overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

15 грудня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1979 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.12.2014р. о 12 годині [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 14.12.2014р. о 12 годині [PERSON] госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні ГЛ № 14. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, негативістичний, агресивний, кричить, погрожує розправою, підозрілий. До чогось прислухається. Знаходиться у стані психомоторного збудження. Злобно висловлюється на адресу оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

15 грудня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1979 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.12.2014р. о 4 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 15.12.2014р. о 4 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий психомоторно збуджений, агресивний. Виказує маячні ідеї відношення, переслідування. Відчуває слухові псевдогалюцинації імперативного характеру, виказує суїцидальні думки. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії з гострим стресом. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

15 грудня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми боргу в розмірі 93282 гривень 78 копійок посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору від 16 лютого 2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 46654 гривень терміном до 15 лютого 2012 року. Відповідно до укладеного договору відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Зобов'язання за вказаним кредитним договором забезпечено договором поруки, який укладений із поручителем [PERSON]. Відповідачі у добровільному порядку борг не повертають. Просив стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку кредитну заборгованості в сумі 93 282 гривень 78 копійок, з яких тіло кредиту - 17 285 гривень 98 копійок, відсотки за користуванням кредитом - 15 293 гривень 70 копійок, заборгованість по комісії - 2 253 гривень 84 копійки, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань - 58 449 гривень 26 копійок, а також судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору в сумі 932 гривень 83 копійок. В судовому засіданні представник позивача не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не з'явився, та не повідомив суд про причини своєї неявки. Суд, вислухавши пояснення відповідачки [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 16 лютого 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит в сумі 46654 гривень терміном до 15 лютого 2012 року. Зобов'язання за вказаним кредитним договором забезпечено договором поруки, який укладений із поручителем [PERSON]. Станом на 01 жовтня 2014 року відповідачі допустили заборгованість по поверненню кредиту в сумі 93 282 гривень 78 копійок, яка складається з тіло кредиту - 17 285 гривень 98 копійок, відсотки за користуванням кредитом - 15 293 гривень 70 копійок, заборгованість по комісії - 2 253 гривень 84 копійки, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань - 58 449 гривень 26 копійок. Оскільки відповідачі у добровільному порядку не погашають борг, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню та борг слід солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача в примусовому порядку. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі. На підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

15 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою з 01 лютого 2005 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з ними. Фактично шлюбні стосунки припинені з вересня 2014 року у зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, просив шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодний. Майнового спору та спору щодо місця проживання неповнолітнього сина на даний час вони не мають. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився від нього на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, на задоволені позову наполягає та просить суд шлюб укладений 01 лютого 2005 року розірвати. У судове засідання відповідачка [PERSON], не з'явилась від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Просила суд, прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 20 червня 2006 року, актовий запис № 26. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 494, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін, На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

15 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що з вересня 2005 року по червень 2010 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, в період якого [INFO] у них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. З часу розірвання шлюбу між сторонами, вихованням та доглядом за дитиною займається виключно позивачка. Батько [PERSON] участі у вихованні не бере, матеріально не допомагає, ухиляється від виконання батьківських обов'язків та сплати аліментів. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] подав до суду нотаріально завірену заяву, в якій погодився на позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Хмельницької РДА в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову, вважає таке позбавлення доцільним, про що надав суду відповідний висновок. Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він/вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Судові витрати по справі стягуються з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

15 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON], 12.06.2010 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу змінити прізвище на «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує . За наявності по справі достатніх доказів, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 12.06.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2010 року, актовий запис №481 (а.с.3). Від даного шлюбу в них народився донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], від 07.12.2010 року, актовий запис №1093 (а.с.4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони не підтримують з грудня 2014 року. З цього часу проживають за різними адресами. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

15 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.10.2005 року у виконавчому комітеті Анадольської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 05 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя в них народилося троє дітей, донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Вказує що з червня 2014 року у них з відповідачем почали виникати побутові сварки, конфліктні ситуації, що в даний час є однією з причин розпаду сім'ї. Крім цього вказує, що відповідач зловживає спиртними напоями відповідачем, та будучи в нетверезому стані погрожує застосовувати до неї фізичну силу, свідками чого є їхні неповнолітні діти. Також вказує, що в них із відповідачем зовсім різні характери та погляди на життя, немає взаємопорозуміння щодо багатьох принципових життєвих позицій. Внаслідок чого між ними практично втрачене кохання та взаємоповага. Таким чином їхній шлюб набув формального характеру, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Спору про майно та місце проживання неповнолітніх дітей не виникає. Після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Вказує що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила задовольнити її в повному обсязі, а також заперечувала проти надання строку для примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу, просив надати строк на примирення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 02.10.2005 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Анадольської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 05 (а.с.4). Від шлюбу в них народилося троє дітей, донька [PERSON], 2003 року народження, донька [PERSON], 2005 року народження, син [PERSON], 2013 року народження (а.с.7-9). В даний час сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON]. на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

15 грудня 2014 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 13 липня 2010 року виконавчим комітетом Новорудської сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача та відповідача, актовий запис № 2. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам та інтересам дитини, примиритися з відповідачем не бажає, тому просить суд позов задовольнити - шлюб розірвати, а малолітнього сина залишити на його вихованні. В дане судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив шлюб, зареєстрований з позивачем розірвати, а розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, позов визнає частково, малолітнього сина просить залишити на її вихованні. Проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 липня 2010 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Новорудської сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 2, та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 4). За час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося і останнім часом вони проживають окремо. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

15 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] у розмірі 33 % з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO] року. Пізніше позовні вимоги були уточнені, а саме позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO] року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 квітня 1994 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів з державним Центром розвитку сім`ї. [INFO] року у сторін народилась дитина - донька [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Спільна донька проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, згоди між батьками про добровільне виконання свого обов`язку з приводу утримання дитини до досягнення нею повноліття не досягнуто. У судове засідання з`явився позивач, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення у пресі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

15 грудня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 04 жовтня 1997 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами, з огляду на що позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві, зазначила, що на даний час проживає із іншим чоловіком. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 1997 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved