Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

15.01.2018р. позивач звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що є власником квартири №34 у житловому будинку №88 по вул. Авіаційна в м. Городок Львівської області, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Право власності на вказану квартиру набуте на підставі договору купівлі - продажу від 19.03.2015р., що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу [PERSON] Квартира складається з однієї житлової кімнати, кухні, ванної та коридору, загальна площа квартири складає 27,8 кв.м., житлова площа 15,6 кв.м. У даній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає колишній власник [PERSON], [INFO] Окрім цього, відповідач після вибуття з житла не несе жодних витрат по утриманню квартири, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, у квартирі відсутні будь які його особисті речі, одяг, документи, з моменту продажу квартири він втратив будь-який зв'язок із спірним житлом. У п.3.1.5 договору купівлі продажу квартири було передбачено його зняття з реєстрації місця проживання до 01.04.2016р. Зазначає, що на неодноразові прохання знятись з реєстрації відповідач не відповідає, посилаючись на свою відсутність у м. Городку та постійну зайнятість. Просила суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою №34 у житловому будинку №88 по вул. Авіаційна в м. Городок Львівської області. В підготовче засідання позивач не з»явилася, 12.03.2018р. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги пітримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.31). Відповідач до суду не з»явився, 21.02.2018р. подав заяву про розгляд справи у його відсутності у зв»язку із перебуванням за межами Львівської області. Заперечень щодо позовних вимог [PERSON] не висловив, просив позов задоволити (а.с.27). Оскільки відповідач визнав позов, суд ухвалив розглянути справу в підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши підстави позовної заяви, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи та судом встановлено, що [PERSON], позивач у справі, є власником квартири №34 у житловому будинку №88 по вул. Авіаційна в м. Городок Львівської області, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35149467 від 19.03.2015р., реєстраційний №399781646209 (а.с.4) на підставі договору купівлі продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за №457 від 19.03.2015р., що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] Актами обстеження житлово побутових умов №14/2 від 30.05.2017р., №28/2 від 06.09.2017р. та №35 від 01.12.2017р., комісії ОСББ «Незалежність -88» (а.с.10-12) у будинку №88 квартири №34 по вул. Авіаційна в м. Городок Львівської області встановлено, що зареєстрованим у житловому приміщенні (квартирі) є [PERSON], [INFO], але фактично за даною адресою не проживає. Квартира приватизована, складається з однієї кімнати на першому поверсі 4-х поверхового будинку зі всіма вигодами. Згідно записів в будинковій книзі відповідач зареєстрований в [INFO] з 03.01.2003 року (а.с.7-9). Також це підтверджено копією довідки про склад сім»ї, виданої ОСББ «Незалежність -88» від 29.12.2017р. №23 (а.с.13) Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У постанові Верховного суду України від 16.01.2012р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 25.01.2018р. [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.20). Відповідач [PERSON] у спірній квартирі, яка належить позивачу з моменту її продажу не проживає, вибув з житла, речей особистого вжитку та документів відповідача у спірній квартирі немає, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі ст.391 ЦК України та

Outcome: approved