Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

15.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Галицького відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, ДП «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: публічне акціонерне товариство «БМ Банк», [PERSON], про визнання недійсними електронних торгів з продажу нерухомого майна, свідоцтва про придбання нерухомого майна, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2014 року з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «БМ Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 231147,74 грн. В процесі примусового виконання даного судового рішення державним виконавцем Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції 11.03.2015 року був проведений опис та арешт належного позивачеві майна - 2-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Про дану дію, яку позивач вважає проведеною з порушенням вимог законодавства, йому стало відомо 25.08.2016 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження. 12.03.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення експерта - суб'єкта оціночної діяльності, який 13.11.2015 року склав висновок про ринкову вартість квартири, що склала 865993,00 грн. Залучення експерта та проведення оцінки було здійснено без повідомлення позивача, що останній вважає порушенням його прав, як сторони виконавчого провадження. Організацією з реалізації майна було визначено ДП «Сетам». За результатами перших та других електронних торгів державним виконавцем було знижено вартість майна до 432996,50 грн. За результатами третіх електронних торгів квартира була реалізована за стартовою ціною - 432996,50 грн. [PERSON] вважає, що державний виконавець безпідставно відкрив виконавче провадження, оскільки на момент подання заяви про примусове виконання закінчився строк дії довіреності представника ПАТ «БМ Банк». Крім того, зазначає, що державним виконавцем не були дотримані вимоги ч. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження». З приводу оцінки майна, у позові зазначено, що [PERSON] доступу до квартири експерту не надавав, у висновку відсутні фотографії квартири та будинку, тому дану оцінку вважає неправомірною. Збільшивши позовні вимоги (а.с.40) позивач просив суд: визнати недійсними електронні торги з продажу належної йому квартири [ADDRESS] (лот № 161929), які відбулися 17.08.2016 року, результати яких зафіксовані у протоколі № 191634 від 17.08.2016 року та в акті державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 31.08.2016 року; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (серія та номер 1071, видане 29.09.2016 року) та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 31638824 від 29.09.2016 року, номер запису про право власності 16655592) щодо права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі своїх представників до суду не направили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями з розписками уповноважених осіб Галицького відділу ДВС та ДП «Сетам». Представник третьої особи ПАТ «БМ Банк» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що дії державного виконавця та ДП «Сетам» щодо продажу квартири позивача були законними та правомірними. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що квартира була реалізована в порядку визначеному тимчасовим положенням про проведення торгів. Вислухавши учасників та дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2014 року з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «БМ Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 231147,74 грн. В процесі примусового виконання даного судового рішення державним виконавцем Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції 11.03.2015 року був проведений опис та арешт належного позивачеві майна - 2-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. 15.08.2016 року по 17.08.2016 року ДП «Сетам» проводилися електронні торги по лоту №161929 з реалізації арештованого майна, а саме: двокімнатна квартира загальною площею 42,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Переможцем зазначених електронних торгів став учасник № 9, що запропонував найвищу цінову пропозицію в розмірі 432996,50 грн. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у звязку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Отже, для правильного вирішення спору необхідно встановити наявність порушень норм законодавства при проведенні прилюдних (електронних) торгів, які могли вплинути на результат торгів, а також порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту - визнання прилюдних торгів недійсними (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 у справі 6-323цс16). Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів (якими є електронні торги) дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення правовідносин), до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 2427, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85). Крім того, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, в якій зазначено, що головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а саме тому окрім порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (N 606-XIV) передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» (N 606-XIV) визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Частинами другою, третьою та четвертою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію. У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право на оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п'ята статті 58, частина третя статті 62 Закону України «Про виконавче провадження». Суд дійшов висновку про те, що дії, які свідчать про порушення вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень щодо визначення вартості чи оцінки (уцінки) майна до призначення прилюдних торгів, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Тобто, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицію Верховного Суду України, викладеною в постанові по справі № 3-112гс14 від 23 вересня 2014 року. Пунктом 2 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5 передбачено, що організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби. Організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги) на підставі отриманої ним заявки. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, що підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями. Аналізуючи доводи позивача з приводу невідповідності процедури електронних торгів вимогам закону через неповідомлення боржника про проведення торгів слід зазначити наступне. Сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Отже, як зазначається в правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-116 цс12, при вирішенні справ про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановлювати такі факти: чи мало місце порушення норм при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати торгів. При цьому суд зазначає, що підставою для визнання електронних торгів недійсними є одночасна наявність двох факторів: порушення норм закону при проведенні торгів і порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною другою статті 59 ЦПК встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] доказів того, що електронні торги з реалізації спірного майна були проведені з порушенням чинного законодавства, вказані нею порушення вплинули на результат їх проведення, чи мало місце порушення її прав і законних інтересів, а також, що вартість реалізованого майна занижена вдвічі та доказів того, що вартість спірного майна більша за вартість його реалізації. При цьому жодних дій державного виконавця, під час проведення виконавчих дій, позивачем оскаржено не було. Доказів того, що позивач не ознайомлений з результатами оцінки спірного нерухомого майна, останній не надав, хоча саме на нього як позивача покладено обов'язок довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача щодо визнання електронних торгів недійсними, а так само і вимоги про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed