Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

17.07.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що їй належить на праві приватної власності 21/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько побутових будівель, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Одеська, 40 згідно договору дарування від 04 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №348. При укладенні договору дарування зазначеної частки житлового будинку дарувальник ( колишній власник ) [PERSON] знялася з реєстраційного обліку та звільнила будинок від належних їй речей домашнього вжитку. Однак, за зазначеною вище адресою зареєстрований відповідач [PERSON], який у будинку не проживає протягом року, що підтверджується довідкою квартального комітету №26 від 10.07.2015 року за №236, та місце його проживання дарувальнику [PERSON] не було відоме. Відповідач їй не відомий, не є членом її сімї, у будинку не проживає, його особистих речей у будинку немає, будь якого звязку з ним не підтримує, ніякої участі в утриманні будинку не приймав, комунальні послуги вона оплачує самостійно. В звязку з реєстрацією відповідача за адресою будинку, який належить їй на праві власності, вона вимушена нести зайві витрати по сплаті комунальних послуг. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує просить суд їх задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій на адресу суду заяві позивач не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 п. 7 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що 21/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель під №40, розташованого на вул. Одеській в м. Кіровограді на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору дарування від 04 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №348 належить [PERSON] ( а.с. 4-5, 6 ). З довідки квартального комітету №26 від 10 липня 2015 року за №236 вбачається, що за адресою: м. Кіровоград, вул. Одеська, 40 зареєстрований [PERSON], [INFO], але за вказаною адресою не проживає протягом 1 року, про що свідчать сусіди ( а.с. 10 ). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач протягом року не проживає у спірному житловому приміщенні, реєстрація відповідача у вказаному вище житловому приміщенні порушує право власності позивача на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона вимушена сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих у будинку осіб, в звязку з чим вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач не просив судові витрати стягувати з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved