Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

17.04.2014 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до Дмитрівської сільської Ради за участі третіх осіб відділу Держземагенства у Слов'янському районі, приватного нотаріуса Слов'янського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] про визнання права власності, посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], після її смерті залишилась спадкова маса. Позивач в передбачений законом строк звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса від 30.12.2013 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Таким чином реалізувати своє право на отримання спадщини після смерті [PERSON], позивачка не може, у зв'язку з чим просила суд визнати за собою право власності на земельну ділянку площею 0, 3196 га в тому числі ріллі -0, 2946 га, під будівлями - 0,025 га розташовану на території [ADDRESS] передану для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, особистого підсобного господарства в межах від А до Б - землі гр.. [PERSON]; від Б до В - землі ДРК; від В до Г - землі гр.. [PERSON]; від Г до Д - землі гр.. [PERSON]; від Д до А - землі [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач, Дмитрівська сільська рада, до судового засідання не з'явилися, надавши до суду заяву з клопотанням слухати справу без участі їх представника. Позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа, приватний нотаріус Слов'янського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі. Третя особа відділ Держземагенства у Слов'янському районі до судового засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. [INFO] померла мати позивачки [PERSON], після її смерті залишилась спадкова маса. Позивач в передбачений законом строк звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса від 30.12.2013 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з даним позовом. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка, яка розташована у Слов'янському районі Донецької області в [ADDRESS] розміром 0, 3196 га в межах від Д до А належала [PERSON], відповідно до державного акту на право приватної власності на землі серії І-ДН № 002668 від 02 лютого 1998 року, виданого на підставі рішення сесії Дмитрівської сільської ради народних депутатів від 29.01.1997 року. [INFO] [PERSON] помер, а спадкоємцем його майна стала мати позивачки [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 20) Реєстрація права власності [PERSON] проведена не була через скрутне фінансове становище. Факт володіння [PERSON] спірною земельною ділянкою на праві приватної власності, підтверджується аналізом наявних в матеріалах справи документів, відповідно до яких вона несла права та обов'язки власника майна, користувався цим майном на власний розсуд до дня смерті. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» можливе встановлення факту володіння об'єктами нерухомого майна на праві приватної власності. Правомірність володіння, користування та розпорядження майном [PERSON], а саме спірною земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] ніким та ніколи не заперечувалась. Однак через скрутне фінансове становище зареєструвати в передбаченому законом порядку своє право на це майно спадкодавець не встигла. Разом з тим суду не має підстав сумніватися в правомірному набутті [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0, 3196 га в тому числі ріллі --0, 2946 га, під будівлями - 0,025 га розташовану на території [ADDRESS]. Згідно норм ч.4 ст. 25 ЦК України визнання права власності за особою яка померла - неможливо. З огляду на вищевикладене суд вважає за можливе встановити факт володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0, 3196 га в тому числі ріллі --0, 2946 га, під будівлями - 0,025 га розташовану на території [ADDRESS]. Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи вбачається, що інші спадкоємці, а саме інші діти спадкодавця відмовилися від 2/3 часток майна (а.с 20) Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, - якщо позивач в 6 місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд на цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкоємне майно. У ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після смерті спадкодавця позивачка, у передбачений законом шестимісячний строк звернулась до приватного нотаріуса Слов'янського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 зазначеної Постанови свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно положень п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Проаналізувавши вищенаведене, та надавши належну оцінку кожному доказу суд вважає за можливе визнати за [PERSON] - право власності на земельну ділянку площею 0, 3196 га в тому числі ріллі --0, 2946 га, під будівлями - 0,025 га розташовану на території [ADDRESS]. Іншої можливості для оформлення свідоцтва про право на спадщину, та реалізацію свого права на отримання спадщини окрім як звернутися з позовом до суду позивач не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved