Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

17.04.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , у якій вона просить становити факт її постійного проживання з [PERSON] , який помер [INFO] , на момент його смерті; визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,50 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, і належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 039706 від 15.12.2003 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок смерті спадкодавець залишив заповіт, у якому заповів позивачці вказану земельну ділянку. Крім [PERSON] спадкоємцями за законом є також [PERSON] та [PERSON] . Проте, коли позивачка звернулась до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. Проте, позивачка стверджує, що проживала без реєстрації із заповідачем постійно, на момент його смерті, в [ADDRESS] , і тому вважається такою, що прийняла спадщину. Крім того, позивачка вказує, що оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку втрачений, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався, і з цих причин вона позбавлена права оформити спадщину у позасудовому порядку. Ухвалою судді від 27.04.2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 19.05.2020 року, витребувано з Приазовської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 19.05.2020 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду на 09.06.2020 року. В судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги з викладених у позові підстав. Відповідач Богданівська сільська рада, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направила, 12.05.2020 року надіслала заяву про визнання позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, відзиву на позов не надали. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підставах. Як роз`яснено в пунктах 2, 23 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини тощо. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В розумінні статті 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.10.2014 року. Позивачка є дочкою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.06.1969 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.11.1988 року, відповідно до якого дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,50 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, і належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 039706 від 15.12.2003 року. Згідно із заповітом, складеним 20.05.2013 року, [PERSON] заповів вказану земельну ділянку [PERSON] , а житловий будинок і автомобіль заповів [PERSON] . Постановою нотаріуса від 22.08.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск нею встановленого законом строку для прийняття спадщини. Згідно із довідкою Богданівської сільської ради від 17.10.2019 року, [PERSON] з 01.01.2013 року по момент смерті постійно без реєстрації проживала з батьком за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що позивачка за рік до смерті батька, почала проживати разом з ним в с. Богданівка, оскільки батько потребував догляду, і проживала разом з ним до його смерті. Відповідно до витребуваних судом матеріалів спрадкової справи, крім позивачки ніхто зі спадкоємців не звертався до нотаріуса із заявами про оформлення спадщини. Таким чином, в судовому засіданні позивачкою був доведений факт її постійного проживання із заповідачем на момент його смерті, а отже підтверджено прийняття нею спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Також, позивачкою підтверджено її право на спадкування земельної ділянки на підставі заповіту і належність померлому спадкового майна, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Водночас, будь-яких доказів або заперечень на спростування доводів позову, відповідачами надано не було. На підставі викладеного і

Outcome: approved