Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

15 січня 2014 року лікар-фтизіатр Комунальної установи Центральна міська лікарня міста Рубіжне Луганської області Геворкян Аліси Каренівни, заінтересована особа [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу - Лисичанського обласного туберкульозного диспансеру строком на 2 місяці, свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] 01.10.2013 року був госпіталізований в Слов'яносербську обласну протитуберкульозну лікарню, проте 04.10.2013 року був виписаний за порушення режиму лікарні з причини зловживання алкогольними напоями, після виписки з лікарні туберкульозний кабінет не відвідує, пиячить, за місцем мешкання двері не відчиняє, лікуватися відмовився, втім хворий є бакреріовидільником, що є небезпечним для оточуючих, тому потребує примусової госпіталізації. В судовому засіданні лікар-фтизіатр Геворкян А.К. заяву підтримує, просить її задовольнити. За даними лікаря-фтизіатра Геворкян А.К. заінтересована особа [PERSON] є особою, яка становить загрозу розповсюдження хвороби туберкульоз, що є небезпечним для оточуючих, тому суд приходить до висновку, відповідно до ст. 285 ЦПК України можливим розглядати справу за його відсутністю. Суд, заслухавши лікаря-фтизіатра, дослідивши матеріали цивільної справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що становить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Згідно висновку комісії лікарів № 1020-11 від 13.01.2014 року [PERSON] є хворим на заразну форму туберкульозу, є бактеріовидільником та небезпечним для оточуючих, зловживає алкоголем, від лікування ухиляється, туберкульозний кабінет не відвідує (а.с. 3). Згідно витягу з амбулаторної картки хворого [PERSON], діагноз: РТБ (05.2013) верхній долі лівої легені (інфильтративний) Дестр + МБТ + М + К0Рез0Гист) кат2 ког2 (13) та згідно рішення від 13.11.2013 року ЦВКК ХРТБ діагноз: МРТБ (28.08.2013) верхньої долі легені (інфильтративний) Дестр + МБТ + М + К + Рез1 (HRS) 2 (KmEt) Гист0 кат 4.1Б (13.11.13) ког3. Побутове пияцтво (а.с. 5-8). Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань. Відповідно до ст. 1 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз» туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікробактеріями туберкульозу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз» хворі на туберкульоз та інфіковані мікробактеріями туберкульозу зобов'язані: дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно наявних в матеріалах амбулаторної картки даних, хворий [PERSON] в порушення наведеної вище норми Закону ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що його оточують, подальша його відмова від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призведе до порушення права на безпечну санітарно-епідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. Враховуючи, що [PERSON] в епідеміологічному відношенні є небезпечним для оточуючих, при цьому в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд приходить до висновку, що заява лікаря-фтизіатра Комунальної установи Центральна міська лікарня міста Рубіжне Луганської області Геворкян А.К. є обґрунтованою та наявні законні підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку до протитуберкульозного закладу Лисичанського обласного туберкульозного диспансеру на строк протягом двох місяців. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються за рахунок держави.

Outcome: approved