Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та відділ державної реєстрації актів цивіль\-ного стану Індустріального району м.Дніпропетровська, про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після смерті [PERSON], вона як єдина спадкоємиця за заповітом звернулася до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 22 лютого 2012 року нотаріус видала їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Право власності на будинок було зареєстровано в реєстрі прав власності КП «Верхньодніпровське БТІ» 21.03.2012 року. Інша ? частина зазначеного житлового будинку належала чоловікові померлої - [PERSON], 1921 року народження, який помер у 1978 році. Місце проживання якого на день смерті було: [ADDRESS]. Після смерті чоловіка [PERSON], як першочергова та єдина спадкоємиця за законом фактично вступила у володіння спадковим майном та відповідно до положень ст. 546 діючого на той час ЦК РФСР, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та вважала себе за\-конною власницею усього житлового будинку, але вказану частину домоволодіння в порядку спадкування належним чином не оформила. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареестрований 13 березня 1947 року. Починаючи з 1978 року спадкодавець [PERSON] фактично добросовісно, безперервно володіла та користувалася чужим майном, а саме: ? частиною домоволодіння, яка належала [PERSON] утримувала її. Вона, також з 2003 року фактично проживає в будинку [ADDRESS], займається господарством. Померла [PERSON] була для неї дуже близькою людиною. Своїх дітей остання не мала, а тому й сприймала її за рідну. Останні десять років вони разом проживали у її будинку, сумісно вели господарство, обробляли город та робили ремонт у будинку. Так, у 2003 році вона, за власні кошти відремонтувала паркан, у 2006 році приймала участь у підведенню до будинку газу, на підставі чого просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - 1/2 частину домоволодіння, розташоване по [ADDRESS]. Позивач неодноразово змінював позовні вимоги, останньою заявою від 22 жовтня 2015р. змінив правове обґрунтування позовних вимог та просив визнати право власності на ? частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO].(а.с. 128-129). В судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Надалі позивач в судове засідання не з'явився про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Надалі представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проти задоволення позову не заперечував, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю (а.с. 23; 113) Третя особа - державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі (а.с.22) Третя особа - відділ державної реєстрації актів цивіль\-ного стану Індустріального району м. Дніпропетровська, в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі (а.с.27) Третя особа - [PERSON], відповідно до відомостей Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції померла у 2003 році. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 березня 1947 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], якій після укладання шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER], виданим Калуженською сільською радою Верхньодніпровського району (а.с.17). 16 вересня 1972 року між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив будинок з господарчими спорудами, що знаходиться в с. Ганнівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.14) Відповідно до Договору купівлі-продажу від 25 серпня 1976 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила ? частину будинку, що знаходиться в с. Ганнівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Договір купівлі-продажу посвідчений виконкомом Ганнівської сільської ради депутатів трудящих ся Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за №30 (а.с.15-16). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Записом акта про смерть №827 від 10 травня 1978 року (а.с. 46). Як убачається із змісту Спадкової справи №590 [PERSON], заяву про прийняття спадщини подала донька [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], яка також отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові заощадження (а.с. 66-74). На правовідносини щодо спадкування після смерті [PERSON] розповсюджуються положення Цивільного кодексу Української РСР (ред. 1963р.). Згідно зі ст.ст. 524, 525, 529 Цивільного кодексу Української РСР (ред. 1963р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За ст.ст. 548, 560 Цивільного кодексу Української РСР (ред. 1963р.), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже [PERSON] прийняла спадщину після померлого батька - [PERSON] в цілому, в тому числі й ? спірного будинку, що належав [PERSON] Само по собі не отримання Свідоцтва про право на спадщину на частину спірного будинку та нездійснення реєстрації права власності не припиняє права власності, оскільки підстави такого припинення права власності не передбачено чинним законодавством. [INFO] [PERSON] померла, про що зроблений Актовий запис про смерть №1142 від 12 грудня 2003 року. За відомостями Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, спадкова справа після [PERSON] не заводилася. (а.с. 99; 124). За відомостями Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, [PERSON], проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] з 1972 року по [INFO]. (день її смерті)(а.с.40). Відповідно до п. 5 Прікенцевих та перехідних Положень ЦК України (2003р.) Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки [PERSON] була матір'ю померлої [PERSON], тобто відносилася до спадкоємців першої черги; вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини в розумінні ст. 549 ЦК Української РСР (ред. 1963р.), фактично вступивши в управління майном; спадщина відкрилася та була прийнята у період дії ЦК Української РСР (ред. 1963р.), то правовідносини щодо спадкування після померлої [PERSON] регулюються ЦК Української РСР (ред. 1963р.) і [PERSON] отримала у власність в порядку спадкування після померлої [PERSON] ? спірного домоволодіння. 23 березня 2010 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не заключалось і все, що буде належить їй на день смерті, заповідала [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Шеть В.І., та зареєстровано в реєстрі за №10. Дублікат Заповіту виданий 18 жовтня 2013 року секретарем Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Шуть В.І., та зареєстровано в реєстрі за №32 (а.с. 7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 01 червня 2011 року Виконавчим комітетом Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить зокрема, жилий будинок з господарчими спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Як убачається із матеріалів справи з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернувся позивач та він отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.02.2012р. на ? жилого будинку з господарчими спорудами, який розташований в [ADDRESS] (а.с.8-10). На іншу ? частина зазначеного будинку Свідоцтво не видавалося через відсутність у спадкоємця оригінала документу, що підтверджують право власності померлої на зазначений будинок. Відповідно до п.1 та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України (ред.. 2003р.) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином правовідносини щодо спадкування після померлої [PERSON] регулюються нормами Цивільного Кодексу України (ред.. 2003р.). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (чч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, а також те що, спадкодавець - [PERSON] набула право власності на спірний будинок, відповідно до діючого на той час законодавства, та на день смерті була єдиним власником вказаного домоволодіння; також позивач є єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON], прийняв спадщину шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса та отримав Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на певне майно, що належало спадкодавцю, то позовні про визнання права власності на 1/2 жилого будинку з господарчими спорудами, який розташований в [ADDRESS], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 316 (триста шістнадцять) грн. 28 коп.

Outcome: approved