Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

15 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сім'ї. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала письмову заяву від 02.06.2014 року, в якій підтримала заявлені вимоги про розірвання шлюбу та просила розглядати справу за її відсутності. /а.с.11/ У позовній заяві зазначено, що з 14 лютого 2007 року позивач [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO]. Спільне з відповідачем життя виявило, що у кожного з них різні, не співпадаючи погляди на питання подружніх взаємовідносин, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки та сварки на побутовому ґрунті, що призвело до втрати порозуміння, поваги і любові один до одного. За цих підстав вони з 2013 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. За час окремого проживання позивач дійшов висновку, що примирення між ними та подальше спільне проживання неможливе. Вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них, тому заперечує проти надання строку для примирення. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та АСББ [PERSON], залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, надав суду письмову заяву від 05.06.2014 року, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. /а.с.17/ Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 14 лютого 2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 163. /а.с.6/ Подружжя має доньку [PERSON], [INFO], яка за згодою батька проживають разом з матір'ю. /а.с.5/ Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] і [PERSON] з 2013 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Спору щодо місця проживання дітей або розподілу сумісно нажитого майна подружжя не має. Згідно до положень статті 3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Згідно з приписом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сім*ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі дружини, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 243,60 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved