважає, що позовні вимоги щодо витребування майна із чужого незаконного володіння у структурному підрозділі ОФ ДП МВС України «ІНФОРМ РЕСУРСИ» - Арцизькому міжрайонному спеціальному майданчику №9, який не має статусу юридичної особи - є безпідставними і недоведеними, а тому дані вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 203, 328, 334, 655 ЦК України,

Outcome: partial