Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

15.05.2020 р. [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, у якій просила визнати недійсними окремі умови кредитного договору № 07180-01/2020, укладеного 13.01.2020 року з відповідачем (далі Договір), а саме п. 4.3., а також визнання незаконними дії відповідача щодо нарахування процентів понад строк кредитування, тобто після 13.03.2020 р. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 13.01.2020 р. між нею та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі Товариство) укладено зазначений кредитний договір, відповідно до якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит 3000 грн. строком на 14 днів, за що сплачується процент 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування. У разі недотримання умов п. 2.2. Договору нарахування процентів здійснюється на загальних умовах, а саме 1,8 % від суми кредиту. Згідно п. 4.3. Договору у випадку неповернення кредиту пеня складає 4 % від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов Договору. Позивач вважала цей пункт таким, що суперечить п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки є несправедливим. Крім того, право позикодавця нараховувати проценти за користування кредитом припиняється після спливу строку кредитування, а тому позивач просила не нараховувати зазначені проценти. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.06.2020 р. провадження у справі відкрито,\~розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, призначено перше судове засідання, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Товариство повідомлено про судові засідання, призначені на 12.08.2020 р. та 03.09.2020 р., що підтверджується наявними у справі доказами, відзиву на позовну заяву від Товариства не надходило. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини. 13.01.2020 р. Товариство та [PERSON] (далі - Клієнт) укладений Договір про надання фінансового кредиту № 07180-01/2020 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» надає [PERSON] фінансовий кредит у сумі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит наданий строком на 14 днів, тобто до 26.01.2020 р. В Договорі зазначено, що в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до пунктів 1.3. - 1.7. за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 3,65% річних від суми кредиту в розрахунку 0,01% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua/ та https://groshman.com.ua/. Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». У розділі 2 Договору встановлений Порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за Договором. Зокрема, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Клієнт, з яким Товаривство вперше укладає Договір, сплачує процент у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами до повного повернення кредиту протягом 14 днів до дати, яка встановлена в п. 1.2. цього Договору. У разі недотримання цих умов та/або в разі пролонгації першого кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами, що становить 1,8 % в день від суми кредиту, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. В п. 2.4.-2.5. передбачено, що сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У розділі 4 Договору встановлена відповідальність Сторін та порядок вирішення спорів. Відповідно до п. 4.1. 4.3. Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та Договору. У разі порушення умов Договору та додатків до нього, винна Сторона відшкодовує іншій Стороні всі понесені збитки в повному обсязі, в тому числі витрати на юридичну допомогу для відновлення порушеного права. Упущена вигода відшкодуванню не підлягає. У разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, Клієнт зобов`язаний виплатити Товариству пеню в розмірі 4,00 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання умов цього Договору, починаючи з першого дня прострочення. При цьому пеня нараховується до дня повного погашення заборгованості за Договором включно, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. 27.01.2020 р. і 12.02.2020 р. між Товариством і Клієнтом [PERSON] укладені додаткові угода № 2 відповідно до яких сторони продовжили строк дії договору № 07180-01/2020 на термін 15 днів до 11.02.2020 р., а потім до 13.03.2020 р. Цей кредитний договір і додаткові угоди до нього підписані з використанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти позивачеві. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Частиною першою\~статті 627 ЦК України\~встановлено, що відповідно до\~ статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими\~відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Пункт 4.3. Договору щодо встановлення зобов`язання Клієнта виплатити Товариству пеню у розмірі 4,00 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання умов цього Договору, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 90 календарних днів, що становить 360 % суми кредиту або 10800 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Вимога про нарахування та сплату неустойки за договором фінансового кредиту, яка є завищеною, не відповідає передбаченим у пункті шість статті 3, частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Згідно з частиною третьою статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, щодо сплати споживачем пені за прострочення повернення кредиту. Принцип свободи договору, право споживача відмовитися від укладення договору про надання споживчого кредиту або відкликати згоду на укладення такого договору, а також право суду зменшити розмір неустойки не звільняють кредитодавця від обов`язку укладати правочин відповідно до вимог законодавства. Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Виходячи з зазначених обставин, враховуючи правову позицію Верховного суду у справі № 754/6091/18 (постанова від 27 січня 2020 року), суд визнає недійсним п. 4.3. кредитного договору № 07180-01/2020 від 13.03.2020 р. щодо встановлення сторонами пені у розмірі 4 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення. Щодо задоволення позовної вимоги про визнання незаконними дії відповідача щодо нарахування процентів понад строк кредитування, тобто після 13.03.2020 р., суд відмовляє з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 15\~і ч.\~1\~ст.\~16\~ЦК України\~передбачено,\~що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть є: припинення дії, яка порушує право. (п. 3 ч. 2 ст. ст. 16 ЦК України) Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч.1 ст. 2 ЦПК України) Отже, для судового захисту кожного має бути наявним юридичний спір порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Для застосування такого судового способу захисту, як припинення дії, яка порушує право, судом має бути встановлені конкретні дії особи, яка порушує, не визнає, оспорює право або інтерес. Відповідно до\~вимог ч.\~1-4\~ст.\~12\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін, учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом , кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. ( ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України). Суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. ( ч. 1-2 ст. 13 ЦПК України) Згідно ч.\~1\~і 2\~ст.\~83\~ЦПК України сторони\~та інші\~учасники справи\~подають докази\~у справі\~безпосередньо до\~суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивач не довела, що відповідачем вчинені дії щодо нарахування процентів понад строк кредитування, тобто після 13.03.2020 р. Будь-яких клопотань про витребування доказів судом від позивача не надходило. Виходячи з\~цих обставин\~та вимог\~законодавства,\~суд відмовляє\~ [PERSON] \~у задоволенні\~позовної вимоги про визнання незаконними дії відповідача щодо нарахування процентів понад строк кредитування, тобто після 13.03.2020 р. Позивач не позбавлена права захистити своє право у разі виникнення спору щодо нарахування процентів понад строк кредитування, тобто після 13.03.2020 р. або у інший спосіб захисту. Вирішуючи питання щодо необхідності розподілу судових витрат суд керувався наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовна заява [PERSON] містить дві вимоги немайнового характеру. [PERSON] було звільнено від сплати судового збору при поданні позовної заяви, а тому з відповідача в дохід держави підлягає стягенню судовий збір в частині однієї задоволеної позовної вимоги. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплаті підлягає судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України про «Державний бюджет на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні. На підставі зазначеного, судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (2102 х 0,4) за позовну заяву немайнового характеру підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Отже, суд приходить до висновку про визнання недійсним пункту 4.3 кредитного договору № 07180-01/2020, укладеного 13 січня 2020 року між Товариством та [PERSON] . При цьому, у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконними дій щодо нарахування процентів понад строк кредитування суд відмовляє. Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст. 17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст. 1 Протоколу № 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Outcome: partial