Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

16 листопада 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення запису про його батьківство з актового запису про народження [INFO] дитини [PERSON] та посилався на те, що з березня 1997 року зустрічався з відповідачкою, періодично мав близькі відносини. Проте відповідачка поводила себе так, що у нього виникли підозри, що вона підтримує стосунки з іншими чоловіками. Після 8 березня 1998 року вони почали регулярно зустрічатися з відповідачкою, а 26 червня 1998 року остання повідомила йому, що вагітна майже три місяці, він був впевнений, що є батьком дитини. 25 липня 1998 року вони зареєстрували шлюб. [INFO] народився син [PERSON], батьком якого записаний він. Через деякий час відносини між ним та відповідачкою почали погіршуватись і він пішов від відповідачки, яка звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Остаточно супружні відносини припинили у 2002 році, а 19 березня 2003 року шлюб між ними розірвано. Після того, як дитина подорослішала, він почав помічати відсутність схожості між ними, що стало підставою для того, що у 2012 році він замислився щодо походження дитини, став пригадувати обставини минулого, і не виключає можливість запліднення відповідачки іншим чоловіком до укладення між ними шлюбу, коли вони не мали регулярних відносин. Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 18 листопада 2013 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції, про оспорювання батьківства, а саме, щодо виключення відомостей про батьківство [PERSON], [INFO], уродженця міста Харцизька, з актового запису про народження дитини - [PERSON], [INFO]. В апеляційній скарзі позивач [PERSON], посилаючись на порушення судом норм процесуального права та оспорюючи законність і правильність висновків судово-медичної експертизи, на яких грунтується рішення суду, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити. Представник третьої особи - відділу реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції - в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце судового розгляду третя особа повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 26 липня 1998 року позивач та відповідачка, уклали шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цвільного стану Харцизького міського управління юстиції. [INFO] у відповідачки [PERSON] народилася дитина і відповідно до свідоцтву про народження [PERSON] в книзі реєстрації народжень 22 грудня 1998 року здійснено актовий запис про народження N 561. Батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] про оспорювання батьківства, з огляду на висновки судово-генетичної експертизи спірного батьківства, які визнали вірогідність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON], народженого [PERSON] [INFO], на 99,99 %, та положення ст. 136 СК України, виходив із недоведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до положень ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. Відповідно до положень ст. 54 КЗпШС України, який був дійсним до 1 січня 2004 року, батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них. Статтею 56 КЗпШС України передбачено, що особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень, або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Якщо до цього часу особа, записана як батько або як мати, була неповнолітньою, річний строк обчислюється з часу досягнення нею вісімнадцяти років. Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 26 липня 1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі і [INFO] у відповідачки [PERSON] народився син [PERSON], батьком якого відповідно до положень ст. 54 КЗпШС України, який був чинний на той час, в актовому записі про народження N 561 зазначений позивач [PERSON] . Постановою Харцизького міського суду від 04 січня 2000 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, починаючи з 23 грудня 1999 року і до повноліття дитини і 04 жовтня 2007 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції в Донецькій області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 19 березня 2003 року. З позовом про оспорювання батьківства [PERSON] звернувся до суду в листопаді 2012 року, тобто через тринадцять років після народження дитини, хоча йому ще в 1998 році достовірно було відомо про проведений запис в книзі записів народжень щодо його батьківства відносно дитини, яка народилась у відповідачки. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що правовідносини виникли у 1998 році, і в силу п. 1 Прикінцевих положень СК України 2004 року, згідно з яким цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і за загальним правилом застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, норми ст. 136 СК України на правовідносини сторін про оспорювання батьківства щодо дитини [INFO] не поширюється. З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про оспорювання батьківства.

Outcome: partial