Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

16.06.2020 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. 03.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. 23.09.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Гуляйпільську районну державну адміністрацію Запорізької області як орган опіки та піклування. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточненої позовної заяви від 02.09.2020 року позивач зазначив, що [INFO] в м. Приморськ Запорізької області померла його донька [PERSON] , де вона проживала разом зі своєю сім`єю. У доньки залишилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після смерті його доньки залишились проживати разом з батьком - відповідачем у справі. Однак відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки щодо виховання дітей: зловживав алкогольними напоями, жив відсторонено від дітей, не піклувався про їх матеріальне забезпечення, не забезпечував продуктами харчування та одягом, по декілька днів залишав дітей вдома самих, ніякої участі у вихованні дітей не приймав, не виявляв до дітей уваги та турботи, ухилявся від їх утримання, тобто свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Тому, він змушений був забрати дітей до себе та звернувся до органу опіки та піклування з заявою про вирішення питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, відповідно до висновку Приморської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування відповідач не виконує належним чином батьківські обов`язки, вважають за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. На даний час діти проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS] , онука є ученицею 8 класу КЗ «Залізнична загальноосвітня школа І-ІІ ступенів», а онук зарахований студентом 2 курсу ВСП «Оріхівський фаховий коледж ТДАТУ ім. Дмитра Моторного». Посилаючись на ст.164 СК України, прохав: 1) позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, але не менше мінімального розміру аліментів, визначеного законодавством, для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття; 3) стягнути з відповідача на його користь витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 грн.; 4) стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн. В судове засідання позивач та його представник - адвокат Троян В.М. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви від 09.11.2020 року про розгляд справи за їх відсутності. На позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Проти заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, був неодноразово належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади (а.с.40,62), будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надав, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи Приморської районної державної адміністрації Запорізької області як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, надав 29.09.2020 року клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с.46-47). Представник третьої особи Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, надав 09.11.2020 року клопотання про розгляд справи без участі представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими для заочного розгляду. Відповідно до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [INFO] народився позивач у справі - [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 29.05.1997 року (а.с.6). Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] виданого Пенсійним фондом України від 02.10.2008 року довічно (а.с.7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Приморським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.07.2020 року (а.с.37). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області від 05.07.2016 року (а.с.9). Позивач у справі є дідусем дітей та батьком їх матері - [PERSON] .. [INFO] матір дітей - [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області від 02.03.2016 року (а.с.8). Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). 28.10.2019 року Приморська районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування затвердила висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, відповідно до якого 19.09.2019 року під час відвідання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було виявлено, що умови проживання не відповідають нормам, в будинку відсутній запас харчів, брудно, відключено газове постачання, батько дітей кілька днів відсутній вдома, під час бесіди з ним було з`ясовано, що він не має бажання займатися вихованням дітей, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, доля дітей йому не важлива, батько дітей самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому вважають за доцільне позбавити його батьківських прав (а.с.4-5). Наразі діти зареєстровані та проживають разом з позивачем у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині (а.с.11, 12, 29-32). [PERSON] є ученицею 8 класу КЗ «Залізнична загальноосвітня школа І-ІІ ступенів» (а.с.28), а [PERSON] зарахований студентом 2 курсу ВСП «Оріхівський фаховий коледж ТДАТУ ім. Дмитра Моторного» (а.с.27). Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, який є дідусем дітей, як особа, в сім`ї якого проживають діти, відповідно до ст.165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав батька дітей [PERSON] з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується письмовими поясненнями позивача, наданими суду письмовими доказами: довідками зі школи та коледжу, довідками про місце проживання та реєстрації дітей, висновком Приморської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Крім того, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на те, що відповідач не має бажання займатися вихованням дітей, доля дітей йому не важлива, батько дітей самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, про, що може також свідчити і відсутність у вказаної особи інтересу до справи, яка знаходиться на розгляді суду, щодо позбавлення його батьківських прав. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, виходить з того, що відповідач після позбавлення батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей, а тому суд відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідач, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, не довів суду те, що він має незадовільний стан здоров`я, що на його утриманні перебувають інші діти чи особи, а так само будь-які інші обставини, які б перешкоджали йому надавати матеріальну допомогу його дітям. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. А тому позов підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, як на підстави позову, передбачені законом, встановлені у судовому засіданні під час їх перевірки наданими суду доказами. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача, який сплатив судовий збір в сумі 840,80 грн., то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840,80 грн. покладає на відповідача та стягує його на користь позивача. Крім того, позивач звільнений від сплати судового збору в сумі 840,80 грн. за вимогою про стягнення аліментів, а тому суд покладає судовий збір в розмірі 840,80 грн. на відповідача та стягує його в дохід держави.

Outcome: approved