Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

15.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим будинком № 4 по пров. Ніжинському в м. Чернігові з підстав, встановлених статтями 391, 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач не проживає в будинку з 1983 року і не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг; крім того, відповідач втратив право користування будинком і в силу того, що вказане право втратив власник будинку, членом сімї, якого він був, у звязку з відчуженням будинку. У судовому засіданні представник позивача предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Допитані судом в якості свідків сусіди позивача: [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що відповідач не проживає в [INFO] з 1983 року. Він лише іноді (приблизно 1 раз на 2-3 роки) зявлявся в цьому будинку, в якому раніше проживали його батьки, в якості гостя. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою представника позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є власником жилого будинку № 4 по пров. Ніжинському в м. Чернігові на підставі договору дарування від 03.08.2016 року, укладеного з [PERSON] (а. с. 5-7). За цією ж адресою зареєстрований і відповідач. Як убачається з матеріалів справи (а. с. 4) та показань допитаних судом свідків, які узгоджуються між собою, відповідач постійно не проживає в [INFO] з 1983 року. Відповідно до частини другої статті 405 Цивільного кодексу України (далі Кодекс), на яку посилається позивач як на одну з підстав цього позову, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз вказаних положень Кодексу дає суду підстави для висновку про те, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених частиною другою статті 405 можливо лише за позовом власника жилого приміщення, або одного з членів сімї власника, який має право користування цим жилим приміщенням. Втім, як встановлено судом, позивач не був членом сімї власника будинку № 4 по пров. Ніжинському в м. Чернігові, і не проживав однією сімєю разом із відповідачем, а тому йому не належить право вимоги визнання відповідача таким, що втратив право користування цим будинком з підстав, встановлених частиною другою статті 405 Кодексу. Водночас суд констатує, що права членів сімї власника житлового будинку є похідними від прав власника на вказаний будинок. Тому, припинення права власності на будинок в звязку з його відчуженням, автоматично припиняє і право користування цим будинком усіх членів сімї власника, який здійснив таке відчуження. Враховуючи ту обставину, що відповідач набув право користування будинком № 4 по пров. Ніжинському в м. Чернігові саме як член сімї попереднього власника цього будинку [PERSON], після відчуження останньою будинку на користь позивача шляхом укладення 03.08.2016 року договору дарування, відповідач автоматично втратив право користування цим будинком. Згідно статті 391 Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з цього, вимога позивача про усунення перешкод у користуванні жилим будинком № 4 по пров. Ніжинському в м. Чернігові шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цим будинком з підстав, встановлених статтею 391 Кодексу, є такою, що ґрунтується на законні. Отже, предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial