Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

15 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 10000 гривень. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17 березня 2014 року між ним та відповідачем в приміщенні агентства нерухомості «Дім Еліт» та в присутності ФОП [PERSON] укладено попередній договір № 0105 купівлі-продажу квартири. Вказує, що предметом даного договору є укладання в майбутньому договору купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] і сторони погодились укласти та нотаріально посвідчити основний договір не пізніше 01 квітня 2014 року (включно). Зазначає, що відповідач, уклавши попередній договір, на його виконання отримав від позивача грошові кошти в розмірі в 10000 грн., що в еквіваленті на час сплати становило 1000 доларів США, проте в подальшому основний договір укладений не був, а відповідач грошові кошти не повернув. Вважає, що попередній договір № 0105, підписаний сторонами, не відповідає нормам чинного законодавства, являється нікчемним з моменту його вчинення, оскільки укладений без дотримання вимоги щодо його нотаріального посвідчення. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. В своїх поясненнях посилались на обставини, викладені в позовній заяві. Також представник позивача вказав, що сплачена позивачем сума є авансом, а не завдатком, а тому у зв'язку з не укладенням основного договору має бути повернута відповідачем. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити в повному обсязі. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в письмових запереченнях (а.с. 21-22). Додатково пояснила, що сторони повністю ознайомились з умовами укладеного договору та добровільно надали згоду на його укладення і позивач сам відмовився від підписання основного договору. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Під час її допиту в судовому засіданні в якості свідка вона пояснила суду, що [PERSON] звернулась 20 січня 2014 року до неї метою продати квартиру, а 17 березня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений попередній договір № 0105, після укладення якого позивач передав відповідачу 1000,00 доларів США. Вказала, що вказана сума є завдатковою, сплачувалась в якості забезпечення зобов'язання і поверненню не підлягає. Також зазначила, що відповідач на наступний день з власної ініціативи відмовився від укладання основного договору, оскільки знайшов для придбання іншу квартиру за кращою ціною. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 березня 2014 року (дата 17 вересня 2013 року вказана помилково, що визнається сторонами) між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір № 0105. (а.с. 6). Відповідно до п.п. 1.1- 1.2 предметом даного Договору є укладання в майбутньому Договору купівлі-продажу 1-но кімнатної квартири (далі «Основний договір»), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який погодилися укласти та нотаріально посвідчити не пізніше 01 квітня 2014 року (включно) за ціною складає 31000,00 доларів США. Згідно п.п. 2.2.-2.3 Договору при підписанні даного договору покупець передав, а продавець отримав завдаткову суму, в розмірі 1000,00 доларів США. Завдаткова сума, зазначена в п. 2.2 даного Договору, підлягає заліку до загальної вартості квартири. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Сторонами не надано доказів укладення основного договору купівлі-продажу 1-но кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Про те що угода купівлі-продажу між позивачем та відповідачем не відбулась сторонами не заперечується. Жодних доказів досягнення угоди щодо всіх істотних умов купівлі-продажу квартири, а також вини позивача в тому, що така угода не відбулась суду не надано. Мета використання відповідачем [PERSON] отриманих від позивача [PERSON] коштів правового значення для вирішення спору не має, оскільки відповідач розпорядився цими коштами на власний розсуд. Суд приходить до висновку, що отримана відповідачем грошова сума не є завдатком, оскільки між сторонами не виникло зобов'язання, яке завдаток має забезпечувати, тому підлягає поверненню позивачу як аванс в розмірі 10000,00 грн. (еквівалент 1000,00 доларів США на момент укладення попереднього договору). Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно приписів ст. ст. 10, 11 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved