Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

16 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Пиратинської сільської ради Радехівського району Львівської області, третьої особи Державної інспекції сільського господарства в Львівській області про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що він у квітні 2009 року купив на ринку в місті Радехів трактор марки ЮМЗ-6КЛ,1989 року випуску, заводський № б/н (дублюючий), двигун № б/н, та тракторний причіп 2ПТС-4,1988 року випуску, заводський № б/н. Вказане рухоме майно ним використовується протягом п»яти років у власному підсобному господарстві, що підтверджується довідкою Пиратинської сільської ради Радехівського району, жодних вимог про їх повернення до нього не було пред»явлено. У зв»язку з тим, що ЦК України передбачає набуття права власності за набувальною давністю, просив постановити рішення, яким визнати його власником згаданого вище рухомого майна та викликати і допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які зможуть підтвердити факт придбання та користування нерухомим майном. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, від виклику в судове засідання свідків відмовився та суду пояснив, що є у 2009 році, коли йому було 15 років, на придбання трактора та приціпа йому кошти дали батьки, яку саме суму не пригадує. Він користується згаданим майном, однак не може його узаконити, оскільки у нього відсутні документи на нього, що і стало підставою для звернення до суду. У судове засідання представник відповідача не з»явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, проти позову не заперечує (а.с.27). Представник третьої особи -Державної інспекції сільського господарства в Львівській області в судове засідання не з»явився причини неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що стверджується повідомленням про вручення судової повістки (а.с.26). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які надані суду на обґрунтування позовних вимог, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд робить висновки про відмову в задоволенні позовних вимог із наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд робить висновки про те, що визнання відповідачем позову суперечить вимогам закону, яким керувався суд при ухваленні цього рішення, тому в прийнятті визнання позову необхідно відмовити. Суд встановив, що у квітні 2009 року [PERSON] придбав на ринку в місті Радехів трактор марки ЮМЗ-6КЛ,1989 року випуску, заводський №б/н (дублюючий), двигун №б/н, та тракторний причіп 2ПТС-4,1988 року випуску, заводський №б/н. Кошти на придбання рухомого майна надані позивачу його батьками. Станом на 2009 рік, позивачу було 15 років, жодних угоди чи договору купівлі - продажу при купівлі майна не укладав. Вказаним рухомим майном позивач користується протягом п»яти років, жодних вимог щодо повернення трактора, причіпа до нього не пред»явлено, однак як з»ясував суд, у позивача наявне посвідчення водія, однак відсутня категорія, яка в надавала йому право керувати таким транспортним засобом, як трактор. У відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 694 від 8 липня 2009 року «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших машин», обов'язковій реєстрації підлягає вся техніка, незалежно від потужності, в тому числі міні-трактори та самостійно складені механізми. Реєстрація та зняття з обліку машин здійснюються після отримання власником відповідного висновку спеціаліста з проведення обстеження машини на відповідність ідентифікаційних номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації за встановленою формою. Згідно п.3.1. Порядку роботи, пов'язаної з реєстрацією та зняттям з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22.11.2011 №644 реєстрація машин проводиться державними інспекторами інспекцій відповідно до вимог Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 №694. Тобто вищенаведеними нормами передбачено процедуру проведення реєстрації машин сільськогосподарського призначення. Як встановив суд у судовому засіданні, позивач звертався до Державної інспекції сільського господарства в Львівській області, яка офіційно в проведенні реєстрації рухомого майна (трактора, причіпа) не відмовила, лише порекомендувала звернутися із позовом до суду. За таких обставин,

Outcome: dismissed