Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

15 травня 2018 року представник заявника [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, уточнивши яку просила встановити факт недостовірності та спростувати інформацію, викладену 05.03.2018 року о 10 год. 29 хв. у мережі Інтернет на веб-сайті http://www.bagnet.org була розміщена стаття «Таможенник [PERSON] попал под прицел Одесской прокуратуры» у вигляді, доступному для ознайомлення для необмеженого кола осіб, а саме: «Стали известны имена задержанных таможенников [PERSON], входящих в состав организованной преступной группировки главного «борца» с контрабандой [PERSON]». «Издание напоминает, что 23 февраля 2018 года, в неприятную ситуацию попал начальник Отдела борьбы с контрабандой и нарушением таможенных правил Одесской таможни [PERSON]. Областная прокуратура задержала четверых его подчиненных за вымогательство с импортеров крупных сумм взяток. Коррупционеры в погонах требовали мзду за беспроблемное оформление грузов». «По словам информированного источника из ГФСУ, очередной коррупционный скандал нанес болезненный удар по первым лицам Одесской таможни. В частности - руководителю [PERSON] и недавно переведенному та Киева на пост начальника отдела по борьбе с контрабандой, [PERSON], за которым прочно закрепилось прозвище «теневого кассира» торговых ворот [PERSON]». «Источник утверждает, что [PERSON] выступал непосредственным организатором и реализатором коррупционной схемы поборов, при которой грузы оформлялись на 30% ниже установленных законодательством нормативов при условии отката в 50% от сэкономленной суммы». Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 07.08.2017 року у мережі Інтернет на веб-сайті http://www.bagnet.org/news/society/358952/tamozhennik-halkovskiy-popal-pod-pritsel-odesskoy-prokuratury розміщена стаття «Таможенник [PERSON] попал под прицел Одесской прокуратуры», яка містить в собі неправдиву (недостовірну) інформацію, у вигляді, доступному для ознайомлення для необмеженого кола осіб. Встановити власника сайту http://www.bagnet.org, заявнику не вдалося за можливе. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вказана інформація є недостовірною та ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію. У звязку з цим, змушений звернутися до суду із вказаною заявою. В судове засідання заявник та його представник не зявилися. До початку розгляду справи через канцелярію суду представник заявника [PERSON] подала заяву про розгляд справи без їх участі, просила заяву задовольнити. Дослідивши подану представником заявника заяву та письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 05.03.2018 року о 10 год. 29 хв. у мережі Інтернет на веб-сайті http://www.bagnet.org розміщено статтю «Таможенник [PERSON] попал под прицел Одесской прокуратуры» у вигляді, доступному для ознайомлення для необмеженого кола осіб, а саме: «Стали известны имена задержанных таможенников [PERSON], входящих в состав организованной преступной группировки главного «борца» с контрабандой [PERSON]». «Издание напоминает, что 23 февраля 2018 года, в неприятную ситуацию попал начальник Отдела борьбы с контрабандой и нарушением таможенных правил Одесской таможни [PERSON]. Областная прокуратура задержала четверых его подчиненных за вымогательство с импортеров крупных сумм взяток. Коррупционеры в погонах требовали мзду за беспроблемное оформление грузов». «По словам информированного источника из ГФСУ, очередной коррупционный скандал нанес болезненный удар по первым лицам Одесской таможни. В частности - руководителю [PERSON] и недавно переведенному та Киева на пост начальника отдела по борьбе с контрабандой, [PERSON], за которым прочно закрепилось прозвище «теневого кассира» торговы ворот [PERSON]». «Источник утверждает, что [PERSON] выступал непосредственным организатором и реализатором коррупционной схемы поборов, при которой грузы оформлялись на 30% ниже установленных законодательством нормативов при условии отката в 50% от сэкономленной суммы» (а.с. 7-9). Як зазначив заявник у заяві, він та його представник адвокат [PERSON] намагалися встановити власника веб-сайту http://www.bagnet.org та відповідно особу, яка висвітлила в мережі Інтернет вказану інформацію. Так, згідно інформації, наданої Департаментом «Центр Компетенції» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» у довідці за № 35/2018-Д-ЦК від 26.03.2018р., власником веб-сайту: http://www.bagnet.org є реєстрант доменного імені, відомості про якого скриті. Хостинг-провайдер сайту http://www.bagnet.org є HETZNER ONLINE GMBH. Реєстратором доменного імені є NETWORKSOLUTIONS,LLC (а.