Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

15.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24.09.2010 року у виконкомі Лютовиської сільської ради Старосамбірського району Львівської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, відповідач почав зловживати алкогольними напоями, зневажає її, принижує її людську гідність, матеріально не забезпечує сім'ю, живе своїм власним життям. Вона тепер зрозуміла, що зробила помилку, одружившись із відповідачем, однак, через їхню дитину та сподівання на покращення сімейних відносин, приходилося терпіти. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони понад один рік не підтримують сімейних зв'язків та не ведуть подружнього життя, через що вона втратила до нього почуття поваги і любові та прийшла до висновку, що їхній шлюб зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб, зареєстрований 24.09.2010 року у виконкомі Лютовиської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №8. Позивачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві, додатково пояснила, що позивач порушував подружню вірність, проживають з ним окремо з червня 2017 року, дитина є на її вихованні, спільне господарство з відповідачем не ведуть. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати, не заперечував щодо причин розірвання шлюбу, на які вказала позивач в позовній заяві та додатково в суді. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 24.09.2010 року, зареєструвавши шлюб у Лютовиській сільській раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №8 (а.с.6). Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони проживають окремо з червня 2017 року, не підтримують подружніх відносин, стали чужими, втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільне господарство, відповідач має іншу особу, з якою має намір в подальшому зареєструвати шлюб. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Визнання відповідачем пред'явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. На протязі тривалого часу сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим. Також формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності їх соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому шлюб при таких обставинах слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Неповнолітню дитину сторін залишити на вихованні з матір'ю, з огляду на те, що вона проживає з позивачкою. При подачі позивачкою позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с.1). Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову, що становить 352 гривень 40 копійок. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи також те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved