Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

16 грудня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просять визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 01 січня 2013 року. Обгрунтовано позов тим, що [PERSON], який помер 01 січня 2013 року був двоюрідним братом позивачів. Ще за життя він вступив у спадщину після смерті своєї матері і рідної тітки позивачів -[PERSON], яка померла 09 лютого 2010 року та була спадкоємицею після смерті свого чоловіка - [PERSON], який помер 17 грудня 2006 року. На момент смерті [PERSON] мешкав один, йому на праві власності належала земельна ділянка за № 137, площею 0,746 га у м. Чернігові по вул. Кільцевій, 2 у Садівничому товаристві «Текстильник». Позивачі після смерті брата не могли одразу звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки дуже захворіла їх мати [PERSON], яка потребувала догляду, бо взагалі не вставала. 08 жовтня 2013 року [PERSON] померла. Після її смерті позивачі довго не могли оговтатись, а наприкінці 2014 року у країні розпочалася [PERSON] і вони, тим більше, не могли ні про що думати, окрім того, що відбувається у державі. На початку 2015 року позивачі звернулися до нотаріуса із бажанням написати заяву про прийняття спадщини після померлого брата, однак їм було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини із тіткою [PERSON]. На протязі 2015 року позивачі робили запити до різних установ. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2016 року встановлено факт, що [PERSON] є рідною тіткою [PERSON]. В ході судового розгляду також виявилося, що крім позивачів, у [PERSON] є ще один спадкоємець [PERSON], якому рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова визначено додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача - Чернігівської міської ради у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити позивачам у його задоволенні, посилаючись на неповажність пропуску позивачами строку для прийняття спадщини та зазначив, що Чернігівська міська рада є неналежним відповідачем у справі, оскільки є спадкоємець, який прийняв спадщину. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на відсутність поважних причин для поновлення позивачам строку для прийняття спадщини. Треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що заперечень проти задоволення позову вони не мають. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення позивачів, представників відповідачів, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 01 січня 2013 року помер [PERSON], який, як стверджують позивачі, доводився їм двоюрідним братом. Позивачі зазначають, що ще за життя [PERSON] вступив у спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], яка померла 09 лютого 2010 року та була спадкоємицею після смерті свого чоловіка - [PERSON], який помер 17 грудня 2006 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2011 року визнано за [PERSON] (який народився 29 червня 1970 року в місті Чернігів, Чернігівської області, Україна) право власності на земельну ділянку № 137 площею 0,0746 га, що розташована в Садівничому товаристві «Текстильник» по вулиці Кільцевій в місті Чернігів. Позивачі вказують, що після смерті брата вони не могли одразу звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки дуже захворіла їх мати [PERSON], яка потребувала догляду, бо взагалі не вставала. Проблеми зі здоровям у матері позивачів були і раніше. Згідно виписок-епікриз з медичної карти стаціонарного хворого № № 6916 та 1811, [PERSON] перебувала на лікуванні в Чернігівській міській лікарні № 3 з 18 листопада 2010 року по 03 грудня 2010 року та з 18 березня 2011 року по 30 березня 2011 року (а/с 12, 13). 08 жовтня 2013 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 14). Позивачі у судовому засіданні пояснили, що після смерті їх матері, вони довго не могли оговтатись, а наприкінці 2014 року у країні розпочалася [PERSON] і вони, тим більше, не могли ні про що думати, окрім того, що відбувається у державі. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду повідомили, що дійсно позивач [PERSON] постійно доглядав хвору матір [PERSON] до дня її смерті, а позивач [PERSON] іноді приїздив до матері та допомагав їй. Як зазначено позивачами, на початку 2015 року вони звернулися до нотаріуса із бажанням написати заяву про прийняття спадщини після померлого брата, однак їм було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини із тіткою [PERSON], проте доказів на підтвердження даних фактів ними не надано. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2016 року встановлено факт, що [PERSON], яка померла 09 лютого 2010 року є рідною тіткою [PERSON], [INFO] (а/с 6-8). Також, судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2016 року визначено [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 01 січня 2013 року [PERSON] додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до інформації приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], спадкова справа щодо майна після смерті [PERSON] заведена за заявою [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частина 1 статті 1270 Цивільного кодексу України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, при вирішенні справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому поважність таких причин повинна бути обовязково обґрунтована. Також, Пленум Верховного Суду України у абз. 6 п. 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачами пропущено не з поважних причин, оскільки з часу смерті спадкодавця до дня подання позову до суду минуло майже чотири роки і позивачами не доведено існування обєктивних, непереборних та істотних труднощів, що перешкоджали подати їм у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed