Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

16 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь 20\~000 (двадцять тисяч) гривень матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди, а також понесені судові витрати. Даний позов обґрунтований наступним. Позивачка [PERSON] вказує, що вона проживає в багатоквартирному будинку, розташованому в [ADDRESS], належній їй на підставі свідоцтва про право власності серії САВ № 763991, виданого 24 грудня 2012 року виконавчим комітетом Липівської сільської ради. Відповідач по справі [PERSON] проживає в цьому ж будинку в квартирі № 14, що розташована поверхом вище, безпосередньо над квартирою позивачки. Як вказує позивачка 25 січня 2016 року з вини відповідача, а саме через халатне її відношення до сантехнічних комунікацій та каналізаційно-водопровідної системи, відбулося затоплення її квартири, про що 26 січня 2016 року комісією в складі директора КП «Липівка» [PERSON], депутата сільської ради [PERSON] в присутності [PERSON], а також в присутності жительки даного дому [PERSON] Н та відповідача [PERSON] складено відповідний акт. З даного акту слідує, що затоплення квартири позивачки відбулося з вини відповідача внаслідок неналежно змонтованого крана в квартирі відповідача. Разом з тим позивачка зазначає, що затоплення її квартири з вини відповідача мало місце і раніше. Так внаслідок затоплення квартири позивачці нанесена шкода на суму 20\~000 гривень, що складає собою вартість відновлювально-ремонтних робіт квартири. Крім того [PERSON] вказує, що в звязку з затопленням квартири, вона зазнала значних душевних страждань, пережила нервовий стрес, хвилювання, погіршився сон та загальний стан здоровя, вона зазнала також ряд моральних незручностей та оскільки відповідачка в добровільному порядку не бажає відшкодувати шкоду то з даним позовом вона вимушена звернутися до суду. 14 березня 2016 року відповідачем [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву, в якому остання просить не брати до розгляду акт обстеження, оскільки він складений з порушеннями, за відсутності доказів по справі просить залишити позовні вимоги без розгляду 18 травня 2017 року відповідач [PERSON] надала суду додаткові заперечення, в яких просить відмовити у позові [PERSON], посилаючись на те, що стороною позивача не надано до суду жодного доказу, який би підтвердив, що майнова шкода, яку зазначає позивач, завдана саме рішеннями, діями чи бездіяльністю [PERSON], а внаслідок вказаної події позивач зазнала душевних страждань, пережила нервовий стрес, у неї погіршився сон та загальний стан здоров?я. акт від 26 січня 2016 року [PERSON] вважає таким, що не відповідає вказаним нормам закону, складений формально та з порушеннями встановленого порядку. Так, жоден член сім?ї [PERSON] не був присутнім при складанні цього акту, обстеження не проводилося взагалі. [PERSON] також вказує, що у висновку експерта № 47 вказано, що «ймовірно причиною залиття квартири може бути неналежне встановлення поворотного крану системи водопостачання у кухні під мийкою у квартирі № 14». Окрім того, [PERSON] критично оцінює висновок експерта, піддає сумніву об?єктивність та неупередженість фахівця, який проводив обстеження обох квартир, оскільки у даному висновку нею виявлені помилки та неточності тотожні тим, що були допущені комісією при складанні акту від 26 січня 2016 року. 8 червня 2017 року відповідач [PERSON] надала суду додаткові заперечення, аналогічні запереченням від 18 травня 2017 року, в яких просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] 10 липня 2017 року позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги та попросила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 3155 гривень матеріальної шкоди та 3000 гривень моральної шкоди, а також просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримували, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити, пояснюючи, що з вини відповідача [PERSON], а саме 25 січня 2017 року внаслідок неналежно змонтованого крана в квартирі відповідача відбулося затоплення квартири позивача. [PERSON] та [PERSON] повідомляли сторону відповідача про те, що у неї зі стелі тече вода, однак [PERSON] сказала, що у них ніде не тече, що підтримував і її чоловік, який перекривав кран і особисто бачив факт залиття квартири [PERSON] Позивач намагалася мирним шляхом домовитися з відповідачами про відновлення ремонту у її квартирі, однак ті категорично відмовлялися, постійно вчиняли сварки з цього приводу і нічого їй не відшкодували, мирним шляхом [PERSON] вирішити спір не бажають. Також [PERSON] пояснила, що в зв?