Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

15 червня 2020 року [PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з указаним позовом, просить розірвати шлюб із [PERSON] та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 22 вересня 2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Медведівській сільській раді Чигиринського району Черкаської області, актовий запис №7. За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони тривалий час не знаходять порозуміння при вирішенні спільних сімейних питань. З огляду на розірвання шлюбу, є підстави й для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, який залишається проживати з позивачем. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 29 липня 2020 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати її розгляд у спрощеному позовному провадженні. У судовому засіданні 25 вересня 2020 року позивачка [PERSON] позовні вимоги повністю підтримала, просила їх задовольнити. Додатково вказала, що з відповідачем з березня 2020 року проживають окремо, розірвати шлюб це їх виважене рішення. У вступному слові 25 вересня 2020 року в судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі не заперечував. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 22 вересня 2002 року у Медведівській сільській раді Чигиринського району Черкаської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 7. (а.с. 9) Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Судом установлено, що сторони спільно не проживають, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки і не ведуть спільного господарства, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Таким чином, сім`я розпалась остаточно, шлюб має формальний характер та підлягає розірванню. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дитину. Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами, враховувати матеріальне становище сторін, а також має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до довідки №2970924 про реєстрацію місця проживання особи від 25 травня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає з [PERSON] у будинку [ADDRESS] . (а.с. 8) Відповідач [PERSON] є працездатною особою, не має інших утриманців, а відтак може надавати утримання своїй дитині у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, визнання відповідачем позову, позов у частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі, починаючи з 15 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки це рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. за вимогами про розірвання шлюбу.

Outcome: approved