Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

15.01.2020 року ТОВ «ГРІН ФАКТОР» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зі змісту позовної заяви випливає, що 18.04.2019 року між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ЛМ-00474484 на суму 2500 грн., з оплатою відсотків, передбачених пунктом 1.4 цього договору з кінцевим терміном повернення 03.05.2019 року. Зазначений Договір позики про надання фінансового кредиту був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «ЛАЙМ МАНІ»: www.vashagotivochka.ua. 07.08.2019 року ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі договору факторингу, на користь нового кредитора ТОВ «ГРІН ФАКТОР». Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав. У зв`язку із чим, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.01.2020 року становить 19107,40 грн., з них: заборгованість по сумі кредиту - 2500 грн., заборгованість по простроченим відсоткам - 5800 грн. (800 грн. - відповідно до п.п.1.4.1 кредитного договору, а 5000 грн. - відповідно до п.п.1.4.2 кредитного договору); пеня - 10750 грн., 3 % річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України - 57,40 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судовий збір, сплачений при звернені до суду - 2102 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «ГРІН ФАКТОР», підтримку заявлених позовних вимог у повному обсязі та відсутності заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання неодноразово був повідомлений судом в установленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання (а.с. 36, 43, 46, ). Проте [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзиву на позовну заяву він також не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України цивільно-правовий договір визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами частини 1 статті 1054 цього Кодексу визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18.04.2019 року між ТОВ «Лайм Мані» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ЛМ-00474484, відповідно до якого відповідач отримав кредит на суму 2500 грн. Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що кредит надається строком на 16 днів - до 03 травня 2019 року включно, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, що мало місце під час дії договору. (а.с. 7-11). Зазначений кредитний договір про надання фінансового кредиту був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «Лайм Мані»: www.vashagotivochka.ua. Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ позичальник [PERSON] надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставив відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає Закону України «Про захист персональних даних» та рекомендаціям Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо застосування положень цього Закону. Враховуючи те, що договір укладався відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», то примірник кредитного договору був наданий Позичальнику в його особистому кабінеті на сайті Товариства. Кредит видавався шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на картковий рахунок клієнта, зазначений в Заявці. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулює Закон України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Кредитодавець повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, про що свідчить повідомлення ТОВ «Платежі онлайн» про проведення успішної видачі займу на карту [PERSON] за вказаним договором в сумі 2500 грн. За приписами п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч.1 ст. 1084 ЦК України). На підставі договору факторингу від 07.08.2019 року ТОВ «Лайм Мані» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором від 18.04.2019 року на користь нового кредитора - ТОВ «Грін Фактор» (а.с. 18-24). 07.08.2019 року ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» направило Луговському В.М. письмове повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні, яке виникло з кредитного договору ЛМ-00474484 від 18.04.2019 року (а.с. 25). Також під час розгляду справи встановлено, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 10.01.2020 року становить 19107,40 грн. Вказана заборгованість згідно з розрахунком, наданим позивачем складається з: - заборгованості по сумі кредиту - 2500 грн., - заборгованості по простроченим відсоткам у загальній сумі - 5800 грн., з них: 800 грн. - відсотки, нараховані відповідно до п.п.1.4.1 кредитного договору - 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом в межах строку, зазначеного п.3 цього договору, та 5000 грн. - відсотки, нараховані відповідно до п.п.1.4.2 кредитного договору - 2,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом з дня, наступного після закінчення строку, передбаченого п. 1.3 договору до дня фактичного погашення заборгованості, але в будь-якому разі в межах строку дії кредитного договору); - пені - 10750 грн. (згідно з п. 5.6 кредитного договору у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування кредитом кредитодавець має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі 2,5% від суми залишку кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення строку закінчення кредитного договору до дня повного погашення заборгованості за кредитом; - та 3 % річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України - 57,40 грн. (а.с. 26) Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовами кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Також суд вважає обґрунтованими та доведеними вимоги щодо нарахування 3% річних від простроченої суми в розмірі 57,40 грн., оскільки, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми. Крім того, суд враховує, що відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з`явився і жодним чином позовні вимоги не спростувала. Докази того, що станом на момент розгляду справи заборгованість за спірним кредитним договором погашена, в матеріалах справи відсутні. Також доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення [PERSON] від виконання зобов`язань за кредитним договором, суду не надано. На підставі викладеного, позов ТОВ «ГРІН ФАКТОР» підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved