Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

16 вересня 2015 року Рубіжанським міським судом Луганської області було ухвалено заочне рішення у цій справі, яким позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволені повністю та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 232/6/2008 від 06.10.2008 року в загальній сумі 479127,03 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом та відсотками в розмірі 18407,28 доларів США, що еквівалентно 387027,90 гривень (за курсом НБУ 21,02 за 1 долар США); комісії у розмірі 5664,87 гривень; пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 86434,26 гривень. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.08.2016 року заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 16.09.2015 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. 15 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 232/6/2008 від 06.10.2008 року в загальній сумі 479127,03 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.10.2008 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], як позичальником, було укладено кредитний договір № 232/6/2008, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 24860,00 доларів США для придбання автотранспортного засобу, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 14% річних та з терміном повернення кредиту не пізніше 05.10.2015 року. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, [PERSON] в порушення умов кредитного договору платежі в погашення кредиту та сплату відсотків за його користування здійснювалися з порушенням строків погашення заборгованості, що призвело до створення простроченої заборгованості у загальній сумі 479127,03 гривень, яку й просить стягнути з відповідача позивач, також покласти на відповідача судові витрати. В судове засідання представник ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» не зявився, був повідомлений належним чином, представник надіслав до суду заяву, в якій він просить провести розгляд справи за відсутністю представника позивача за наявними у справі матеріалами та задовольнити позов. В судове засідання відповідач [PERSON] та її представник не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника. Представник відповідача надав до справи письмові пояснення, згідно яких меморіальний ордер не має підпису представника банку, відсотки за користування кредитом нараховані в більшому розмірі, ніж потрібно, розрахунок неустойки відсутній. Також, у письмових поясненнях представником відповідача заявлено про застосування позовної давності до позовної вимоги про стягнення неустойки та застосування ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (т. 1 а.с. 205-206). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе задовольнити це клопотання сторін та розглядати цивільну справу у їх відсутності за наявними у справі доказами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов\~підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 жовтня 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], як позичальником, було укладено кредитний договір № 232/6/2008, відповідно до якого банк надає позичальнику грошові кошти на придбання автотранспортного засобу марки HYUNDAI TUCSON у розмірі 24860,00 доларів США строком по 05.10.2015 року включно, за користування кредитом встановлюється плата 14% річних, за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 157,37 гривень. Відповідно до п. 2.5.1 кредитного договору позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановленої у Графіку поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі не меншій сумі чергового погашення частини кредиту, процентів та інших виплат, відповідно до умов договору (т. 1 а.с. 8-14). Між сторонами було укладено пять додаткових угод до кредитного договору. Згідно додаткової угоди № 1 від 19.05.2009 року було викладено пункти 2.1.1.2 2.1.1.4 кредитного договору стосовно страхування в новій редакції (т. 1 а.с. 24). Згідно додаткової угоди № 2 від 19.05.2009 року, сторони виклали в новій редакції Графік погашення кредитної заборгованості (т. 1 а.с. 25). Згідно додаткової угоди № 3 від 14.07.2009 року було викладено в новій редакції адресу та банківські реквізити сторін та замінено номер поточних рахунків, які згадуються у кредитному договорі (а.с. 26). Згідно додаткової угоди № 4 від 12.05.2010 року сторони погодили, що з 01.02.2010 року за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, та/або несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту позичальник сплачує банку штраф у розмірі подвійної процентної ставки, визначеної кредитним договором від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожен день прострочки, в звязку з чим, штраф у розмірі 20% від суми неповернених кредитних коштів та/або несплачених процентів, та/або несплати за обслуговування кредиту, передбачений п. 4.3 розділу 4 кредитного договору, не нараховується, також сторони погодили викласти в новій редакції п. 4.3 кредитного договору (а.с. 23). Згідно додаткової угоди № 5 від 03.11.2011 року сторони домовилися про розмір номінальної процентної ставки до розміру 14 процентів річних, також сторони погодили зміну Графіку погашення кредитної заборгованості (т. 1 а.