Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

15 жовтня 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до КП «Первомайський ринок» в якому просила стягнути з відповідача на її користь не отримані при звільненні кошти по невиплаченій заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку та інші виплати, передбачені колективним договором та наказом директора при звільненні. За розрахунком позивачка сума невиплачених коштів становила 10424 грн. без урахування податків. Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначила, що вона працювала в КП «Первомайський ринок» на посаді економіста з березня 1990 року. В червні 2010 року вона звільнилась з цієї посади у звязку із виходом на пенсію. Враховуючи положення колективного договору КП «Первомайський ринок» загальний стаж позивачки складає більше 40 років, в тому числі безпосередньо на цьому підприємстві 20 років. При звільненні відповідач не провів остаточний розрахунок із позивачкою. Відповідно до розрахунку, зробленому позивачкою, при звільненні їй не виплачено заробітну плату за травень-червень 2010 року, компенсацію за невикористану відпустку та матеріальну допомогу при виході на пенсію у розмірі 5-ти посадових окладів. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги, зазначила, що після подачі нею позову, відповідач виплатив їй заборгованість по заробітній платі за травень-червень 2010 року та компенсацію за невикористану відпустку, а тому просила стягнути з відповідача лише належну їй до сплати матеріальну допомогу у розмірі 5-ти посадових окладів, що за її розрахунком становить 7000 грн. (1400х5=7000), виплата якої передбачена колективним договором КП «Первомайський ринок». Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити позивачці у задоволенні позову. Підтвердив, що дійсно позивачці при звільненні не було виплачено заробітну плату за травень-червень 2010 року та компенсацію за невикористану відпустку, але на час розгляду справи в суді відповідачем виплачено заборгованість у повному обсязі. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача матеріальної допомоги, представник відповідача пояснила, що відповідно до положень розділу 6 додатку №3 до колективного договору КП «Первомайський ринок» працівникам підприємства при виході на пенсію передбачено виплату матеріальної допомоги у розмірах, які залежать від стажу роботи на підприємствах споживчої кооперації. Позивачці, яка проробила понад 10 років, така допомога передбачена у розмірі 5 місячних окладів. Але, відповідно до розділу 6 самого колективного договору, така допомога виплачується у разі наявності на підприємстві коштів соціального розвитку. У звязку із тим, що підприємство перебуває у скрутному матеріальному становищі, наказом директора підприємства № 65-к від 20.06.2010 року, яким позивачку було звільнено з роботи у звязку із виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України, [PERSON] було призначено до виплати грошову допомогу у розмірі 2-х місячних окладів. Наказом № 93-к від 01.09.2010 року п. 2 вищевказаного наказу № 65-к, стосовно виплати позивачці матеріальної допомоги, було скасовано, з посиланням на складну фінансову ситуацію та заборгованість з виплати першочергових платежів по заробітній платі. З урахуванням викладеного, представник позивача вважає, що підстави для виплати позивачці матеріальної допомоги відсутні. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Приймаючи до уваги те, що позивачку було звільнено саме на підставі наказу № 65-к від 20.06.2010 року, яким було передбачено виплату [PERSON] матеріальну допомогу у розмірі 2-х місячних окладів, суд вважає, що роботодавець порушив вимоги ст. 116 КЗпП України тим, що не виплатив робітнику всіх належних йому сум в день звільнення. Суд критично сприймає той факт, що наказом № 93-к від 01.09.2010 року п. 2 наказу № 65-к, стосовно виплати позивачці матеріальної допомоги, було скасовано, оскільки цей наказ було видано більше ніж через 2 місяці після звільнення позивачки, а тому не звільняє відповідача від обовязку виконання вимог законодавства про працю. Таким чином, порушені права позивачки підлягають поновленню, щляхом часткового задоволення її позовних вимог. Слід стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну допомогу в розмірі двох посадових окладів, належних їй на підставі наказу директора КП «Первомайський ринок» № 65-к від 20.06.2010 року. З матеріалів справи вбачається, що посадовий оклад позивачки складав 1400 грн., а тому до стягнення підлягає сума у 2800 грн. (1400х2=2800). Задовольняючи позовні вимоги суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial