overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісячно, починаючи з 15.02.2016 року до досягнення дочкою повноліття. Вимоги обгрунтовані тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2009 року. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені з 2014 року. Відповідач у добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини, не бере участі у додаткових витратах на дочку. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання 24.03.2016 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що з 22.09.2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 22.09.2009 року. Від спільного проживання у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого 15.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дочки не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1,2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 грудня 1995 року в Ковалівській сільській раді Полтавського району, за актовим записом № 94, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, відсутнє порозуміння в сім'ї. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має двох дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і суду показала, що рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.08.2015 року був розірваний шлюб між нею та відповідачем [PERSON] 25.10.2015 року вона народила дочку [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON] Однак в актовому запису про народження дитини на підставі ч.2 ст.122 СК України батьком дитини записаний [PERSON] Останній не бажає подавати до органу РАЦС спільну заяву про невизнання себе батьком дитини, посилаючись на зайнятість. Просить виключити з актового запису про народження дочки відомості про [PERSON], як батька дитини, визнати батьком дитини [PERSON] та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дочки. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі проти задоволення позову не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON], представник третьої особи не зявилися за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Вислухав пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно ст.138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 22.11.2003 року. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.08.2015 року, яке набуло чинності, шлюб між ними розірваний. 25.10.2015 року позивач [PERSON] в м.Краматорську народила дочку [PERSON], батьком якої був записаний відповідач [PERSON] оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу. Однак, як показала в судовому засіданні [PERSON] саме [PERSON] є батьком її дочки. Вказану обставину підтвердив і відповідач [PERSON] в судовому засіданні. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: не приймає участі у його вихованні та утриманні, не цікавляться станом його здоров'я, матеріальним утриманням, ухиляється від сплати аліментів. Позивач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, представник третьої особи при вирішенні спору просить врахувати інтереси дитини згідно чинного законодавства. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установлено законом порядку через оголошення у пресі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Батьки дитини розлучились 21.12.2010 року, що підтверджується копію рішення суду. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. З довідки гімназії №31 гуманітарно-естетичного профілю від 22.01.2016 року вбачається, що [PERSON] навчається у 5-Б класі гімназії №31, упродовж навчального року мати регулярно відвідувала батьківські збори, шкільні свята, приводила та забирала дитину зі школи, цікавилась її здоров'ям та навчанням, батько зі слів класного керівника під час навчання дитини жодного разу не приходив до гімназії, батьківські збори не відвідував, навчанням дитини не цікавився. ( а.с. 10). Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], що підтверджується розрахунками державного виконавця. ( а.с.11-15). Відповідно до висновку, затвердженим рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 28.03.2016 року за № 55 виконком районної у місті ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 ч.2 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків. За таких підстав, враховуючи, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

15.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

15.02.2016 року позивач подала в суд позов, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем 14.11.1998 року. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що подружні відносини між ними припинені з березня 2015 року. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння, довіри та різні погляди на відносини в сім'ї. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, строк для примирення не потрібен. Підтверджує, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з березня 2015 року, з того ж часу мешкають окремо. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повідомлень та смс-повідомленням. Заяв, клопотань та пояснень з приводу позовних вимог до суду не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження у справі. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.11.1998 року, який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадського стану м. Харкова, актовий запис № 932. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року сторони мешкають окремо, спільне господарство з того ж часу не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Позивач вважає, що строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. Крім того, суд вважає необхідним залишити неповнолітню дитину проживати разом з матір'ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

15.02.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 09.09.2004 року. Згідно договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість 12401,94 грн., яка складається з наступного: 7364,49 грн. заборгованість за кредитом; 5037,45 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 12401,94 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 27.12.2010 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

15.02.2017 [PERSON] звернувся з названим позовом в суд, обгрунтувавши його тим, що спільне життя з [PERSON] не склалось через різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з 2013 року. Подружжя разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, погоджується на розірвання шлюбу. Заслухавши сторін, судом встановлено наступне. Подружжя перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №125293 (а.с.6). Сімейних відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть з 2013 року. Відповідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України та п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування обставин справи. Зважаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

15.02.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.07.2004р. в Червонодонецькій с/раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис №36. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], 22.11.2004р.н та сина [PERSON], 04.06.2010р.н. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій проти розірвання шлюбу не заперчує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.07.2004 (а.с.5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], 22.11.2004р.н та сина [PERSON], 04.06.2010р.н. (а.с.6, 7) Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 88 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так за загальним правилом, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved