Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

16 листопада 2020 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд скасувати наказ №12 к/тм від 31 травня 2019 року, виданий директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10 Новокаховської міської ради Херсонської області. З метою захисту прав, гарантованих ст. 39 Конституції України на захист трудових та соціально-економічних прав та інтересів, у спосіб встановлений ст. 19 ЗУ «Про спілки, їх права та гарантії діяльності», встановлення рівності трудових прав працівників, не залежно від посад, членства у профспілці, зобов`язати директора погодити з первинною організацією вільної профспілки працівників ЗОШ №10 тарифікацією, якою встановлюється обсяг робіт працівників на 2019-2020 роки. Стягнути з директора школи [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн. А також, просила суд поновити строк на звернення до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона працює заступником директора з виховної роботи (повна ставка) та вчителем української мови та літератури (0,5 ставки) загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10 Новокаховської міської ради Херсонської області (надалі ЗОШ №10). Проте, директор школи примушує її написати заяву про відмову від 0,5 ставки заступника директора з виховної роботи, на що вона не погодилась. 31 травня 2019 року директор ЗОШ №10 [PERSON] видав наказ №12 к/тм «Про зміну істотних умов праці». За цим наказом її попередили про зміну умов праці з 02 вересня 2019 року шляхом зменшення обсягу робіт заступника директора з повної ставки на 0.5 ставки та збільшення обсягу робіт вчителя з 0,5 ставки до повної ставки, у зв`язку з чим 05 червня 2019 року її ознайомлено з попередження про зміну умов праці, в якому вона письмово зазначила про свою незгоду та просила погодити такі зміни з профспілкою членом якої вона є. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача починаючи з 13 червня 2019 року зверталася до директора ЗОШ №10 з письмовими зверненнями, останню відповідь на які отримала 21 червня 2019 року. 30 серпня 2019 року директор ЗОШ №10 видав наказ №334 «Про розподіл функціональних обов`язків між адміністрацією школи на 2019-2020 р.р.» Ознайомившись з яким, з`ясувала, що ніяких змін умов праці не відбулось, крім зменшення оплати праці на 0,5 ставки та примушення працювати на повну ставку вчителя, вона вимушена була звернутись до профспілки, та відповідно із зазначеним позовом до суду. 08 грудня 2020 року ухвалою суду позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 01 лютого 2021 року на адресу суду надійшов відзив адвоката Ільченко Д.О., який діє в інтересах відповідача - директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10 Новокаховської міської ради Херсонської області Рєзнікова В.В., відповідно до якого наказ №12 к/тм від 31 травня 2019 року «Про зміну істотних умов праці», який позивач просить скасувати, станом на день звернення до суду є недійсним, оскільки наказом №121 к/тр від 31 серпня 2020 року позивачці відновлено умови праці встановленні наказом №20 від 24 січня 2003 року, тобто з нового навчального 2020/2021 року умови праці позивача відповідають тим, які були при прийнятті її на цю посаду. В наслідок застосування у 2019/2020 навчальному році умов праці відповідно до оспорюваного позивачем наказу, вона отримала заробітну плату у більшому розмірі ніж отримала б за умовами чинним до нього, тому вважає, що на день звернення позивача до суду будь-які її права не є порушеними, а тому не підлягають судовому захисту. Крім того, на його думку, відсутні нормативно-правові підстави для задоволення такого позову, бо директор, будучи керівником, відповідно до ст. 32 КЗпПУ, в межах своїх повноважень змінив істотні умови праці позивача з яким її було ознайомлено у відповідності до норм чинного законодавства, тобто вважає, що оспорюваний наказ винесено з дотриманням норм права, при цьому сама по собі наявність інших способів розподілу ставок та обов`язків не означає, що таке рішення директора є незаконним. Що стосується не погодження змін умови праці із профспілкою, вважає таку вимогу не обґрунтованою, оскільки позивач є членом профспілки лише 05 лютого 2020 року, тобто після винесення спірного наказу, який крім того, не є формою встановлення тарифів та окладів, а також умов праці, а тому не підлягає погодженню з профспілкою. А також, на його думку позовна заява не містить будь-якого обґрунтування того, яким чином видання спірного наказу спричинило позивачу будь-яку моральну шкоду, тому просив відмовити у задоволенні позову з наведених у сукупності підстав. Разом з цим, представник відповідача просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки з дня коли позивач дізналась про порушення своїх прав минуло більше трьох місяців встановлених нормами чинного законодавства. 11 лютого 2021 року до суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що зазначені у відзиві твердження представника відповідача є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. Крім того зазначила, що на її думку, строк звернення до суду нею не порушено, оскільки у червні 2019 року вона дізналась про зміну умов правці з 01 вересня 2019 року, але чи будуть зміни в організації її праці, які можуть виникнути за певних обставин, їй не було відомо. Про те, що ніяких змін в умовах праці в організації роботи школи не відбулось вона дізналась після отримання наказу №334 від 30 серпня 2019 року про розподіл обов`язків, тобто датою коли вона дізналась про порушення її прав, вона вважає 30 серпня 2019 року, а з позовом до суду вона звернулась 22 листопада 2019 року через представника Міської організації вільної профспілки працівників освіти і науки, який постановою Херсонського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року залишено без розгляду, після отримання зазначеного рішення повторно звернулась до суду 16 листопада 2020 року. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та не проводячи судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що 27 січня 2003 року [PERSON] , відповідно до наказу №20 від 24 січня 2003 року призначено на посаду заступника директора з виховної роботи по переводу із ЗОШ №7. 31 травня 2019 року директором Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10 Новокаховської міської ради [PERSON] видано наказ №12к/тм «Про зміну істотних умов праці», відповідно до якого з 02.09.2019 року заступнику директора з виховної роботи, учителю української мови та літератури [PERSON] змінено істотні умови праці: 0,5 ставки заступника директора з виховної роботи, 18 годин української мови та літератури. 05 червня 2019 року на підставі наказу № 12 к/тм від 31.05.2019 року, за підписом директора школи складено письмове попередження [PERSON] , з яким [PERSON] була ознайомлена того ж дня та письмово вказала, що не згодна на продовження роботи в нових умовах та просить погодити такі зміни з Вільною профспілкою. Починаючи з 12 червня 2019 року [PERSON] у зв`язку з виданням наказу № 12 к/тм від 31.05.2019 року вела письмову переписку з директором Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10 Новокаховської міської ради [PERSON] , останню відповідь на свої звернення отримала 21 червня 2019 року. 22 листопада 2019 року до суду із аналогічним позовом звернувся представник Міської організації вільної профспілки працівників освіти і науки міста Нова Каховка, діючи в інтересах Суховицької Олени Володимирівни, який постановою Херсонського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року залишено без розгляду, на підставі п.2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. 30 серпня 2019 року, відповідно до наказу №334 Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10 Новокаховської міської ради переглянуті функціональні обов`язки керівних працівників школи та зменшено функціональні обов`язки заступник директора з виховної роботи [PERSON] в частині обов`язку з організації програми інклюзивної освіти в школі, роботи з підготовки профільного навчання, предметів естетичного циклу (образотворче мистецтво, музика, художня культура, хореографія, клас-оркестр). З тарифікаційного листа, затвердженого директором школи [PERSON] , вбачається, що позивач [PERSON] станом на 05 квітня 2019 року з повною ставкою заступник директора з виховної роботи отримала заробітну плату у розмірі 12450,56 грн., а з 0,5 ставки та збільшенням годин вчителя української мови та літератури станом на 01 вересня 2019 року - 14816,76 грн. 31 серпня 2020 року наказом №121 к/тр Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10 Новокаховської міської ради [PERSON] з 01 вересня 2020 року повернуто умови праці, згідно наказу про прийняття на роботу №20 від 24 січня 2003 року, з яким її ознайомлено під підпис. Згідно ч. 3 ст. 32 КЗпПУ у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. З наведених доказів вбачається, що позивача 05.06.2019 року було повідомлено про зміни, викладені в Наказі № 12 к/тм, під час ознайомлення з якими позивач власноруч виклала заперечення проти таких змін, але з 01.09.2019 року приступила до виконання своїх обов`язків згідно змін, викладених в наказі № 12 к/тм від 31.05.2019 року, а до суду з аналогічним позовом в інтересах позивача звернувся представник Міської організації вільної профспілки працівників освіти і науки м. Нова Каховка лише 22.11.2019 року та після залишення вказаного позову без розгляду позивач звернулася до суду 16.11.2020 року. Разом з тим, до подання позову [PERSON] до суду 16.11.2020 року, відповідачем було видано наказ №121 к/тр від 31 серпня 2020 року, яким з 01 вересня 2020 року [PERSON] повернуто умови праці, згідно наказу про прийняття на роботу №20 від 24 січня 2003 року, з яким позивача ознайомлено під підпис, тобто зміни, які оспорюються позивачем перестали існувати та з тарифікаційного листа вбачається, що внаслідок оспорюваних змін у позивач [PERSON] на період 2019/2020 навчального року, збільшився розмір оплати праці. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпПУ працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Отже, з наведеного вбачається, що позивач пропустила строк позовної давності, визначений ч. 1 ст. 233 КЗпПУ, тобто тримісячний строк, оскільки представник Міської організації вільної профспілки працівників освіти і науки м. Нова Каховка звернувся до суду в її інтересах лише 22.11.2019 року, тоді як про свою незгоду з оспорюваним наказом позивач заявила 05.06.2019 року, тому клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню. При цьому посилання позивача на те, що тільки після видання відповідачем наказу № 334 від 30.08.2019 року вона дізналася про порушення свого права, суд визнає голослівним та таким, що суперечить наданим позивачем письмовим доказам, відповідно до яких вона власноруч письмово зазначила про свою незгоду з оспорюваним наказом, після чого з цього приводу вела переписку з директором школи. За таких підстав, суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності без поважних причин. Що стосується позовних вимог про зобов`язання директора погодити з первинною організацією вільної профспілки працівників ЗОШ №10 тарифікацією, якою встановлюється обсяг робіт працівників на 2019-2020 роки, суд дійшов наступних висновків. Так, відповідно ст.7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» членами профспілок можуть бути особи, які працюють на підприємстві, в установі або організації незалежно від форм власності і видів господарювання, у фізичної особи, яка використовує найману працю, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, особи, які навчаються в закладі освіти. Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що вона є членом Міської організації вільної профспілки працівників освіти і науки м. Нова Каховка, тому такі вимоги задоволенню не підлягають за необґрунтованістю. Позовні вимоги про стягнення з директора школи [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі, незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Отже, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення її прав та завдання їй моральної шкоди, оскільки, з тарифікаційного листа, затвердженого директором школи [PERSON] , вбачається, що позивач після зміни істотних умов праці, відповідно до наказу № 12 к/тм від 31 травня 2019 року, не зазнала матеріальної шкоди, а отримала заробітну плату у більшому розмірі, тому суд вважає таки вимоги не обґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні. За таких підстав, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed