Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Станом на 2008 рік шлюб між подружжям було розірвано. Дитини проживає з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] і перебуває на утриманні матері. Батько з сином не спілкується, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться ним та не відвідує його, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання та лікування дитини. Крім того, згідно висновку Хотинської РДА від 28.09.2016р. №9-499-02-25, остання вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищенаведене просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання з'явилися, позов підтримують у повному обсязі, вважають його правомірним та обґрунтованим поданими доказами та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, але був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Служба у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області - в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], а мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.07.2006р. (а.с. 8) Зі змісту Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 07.08.2006р. був зареєстрований шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу зазначено як [PERSON] (а.с.7). В подальшому шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за №15 від 18.01.2008р., що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу. Після реєстрації розірвання шлюбу дружині залишено прізвище [PERSON] (а.с. 9). З наявної в матеріалах справи довідки-характеристики №02-20-776 від 08.12.2015р., виданої виконкомом Хотинської міської ради на гр. [PERSON], вбачається, що [PERSON] здійснює догляд за дитиною [PERSON] - [INFO] Спиртними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає, характеризується позитивно (а.с. 10). Згідно характеристики учня 3 класу Хотинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 [PERSON] [INFO], останній проявив себе відповідальним, наполегливим, дисциплінованим учнем. [PERSON] виховується в неповній сім'ї, вихованням дитини займається мати [PERSON] та бабуся [PERSON]. Мати регулярно відвідує школу і цікавиться шкільними справами дитини. [PERSON] знає, що [PERSON] є його біологічним батьком, але як рідну людину не знає і не пам'ятає. [PERSON] з моменту навчання не брав участі у вихованні сина, в школі жодного разу не з'являвся і не цікавився шкільним життям дитини (а.с. 11). Судом досліджено акт обстеження матеріально-побутових умов від 14.12.2015р., згідно якого вбачається, що умови для проживання дитини [PERSON] відповідають усім вимогам. Судом встановлено, що Хотинською районною державною адміністрацією розглядалась заява [PERSON] про доцільність позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка [PERSON] стосовно їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за результатами якої надано висновок від 28.09.2016р. №9-499-02-25 про доцільність позбавити відповідача батьківських прав (а.с.12). Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Звертаючись з даним позовом до суду позивачка стверджує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина [PERSON], [INFO], що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача [PERSON] по відношенні до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що виразилась у його нехтуванні обов'язками батька по забезпеченню сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, створенням умов для отримання ним відповідної освіти, не надавав дитині доступу до культурних і духовних цінностей, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу. При цьому судом враховується, що відповідач не повідомив суду причини неявки в судове засідання, позовні вимоги не спростував, доказів на підтвердження будь-яких дій по виконанню своїх батьківських обов'язків суду не надав. Наведені обставини встановлені матеріалами справи і суд приходить до висновку, що їх слід визнати винятковими, такими, що дають підстави для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенні до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд роз'яснює відповідачу, що останній у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved