Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

16.01.2016 року заявниця звернулася в суд з даною заявою. Посилалася на те, що вона та її чоловік [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але на період проведення АТО на території Луганської області фактично проживали у м. Волноваха. Під час перебування вдома у м. Краснодон стан здоров'я чоловіка раптово погіршився та [INFO] [PERSON] - помер, на кладовище м. Краснодон був похований. Лікарське свідоцтво про смерть №396 від 30.11.2015р. було видане державною установою Луганської народної республіки «Краснодонською центральною міською багатопрофільною лікарнею. В свідоцтві зазначено, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] у м. Краснодон. Причиною смерті стало хронічно серцева недостатність III, діффузний кардіосклероз при гіпертонічній хворобі. Враховуючи ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, медичне свідоцтво про смерть № 396 від 30.11.2015 року є недійсними та не створює правових наслідків. Відповідно довідки управління соціального захисту населення Волноваської РДА від 02.l2.20l5 р. № 1438025432 вона перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України. 25.12.2015 року вона звернулась із заявою, щодо проведення державної реєстрації смерті до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, але в реєстрації їй відмовлено та надані письмові роз'яснення. Встановлення юридичного факту необхідне для реалізації моїх - майнових прав, для оформлення спадщини, що залишилась після смерті чоловіка, як спадкоємцю за законом. У судове засідання заявниця не з'явилася, в заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення заявника, зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.8 ч.1ст.256 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що заявниця та її чоловік [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але на період проведення АТО на території Луганської області фактично проживали у м. Волноваха. Під час перебування вдома у м. Краснодон стан здоров'я чоловіка раптово погіршився та [INFO] [PERSON] - помер, на кладовище м. Краснодон був похований. Лікарське свідоцтво про смерть №396 від 30.11.2015р. було видане державною установою Луганської народної республіки «Краснодонською центральною міською багатопрофільною лікарнею. В свідоцтві зазначено, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] у м. Краснодон. Причиною смерті стало хронічно серцева недостатність III, діффузний кардіосклероз при гіпертонічній хворобі. Враховуючи ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, медичне свідоцтво про смерть № 396 від 30.11.2015 року є недійсними та не створює правових наслідків. Відповідно довідки управління соціального захисту населення Волноваської РДА від 02.l2.20l5 р. № 1438025432 заявник перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України. 25.12.2015 року заявник звернулась із заявою, щодо проведення державної реєстрації смерті до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, але в реєстрації їй відмовлено та надані письмові роз'яснення. Встановлення юридичного факту необхідне для реалізації моїх - майнових прав, для оформлення спадщини, що залишилась після смерті чоловіка, як спадкоємцю за законом. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян таправовий режим на тимчасово окупованій території України»,громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених КонституцієюУкраїни,у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має і право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з меток забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що маютьюридичне значення»в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.ст.1.3 Закону України «Про забезпечення прав і свободгромадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,територія міста Донецьк визнається тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Тому будь-яка діяльність органів та посадових осіб на тимчасово окупованій території вважається незаконною, а видані ними акти не створюють правових наслідків. Згідно з ч.2 ст. 259 ЦПК Українирішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК Українирішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України свідоцтво про смерть, виданого державним органом України.

Outcome: approved