Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

15 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , який 28 серпня 2020 року уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , за період з жовтня 2015 року по серпень 2020 року в розмірі 124 828,27 грн, а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з жовтня 2015 року по серпень 2020 року в розмірі 19 903,42 грн, а всього 144 731,69 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований, від якого маютьмалолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано, дитина лишилася проживати з нею та перебувала на її утриманні, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2010 року у справі 2-3241/11 з відповідача на її користь стягнуто щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, починаючи з 22 червня 2010 року до повноліття дитини. Виконавчий лист щодо стягнення аліментів нею пред`явлено до виконання до виконавчої служби, однак відповідач не сплачує аліменти, станом на 18 липня 2019 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 36 233,95 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 18.07.2019 року, зробленого державним виконавцем в рамках виконавчого провадження; а також згідно відмітки бухгалтерії ТОВ «Кабельний завод» Енергопром» заборгованість відповідача по аліментах станом на 22.12.2018 року складає 55 422,29 грн. У зв`язку з чим просить стягнути загальну суму заборгованості пені за прострочення сплати аліментів в розмірі124 828,27 грн, а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з жовтня 2015 року по серпень 2020 року в розмірі 19 903,42 грн, а всього 144 731,69 грн, надавши при цьому розрахунок. Відповідач відзив на позов не надав. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, посилаючись на ті ж підстави, просить задовольнити їх в частині стягнення з відповідача пені; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив. 13 серпня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороку О.В. у справі за позовом [PERSON] . Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 20 січня 2021 року було закінчене підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши подані заяви, відзив, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. Обставини, встановлені судом. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , про що 28 квітня 2010 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 260 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2010 року у справі 2-3241/11 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, починаючи з 22 червня 2010 року до повноліття дитини. На виконання рішення суду виданий виконавчий лист (а.с. 6). 06 червня 2014 року [PERSON] уклала шлюб, після реєстрації якого їй було присвоєно прізвище - [PERSON] , що не спростовано сторонами. 18 липня 2019 року за вих.№ 37436/18 Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області наданий розрахунок заборгованості за аліментами за виконавчим листом № 2-3241/11 від 17.12.2010 стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частка на утримання сина [PERSON] , [INFO] , згідно якого заборгованість по аліментах станом на 01 липня 2019 року складає 53 485, 03 грн (а.с. 7-8). Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів 124 828,27 грн, а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з жовтня 2015 року по серпень 2020 року в розмірі 19 903,42 грн, а всього 144 731,69 грн, надавши при цьому розрахунок. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2-3241/11 від 17.12.2010, який складено 18 липня 2019 року державним виконавцемНовомосковського міськрайонного відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Демчук Х.А., розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 01 липня 2019 року складає 53 485,03 гривень. Заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 53 485,03 гривень виникла у відповідача перед позивачем у зв`язку з несплатою аліментів на дитину, які призначені судовим рішенням до сплати на користь позивача. Згідно із ч.3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений положеннями Закону України «Про виконавче провадження», частина 8 статті 71 якого визначає, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Враховуючи зазначене, а також те, що аліменти вже стягнуті за рішенням суду, що знайшло своє відображення в розрахунку заборгованості, а отже повторному стягненню вони не підлягають, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті аліментів не підлягають задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, втім, вона підлягає стягненню в порядку Закону України «Про виконавче провадження». Задоволення позовних вимог позивача в цій частині призведе до подвійного стягнення з боржника заборгованості. Такий правовий висновок міститься в Постанові Великої палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15ц. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено уч. 4 ст. 155 СК України. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Головною підставою стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів є наявність рішення суду та виконавчого листа по даній справі, яким платника аліментів зобов`язано здійснювати сплату аліментів в частині доходу (заробітної плати) платника. Також наявність заборгованості зі сплати аліментів з вини боржника. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді сплати неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року, на підставі частини першої ст.58 Конституції України маєзворотню дію в часі. (Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18). Згідно з приписами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні відповідної норми сімейного права, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Згідно з формулою обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, вказано наступне. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула є такою: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. При виплаті аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. До аналогічних висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616 цс 18). Крім того, пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 роз`яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Позивач [PERSON] , як одержувач аліментів на малолітню дитину, у відповідності до ч.1 ст.196 СК України, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів. За таких обставин, неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів на утримання дитини за кожен день прострочення, а саме в межах заявлених позовних вимог за період з 01.10.2015 року по 01.08.2020 року. Згідно з розрахунком заборгованості, виконаного державним виконавцем на 01.07.2019, заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини становила 53 485,03 грн. Позивачем надано розрахунок пені (а.с. 27-28), відповідно до якого неустойка (пеня) по аліментах на утримання дитини складає в загальному розмірі 19 903,42 грн. За таких обставин, позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . [INFO] , в сумі 19 903,42 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів є законними, обґрунтованими та підлягають в цій частині задоволенню у повному обсязі. В іншій частині позову, як зазначав суд вище, - належить відмовити. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судові витрати у вигляді судового збору, які позивачем за подання позовної заяви до суду не сплачувалися в силу положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908,4 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за даною категорією справ, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial