Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

15.01.2021 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість у розмірі 98 178,41 грн. у виді пені за прострочення сплати аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO], яка виникла у зв`язку із невиконанням [PERSON] рішення Новокаховського міського суду від 12.04.2010 року про стягнення з останнього аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з 29.03.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Так, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, а тому вона має право на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати ним аліментів, загальна сума якої дорівнює 242 156,26 грн., проте, оскільки відповідно до ч.1 ст.196 СК України розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості, вона просить суд стягнути з [PERSON] її за період з 01.01.2011 року по 01.01.2021 року у розмірі 98 178,41 грн.. 25.01.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 17.05.2021 року позивачка не з`явилася, проте, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, в тому числі, і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин та на підставі ст. 280 ЦПК України, а також зі згоди позивачки, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину. У відповідності до ч.4ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] від 01.07.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 12.04.2010 року з [PERSON] присуджено стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час вищезазначене рішення суду про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Новокаховському міському відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), виконавче провадження №23443303. Згідно з розрахунком державного виконавця Новокаховського міського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 09.10.2020р. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , станом на 01.10.2020 року складає 98 178,41 грн. На даний час позивачка вимагає стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2011 року по 01.01.2021 року саме в сумі 98178,41 грн. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . При цьому, суд виходить з того, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина з вини відповідача [PERSON] .. Так, судом встановлено, що [PERSON] , достовірно знаючи про наявність відповідного рішення суду, про що, зокрема, свідчить часткове погашення ним заборгованості в сумі 1400 грн. у червні 2020 року, розмір аліментів, що підлягає сплаті, в період з 01.01.2011 року по 01.10.2020 р. аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не сплачував, чим допустив утворення заборгованості, яка за цей період склала 98 178,41грн. Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач, в порушення вимог ст.12,13,81 ЦПК України, суду не надав. В той же час, факт виникнення заборгованості та її розмір підтверджується розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем 01.10.2020р. Обчислений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментам сторонами не оспорений, доказів, які б спростували розмір цієї заборгованості, суду не надано, тому такий розрахунок суд вважає вірним, належним та обґрунтованим і приймає його до уваги при ухваленні вказаного рішення. Отже, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд приходить до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки на підставі ст.196 СК України. При визначенні розміру пені суд виходить з того, що за вимогами ч.1 ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Максимальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Тобто за змістом вказаної статті, з урахуванням того, що аліменти повинні сплачуватись щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент постановлення судового рішення. Враховуючи вказане, суд вважає, що наданий позивачкою розрахунок пені є вірним, складеним відповідно до вказаних вимог законодавства, а тому приймає його за основу при ухваленні цього рішення. Також суд враховує, що відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув за невідомими причинами, відзиву на позовну заяву не подав та жодним чином позовні вимоги [PERSON] не спростував. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2011 року по 01.01.2021 року в сумі 98178,41грн., у зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00грн. На підставі зазначеного та,

Outcome: approved