Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

15 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить визнати особою, що втратила право на користування житловим приміщенням [PERSON] та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на ті обставини, що вона є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] - її колишнього чоловіка, який в квартирі не мешкає з травня 2018 року. Наявність реєстрації відповідача у квартирі позбавляє можливості здійснювати право власності у повному обсязі та завдає додаткове фінансове навантаження у вигляді оплати комунальних послуг, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Представник третьої особи Виконкому Металургійної районної у місті ради просив розглядати справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Терещенко М.С. (а.с.8). Відповідно розпорядження Голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року №Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» [ADDRESS] . За відомостями відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради від 04.11.2020 року в спірній квартирі зареєстровано з 30.01.2012 року місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Згідно з актом б/н від 15.01.2020 року, складеним мешканцями буднику [ADDRESS] , посвідченим головою ОСББ «Муравейник-4», відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS] з травня 2018 року (а.с.10). Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу позивач не чинила. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання і даною житловою площею не користується. Будучи зареєстрованим у зазначеній квартирі відповідач не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно володіння та розпорядження, відповідно, будучи знятим з реєстрації з квартири, ніяких майнових прав не втрачає. Натомість, подальша формальна реєстрація відповідача в квартирі є порушенням прав на безперешкодне користування житловою площею. Факти, викладені в позовній заяві підтверджуються письмовими доказами, актом з місця проживання, іншими довідками. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 15 ЦК України у частині першій визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч.1, ч.2 ст.16 ЦК України). Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач у справі не будучи власником житлового приміщення, залишається зареєстрованим у ньому, однак більше двох років не проживає у квартирі, поважні причини його відсутності за місцем реєстрації судом не встановлені, що свідчить про чинення ним перешкод у користуванні власністю для позивача, як власника квартири, при цьому між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольняє їх частково, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В задоволенні вимоги щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання слід відмовити, оскільки згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: partial