язку із затопленням та тривалим розглядом справи у неї погіршився нормальний образ життя, весь цей час вона проживала у квартирі без ремонту, що призводило до відчаю, вона постійно страждала, переносила душевні хвилювання, їй довелося прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Після подання зменшення позовних вимог позивач [PERSON] та її представник [PERSON] попросили задовольнити зменшені позовні вимоги, оскільки факт затоплення квартири позивача підтверджений висновком експерта та актом огляду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову [PERSON], як і в задоволенні зменшених позовних вимог [PERSON], пояснюючи, що факт затоплення квартири саме нею не доведений, акт огляду складений з порушеннями, а висновок експерта містить ряд помилок. Відповідач [PERSON] підтримала свої письмові заперечення, згідно яких просить відмовити в задоволенні позову повністю. Зокрема зазначила, що до позовної заяви не додано відповідного документу про проведення оцінки збитків та не обґрунтовано вартість відновлювальних ремонтних робіт, не надані чеки, квитанції, які б підтверджували вартість матеріалів і робіт по виконанню ремонту, не обґрунтована сума моральної шкоди. Також відповідач пояснила, що 25 січня 2016 року в квартирі була лише вона. На слідкуючий день був чоловік [PERSON], дочка [PERSON], внучка і племінник. Окрім того, пояснила, що в підвалі, крім загального крану на будинок, є ще один кран на їхні дві квартири. Кран був зламаний і в суботу вони найняли чоловіка, який його замінив. Коли поміняли кран, то хотіли перевірити в квартирі позивача, однак їх не пустили до квартири. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики не з?являлися, хоча судом надсилалися їм повісти за місцем реєстрації. 15 червня 2017 року у газеті «Урядовий кур?єр» № 109 було опубліковано оголошення про виклик даних відповідачів у судове засідання в даній справі, однак на виклик відповідачі не з?явилися. Згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що він працює завскладом. До нього звернувся Липівський сільський голова з проханням оглянути квартири [PERSON] та [PERSON] з метою виявлення, в кого тече вода. В [PERSON] стеля в кухні та у ванній була мокра. У [PERSON] у ванній під тумбочкою в одному із кранів було виявлено протікання води. [PERSON] при комісії забрав тумбочку, перепакував кран і вода більше не протікала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є директором КП «Липівка». Від сільського голови прийшла вказівка перевірити квартири [PERSON] та [PERSON] по факту затоплення квартири [PERSON] 26 січня 2016 року після обіду він разом із [PERSON] прийшли до квартири [PERSON] на стелях кімнати кухні та ванної вони виявили плями від води. У квартирі [PERSON] у ванній кімнаті за тумбочкою з крану капала вода. Кранів було два. Коли вони перекрили воду і чоловік [PERSON] відкрутив рукою один кран, який був не зажатий, з нього просочувалася вода, в зв?язку з чим впевнено можна сказати, що затоплення квартири [PERSON] відбулося з вини [PERSON] [PERSON] взяв фумку і запакував кран при комісії і вода перестала капати. Про даний факт в цей же день на робочому місці на комп?ютері було складено акт, який [PERSON] відмовилася підписувати. На запитання головуючого свідок пояснив, що в акті помилково зазначили не вірно номер квартири. Насправді оглядали квартиру, де живе [PERSON] При огляді квартири [PERSON] були [PERSON], [PERSON], [PERSON] Потім прийшла [PERSON] і сказала йти до неї подивитися. При складанні акту була [PERSON], яка носила акт для підпису [PERSON] і повинна була занести для підпису [PERSON], однак, остання відмовилася підписувати. Відносно порушень складення акту пояснив, що такий акт складав вперше і можливо допустив якісь порушення, однак факт затоплення було виявлено і комісією складено акт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] та [PERSON], а саме проживає у їхньому будинку. Особисто до [PERSON] приходили дивитися, чи не тече вода. У неї все було сухо. 26 січня 2016 року до неї прийшла [PERSON], яка повідомила, що в неї в квартирі зі стелі тече вода. Свідок повідомила, що вона водою у квартирі не користувалася. Будучи у квартирі [PERSON], [PERSON] бачила на стелі плями води, були мокрі шпалери, у ванній кімнаті з вентиляції текла вода і була мокра стеля. Вода була також і на підлозі. На запитання головуючого повідомила, що [PERSON] проживає у квартирі № 7, а не № 5. Чоловік свідка заходив у квартиру [PERSON], коли їх не було, а був лише їх племінник і розповідав, що виявив там протікання води. Про це він повідомив чоловіка [PERSON], який пізніше вийшов і повідомив, що він вже все витер і вже нічого не тече. Особисто [PERSON] у квартирі [PERSON] не була. Чоловік свідка заходив до квартири також і вранці, однак чоловік Васьоніної-Олександр його не пустив. Свідок [PERSON], який є головою Липівської сільської ради, в судовому засіданні пояснив, що до сільської ради звернулася [PERSON] з тим, що з квартири поверхом вище, власником якої є [PERSON], протікає зі стелі в квартиру вода. Комісією в складі директора КП «Липівка» [PERSON] вуличного депутата [PERSON], жительки цього ж будинку [PERSON] було обстежено квартири [PERSON] та [PERSON], в результаті якої було складено акт обстеження квартири [PERSON] Приблизно через декілька днів знову прийшла [PERSON] та попросила прийти особисто до неї в квартиру. Прийшовши до квартири, сільський голова бачив залишки води на стінах у кімнаті та ванній. Сільський голова зайшов також до квартири [PERSON], де виявив, що ніде вода не текла, крани були цілі і вода з них не капала. Акт було складено в той же день у сільській раді друкованим текстом, який дали для підпису [PERSON] та [PERSON], однак [PERSON] відмовилася від підпису. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проводила обстеження обох квартир в зв?язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи, виходячи зі своїх спеціальних знань. При обстеженні квартири [PERSON] були виявлені пошкодження окремих оздоблюваних покриттів у приміщенні кухні та ванній кімнаті, що виникли в результаті впливу рідини, а саме плями, розводи жовтувато-коричневого кольору, мілкі тріщини, відставання шпалер від поверхні стін у кухні. Розводи жовтуватого кольору та тріщина на поверхні стелі у ванній кімнаті. Був складений кошторис відновлювальних робіт, яким визначено вартість відновлювально-ремонтних робіт. На запитання головуючого експерт пояснила, що помилково нумерація квартири [PERSON] вказано у висновку № 7 замість № 5. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність ї достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному зясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які\~\~беруть\~\~участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 121 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у їх прийнятті. Відповідно до\~ст.59 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, які одержані із порушенням порядку, встановленого законом. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (\~ст. 64 ч. 1 ЦПК України\~). Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Главою 29 ЦК України\~( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 386 ч. 3 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, квартира складається з однієї житлової кімнати, кухні, ванни, коридору, балкону, загальна площа квартири 36,73 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області 24.12.2012 року. (а.с. 10-11 т.1). Відповідно до довідки № 174 від 29 січня 2016 року виданої виконавчим комітетом Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, в квартирі [ADDRESS] фактично проживає та зареєстрована [PERSON] (а.с.9 т.1) З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається , що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]О по 1/5 частині кожному на праві приватної спільної часкової власності, квартира складається з трьох житлових кімнат, кухні, двох коридорів, котельні, двох балконів, ванної, комори, загальна площа квартири 71,38 кв.м (а.с. 48-49 т.1) Згідно ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до вимогст.177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, додержувати правил утримання жилого будинку і прибудинкової території. Відповідно до ст. 189 ЖК України особи, винні у порушенні експлуатації жилих приміщень та інженерного обладнання несуть відповідальність згідно з законодавством України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач та відповідачі, як особи, які отримують житлово-комунальні послуги, є споживачами. Відповідно дост.20 ч.8 цього ж Закону, відповідачі, як споживачі, зобов'язані не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 8.10.1992 р. № 572, власники квартир, наймачі та орендарі зобов?язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартири та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей в квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв»язок між шкодою та протиправною поведінкою. На підтвердження позовних вимог позивачкою приєднано до матеріалів позовної заяви акт огляду її квартири, а саме квартири [ADDRESS] від 26 січня 2016 року складеним комісією в складі директора КП «Липівка» [PERSON], депутата Липівської сільської ради [PERSON], на гр. [PERSON], гр. [PERSON] яким встановлено, на стелі і на стінах квартири в якій проживає [PERSON] виявлено плями від води. При обстежені квартири зверху в якій проживає сім»я [PERSON] було виявлено, що протікання води було від них, під час переобладнання системи водопостачання в квартирі був неналежно змонтований кран (не запакований), що призвело до заливання квартири [PERSON] (а.с.8 т.1). Суд приймає до уваги, як доказ, наданий [PERSON] акт від 26 січня 2016\~ року та вважає його допустимим доказом, оскільки учасниками комісії, яка складала даний акт в судовому засіданні підтверджено відомості, викладені у акті, та зазначено про технічну помилку нумерації квартири. У відповідності до ч. 1\~ст. 143 ЦПК України\~для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або з ініціативи суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну (ст. ч. 1 ст. 143 ЦПК). У разі незгоди сторони (сторін) сплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів. На підтвердження позовних вимог позивач заявила клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Томашпільського районного суду від 19 травня 2016 року призначено у даній справі будівельно-технічну експертизу по вартості відновлювально-ремонтних робіт квартири. На вирішення експертизи поставити\~ таке питання: яка ринкова вартості відновлювально-ремонтних робіт з метою усунення наслідків залиття квартири № 7, розташованої по вул. Набережній, 114 в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області (а.с.86-87 т.1). В зв?язку з завантаженістю експертної установи, ухвала суду виконання не була. Ухвалою Томашпільського районного суду від 28 вересня 2016 року замінено експертну установу та призначено у даній справі будівельно-технічну експертизу по вартості відновлювально-ремонтних робіт квартири. На вирішення експертизи поставлено питання позивача (1) та відповідача (2-4), а саме: 1. Яка ринкова вартості відновлювально-ремонтних робіт з метою усунення наслідків залиття квартири № 7, розташованої по вул. Набережній, 114 в с.Липівка Томашпільського району Вінницької області; 2. Який розмір завданої шкоди, спричинений залиттям квартири № 7, розташованої по вул. Набережній, 114 в с.Липівка Томашпільського району Вінницької області; 3. Встановити час залиття квартири № 7, розташованої по вул. Набережній, 114 в с.Липівка Томашпільського району Вінницької області; 4. Встановити причину залиття квартири № 7, розташованої по вул. Набережній, 114 в с.Липівка Томашпільського району Вінницької області (а.с.126-127). Відповідно до висновку експерта № 47 від 12 квітня 2017 року: 1.Вартість відновлювально-ремонтних робіт з метою усунення наслідків залиття квартири № 7, розташованої по вул. Набережній, 114 в с.Липівка Томашпільського району вінницької ьобласті, становить 3155,00 гривень. 2.Розмір завданої майнової шкоди, спричинений залиттям квартири № 7, розташованої у житловому будинку по вул. Набережній, 114 в с.Липівка Томашпільського району вінницької області, становить 3070,40 гривень. 3.Встановити час залиття квартири № 7, розташованої у житловому будинку по вул. Набережній, 114 в с.Липівка Томашпільського району Вінницької області, не представилося можливим. 4.Ймовірною причиною залиття квартири №7, розташованої у житловому будинку по вул. Набережній, 114 в с.Липівка Томашпільського району Вінницької області, можна вважати неналежне встановлення поворотного крану системи водопостачання у кухні під мийкою у квартирі № 14, розташованої у житловому будинку по вул. Набережній, 114 в с.Липівка Томашпільського району Вінницької області, що підтверджується обстеженням від 26 січня 2016 року. (а.с.170-193 т.1). Даний висновок суд також приймає як доказ, хоча він і містить технічні помилки при зазначенні нумерації квартири, оскільки експертом [PERSON] в судовому засіданні було підтверджено даний висновок та надано пояснення щодо технічних помилок у ньому. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідачки. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачку діючим законодавством покладено обов'язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачу. В той же час законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідачки в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями ВСУ. Таким чином у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Частиною другою ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з висновком експертного дослідження № 47 від 12 квітня 2017 року вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для відновлення пошкодженої квартири складає 3155 гривень. Згідно ст. 129 Конституції України, за змістом частин 1-3 статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З наведеного вбачається, що обов'язок доказування розподіляється згідно з перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відповідно до науки цивільного права акт завдання шкоди прийнято поділяти на такі складові елементи: а) протиправна поведінка особи; б) настання шкоди; в) причинний зв'язок між двома попередніми елементами; г) вина завдавача шкоди. За таких підстав, суд вважає, що зменшені позовні вимоги у частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки встановлена вина відповідача та доведено розмір матеріальної шкоди. В свою чергу, відповідачем [PERSON] не доведено, що залиття водою належної позивачу квартири сталося не з її вини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони, як вже зазначалося вище. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає. Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). За шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг п'ятнадцяти років, згідно зі ст.446 ЦК несуть відповідальність перед потерпілим його батьки (усиновителі), опікуни. Судом встановлено, що на час затоплення квартири [PERSON] у квартирі [PERSON] проживала лише остання та її неповнолітня онука [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Липівської сільської ради № 552 від 12 липня 2017 року (а.с.25 т.2), інші члени сім?ї, зареєстровані у квартирі № 14 в будинку по вул.. Набережній, 114 в с.Липівка Томашпільського району Вінницької області, на час затоплення квартири, у квартирі не проживали, а тому суд вважає, що заподіяна шкода повинна відшкодовуватися лише [PERSON] Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала. Відповідно до\~п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Доводи позивача в тій частині, що їй було завдано моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням належного їй майна є обґрунтованими. Суд вважає, що позивач дійсно зазнала моральної шкоди, яка виявилася в душевних стражданнях з приводу пошкодження належного їй майна та обмеження можливості користуватися квартирою за призначенням, був порушений її нормальний образ життя, на протязі часу розгляду справи (з 16 лютого 2016 року по 18 липня 2017 року) позивач проживала у квартирі без ремонту, їй довелося прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, переносила душевні хвилювання з приводу тривалого розгляду справи, оскільки відповідач не бажала добровільно відшкодувати заподіяну шкоду та укласти мирову угоду. Проте, суд вважає, що зменшені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 гривень є завищеними. Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, приймаючи до уваги розмір та характер заподіяної матеріальної шкоди, виходячи з глибини душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості суд прийшов до висновку, що позивачу дійсно заподіяна моральна шкода в розмірі 1000 грн. і саме цю суму необхідно стягнути на її користь в якості відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин,яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, зменшені позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Крім того у відповідності до ст. ст.\~79,\~86 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Так, позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 гривень при подачі позову до суду (а.с.1 т.1), оплачено судову експертизу в розмірі 2016,08 гривень (а.с.153), оплачено оголошення в пресі про виклик відповідачів, які не з?являлися у судове засідання, в розмірі 630,00 гривень (а.с.2) Відповідачем [PERSON] було оплачено судову експертизу в розмірі 2016,08 гривень (а.с.165). Суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати позивача, понесені у зв`язку із оплатою судового збору, із проведенням будівельно-технічної експертизи та оголошення в пресі. Дані витрати підтвердженні позивачем, шляхом долучення до матеріалів справи відповідних квитанцій. Враховуючи наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3155 гривень у відшкодування матеріальних збитків, 1000 гривень у відшкодування моральної шкоди, 2026,08 гривень у відшкодування витрат, пов?язаних із проведенням експертизи, а також судові витрати в розмірі 551,20 гривень оплати судового збору 630,00 гривень оплати оголошення в пресі, що відповідає вимогам постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».\~\~\~\~

Outcome: partial