с.10-16). Згідно листа Міністерства юстиції України «Про надання інформації», відповідно до відомостей, які містяться у Державному реєстрі друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств, інформація про державну реєстрацію друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств з назвою, в тому числі «Багнет» - відсутня. Таким чином, достовірних даних про власника веб-сайту та особу, яка розмістила в мережі Інтернет вище викладену інформацію, заявник отримати не зміг і така особа ним не встановлена. Не встановлено цих обставин і під час судового розгляду. Суд приходить до висновку, що поширена інформація не є оціночним судженням, а є фактичними твердженнями про ті чи інші події, які суд визнає недостовірними та негативними щодо заявника, оскільки через такі твердження складається негативна думка спільноти про заявника, як про людину та працівника державної фіскальної служби зокрема. Так, у наведеній інформації, що поширена у мережі Інтернет на веб-сайті http://www.bagnet.org, містяться висловлювання щодо заявника в принизливій та образливій формі, яка по суті є звинуваченням у порушені норм чинного законодавства та вчинені кримінальних правопорушень та направлена на приниження честі, гідності та ділової репутації [PERSON], формування у незалежного спостерігача образу злодія та хабарника, зокрема такі, як: «Стали известны имена задержанных таможенников [PERSON], входящих в состав организованной преступной группировки главного «борца» с контрабандой [PERSON]». «Коррупционеры в погонах требовали мзду за беспроблемное оформление грузов». «Источник утверждает, что [PERSON] выступал непосредственным организатором и реализатором коррупционной схемы поборов, при которой грузы оформлялись на 30% ниже установленных законодательством нормативов при условии отката в 50% от сэкономленной суммы» (а.с.8). При цьому суд звертає увагу, що будь-які дані, докази, які їх підтверджують, та які б доводили викладені в статті факти щодо заявника [PERSON], в самій статті не зазначені та в ході судового розгляду не встановлені. Доказів протилежного суду не надано. Суд визнає, що поширена в мережі Інтернет недостовірна інформація ганьбить гідність, честь та ділову репутацію заявника. Вказана інформація та її поширення порушує особисті немайнові права заявника, тобто завдає шкоди його особистим немайновим благам та перешкоджає повно та своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Встановлено, що заявник працює в органах державної фіскальної служби з 1993 року, пройшов шлях від головного державного податкового ревізора до начальника Одеської митниці ДФС. За час служби напрацював досвід та професійні вміння, та заслужив репутацію людини, яка сумлінно ставиться до своїх обов'язків, тримає слово та користується повагою колег, людини, яка займає активну позицію в боротьбі з порушниками законодавства України. Заявник чесно виконує свій обов'язок перед Батьківщиною та приймає активну участь в АТО у складі спецпідрозділу «ФАНТОМ». Має дві вищи освіти та ступінь кандидата економічних наук, чисельні подяки та відзнаки. Наведене підтверджується долученими до заяви письмовими доказами (а.с. 28-36). З долучених до заяви доказів вбачається, що заявник [PERSON] вживав заходів для спростування зазначеної в статті інформації та звертався до правоохоронних органів щодо відкритих відносно нього кримінальних проваджень. Так, з відповідей Військової прокуратури сил антитерористичної операції від 11.09.2017 року, Управління Служби безпеки України в Донецькій області від 11.09.2017 року, Прокуратури Донецької області від 11.09.2017 року, Управління захисту економіки в одеській області Департаменту захисту економіки від 22.02.2018 року, Управління Служби безпеки України в Одеській області від 04.05.2018 року, Прокуратура Одеської області від 04.05.2018 року, Головного управління Національної поліції в Одеській області від 08.05.2018 року встановлено, що кримінальні провадження відносно [PERSON], в тому числі такі, у яких йому повідомлено про підозру, відсутні (а.с.23-26,44-45). Частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. У відповідності до вимог статті 277 ЦК України, визначено що, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно роз'яснень, наведених у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК. У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов'язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 15 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, недостовірною інформацією вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Оскільки поширення недостовірної інформації щодо заявника мало місце в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, суд вважає необхідним встановити факт недостовірності цієї інформації та спростувати її, оскільки спростування такої інформації в інший спосіб є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved