Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

16 січня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» заборгованість в розмірі 5309,63 доларів США та 167012,88 грн. та витрати по оплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 03.03.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 97/08-РБФ, за умовами якого відповідачу [PERSON] відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 42000 доларів США на строк з 03.03.2008 р. по 02.03.2020 р. зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних у межах строку кредитування. За умовами договору, а саме п.3.3.1 відповідач [PERSON] зобов'язався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені договором строки та відповідно до п. 3.3.3 кредитного договору повертати суму кредиту на рахунок, відкритий у АБ «УКРГАЗБАНК» щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання траншу в розмірі відповідно до Графіку повернення заборгованості. Крім того, [PERSON] зобов'язався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10 числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1 кредитного договору, на рахунок, відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК». В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №97/08-ПФО від 03.03.2008 р., відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалася нести солідарну відповідальність з позичальником за порушення виконання зобов'язання по кредитному договору. Також згідно п.1.3. договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному обсязі. Крім того, зобов'язання відповідача [PERSON] забезпечено іпотекою згідно договору іпотеки № 79/08-ІФ від 03.03.2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON], - трикімнатною квартирою загальною площею 62 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м. по [ADDRESS], що належить [PERSON] Однак відповідач [PERSON] неодноразово порушував свої зобов'язання по кредитному договору. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.03.2015 р. з відповідачів в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 20639,82 доларів США та 12536,61 грн. пені за не своєчасне погашення кредиту та сплату процентів. В рахунок погашення заборгованості за кредитом звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] за договором іпотеки № 79/08-ІФ від 03.03.2008 р. На даний час рішення суду в повній мірі не виконано, користування кредитними коштами не припинено, існує заборгованість за користування кредитом, яка виникла після 01.12.2014 р. (дата, на яку здійснювався розрахунок заборгованості при подачі першого позову). За період з 02.12.2014 року по 23.12.2016 року за кредитним договором заборгованість відповідачів перед позивачем становить 5309,63 доларів США та 167012,88 грн., а саме: заборгованість по процентам поточна - 164,18 доларів США; заборгованість по процентах прострочена -5145,45 доларів США; пеня за несвоєчасність погашення кредиту - 102967,04 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 49205,84 грн.; штраф за порушення п. 4.2 Договору іпотеки - 14840,00 грн., які позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача. Відповідач [PERSON], заперечуючи первісний позов, 27 лютого 2017 року подала зустрічний позов про визнання поруки припиненою, в якому просить суд визнати такою, що припинена, поруку [PERSON] за договором поруки від 03.03.2008 р. № 97/08-ПФО, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач за первісним позовом протягом 6 місяців з дня настання строку погашення чергового платежу за кредитним договором не звернувся з вимогами до поручителя, а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення первісного позову, так як прострочення плати чергового платежу виникло з 02.12.2014 року, при цьому позовна заява подана 11.01.2017 року, тобто після спливу шестимісячного строку з моменту прострочення сплати чергового платежу. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 10.03.2017 р. об'єднано в одне провадження позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в особі Сумської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з позовними вимогами [PERSON] до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання поруки припиненою. Представник позивача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в судовому засіданні первісний позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, зазначивши, що строк виконання зобов'язання у повному обсязі не закінчений, оскільки строк дії кредитного договору по 02.03.2020 р., сама порука вже реалізована, так як є рішення суду від 05.03.2015 року, а тому підстави для визнання поруки припиненою відсутні. Крім того, зазначив, що боржники злісно ухиляються від виконання зобов'язань за кредитним договором, а тому відсутні підстави для зменшення неустойки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] (яка є позивачем за зустрічним позовом) в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Представник відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову в частині стягнення заборгованості по кредитному договору від 03.03.2008 р. з [PERSON] та підтримав зустрічні позовні вимоги. Свої заперечення мотивує тим, що порука [PERSON] припинилася, оскільки позивач звернувся до суду вже після спливу шестимісячного строку з моменту прострочення сплати чергового платежу. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в особі Сумської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] про визнання поруки припиненою - залишенню без задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 97/08-РБФ від 03.03.2008 року позивач за первісним позовом надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді відкритої невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 42000 доларів США на строк з 03.03.2008 р. по 02.03.2020 р. із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних. За умовами вищевказаного кредитного договору, а саме п.3.3.1 відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені договором строки. Відповідно до п. 3.3.3. Кредитного договору [PERSON] зобов'язався повертати суму кредиту на рахунок, відкритий у АБ «УКРГАЗБАНК» щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання траншу в розмірі відповідно до графіку повернення заборгованості. Крім того, згідно п. 3.3.4 Кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10 числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1 кредитного договору, на рахунок № 220896013960.840, відкритий в Сумській філії ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Згідно п. 5.3. Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Згідно п. 5.8. Кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №97/08-ПФО від 03.03.2008 р., відповідно до умов якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність з позичальником [PERSON] за порушення виконання зобов'язання по кредитному договору. Також згідно п.1.3. договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі. Крім того, зобов'язання відповідача [PERSON] забезпечено іпотекою згідно договору іпотеки № 79/08-ІФ від 03.03.2008 року, укладеного між позивачем за первісним позовом та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л.М., зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 783, - трикімнатною квартирою загальною площею 62 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м. по [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2005 р. Однак, відповідач [PERSON] неодноразово порушував свої зобов'язання по кредитному договору. Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.03.2015 р. з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору №97/08-РБФ від 03.03.2008 р. станом на 01.12.2014 року в розмірі 20639,82 доларів США та 12536,61 грн., що складається з: 18666,40 доларів США - заборгованість за кредитом строкова; 1538,58 доларів США - заборгованість за кредитом прострочена; 216,14 доларів США - заборгованість за процентами поточна; 218,70 доларів США - заборгованість за процентами прострочена; 10076,26 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 2460,35 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів. Крім того, в рахунок погашення заборгованості в сумі 20639,82 доларів США та 12536,61 грн. за кредитним договором №97/08-РБФ від 03.03.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №79/08-ІФ від 03.03.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л.М., зареєстрованим в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №783, а саме: трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 37,2 кв.м та належить [PERSON], [INFO] (РНОКПП [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області 19.03.2002 р.) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.08.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л.М., зареєстрованого в реєстрі під №3410, визначивши при цьому спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23.04.2015 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.03.2015 року залишено без змін. Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Частиною 1 статті 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В пункті 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. В зв'язку з невиконанням відповідачами умов договору та не сплатою заборгованості за рішенням суду від 05.03.2015 року, в період з 02.12.2014 року по 23.12.2016 року були нараховані відсотки за користування кредитом, пеня та штрафні санкції. Докази сплати заборгованості за кредитним договором відповідачами суду надані не були. Станом на 23.12.2016 року заборгованість відповідачів перед ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» становить 5309,63 доларів США та 167012,88 грн., а саме: - заборгованість по процентам поточна - 164,18 доларів США, - заборгованість по процентах прострочена - 5145,45 доларів США, - пеня за несвоєчасність погашення кредиту - 102967,04 грн., - пеня за несвоєчасну сплату процентів - 49205,84 грн., - штраф за порушення п. 4.2 Договору іпотеки - 14840,00 грн. З наведеного вбачається, що зобов'язання за кредитним договором на час звернення позивача з даним позовом до суду не виконане, договір є чинним, а тому позивач обґрунтовано вимагає від відповідачів сплати відсотків та неустойки. Таким чином, позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості по відсоткам підлягають задоволенню. Доводи відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] та її представника про те, що банком вимога до поручителя не була заявлена у межах шести місяців від настання строку погашення чергового платежу за кредитним договором, строк сплати якого встановлено графіком погашення заборгованості по кредиту та процентів по ньому (прострочення плати чергового платежу виникло з 02.12.2014 р., при цьому позовна заява подана 11.01.2017 року, тобто після спливу шестимісячного строку з моменту прострочення сплати чергового платежу), а тому порука [PERSON] припинилась, - суд не бере до уваги з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Отже, з викладеного слідує, що в разі якщо строк дії поруки в договорі не встановлено, вимоги до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку протягом шести місяців з моменту настання строку виконання саме основного зобов'язання. Позивач за первісним позовом, в зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, в грудні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про дострокове повернення тіла кредиту та сплати процентів, нарахованих станом на 01.12.2014 року. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.03.2015 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23.04.2015 р., з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору №97/08-РБФ від 03.03.2008 р. станом на 01.12.2014 року в розмірі 20639,82 доларів США та 12536,61 грн. Звернення позивача до суду з вказаним позовом і є пред'явленням вимоги в розумінні п. 5.2 договору поруки та положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, тобто порука вже реалізована, залишилось невиконане зобов'язання, у зв'язку з чим порука не може бути припинена.. Законодавцем не передбачено дотримання строків, визначених ч.4 ст. 559 ЦК України, до вимог про стягнення заборгованості по щомісячних платежах (процентах за користування кредитними коштами та штрафних санкцій), що утворились внаслідок невиконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, встановлено, що спірний кредитний договір укладено до 02.03.2020 року; банк в установлений законом строк пред'явив вимоги до позичальника і до поручителя, про що свідчить рішення Охтирського міськрайонного суду від 05.03.2015 року; основне зобов'язання залишилось невиконаним, а тому порука припиненою бути не може. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, якщо іпотечним договором цей обов'язок не покладено на іпотекодержателя. У разі наступної іпотеки страхування предмета іпотеки не є обов'язковим. Договір страхування укладається на користь іпотекодержателя, який у разі настання страхового випадку набуває право вимоги до страховика. У разі набуття прав за іпотечним договором новим іпотекодержателем він також набуває право вимоги до страховика. Відповідно до п. 3.3.4 Договору іпотеки іпотекодавець зобов'язаний на період дії дійсного договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від усіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. Вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування, за яким застраховано предмет іпотеки, зокрема вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого іпотекодавець виконає всі зобов'язання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік. Судом встановлено, що на дату подання позовної заяви та на час винесення рішення по справі квартира [ADDRESS], що належить [PERSON], є незастрахованою. Іншого відповідач [PERSON] в суді не довів. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки за невиконання чи неналежне (в тому числі, невчасне) виконання п. п. 3.3.1-3.3.13 даного договору іпотекодавець сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 5 % від заставної вартості предмета іпотеки згідно п. 2.2 дійсного договору. Згідно п.2.2 Договору іпотеки за згодою сторін предмет іпотеки оцінено в сумі 296800,00 грн., тобто розмір штрафу складає 14840,00 грн. (296800,00 х 5/100 = 14840,00 грн.). Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктами 5.3, 5.8 кредитного договору від 03.03.2008 року встановлено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день простроченого платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності, який сторонами визначено тривалістю у три роки. За змістом ч. 3 ст. 551 та ч. 2 ст. 616 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Згідно висновків Конституційного Суду України, викладених в рішенні від 11.07.13 року у справі №1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», згідно яких вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Оскільки сума пені та штрафу, наведена банком в розрахунку, є значною, її розмір значно перевищує розмір збитків, позивач за первісним позовом не вживав заходів для зменшення розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені та штрафу, що підлягає стягненню, до 100 000 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення неустойки підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В пункті 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10 роз'яснено, що у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Враховуючи викладене, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в дольовому порядку на користь позивача за первісним позовом судові витрати у виді сплаченого судового збору по 2299,39 грн. з кожного. На підставі викладеного, ст. ст. 524-526, 530, 533, 536, 549, 551, 553, 559, 599, 610, 611, 616, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial