Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

15 січня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2018 року на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, до 1/4 частини його заробітку. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з часу винесення судового рішення його матеріальне становище змінилось, він протягом року сплатив заборгованість за аліментами за зазначеним рішенням суду в розмірі 26008 грн., сплачує комунальні послуги, орендує житло, витрачає кошти при відвідуванні з дочкою розважальних заходів. Тому на його особисті потреби залишається менше 20 відсотків заробітку, в нього знизилась мотивація до праці, погіршився стан здоров`я, зокрема загострилась хвороба (остеохондроз). Відтак, уважав, що зменшення розміру аліментів на утриманні дочки до 1/4 частини його заробітку, як передбачено ст.183 СК України, істотно не вплине на інтереси дитини, з огляду на те, що відповідачка теж має обов`язок по її утриманню. У відзиві на позов відповідачка уважала такі позовні вимоги безпідставними, оскільки сімейний стан позивача не змінився, його матеріальний стан навіть покращився: заробітна плата збільшилась та 12 січня 2021 року він продав двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , випадки розладу здоров`я, на її переконання, носять тимчасовий характер. Тому уважала, що позивач відповідно до ст.192 СК України не довів достатні підстави для зміни розміру аліментів. Позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, у якому просив суд урахувати, що він має іншу сім`ю, його батько помер, а мати тяжко хворіє та на її лікування, зокрема здійснення хірургічних операцій, ним витрачаються значні кошти, зокрема з цією метою і була продана квартира. Уважав, що навіть у разі зменшення розміру аліментів до 1/4 частини його заробітку, дитина буде отримувати більше, ніж прожитковий мінімум, установлений законодавством. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив, просили позов задовольнити. Заслухавши позивача [PERSON] та його представника [PERSON] , дослідивши надані докази, суд уважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Отже, законом передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2018 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2018 року і до її повноліття. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 березня 2019 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а рішення Старокостянтинівського районного суду від 29 листопада 2018 року - без змін. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів до 1/4 всіх видів доходу, [PERSON] стверджував, що його матеріальний стан та стан здоров`я погіршився. Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що позивач з 03 грудня 2018 року вже не сплачує аліменти на утримання [PERSON] до досягнення дочкою [PERSON] трьох років в розмірі 1/6 усіх видів заробітку та погасив заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 26007 грн. 99 коп., яка утворилась станом на 17 квітня 2019 року за рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2018 року. Згідно довідок про його доходи від 10 квітня 2019 року та 14 січня 2021 року [PERSON] працює в ТОВ «Старокостянтинівська меблева фабрика» на посаді старшого верстатнику деревообробних верстатів та йому було нараховано та виплачено заробітну плату за жовтень-березень 2019 року в розмірі 72 021 грн., та за липень-грудень 2021 року 78590 грн. 77 коп. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Старокочтянтинівського районного нотаріального округу від 12 січня 2021 року [PERSON] продав двокімнатну квартиру [ADDRESS] за 93 870 грн. Тобто, його матеріальний стан покращився. [PERSON] не надано належних та допустимих доказів про зміну його сімейного стану та наявності інших утриманців, зокрема, матері [PERSON] , яка проживає в Черкаській області, а також здійснення ним витрат на її лікування за рахунок власних коштів, чи коштів, отриманих за відчуження нерухомого майна. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого №1537 від 26 серпня 2020 року [PERSON] виписана у задовільному стані, відомості про необхідність лікування, в тому числі хірургічного, як стверджує позивач, будь-якими доказами не підтверджено. Надані позивачем медичні довідки також не свідчать про істотне погіршення стану його здоров`я, а також про те, що такі захворювання носять хронічний характер і потребують суттєвого лікування. Посилання [PERSON] на те, що зменшений розмір аліментів у будь-якому випадку буде забезпечувати усі потреби дитини на рівні, не нижче прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставними, та не спростовують можливість позивача сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом. Відтак, оскільки позивач не довів наявність обставин, передбачених ч.1 ст.192 СК України, тому підстави для зміни розміру аліментів відсутні.

Outcome: dismissed