Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

16.03.2021 позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в особі представника за довіреністю Кіріченка Віталія Михайловича, звернулось до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача як спадкоємця боржника на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 26.10.2015 у розмірі 7935,91 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26.10.2015 [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала Анкету-заяву, в якій підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на сайті позивача, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому у договорі, шляхом відкриття кредитного рахунку та установлення початкового кредитного ліміту. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач вказує, що згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, що таким чином відбується передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В даному випадку, на думку позивача, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача. Крім того, позивач вказує, що 04.06.2020 ним було направлено претензію кредитора до приватного нотаріуса Клименка Л.О. та 24.06.2020 отримано відповідь, згідно якої вказувалося, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії кредитора. З огляду на викладене позивач вважає, що [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника, так як спадкування обов`язків відбулося згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та відповідач не відмовлявся від спадщини у передбачений цивільним законодавством строк. Тому на думку позивача [PERSON] повинен сплатити на користь позивача сплатити заборгованість у розмірі 7935,91 грн. за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 26.10.2015. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 29.03.2021 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, розгляд справи по суті постановлено розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі - 29.04.2021. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позову та додатків до нього отримав 03.04.2021, про що свідчить його особистий підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення, відтак належним чином повідомлений про початок розгляду справи по суті 29.04.2021 та про можливість подати у строк до 19.04.2021 відзив на позовну заяву. 20.04.2021 до суду через загальну канцелярію надійшов відзив на позовну заяву (вх.№1556/21 від 20.04.2021), у якому відповідач виклав заперечення проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні через необґрунтованість, вмотивувавши тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , тобто вказана дата є датою відкриття спадщини. Вказує, що був зареєстрований за тією ж адресою, де і [PERSON] , але фактично більше 9 років проживає в іншій місцевості за іншою адресою. За життя [PERSON] за зареєстрованою адресою не проживала, оскільки вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями і відповідача виховувала не вона, а його бабуся і дідусь, які проживали за адресою: [ADDRESS] , де була зареєстрована й мати відповідача. Бабуся та дідусь померли 10 років тому. Відповідач наголошує на тому, що з матір`ю не спілкувався, після її смерті ніякого нерухомого майна не залишилося, тому був впевнений, що ніякої спадкової маси після її смерті немає та деталі укладення кредитного договору про надання банківських послуг йому зовсім невідомі, спадщину не прийняв. Також відповідач звертав увагу суду на те, що відсутність за життя у померлої будь якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування. Тому вважає, що позивачем не доведено наявність спадкового майна після смерті спадкодавця, що відповідач є спадкоємцем померлої позичальниці на підставі відносин спорідненості. Крім того, вказує, що сплив строк звернення кредитора до суду з відповідними вимогами до нього як до особи, що є неналежною стороною, тобто відповідачем. Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у порядку частин 5, 7 ст. 279 ЦПК України від учасників справи не надходило, про відповідну можливість сторонам роз`яснено в ухвалі суду про відкриття провадження у справі. З урахуванням положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України справа розглянута у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 26 жовтня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом підписання нею бланку Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку був укладений договір про надання банківських послуг (а.с.15). У заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладання і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. До позовної заяви позивачем додана копія Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та копія Витягу з Умов і Правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання заяви. Жоден із зазначених документів не містить підпису [PERSON] . Як зазначено у позовній заяві, виникнення вказаної заборгованості обумовлене неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань згідно умов кредитного договору. Із позову вбачається, що позичальниця свої зобов`язання за вказаним кредитним договором при житті належним чином не виконувала протягом тривалого часу, не здійснювала відповідні платежі на погашення кредиту, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. Згідно наданої разом з матеріалами позовної заяви копії ухвали Краснопільського районного суду Сумської області від 12.11.2019 (справа № 578/1410/19) позичальниця [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Суми Сумської області, що підтверджується повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00024377904 від 29.10.2019 (а.с. 72-73). Крім того, ця обставина підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 24.12.2018 (а.с. 120). Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 26.10.2015 становила у розмірі 16555,36 грн. У зв`язку з виникненням заборгованості за кредитним договором позивач звернувся з позовом до відповідача, посилаючись на те, що він проживав разом з позичальницею на день смерті та прийняв спадщину, тому є її спадкоємцем. Але на теперішній час позивач просить стягнути з відповідача за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 26.10.2015 заборгованість у розмірі 7935,91 грн, а також понесені судові витрати. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Як передбачено ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). За змістом ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власне активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18. Судом встановлено, що позивач дізнався про факт смерті [PERSON] [INFO] , про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на копії ухвали Краснопільського районного суду Сумської області від 12.11.2019 у справі № 578/1410/19 однак звернувся до нотаріуса з претензією кредитора 04.06.2020, про що свідчить копія поштової квитанції до реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів від 03.06.2020, відтиск поштового штемпеля на цьому реєстрі, тобто поза встановленим законодавством шестимісячним строком. Відтак суд погоджується із запеерченнями відповідача щодо недотримання позивачем строку звернення з вимогою до спадкоємців. З матеріалів справи також вбачається, що спадкоємцем після померлої [PERSON] , є відповідач, [PERSON] , вказана обставина підтверджується: копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначено у позичальника вул. Степова с. Бранцівка Сумської області, а у відповідача с. Бранцівка Сумської області; довідкою Краснопільської селищної ради Сумської області №02-27/779 від 23.03.2021; довідкою Краснопільської селищної ради Сумської області №02-27/962 від 06.04.2-21 (а.с. 69-71, 95, 104, 125). На виконання вимог ч. 3 ст. 1281 ЦК України позивач направив претензію кредитора до приватного нотаріуса Клименко Л.О. який, надав відповідь, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії Банку (а.с.75-77, 78). Позивач 21.09.2020 направив до спадкоємця [PERSON] лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги (а.с. 79). Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто у спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Згідно копії спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , №12/2020, наданої приватним нотаріусом Краснопільського районного округу Сумської області Клименком Л.О., встановлено, що зазначена спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк» та зареєстрована в Спадковому реєстрі за №65931371. Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття до нотаріуса не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.123-132). У Цивільному кодексі України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку запроваджений механізм досягнення справедливого балансу між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця, з однієї сторони, та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців позичальника - боржника, з іншої. Дотримання цього балансу передбачає забезпечення задоволення вимог кредитора (кредиторів) спадкодавця за рахунок спадкового майна без порушення майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Під час вирішення питання процесуального правонаступництва сторони у справі спадкоємцем померлого спадкодавця суди мають з`ясовувати коло спадкоємців, обсяг матеріального правонаступництва для вирішення спору. При цьому підлягають врахуванню особливості, передбачені правилами статті 1282 ЦК України щодо об`єму успадкованого майна та співмірності вимог кредитора вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини. Спадкоємець успадковує разом з правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 468/2121/14-ц. Позивач пред`явив позовні вимоги до відповідача, посилаючись на те, що він проживав разом із позичальником на день смерті та прийняв спадщину, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначено у позичальника вул. Степова с. Бранцівка Сумської області, а у відповідача с. Бранцівка Сумської області; довідкою Краснопільської селищної ради Сумської області №02-27/779 від 23.03.2021; довідкою Краснопільської селищної ради Сумської області №02-27/962 від 06.04.2-21 (а.с. 69-71, 95, 104, 125). Водночас згідно наданих відповідачем заперечень проти позовних вимог останній був тільки зареєстрований за тією ж адресою, де і [PERSON] , тобто його мати, але фактично більше 9 років він проживав у іншій місцевості за іншою адресою, а саме у с. В. Бобрик Сумської області. До того ж згідно пояснень відповідача, за життя [PERSON] за зареєстрованою адресою також не проживала, оскільки вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не встановив дійсне коло спадкоємців після смерті [PERSON] з огляду на наступне. Реєстрація боржника та відповідача за однією адресою не є безумовною підставою для висновку про обов`язок відповідача задовольнити вимоги кредитора. Наведеним вище спростовуються доводи позивача про те, що саме відповідач прийняв спадщину боржника, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому він має відповідати перед кредитором. Слід зауважити, що положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Отже, реєстрація будь-якої особи зі спадкодавцем не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. Такі ж правові висновки зроблені Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 489/2924/16-ц, підстав відступити від яких не встановлено. Крім цього, позивач не надав суду доказів про наявність спадкового майна, в межах вартості якого відповідно до ст. 1282 ЦК України можливе стягнення за боргами спадкодавця. Враховуючи недоведеність позивачем фактичного проживання відповідача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту наявності спадкового майна після смерті [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємці відповідальні перед кредитором, а також пропуск позивачем строку, встановленого ст. 1281 ЦК України для звернення з вимогами до спадкоємців боржника, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Клопотання представника позивача про огляд і фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті позивача, суд визнає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в силу вимог частини 7 статті 85 ЦПК України умовою вчинення судом таких процесуальних дій є неможливість їх надання до суду, а позивачем до позовної заяви надано роздруківку розділу 2.1.1 «Кредитні картки». Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 133,141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: dismissed