Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

16.11.2021 у вказаній справі було ухвалено рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Барської міської ради Вінницької області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Комунальне підприємство «Барське районне бюро технічної інвентаризації», про визнання недійсними та скасування рішення, свідоцтва та скасування записів про державну реєстрацію права власності - відмовлено повністю. Судові витрати позивача залишено за позивачем. У вступному слові представник відповідача Шикунова А. О. повідомила, що відповідач [PERSON] понесла судові витрати на професійну правничу допомогу, остаточний розмір яких і відповідні докази будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення. 19.11.2021 до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Шикунової А. О. про стягнення судових витрат, в якій вона просила стягнути з [PERSON] судові витрати на правничу допомогу в сумі 9000 грн. В обґрунтування заяви зазначила, що 16.11.2021 у справі ухвалено рішення, яким [PERSON] у задоволенні позову відмовлено повністю. Адвокатом Шикуновою А.О. у період з квітня 2021 року по листопад 2021 року добросовісно надавалася правнича допомога [PERSON] . Натомість, представник позивача свідомо ігнорував процесуальні правами і обов`язки, безпідставно не з`являвся у судові засідання. Вказала, що самі по собі позовні вимоги [PERSON] та дії з боку сторони позивача, пов`язані з розглядом даної справи, є необґрунтованими. На підтвердження обґрунтованості витрат на правничу допомогу до заяви додано: договір про надання правничої допомоги від 08.04.2021 між [PERSON] та адвокатом Шикуновою А. О.; звіт про витрачений час на надання правничої допомоги, серед іншого 3 години забезпечення представництва в судових засіданнях; акт виконаних робіт від 17.11.2021; квитанцію від 17.11.2021, згідно з якою гонорар адвоката Шикунової А. О., отриманий від [PERSON] , складає 9000 грн. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Шикунова А. О. подану заяву підтримала і просила її задовольнити в повному обсязі. Позивач і його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином шляхом вручення рекомендованого поштового відправлення представнику позивача за адресою, яку він вказав у відповідній заяві, поданій до суду (а.с.127), а також шляхом надсилання йому судової повістки на вказану ним у цій заяві електронну адресу (у справі наявна довідка про доставку електронного листа). Надсилання представником відповідача заяви про стягнення судових витрат разом із доданими до неї доказами підтверджується описом вкладення у цінний лист і фіскальним чеком АТ «Укрпошта» про надіслання поштового відправлення [PERSON] . Про причини неявки позивач та його представник суд не повідомили, заперечень проти стягнення судових витрат не надіслали. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Вирішуючи клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За нормами частини 1 статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина 2 статті 246 ЦПК України). Згідно з частиною 3 статті 246 ЦПК України У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 137 ЦПК передбачені спеціальні правила розподілу витрат на правничу допомогу адвоката. Так, нормами вказаної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з нормами статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказані правила розподілу судових витрат стосуються випадків, коли сторони добросовісно користуються своїми процесуальними правами і добросовісно виконують свої процесуальні обов`язки. Водночас, у разі зловживання стороною чи її представником своїми процесуальними правами ЦПК України передбачає спеціальні правила розподілу судових витрат. Зокрема, частиною 9 статті 141 ЦПК України надано право суду у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Згідно з пунктом 2.1. договору про надання правничої допомоги від 08.04.2021, який укладено між [PERSON] і адвокатом Шикуновою А. О. виконавець взяв на себе виконання наступної правової роботи: консультування з питань застосування чинного законодавства, представництво та захист інтересів замовника у всіх органах, у тому числі у судах. Згідно з пунктом 2.4. адвокату надано повноваження вчиняти відповідні дії, які становлять зміст прав учасника судової справи, які передбачені ЦПК. Згідно з пунктом 3.1. замовник зобов`язався оплачувати послуги виконавця. Оглядом матеріалів справи судом встановлено таке. 26.03.2021 ухвалою суду було призначено підготовче судове засідання. З того часу протягом перебування справи в провадженні суду відбулися судові засідання такої тривалості (без урахування часу перебування судді в нарадчій кімнаті): - 09.04.2021 тривалістю 6 хвилин; - 30.04.2021 тривалістю 15 хвилин; - 26.05.2021 тривалістю 21 хвилина; - 02.06.2021 тривалістю 32 хвилини; - 01.07.2021 тривалістю 13 хвилин; - 10.08.2021 тривалістю 1 година 16 хвилин; - 02.09.2021 тривалістю 9 хвилин; - 23.09.2021 тривалістю 9 хвилин; - 07.10.2021 тривалістю 13 хвилин; - 27.10.2021 тривалістю 4 хвилини; - 16.11.2021 тривалістю 40 хвилин. Таким чином, загальна тривалість судових засідань у цій справі - 3 години 45 хвилин. Представник відповідача була відсутня лише у трьох судових засіданнях: 30.04.2021 (тривалість засідання 15 хвилин) у зв`язку з хворобою, про що надано підтверджуючі документи, 02.09.2021 (тривалістю 9 хвилин), 07.10.2021 (тривалістю 13 хвилин) у зв`язку з хворобою. Отже, загальний час перебування представника відповідача у судових засіданнях, що підтверджено даними протоколів і звукозаписів відповідних судових засідання - 3 години 8 хвилин. У поданому адвокатом звіті про витрачений час на надання правничої допомоги зазначено час участі у судових засіданнях - 3 години, що співмірно реальному часу участі у засіданнях, вартість - 3000 грн. Також у вказаному звіті зазначено, що адвокат витратила 4 години на вивчення та аналіз документів, наданих замовником стосовно цієї справи, а також ознайомлення з матеріалами цивільної справи у суді, крім того, 2 години на зустрічі з замовником для проведення консультацій щодо правової позиції. Зважаючи на визнані представниками сторін обставини тривалого конфлікту між сторонами, з огляду на тактику ведення процесу позивачем і його представником, суд визнає обґрунтованим, що ведення цієї справи представником відповідача потребувало проведення особистих зустрічей з клієнтом для консультацій щодо правової позиції. Матеріалами справи підтверджується, що позовна заява разом із додатками складала 28 аркушів. Матеріалами справи також підтверджується, що адвокат Шикунова А. О. ознайомлювалася у суді з матеріалами цивільної справи 09.04.2021 (у день першого призначеного підготовчого судового зсідання) згідно з поданою нею заявою (а.с.90), в той час матеріали справи налічували 90 аркушів. Отже, матеріалами судової справи підтверджується реальність надання правничої допомоги відповідачу [PERSON] адвокатом Шикуновою А. О. згідно із переліком наданих послуг у звіті про витрачений час на надання правничої допомоги. Актом виконаних робіт від 17.11.2021, який підписаний [PERSON] і адвокатом Шикуновою А. О. підтверджується, що передбачена договором правнича допомога була надана в повному обсязі, претензії та зауваження у відповідача відсутні. Квитанцією від 17.11.2021 підтверджується, що за надання правничої допомоги [PERSON] сплатила адвокату 9000 грн. Отже, матеріалами справи і наданими адвокатом доказами підтверджується реальність надання правничої допомоги відповідачу, яка була пов`язана із розглядом цієї справи, і реальність понесених відповідачем судових витрат та їх обґрунтованість. Щодо розміру витрат, які підлягають стягненню, суд виходить з такого. Клопотання про зменшення судових витрат позивачем і його представником суду не подано. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується. З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами. Така позиція викладена в постанові ВС КЦС у справі № 521/3011/18 від 14.01.2021. Судом за результатами розгляду справи встановлено умисне зловживання своїми процесуальними правами представником позивача. Зокрема, це виявилося в наступному: неподання доказів у встановлені законом строки; умисне затягування розгляду справи шляхом використання прийомів, які спричиняли оголошення перерви у судовому засіданні (котрі описані у рішенні суду), проте в кінцевому результаті не призвели до здобуття позивачем додаткових доказів і жодним чином не сприяли повному і всебічному з`ясуванню обставин справи, на що неодноразово посилався представник позивача під час заявлення таких клопотань; повторна неявка представника позивача саме в судове засідання із розгляду справи по суті, при чому у підготовчі судові засідання представник позивача щоразу з`являвся або повідомляв про причини неявки, умисне затягування розгляду справи шляхом відмови від участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції в умовах законодавчо передбаченої можливості (частина 6 статті 14, стаття 212 ЦПК України) та розповсюдження такої практики в судах, що пришвидшило б розгляд справи; свідоме неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача без посилання на конкретні обставини, які зумовлюють неможливість проведення судового розгляду по суті без заслуховування особистих пояснень представника позивача в приміщенні суду (Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц констатував, що умисним затягуванням розгляду справи є випадок, коли позивач, будучи обізнаним про можливість розгляду справи без його участі, заяву про розгляд справи за його відсутності не подає). У зв`язку з наведеним на підставі частини 9 статті 141 ЦПК України суд вважає, що з позивача на користь відповідача [PERSON] слід стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу у повному обсязі в сумі 9000 (дев`ять тисяч) гривень.

Outcome: approved