с. 15-22). Факт надання банком кредиту позичальнику підтверджується меморіальним валютним ордером № 3099 від 06.10.2008 року про надання кредиту [PERSON] згідно кредитного договору № 232/6/2008 від 06.10.2008 року у розмірі 24860,00 доларів США, що еквівалентно 121055,77 гривень (т. 1 а.с. 27, 200, 233, 234). В судовому засіданні та письмових запереченнях представник відповідача посилається на те, що в копії меморіального ордеру від 06.10.2008 року про надання кредиту відсутній підпис представника банку, також кредит наданий в меншому розмірі (т. 1 а.с. 205-206). Суд відхиляє цей довід представника позивача, оскільки згідно заяви про видачу готівки № 3119 від 06.10.2008 року та квитанції про здійснення валютно-обмінної операції № 3123 від 06.10.2008 року відповідач отримала кредит у сумі 24860,00 гривень (т. 1 а.с. 27, 200, 233, 234). Разом з цим, факт отримання кредиту не заперечувався відповідачем та її представником. Згідно виписки з особового рахунку відповідача, остання здійснювала за період з жовтня 2008 року по червень 2012 року погашення кредиту (т. 1 а.с. 235-248). На думку суду, вище зазначені документи та дії відповідача з погашення кредиту, в своїй сукупності підтверджують факт видачі кредиту позичальнику, тому відсутність на меморіальному ордері підпису представника банку жодним чином не спростовує самого факту отримання кредиту. Тому, суд дійшов висновку, що ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином в обумовлений кредитним договором строк, доказів спростування цього матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі. Визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 08.06.2015 року: -12836,27 доларів США заборгованість за кредитом; -5571,01 доларів США заборгованість за процентами; -5664,87 гривень комісія за розрахункове обслуговування; -86434,26 гривень неустойка за несвоєчасне погашення кредиту. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит, однак відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Відповідач та її представник доказів погашення заборгованості повністю або частково, доказів в спростування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, суду не надали. Суд відхиляє доводи сторони відповідача, які викладені в заяві про скасування заочного рішення та в письмових поясненнях щодо нарахування процентів за користування кредиту в більшому розмірі, оскільки доказів цьому до справи не надано. За умовами кредитного договору банк відповідно до п. 3.2.4 кредитного договору має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором в частині повернення кредитних коштів та щомісячної сплати процентів за користування ними належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором, тому суд вважає, що є підстави для дострокового стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 392692,77 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом та відсотками в розмірі 18407,28 доларів США, що еквівалентно 387027,90 гривень (за курсом НБУ 21,02 за 1 долар США); комісії у розмірі 5664,87 гривень, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача неустойки в розмірі 86434,26 гривень, суд дійшов такого. В письмових поясненнях представник відповідача зазначив, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів з 14.04.2014 року. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня\~\~2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджена антитерористична операція. Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, в якому міститься місто Рубіжне Луганської області. Як вбачається зі справи, відповідач постійно зареєстрована та мешкає в місті Рубіжне (т. 1 а.с. 41). За умовами кредитного договору за неналежне виконання грошових зобовязань відповідач зобовязувалася сплатити штраф у розмірі 20% від суми неналежно виконаного грошового зобовязання (п. 4.3 кредитного договору). Як вбачається з розрахунку заборгованості, неустойка у 86434,26 гривень нарахована за період з 07.06.2015 року по 26.06.2015 року, іншого розрахунку неустойки представником банку до справи не надано. За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення неустойки за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у загальній сумі 86434,26 гривень необхідне відмовити в її стягненні, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона її нарахування з 14.04.2014 року. Разом з цим, суд відмовляє представнику позивача в задоволенні його заяви про застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки, оскільки в її стягненні відмовлено по суті. За таких обставин, з врахуванням встановленого порушення [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості за кредитним договором та відсутності заперечень відповідача щодо наявності її заборгованості перед позивачем, суд вважає позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту\~в\~загальній сумі 392692,77 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом та відсотками в розмірі 18407,28 доларів США, що еквівалентно 387027,90 гривень (за курсом НБУ 21,02 за 1 долар США); комісії у розмірі 5664,87 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом; в частині стягнення неустойки у сумі 86434,26 гривень суд відмовляє, в звязку з встановленою Законом забороною. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 2994,82 гривень (вимоги задоволена на 81,96% тому вирахування судового збору станом на час подання позову: 3654,00 гривень х 81,96% = 2994,82 гривень).

Outcome: partial