Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

15 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа: КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради про вселення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.01.1987 року відповідачці [PERSON], з якою він на той час перебував у зареєстрованому шлюбі на сім'єю з 4-х осіб було видано ордер №21 на підставі ПМС ПМК, затверджених рішенням №1 від 08.01.1987 року виконавчим комітетом Самарського району м. Дніпропетровська, на зайняття квартири [ADDRESS]. Наймачем спірної квартири є відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] - дочка позивача, не проживає в спірній квартирі з того часу як вийшла заміж, але залишилася зареєстрованою в спірній квартирі, в квартирі також зареєстровані її троє дітей. Фактично в квартирі проживають відповідач [PERSON], [PERSON] Між позивачем та відповідачами склалися неприязні стосунки. Відповідачі змушують позивача залишити квартиру, влаштовували сварки скандали, погрожували фізичним насильством. В грудні 2013 року позивач вийшов з квартири та забув вдома ключі, коли повернувся, його в квартиру не впустили. З того часу він перебуває на дачі в літному будинку, що не пристосований для постійного проживання. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким вселити його до квартири [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачі перешкоджають його проживаю у спірній квартирі, співмешканка сина вказує де спати, забороняють заходити до ванни, вмикати телевізор, відповідач його вигнав та викинув його речі в серпні 2013 року, більше його до квартири не пускали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він позивача не виганяв, між ними постійно виникають конфлікти з приводу побутових питань, позивач сам пішов проживати до Любимівки на дачу в серпні 2014 року де постійно був там, тому він і привіз туди його речі. Позивач вселитися в квартиру не намагався. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у неї з позивачем були побутові конфлікти, він виганяв її з чоловіком з квартири, писав на дверях погрози. Зараз вона тимчасово проживає по [ADDRESS]. Позивач сам пішов з дому та повернутися не намагався. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача ніхто не виганяв, він сам пішов в серпні 2014 року, казав, що хоче жити один, тому що йому всі заважають. Між ними склалися конфліктні стосунки. Представник тертої особи КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явилась. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних пістав. В судовому засіданні було встановлено, що 16.01.1987 року [PERSON] було видано ордер на квартиру [ADDRESS] на сім'ю в складі чотирьох осіб (а.с. 4). Відповідно до довідки КП «ЖГ Самарського району» позивач [PERSON], зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 5). Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, в судовому засіданні позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження своїх послань на те, що його вигнали зі спірної квартири, що відповідачі перешкоджають його вселенню у спірну квартиру та того факту, що він взагалі намагався туди вселитися. Таким чином, суд вважає недоведеним той факт, що діями відповідачів порушені права позивача на проживання у квартирі [ADDRESS], у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed