Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

15.03.2021 позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала так: за рішенням Міжгірського районного суду шлюб між сторонами було розірвано 13.01.2010 року. За рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 2019 року з відповідача на користь позивачки проводилось стягнення аліментів на утримання тоді ще неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у в розмірі твердої грошової суми, що відповідає 100 % (сто відсотків) чинного до застосування прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину окремо, щомісячно, починаючи з 29.08.2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. У зв`язку з досягненням дитиною повноліття виконавче провадження по стягненню аліментів закрито. 3 2020 року син [PERSON] вступив до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», де навчається за спеціальністю «Кібербезпека» на денній формі навчання, платної форми. Укладеного на термін з 01 вересня 2020 року по 01 липня 2023р. Загальні витрати позивачки в рік на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, становлять 70700 грн., станом на 2021 рік, або 6058 грн. на місяць протягом року. Додатково зазначила, що сторони домовились про витрати пов`язані з утриманням сина у зв`язку з його навчанням до досягнення ним повноліття. Зокрема, позивачка здійснила оплату за перший рік навчання у розмірі 15500 грн., вартість гуртожитку за 2020 рік в сумі 3120 грн.,\~а відповідач\~придбав для\~сина ноутбук\~вартістю 15\~тисяч гривень.\~При цьому,\~відповідач регулярно\~сплачує аліменти\~на утримання\~сина до\~досягнення ним\~повноліття,\~розмір яких\~станом на\~час звернення до суду становить суму 2395 грн., таким чином сторони фактично співмірно несемо витрати пов`язані з утриманням сина. На даний час відповідач не надав згоди щодо утримання нашого повнолітнього сина у зв`язку з його навчанням. А тому, всі витрати пов`язані з утриманням та навчанням сина позивачка вимушена буде нести самостійно. Відповідач має регулярні самостійні доходи за кордоном та в Україні, бо є сезонним робітником, регулярно виїжджає за кордон на роботу, є власником нерухомого майна (квартири в м.Ужгороді, земельної ділянки в с.Пилипець, Міжгірського району) з якого щомісячно отримує кошти від фізичних осіб, як орендну плату. За цих підстав відповідач може брати участь, співмірно в утриманні сина, але добровільно надавати кошти на утримання сина не бажає. Тому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі твердої грошової суми 4000 (чотири тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 14.04.2021 року і до часу закінчення навчання [PERSON] , 2003 р.н., але не більше ніж до 23 років. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.04.2021 розгляд справи за позовом [PERSON] ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 14.04.2021р. від відповідача [PERSON] надійшов відзив у якому останній просить позовну заяву [PERSON] задовольнити частково, присудивши стягувати з нього на її користь щомісячно аліменти на навчання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який навчається на денній формі навчання до закінчення ним навчання у розмірі 100 % прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років. 20.04.2021р. позивачка [PERSON] надала відповідь на відзив у якому просить відхилити відзив відповідача та подані ним докази у справу, а її позов задовольнити. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи просить взяти до уваги, що твердження позивачки, що вона ніде не працює є неправдивим, оскільки остання офіційно працевлаштувалася і отримує дохід. Зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти на свою повнолітню доньку у розмірі 3000 грн., у зв`язку з важким фінансовим становищем, хоч і не заперечує щодо сплати таких, але у меншій сумі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задовольнення з наступних підстав. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно вимог ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка на ствердження заявлених вимог подала суду докази, які відповідачем не оспорюються. Суд констатує, що відповідачем оспорюється тільки розмір аліментів, який просить стягувати позивачка на утримання повнолітньої дитини. Позивачка не обгрунтувала належно вимогу щодо розміру суми аліментів, який просить визначити в твердій грошовій сумі 4000 грн., не подала розрахунку щомісячних витрат на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з її навчанням. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимога позивачки про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 4000 грн. підлягає до часткового задоволення і визнає за необхідний та достатній розмір аліментів у твердій грошовій сумі 3000 грн., що буде відповідати встановленому прожитковому мінімуму для працездатних осіб, загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності та забезпечить належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку повнолітньої дитини сторін, а також така сума аліментів не погіршить матеріальне становище відповідача. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача у користь держави в сумі 908 грн., відповідно до вимог ст.141 ч.2 п.1, ч.6 ЦПК України.

Outcome: partial