overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

15 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 26 червня 2004 року Попасненською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 4. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що сімейні відносини з відповідачем були припинені в квітні 2013 року, через непорозуміння, різних поглядів на життя, різних уявлень щодо подружнього життя, внаслідок чого виникали непорозуміння, сварки, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 червня 2004 року Попасненською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 4, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають від шлюбу дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з квітня 2013 не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

15 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 22.12.1998р. помер її дядько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) та іншого майна. У встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву у якій справу просила розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Ширмівської сільської ради до суду не зявився також, подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що померлий 22.12.1998р. [PERSON] (свідоцтво про смерть, а. с. 9) мав право на земельну частку (пай), розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Перемога» с. Свитинці Погребищенського району Вінницької області. У встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, в звязку з втратою правовстановлюючих документів (оголошення про втрату в газеті «Колос», а.с.13). Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 22.12.1998р., мав право на земельну частку (пай), розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Перемога» с. Свитинці Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиця за законом у встановлений законом строк прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на цю земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

15 серпня 2017 року [PERSON] предявив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 09 червня 2006 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що в шлюбі в них 15 липня 2008 року народилась донька [PERSON], яка проживає з відповідачкою. Однак сімейне життя між ними не склалося через різні погляди на життя та різні характери. У жовтні 2016 року вони з відповідачкою припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та стали проживати окремо. Шлюб між ними носить формальний характер, примирення є неможливим, а тому він вирішив звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 07 листопада 2017 року о 09.15 год., сторони не зявились, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку, та подали заяви з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності і позов задовольнити. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони, які зареєстрували шлюб 09 червня 2006 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, з жовтня 2016 року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

15 серпня 2017 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 14 лютого 2009 року у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №59. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя між ними не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, затівав сварки та скандали, які в кінцевому результаті призвели до того, що вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. Між ними відсутні почуття взаєморозуміння та любові, шлюб носить формальний характер, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 22 вересня 2017 року о 14.00 год., позивач [PERSON] не зявилась та подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Після укладення шлюбу сторони міцної сімї не створили через різні погляди на життя і різні характери, вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

15 серпня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначають, що вони перебувають у шлюбі з 28.11.2014 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Роздольської сільської ради Первомайського району Харківської області, за актовим записом № 3. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного, через відсутність порозуміння, різні характери та погляди на сумісне життя та сім'ю, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбних стосунків подружжя не підтримує, спільного господарства не веде та мешкає окремо. Заявники [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, проте надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримують у повному обсязі. Заявник [PERSON] після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Від Первомайського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу у відсутність представника відділу, проти заявлених вимог не заперечують. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилаються заявники є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам заявників, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

15 серпня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він вимагає розірвати шлюб між ним і відповідачем, зареєстрований 04.05.2007р. Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 26, миритися не бажає, вважає, що через відсутність взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів їх шлюб з відповідачем остаточно розпався, подружніх стосунків не підтримують. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на розірванні шлюбу. (а.с. 21) Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. (а.с. 22) З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

15 серпня 2017 року до суду звернулася [PERSON] із заявою, вказуючи, що 15.08.1975р. їй була видана трудова книжка серії БТ-І № 1484530. Під час внесення записів у даний правовстановлюючий документ у графі «дата народження» було здійснено виправлення у її році народження, а саме з «1958» на «1959». З метою оформлення пенсії за віком в управлінні Пенсійного фонду, їй необхідно встановити, що трудова книжка серії БТ-І № 1484530, яка видана 15.08.1975р. дійсно належить їй. Заявник в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити. (а.с. 12) Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, проте [PERSON] телефонограмою повідомила суд про неможливість зявитись в судове засідання, просила розглянути справу у її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви. (а.с. 13) Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні достовірно доведено, що трудова книжка серії БТ-І № 1484530, яка видана 15.08.1975р. дійсно належить [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

15 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Васильківський р-н, с. Васильківка, вул. Залізна, 6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.08.2017р. об 11 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.08.2017р. об 11 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Стебленко лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, суєтна, злобна, агресивно налаштована на адресу оточуючих, викрикує погрози, нецензурно лається. Висловлює маячні ідеї відносини на адресу оточуючих. Мислення паралогічне, дезорганізоване. Критика порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

15 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, пос. Опитний, вул. Наукова, 43/14. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.08.2017р. о 13 год. 13 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.08.2017р. о 13 год. 13 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Стебленко лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, підозріла. Настрій знижений. Сама із собою розмовляє. Іспитує слухові галюцинації коментую чого та ображаючого характеру. Висловлює маячні ідеї відносини на адресу оточуючих. Критика порушена. Інвалід 2 групи. [PERSON] було поставлено попередній діагноз Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

15 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Вільногірськ, пр. Миру, 11-А/26. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.08.2017р. о 09 год. 33 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.08.2017р. о 09 год. 33 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Шкуровської лікарні КЗ «Вільногірської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора психомоторно збуджена. Мова за типом «словникової окрошки». Імпульсивна. Память, інтелект знижений. Критика порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний шизофреноподібний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved