Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

17.10.2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відподвіача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позовна заява мотивована тим, що вона та відповідач перебували у цивільному шлюбі та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] Відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, не надає добровільної допомоги на утримання їх спільної дитини. На даний час вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та потребує коштів на своє утримання. Відповідач офіційно працевлаштований в ДПІ у м.Рівне ГУДФС у Рівненській області, працює інспектором та має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином 3-х річного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, згідно заяв позов підтримує та просить проводи розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав до суду відзив. Пояснював, що за домовленістю з позивачем він зобовязувався надавати фінансову допомогу у розмірі 1000 грн. та нести додаткові витрати на утримання сина та матері. Він в міру своїх фінансових можливостей здійснював утримання позивача у період вагітності та після народження дитини. Він немає можливості надавати грошове забезпечення у тому обсязі, що їх вимагає позивач, оскільки має зобовязання по кредитних договорах та перебування на його утриманні неповнолітнього сина та доньки, які навчаються. Крім того, він має незадовільний стан здоровя, переніс оперативне втручання та має непрацездатних батьків, яким також допомагає. Вислухавши відповідача, дослідивши докази по справі, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЕД № 398901 від 30.08.2018 р. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. 3. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених\~пунктами 2 і\~4 статті 83,\~статтями 85,\~87\~і\~89\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 84 СК України\~\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4\~ст. 84 ЦПК України). Тобто, у жінки виникає право на отримання аліментів у разі проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] працевлаштований, працює на посаді старшого оперуповноваженогоз особливо важливих справ у Головному управлінні ДВС у Рівненській області, отримує заробітну плату 8065,92 грн., що підтверджується довідкою з його місця роботи від 26.12.2018 р. На підставі судового наказу Рівненського районного суду Рівненської області від 19.10.2018 р. з нього стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи від 24.09.2018 р. до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є працездатною особою, має також на утриманні інших осіб: неповнолітнього сина [PERSON] та повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка навчається. Доказів про перебування матері та батька на утриманні відповідача останній суду не надав, а сам по собі факт, що батьки є пенсіонерами не свідчить про те, що вони перебувають на його утриманні та потребують матеріальної допомоги. На думку суду, позивачем доведено, що відповідач із врахуванням наявності у нього постійного місця роботи, перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], та наявність не тільки на його утриманні неповнолітнього сина [PERSON] та повнолітньої доньки [PERSON], стягнення судом з нього аліментів на його малолітню дитину [PERSON], має можливість надавати матеріальну допомогу жінці позивачу, з якою проживає їх малолітній син [PERSON]. Крім того, відповідач, висловлюючи заперечення проти задоволення позову, погоджувався надавати позивачу кошти на її утримання, про що зокрема вказано у відзиві на позов. При визначенні розміру вказаних аліментів, суд виходить з положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», в якій установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб жінки, можливостей відповідача, суд вважає достатніми кошти (аліменти) на утримання жінки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/14 частини заробітку (доходу) відповідача, що фактично становить 576 грн. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~- суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved