Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою згідно якої 22 грудня 2014 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. 8-Березня, 13 в с. Голосків Летичівського району; земельну ділянку, що розташована по вул. 8-Березня, 13 в с. Голосків Летичівського району, загальною площею 0,60 га, в тому числі для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,35 га; на земельну ділянку площею 0,5006 га, яка розташована на території Голосківської сільської ради Летичівського району і надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на земельну ділянку площею 2,2136 га, що розташована на території Голосківської сільської ради Летичівського району і надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкодавець [PERSON] за життя заповіт не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є позивач [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) Т.І. (донька). Позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернулась в нотаріальну контору із письмовою заявою про прийняття спадщини та нотаріусом заведено спадкову справу. На частину спадкового майна їй видано свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину будинковолодіння по вул. 8-го Березня, 13 в с. Голосків Летичівського району немає можливості, так як відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, у звязку з чим нотаріус рекомендувала звернутись до суду про визнання права власності на вказане майно. Діти спадкодавця в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини не звертались, тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. Спадкове будинковолодіння належить колгоспному двору у звязку з чим правовідносини регулюються ЦК Української РСР 1963 року. Членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року (час припинення його існування) були спадкодавець [PERSON] (голова сімї), позивач [PERSON] (дружина). Їх діти син [PERSON] та донька [PERSON] вибули у 1986 році, після цього до домоволодіння не повертались на постійне проживання і на даний час проживають та зареєстровані за іншими адресами, свої частки у майні колгоспного двору вони не витребували у встановлений трьохрічний строк, тому втратили на них право. У відповідності до ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР 1963 року спадкодавцеві [PERSON] та позивачу [PERSON] належить по ? частці будинковолодіння у звязку з чим після смерті спадкодавця відкрилась спадщина саме на належну йому ? частину домоволодіння. Позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на належну їй частку у майні колгоспного двору, оскільки органи місцевого самоврядування з 01 січня 2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. В звязку з відсутністю належного правовстановлюючого документа на спадкове будинковолодіння позивач не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі і просить суд визнати за нею право власності на цілий житловий будинок (? частка у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору та на ? частку у праві власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 22 грудня 2014 року) з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с. Голосків, вул. 8-Березня, 13 Летичівського району Хмельницької області, який за відомостями технічного паспорта, виготовленого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 16 листопада 2015 року, має загальну площу приміщень 73,4 кв.м., житлову 49,9 кв.м., та складається з: житлового будинку під літерою «А-1», хліва під літерою «Б», хліва під літерою «В», хліва під літерою «Г», хліва з літньою кухнею під літерою «Д», огорожі «№1». В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. В судове засідання представник відповідача не зявився, згідно поданої заяви просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, згідно поданих заяв просять справу розглядати у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1268, 1269, 1273 ЦК України: спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася 01 лютого 1946 року в с. Русанівці Летичівського району. Із свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 01 березня 1966 року одружились, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище «Грабчак». Згідно свідоцтв про народження [PERSON] народився 12 лютого 1966 року, [PERSON] народилася 13 вересня 1967 року, їх батьками є [PERSON], [PERSON] Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] 22 грудня 1985 року одружились, прізвище дружини після одруження Баранова. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 04 січня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Летичівської районної Ради народних депутатів, житловий будинок з належними йому будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. 8-го Березня, 13 в с. Голосків, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON], на праві особистої власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Летичівської районної Ради народних депутатів від 23 березня 1989 року. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 22 грудня 2014 року у віці 81 рік в м. Хмельницькому. Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30 січня 2015 року вбачається, що Летичівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, спадкодавцем є [PERSON], який помер 22 грудня 2014 року. 30 липня 2015 року державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори повідомлено [PERSON] про те, що вона не може оформити спадщину після смерті [PERSON], який помер 22 грудня 2014 року, на житловий будинок по вул. 8-го Березня, 13 в с. Голосків Летичівського району Хмельницької області, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на вказане майно. 05 серпня 2015 року державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори видані свідоцтва про право на спадщину за законом згідно яких спадкоємцем [PERSON], який помер 22 грудня 2014 року, є його дружина [PERSON] Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається із земельних ділянок площею 0,5006 га та 2,2136 га, що розташовані на території Голосківської сільської ради Летичівського району та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номера відповідно 6823081200:08:006:0493, 6823081200:03:017:0036. 16 листопада 2015 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на одноквартирний (садибний) житловий будинок по вул. 8-го Березня, 13 в с. Голосків Летичівського району Хмельницької області (станом на 28 грудня 1989 року) згідно якого будинковолодіння складається з: житлового будинку (А-1), 1965 року побудови, площею основи (забудови) 89,9 кв.м., загальною площею приміщень 73,4 кв.м., в тому числі житловою площею 49,9 кв.м., допоміжною площею 16,9 кв.м.; хліва (Б) площею основи (забудови) 11,3 кв.м.; хліва (В) площею основи (забудови) 42,9 кв.м.; хліва (Г) площею основи (забудови) 10,6 кв.м.; хліва з літньою кухнею (Д) площею основи (забудови) 21,8 кв.м.; огорожі (1). Інвентаризаційна вартість станом на 22 грудня 2014 року складає 83597,00 грн. 27 листопада 2015 року ліквідаційною комісією Голосківської сільської ради Летичівського району Хмельницької області видано виписку з погосподарських книг по будинку, який знаходиться по вул. 8-го Березня, 13 в с. Голосків, за період з 1983 року по 2015 рік, відповідно до якої головою сімї записано [PERSON], [INFO], який помер 22 грудня 2014 року, членами голови домогосподарства є дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (рахувався до 25 серпня 1986 року, коли вибув в м. Донецьк), дочка [PERSON], [INFO] (рахувалася до 26 лютого 1986 року, коли вибула в м. Вінниця на навчання). 27 листопада 2015 року ліквідаційною комісією Голосківської сільської ради Летичівського району Хмельницької області видано довідку про те, що по вул. 8-го Березня, 13 в с. Голосків згідно погосподарської книги сільської ради №4 та номера обєкта погосподарського обліку 0330-1 рахується земельна ділянка загальною площею 0,60 га, в тому числі: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,35 га. 27 листопада 2015 року ліквідаційною комісією Голосківської сільської ради Летичівського району Хмельницької області видано довідку про те, що [PERSON], який помер 22 грудня 2014 року, постійно та на день смерті проживав і був зареєстрований [INFO]. На день його смерті разом з ним проживала і була зареєстрована за цією ж адресою його дружина [PERSON] Позивач оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки спадкове будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого був її чоловік [PERSON], який помер 22 грудня 2014 року, на житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ про що зазначено у листі державного нотаріуса. У абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що спадкове будинковолодіння належить колгоспному двору, тому дані правовідносини регулюються ЦК Української РСР. Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року роз'яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Позивач [PERSON] після припинення існування колгоспного двору не втратила права на частку у майні колгоспного двору, свою частку у його майні не витребувала і продовжувала брати участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору разом з чоловіком [PERSON] Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], прийняла спадщину після його смерті, звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та на частину спадкового майна вже отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Спільні діти позивача та спадкодавця спадщину не приймали та вважаються такими, що втратили право власності на майно, яке належало колгоспному двору, оскільки більше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (вибули), свою частку у його майні не витребували, що також підтверджується їх заявами про необхідність задоволення позовних вимог позивача (їх матері). Отримати свідоцтво про право власності на відповідну частину у праві власності на житловий будинок в сільській раді позивач не може, оскільки органи місцевого самоврядування з 01 січня 2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 04 січня 1990 року, видане виконавчим комітетом Летичівської районної Ради народних депутатів, є правовстановлюючим документом, який свідчить про те, що житловий будинок з належними йому будівлями і спорудами по вул. 8-го Березня, 13 в с. Голосків, є власністю колгоспного двору, а головою цього колгоспного двору є [PERSON] Даний документ свідчить не про право приватної власності [PERSON] на житловий будинок, а свідчить про право власності на майно колгоспного двору, головою якого є [PERSON] За вказаних обставин суд вважає, що частки членів колишнього колгоспного двору становлять: спадкодавцеві [PERSON] ? частка, його дружині [PERSON] (позивачу) ? частка. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Реєстрація права власності на такий об'єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена. Враховуючи те, що позивач [PERSON], як спадкоємець, позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на спадщину, про що й зазначено у листі нотаріуса, оскільки правовстановлюючий документ відсутній, це вказує на наявність спору, який вирішується в судовому порядку, тому суд вважає, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на будинковолодіння (? частка у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору, ? частка у праві власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті 22 грудня 2014 року чоловіка [PERSON]М.). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи встановлені судом обставини визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки в позовній заяві не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає за необхідне залишити такі за позивачем.

Outcome: approved