Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

16.06.2009р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, в якому вказувала, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 листопада 2000 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації № 118, належала квартира № 64 будинку №23/а по вул. Ак.Філатова в м. Одесі. У лютому 2009 року у її квартирі сталася крадіжка, з приводу чого вона звернулася до органів внутрішніх справ. Відповідач, видавши себе за слідчого Малиновського РВ, запевнив його, що вкрадені коштовності знаходяться у відділі міліції, а зниклі грошові кошти у нього. В цей же час її знайомий Олексій став погрожувати позивачці, що він насильницьким шляхом заволодіє її квартирою. Відповідач пообіцяв захистити її, повернути вкрадене, за що вона мала підписати якийсь документ для чого відвіз позивачку до приватного нотаріуса [PERSON] де 06.03.2009р позивачка підписала договір дарування на ім.»я відповідача. В подальшому позивачка дізналася, що відповідач не є слідчим, а водієм [PERSON] З цього приводу, вона звернулася до прокуратури Малиновського району м.Одеси з і у відношенні відповідача була порушена кримінальна справа, яка в теперішній час знаходиться в [PERSON] районному суді м.Одеси. 10.12.2009р. позивачка звернулася до суду з уточненою позовною заявою, в якій просила визнати договір дарування від 06.03.2009р. недійсним, посилаючись на те, що в момент підписання договору вона не усвідомлювала своїх дій. Як вказувала позивачка у своїй уточненій позовній заяві, іншого житла крім подарованої квартири, а також коштів за які можливо придбати інше житло у позивачки немає. Внаслідок укладення вказаного договору дарування позивачка поставила себе у вкрай невигідне становище. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2010 року по справі призначена судова психіатрична експертиза, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 05 березня 2010 року до суду надійшла заява представника [PERSON] [PERSON] про відкликання справи з Одеської обласної клінічно-психіатричної лікарні №1 у зв»язку з тим, що сторони мають намір вирішити спір мирним шляхом. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 05 березня 2010 року провадження у справі відновлено та призначено до слухання на 16 березня 2010 року 14.00. В попередньому судовому засіданні 16.03.2010р. представник позивача та прокурор Малиновського району м.Одеси в інтересах позивачки, підтримали позовну заяву. Відповідач в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги позивачки, просив визнати вищезазначений договір дарування недійсним та зобовязався у добровільному порядку передати подаровану квартиру позивачці до закінчення судового розгляду, про що надав письмову заяву. Також зазначав, що він за власним бажанням повертає квартиру позивачці. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки - [PERSON], представника прокуратури Малиновського району м.Одеси, який представляв інтереси позивачки, відповідача, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги у попередньому судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №786 від 20.11.2000р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстрованого 21.12.2000р. Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації під №118 стор.63, кн..32 к, належала квартира №64 будинку №23/а по вул. Ак.Філатова в м. Одесі. Згідно договору дарування від 06.03.2009р. позивачка подарувала вищевказану квартиру відповідачу. Договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» для визначення особи недієздатною на момент укладення угоди суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав розвязуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджуються чи спростовують доводи позивача про те, що в момент її укладення вона не розуміла значення своїх дій (або) не могла керувати ними. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що позивачка не має іншого житла, все що вона придбала за життя, вона безоплатно подарували відповідачу, позивачка немає також коштів за які можливо придбати інше житло. На даний час позивачка досягла 80-літнього віку, за віком не здатна працювати, крім того знаходиться на обліку в Одеському міському психіатричному диспансері, згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОД № 030202 їй присвоєно безстроково першу групу інвалідності по загальному захворюванню. Згідно до ч.1 ст.225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. В даному випадку, підтвердженням такого стану на момент укладення угоди дарування для позивачки були її психічне захворювання, безпорадність, непрацездатність, відсутність сторонньої допомоги та підтримки, які змусили укласти угоду на вкрай невигідних для позивачки умовах. За таких обставин, суд прийшов до висновку про порушення прав позивачки та про задоволення її позову.

Outcome: approved