Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

17.08.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком і визнанні особи такою, що втратила право на реєстрацію і проживання в ньому по [ADDRESS], яке належить позивачеві. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.1995 дане домоволодіння належить йому, де зареєстровані та проживають сам відповідач [PERSON], його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] лише зареєстровані за вищевказаною адресою, але фактично не проживають. Позивач надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були належним чином повідомлені, про що свідчать конверти, направлені відповідачам на зареєстровану, у встановлену законом порядку, адресу місця проживання останнїх, разом з довідкою про повернення у зв'язку із: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.24-25). При цьому суд зазначає, що за приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, отже справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, доводи позовної заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Зокрема, за змістом ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як було з`ясовано судом, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.12.1995 року (а.с.3). У зазначеному житловому будинку зареєстровані відповідачі, які не проживають за місцем реєстрації з починаючи з 08 грудня 1995 року ([PERSON]),та не проживав взагалі ([PERSON]), особистих речей в приміщенні будинку не мають, квартплату не сплачують, кореспонденції не отримують. Факт їх відсутності, (тобто не проживання за вказаною адресою) підтверджується довідками від 21.07.2015 року № 729 та № 730 виданих виконкомом Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області (а.с. 6); Актами обстеження будинку на предмет проживання проведеними комісією Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області(а.с.4-5). Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідачі у даному житловому будинку не проживають з моменту укладення договору купівлі-продажу даного будинку, і доказів на спростування цих обставин відповідачами взагалі не надано, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст.57-66 ЦПК). Витрати по сплаті судового збору понесені позивачем у розмірі визначеному Законом України ''Про судовий збір'' і претензій по їх стягненню із відповідачів він не заявляв.

Outcome: approved