Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

17.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди в розмірі 70\~000.00 грн., як захист честі, гідності та ділової репутації у звязку із поширенням неправдивої інформації. Ухвалою суду від 18.07.2018 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 13.08.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов від [PERSON] 25.09.2018 року [PERSON] подала уточнену позовну заяву. 25.10.2018 року відповідач [PERSON] надіслав відзив на уточнену позовну заяву. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує, що вона є директором комунального підприємства «Профдезінфекція». Відповідач з серпня 2008 року по грудень 2014 року працював на посаді головного бухгалтера даного підприємства. Наказом № 14-к від 22.12.2014 року [PERSON] було звільнено за ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про працю, тобто за порушення трудової дисципліни, а саме: зникнення документів, відповідальність за збереження, яких ніс відповідач; відсутність [PERSON] на робочому місті з 01.12 по 17.12.2014 року, без поважних причин. Крім того, в період його роботи з розрахункового рахунку підприємства зникли кошти в розмірі 58000.00 грн. З метою нерозголошення зникнення документів та коштів. [PERSON] частково в розмірі 38000.00 грн. кошти повернув. Після чого маючи в користуванні бухгалтерські документи, документи податкової звітності, документи з кадрового обліку та діловодства, відповідач розпочинає предявляти позови до підприємства. Маніпулюючи тим фактом, що правоохоронні органи не можуть довести його вину в зникненні документів та в привласненні коштів, павловський В.В. постійно знаходить підстави для звернення до суду з позовом до підприємства. Тобто, вчиняє дії які принижують її честь, гідність і впливають на її ділову репутацію. На даний час в провадженні суду знаходиться справа за позовом [PERSON] до КП «Профдезінфекція» про стягнення заробітку за затримку розрахунку при звільненні. При цьому він подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у звязку з тим, що «директор підприємства [PERSON] 07.05.2018 року об 11.00 год. напала на нього в приміщенні суду», а також існує загроза для його життя через можливість «застосування проти нього зброї, [PERSON] та її прибічниками». Дана інформація є недостовірною, через яку вона перенесла приниження, страждання, постійні стресові ситуації, оскільки необхідно було відновлювати бухгалтерські та податкові документи, налагоджувати роботу підприємства в цілому. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.07.2018 року, в судовому засіданні підтримала вимоги своєї довірительки і просить суд задовольнити їх в повному обсязі, так як відповідач порушив честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], шляхом розповсюдження недостовірних відомостей, які не мають жодного підґрунтя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що факт нападу на нього [PERSON] в приміщенні суду підтверджується аудіо записом, копію якого надав суду та копією заяви в поліцію про напад. Даний факт підтверджує агресивність поведінки [PERSON] Щодо застосування зброї, то він не вказував в заяві, що [PERSON] застосувала зброю, або хотіла її застосувати, він тільки виразив своє побоювання можливого застосування, так як раніше позивач облила його водою невідомого складу (доказів, що ця вода була чистою немає). Крім того зброя є різною і він не вказував, що може бути застосована бойова зброя. Дана заява призначалася суду і в ній було вказано, що він боїться приходити на судове засідання через агресивну поведінку позивача. Тобто, ця інформація не могла бути розповсюдженою, так як адресувалася лише суду, при цьому сама [PERSON] не вказує перелік осіб, кому стала відома вказана інформація. В позові просить відмовити. Заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, відзив на позов, судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради від 19.07.2001 року за № 970 на [PERSON] покладено обовязки директора комунального підприємства «Профдезінфекція». Відповідач [PERSON] в період з 26.08.2003 року по 16.12.2014 року працював головним бухгалтером даного підприємства. Наказом № 14 від 22.12.2014 року відповідача було звільнено з роботи за ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про працю, тобто за порушення трудової дисципліни. Після чого маючи в користуванні бухгалтерські документи, документи податкової звітності, документи з кадрового обліку та діловодства, відповідач розпочинає предявляти позови до підприємства. З позовної заяви вбачається, що на даний час в провадженні суду знаходиться справа за позовом [PERSON] до КП «Профдезінфекція» про стягнення заробітку за затримку розрахунку при звільненні. При цьому [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у звязку з тим, що «директор підприємства [PERSON] 07.05.2018 року об 11.00 год. напала на нього в приміщенні суду», а також, що існує загроза для його життя через можливість «застосування проти нього зброї, зі сторони [PERSON] та її прибічників». Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вказують, що дана інформація є недостовірною, через яку [PERSON] перенесла приниження, страждання, постійні стресові ситуації, оскільки необхідно було відновлювати бухгалтерські та податкові документи, налагоджувати роботу підприємства в цілому. Відповідно до ст. 297 Цивільного кодексу України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 1 від 27.02.2009 року зазначається, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У даному випадку [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши причину неявки, що «директор підприємства [PERSON] 07.05.2018 року об 11.00 год. напала на нього в приміщенні суду», а також існує загроза для його життя через можливість «застосування проти нього зброї, [PERSON] та її прибічниками», при цьому дану інформацію довів до відома працівника канцелярії суду, судді та секретаря судового засідання. ???? Поширина інформація стосується [PERSON], дана інформація є недостовірною, що вбачається з пояснень самого відповідача у відзиві, де вказано, що це є лише його припущенням. У вказаній постанові визначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. [PERSON] вказану інформацію виклав в заяві адресованій суду. Крім того, в абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року за № 1 визначено, що інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Згідно п. 4 вказаної постанов, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. З огляду на п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року за № 1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Outcome: partial