Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

16 квітня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності, виключення частини квартири зі складу спадкового майна. Свої вимоги мотивувала тим, що з 2002 року до [INFO], вона та [PERSON] постійно проживали разом однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет, тобто проживали як чоловік та дружина. Під час сумісного проживання [PERSON] приватизував квартиру за адресою: [ADDRESS], у якій вони проживали, робили ремонт, сплачували комунальні платежі, поліпшували умови життя, купували техніку для дому тощо. [INFO] [PERSON] помер. Він не склав заповіт, тому його донька від першого шлюбу - [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги. Оскільки [PERSON] здійснив державну приватизацію квартири під час їхнього спільного проживання однією сім'єю, тому квартира належить їй та чоловіку ([PERSON].) на праві спільної сумісної власності, тобто спадкодавцю належала не вся спірна квартира, а тільки 1/2 її частка. Без встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу на час державної приватизації квартири, до складу спадкового майна включено не 1/2 частину, а всю спірну квартиру. Встановлення такого факту необхідно для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину з урахуванням того, що квартира була спільним майном подружжя, тобто від цього залежить розмір її частки, яку буде зазначено у свідоцтві про право власності на квартиру. Просить суд ухвалити рішення, яким: -встановити факт проживання її та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по [INFO] (день смерті); -визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] -виключити належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS] зі складу спадкового майна, що відкрилось після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Пояснили, що з 2002 року позивач проживала з [PERSON] однією сім'єю. Квартира була приватизована [PERSON] у 2006 році. Він мав право на приватизацію 31 кв. метра, а іншу частину вони викупили. З 2007 року вона зареєстрована в спірній квартирі. Вони не перебували в зареєстрованому шлюбі, планували зареєструвати шлюб, але не спішили з цим. Представник відповідача вважав, що позов не підлягає задоволенню. Підтримав письмові заперечення, що містяться в матеріалах справи (а.с. 124-126). Пояснив суду, що квартира не є спільною сумісною власністю, оскільки [PERSON] скористався своїм правом на приватизацію, тому квартира була його особистою власністю. Позивач не є спадкоємцем першої черги. Третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду свої пояснення, в яких просила розглядати справу за відсутності її представника, за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства (а.с. 60-61). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Якушева Є.А. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та ухвалити рішення згідно чинного законодавства (а.с. 118). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 серпня 2006 року Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням від 11 серпня 2006 року № 36538 [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру за адресою: [ADDRESS] З довідки форми № 3 ЖЕД № 904 від 29 липня 2015 року вбачається, що в спірній квартирі були зареєстровані [PERSON] та з 20 лютого 2007 року [PERSON] (а.с. 147). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 16 липня 2015 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на спірну квартиру [ADDRESS] 22 липня 2015 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якушевої Є.А. з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON], яка є донькою спадкодавця та спадкоємцем першої черги (а.с. 137, 141). 21 грудня 2015 року з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулася позивач [PERSON] (а.с. 165). 11 квітня 2016 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з квартири за адресою: [ADDRESS] Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу. У зазначеному рішенні встановлено, що спірна квартира була набута у власність померлим згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 57 СК України належала [PERSON] на праві особистої приватної власності. Відповідно й видача [PERSON] свідоцтва про право на спадщину відповідає вимогам закону. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на те, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року, яке набрало законної сили, встановлено, що спірна квартира належала на праві особистої приватної власності [PERSON], тому суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що квартира належить їй та чоловіку на праві спільної сумісної власності, тобто спадкодавцю належала не вся спірна квартира, а тільки 1/2 її частка. У такому випадку, не ґрунтуються на законі вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної та виключення цієї частини квартири зі складу спадкового майна після смерті [PERSON] Вимога про встановлення факту, що має юридичне значення - проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу також не підлягає задоволенню. На підтвердження такого факту сторона позивача посилається на покази свідків. Так, свідок [PERSON] показала суду, що відповідача особисто не знає. Позивача знає з 1994 року. З [PERSON] вона стала проживати однією сім'єю десь з 2001 року, після смерті його матері. Вона та позивач часто спілкувались, зідзвонювались, вітали один одного зі святами. Позивач та [PERSON] жили як одна сім'я, коли вони робили ремонт, син позивача допомагав їм. Свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] знав з 2000 року, а позивача з 2003 року. Вони проживали разом, стосунки у них були як в чоловіка та дружини. Він з [PERSON] був у дуже дружніх стосунках, бачились вони 3-4 рази на тиждень, а зідзвонювались майже щодня. Допитана в якості свідка [PERSON] показала суду, що позивача вона знає з 1982 року, [PERSON] знає з 2003 року, оскільки він був на її дні народженні разом з позивачем. Стосунки у них були як у подружжя. Проживали вони разом з 2002 року, з часу коли позивач переїхала до [PERSON], до самої смерті [PERSON] Вони разом збирали гроші на машину, яку потім придбали та користувалися нею. Свідок [PERSON], яка була сусідкою [PERSON], зазначила, що знає позивача та відповідача. Постійно бачила позивача з [PERSON], вони вели спільне господарство та проживали разом десь з 2000 років по день смерті [PERSON] Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що був сусідом [PERSON] Позивача знає з початку 2000 років, вона проживала разом з [PERSON], вони разом їздили відпочивати, разом їздили на машині. Пунктом 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Від встановлення даного юридичного факту має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У ст. 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи покази свідків щодо проживання позивача та спадкодавця однією сім'єю, [PERSON] має право на спадкування за законом у четверту чергу. [PERSON] з тим, донька спадкодавця [PERSON], яка звернулася з заявою про прийняття спадщини, належить до першої черги спадкоємців за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. [PERSON] не зверталася в суд з позовом про зміну черговості одержання права на спадкування за законом та рішення суду з цього приводу не ухвалювалось. Для встановлення факту, що має юридичне значення - проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, необхідна наявність певних умов, серед яких, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права. Представник відповідача заперечує проти встановлення такого факту. Зазначає, що факт, який просить встановити позивач, не може тягти за собою правових наслідків у вигляді включення [PERSON] до першої черги спадкоємців, оскільки позивач не відноситься до такого кола осіб. Судом встановлено, що спірна квартира належить на праві особистої приватної власності спадкодавцю. Після смерті спадкодавця його донька як спадкоємець першої черги звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач відноситься до спадкоємців четвертої черги, тому встановлення факту проживання однією сім'єю не породжує правових наслідків для [PERSON] З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року вжито заходів забезпечення позову в цій справі та заборонено відчуження спірної квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. За таких обставин, вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed