Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

16.12.2020 року представник позивача [PERSON] , яка є власником житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] - звернувся до суду з позовною заявою до Вознесенської міської ради Миколаївської області (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2) про визнання недійсними Державних актів на право власності на землю, виданих виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області 22.04.1994 року [PERSON] . В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що виконавчий комітет Вознесенської міської ради Миколаївської області видав вказані Державні акти на право власності на земельну ділянку площами 0,1000 га та 0,0500 га , які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та мають відповідно цільове призначення: обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, але на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенського міської ради №154 від 21.07.1995 року розмір земельних ділянок був зменшений і до Державних актів внесені виправлення: -до Державного акту на право приватної власності на землю площею 0,1000 га було внесено виправлення щодо поділу ділянки на дві відповідно площами - 0,0700 га та 0,0800 га, що перевищує первісну площу; -до Державного акту на право приватної власності на землю площею 0,0500 га було внесено виправлення щодо поділу ділянки на дві відповідно площами - 0,0250 га та 0,0250га. Посилаючись на те, що норми Земельного Кодексу України, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, затвердженої наказом Держкомітету України по земельним ресурсам 15.04.1993 року, діючої на час видачі вказаних Державних актів, не передбачали внесення виправлень до них, що має наслідком неможливість здійснити державну реєстрацію права власності на земельні ділянки , вони були видані без виготовлення технічної документації із землеустрою, а відповідно до рішення органу місцевого самоврядування №301 від 28.12.1993 року на підставі яких було видано державні акти [PERSON] надавалась земельна ділянка лише 1000 кв.м., рішення про передачу йому земельної ділянки площею 0,0500 га відсутнє, представник позивача просив позов задовольнити. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 18.01.2021 року було замінено неналежного відповідача по справі - Вознесенську міську раду Миколаївської області на належного відповідача виконавчий комітет Вознесенської міської ради Миколаївської області. В судове\~засідання представник\~позивача [PERSON] \~не з`явився,\~надав суду\~заяву про\~розгляд справи\~за його\~відсутності та\~про підтримання позовних вимог. Представник відповідача виконавчого комітету Вознесенської міської ради - в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вирішення спору на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Житловий будинок [ADDRESS] на час видачі Державного акту на право приватної власності на землю (05.05.1993 року) належав: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нотаріально-посвідченого 10.11.1982 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.02.1997 року. Позивач [PERSON] набула права власності на вказаний житловий будинок 27.02.1997 року. 22.04.1994\~року[PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету\~Вознесенської міської\~ради Миколаївської\~області №301\~від \~28.12.1993\~року отримав Державні акти на право приватної власності на землю площами 0,1000\~га \~та 0,0500\~га ,\~які розташовані\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та мають\~відповідно цільове\~призначення:\~обслуговування житлового\~будинку та\~ведення особистого\~підсобного господарства, реалізуючи право на одержання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку безоплатно. Згідно статті 6 ЗК України в редакції, що діяла на час виниклих правовідносин, передача земельних ділянок, що перебували у державній власності, у приватну власність громадянам України провадилася місцевими радами відповідно до їх компетенції. У відповідності до статті 67 цього Кодексу розмір ділянок для обслуговування житлового будинку повинен бути не більше у містах - 0,1 га. Право власності або право користування землею посвідчувалося державними актами, форма яких затверджувалася Верховною радою України відповідно до ст. 23 ЗК України 1990 року. Порядок видачі державних актів був передбачений Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, затвердженої наказом Держкомітету України по земельним ресурсам 15.04.1993 року №28, діючою на час видачі вказаного Державного акта, яка не передбачали внесення виправлень до них, Відповідно до рішення органу місцевого самоврядування №301 від 28.12.1993 року на підставі яких було видано державні акти [PERSON] надавалась земельна ділянка лише 1000 кв.м., рішення про передачу йому земельної ділянки площею 0,0500 га відсутнє. Крім того, на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенського міської ради №154 від 21.07.1995 року розмір земельних ділянок був зменшений і до Державних актів внесені виправлення: -до Державного акту на право приватної власності на землю площею 0,1000 га було внесено виправлення щодо поділу ділянки на дві відповідно площами - 0,0700 га та 0,0800 га, що перевищує первісну площу; -до Державного акту на право приватної власності на землю площею 0,0500 га було внесено виправлення щодо поділу ділянки на дві відповідно площами - 0,0250 га та 0,0250га. Ці зміни до Державних актів (виправлення), невідповідність площ земельних ділянок перешкоджають здійснити державну реєстрацію права власності на земельні ділянки. В судовому засіданні також встановлено, що Державні акти були видані без виготовлення технічної документації із землеустрою. Відповідач не врахував вказаного, створив перешкоди в реалізації позивачу права на користування вказаною земельною ділянкою та набуття права власності на земельну ділянку. Відповідачем не спростовано вказане твердження позивача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Державні акти на право приватної власності на землю видані з порушенням визначеного законодавцем порядку отримання даних правовстановлюючих документів. Право позивача [PERSON] з огляду на приписи частини 1 статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України на захист прав осіб на земельні ділянки може здійснюватися шляхом визнання недійсним відповідного Державного акту на право приватної власності на землю. На підставі викладеного,

Outcome: approved