Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

15.10.2015 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до Юліямпільської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на майно померлого [PERSON], яке складається із житлового будинку під літерою «А», загальною площею 101,7 м. кв., в тому числі житловою площею 64,8 м. кв., веранди під літерою «а», веранди під літерою «а1», сараю під літерою «Б», підвалу під літерою «Б1», входу в підвал під літерою «б», прибудови під літерою «б1», ганку під літерою «а2», ганку під літерою «а3», огорожі «1», воріт та хвіртки «2-3» загальною вартістю 120272 грн., що розташовані в с. Ярове Шаргородського району Вінницької області на вул. Садовій, 2. Мотивуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що 20.08.2013 року помер її батько [PERSON], який по день смерті проживав та був постійно зареєстрований в [INFO], на вул. Садова, 2. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Ярове на вул. Садова, 2, який батько побудував на місці будинку, придбаного у [PERSON] 28.06.1976 року. Вона є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Спадщину після смерті батька вона прийняла. Проте, оформити спадкові права на житловий будинок, належний [PERSON], не може, оскільки нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28.09.2015 року (а.с.35), підтримав позовні вимоги. Просив визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за заповітом на майно її померлого батька [PERSON], а саме: на житловий будинок під літерою «А», загальною площею 101,7 м. кв., в тому числі житловою площею 64,8 м. кв., веранду під літерою «а», веранду під літерою «а1», сарай під літерою «Б», підвал під літерою «Б1», вхід в підвал під літерою «б», прибудову під літерою «б1», ганок під літерою «а2», ганок під літерою «а3», огорожу «1», ворота та хвіртку «2-3», загальною вартістю 120272 грн. Суду пояснив, що вказане майно належало спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення Шаргородської районної ради від 22.10.1987 року за №244. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] у встановлені строки та вже частково оформила свої спадкові права, зокрема, на земельні ділянки. [PERSON] при житті мав у власності житловий будинок, розміщений на вул. Садовій, 2, в с. Ярове, що підтверджується записами в погосподарських книгах, довідками сільської ради, технічним паспортом на будинок. Проте, при житті [PERSON] не отримав свідоцтва про право власності на будинок та не провів реєстрацію права власності в Могилів-Подільському МБТІ, у звязку із чим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на означений будинок. Вважає, що позов підлягає задоволенню. Представник відповідача Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання повістки про виклик, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.114), причину неявки до суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у її відсутності від відповідача не надходило. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідач Юліямпільська сільська рада належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та не зявився до суду без поважних причин. Згідно із ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не зявився до суду без поважних причин, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, заяви про розгляд справи у відсутності представника сільської ради не подав, то, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ Вінницької області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, заперечень щодо його задоволення не має. Суду пояснила, що спадкодавець [PERSON] був її чоловіком. Після одруження вони придбали у [PERSON] старий житловий будинок, на місці якого у 1985 році побудували новий будинок з господарськими будівлями. Позивачка є єдиною донькою її та покійного чоловіка, спору щодо оформлення спадщини між ними немає, тому вона просить позов задовольнити. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.08.2013 року в с. Ярове Шаргородського району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №268432, виданим виконкомом Юліямпільської сільської ради (а.с.7). 28.06.1976 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу будинку, згідно з яким [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Яровому та належав [PERSON] на підставі особистої власності. Вказаний договір зареєстровано у книзі запису нотаріальних дій Юліямпільської сільської ради під №19 (а.с.19). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями верандами, сараєм, підвалом, входом в підвал, прибудовою, ганками, огорожею загальною вартістю 120272 грн., що знаходяться в с. Ярове Шаргородського району Вінницької області, на вул. Садовій, 2, які ним побудовані у 1985 році. Вказаний факт, крім пояснень в судовому засіданні представника позивачки, третьої особи, підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], іншими доказами, дослідженими судом. Так, свідок [PERSON] суду показав, що народився в 1962 році в с. Ярове, добре знав покійного батька позивачки [PERSON], що проживав в будинку по вул. Садовій, 2. Йому достовірно відомо, що [PERSON] побудував разом із дружиною [PERSON] у 1985 році на місці старого житлового будинку, придбаного у [PERSON], новий будинок із господарськими будівлями. [PERSON] та [PERSON] будували будинок тривалий час. Він допомагав [PERSON] у будівництві: підвозив каміння та будівельні матеріали. Заявниця [PERSON] є єдиною дочкою померлого [PERSON] Спору щодо спадщини між [PERSON] та [PERSON] немає. Свідок [PERSON] суду показав, що народився 1948 року у с. Ярове, де проживає по теперішній час. Він добре знав покійного [PERSON], оскільки працював з ним у місцевому сільськогосподарському підприємстві. Вони працювали водіями. Він памятає, що у 1980 році [PERSON] та його дружина [PERSON] розпочали будівництво нового житлового будинку в с. Ярове на вул. Садовій, 2, на місці старого будинку, придбаного у [PERSON] у 1976 році. Інші власники цього будинку йому не відомі. Вказаний факт, крім пояснень в судовому засіданні представника позивачки та третьої особи [PERSON] підтверджується записами в погосподарських книгах, досліджених судом. Відповідно до даних з погосподарських книг за 1986-1990 роки, тобто в період, коли відбувалася технічна інвентаризація житла на підставі рішення виконавчого комітету Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року за № 244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району» (а.с.12), пунктом 1 якого передбачалося забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, що мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району, [PERSON] зазначений головою двору з особовим рахунком № 373, що знаходиться в с. Ярове на вул. Першотравневій, назва якої пізніше змінена на «Садову» (а.с.28-29). Також, відповідно до даних з оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг за 1977-1979 роки, 1980-1982 роки, 1983-1985 роки, 1991-1995 роки, 2011-2015 роки (зокрема, на 2013 рік час смерті спадкодавця) [PERSON] значиться, як голова двору і власник будинку, що знаходиться в с. Ярове, на вул. Першотравнева (тепер Садова), 2 ( а.с.20-33). Згідно з довідкою, виданою виконкомом Юліямпільської сільської ради від 09.12.2013 року за №489, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Ярове Шаргородського району Вінницької області на вул. Садовій, 2, належить [PERSON] на підставі рішення Шаргородської районної ради народних депутатів №244 від 22.10.1987 року (а.с.9). Відповідно до рішення 14-ої сесії 1 скликання Юліямпільської сільської Ради народних депутатів від 05.04.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність на території Юліямпільської сільської Ради» [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,42 га (а.с.34). Свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул. Садовій, 2, в с. Ярове [PERSON] не видавалося, що вбачається з довідки, виданої виконкомом Юліямпільської сільської ради від 14.09.2015 року за №330 (а.с.10). Згідно з архівними даними КП «Могилів Подільське МБТІ» від 27.03.2014 року №75, право власності на домоволодіння за адресою с. Ярове Шаргородського району Вінницької області на вул. Садовій, 2, на імя [PERSON] не зареєстровано (а.с.11). Із технічного паспорту на житловий будинок по вул. Садовій, 2, в с. Ярове (інвентаризаційна справа №ТІ149-д 149-05-12-13) вбачається, що будинковолодіння складається з: житлового будинку під літерою «А» загальною площею 101,7 м. кв., житловою площею 64,8 м.кв., веранди під літерою «а», веранди під літерою «а1», сараю під літерою «Б», підвалу під літерою «Б1», входу в підвал «б», прибудови під літерою «б1», ганку під літерою «а2», ганку під літерою «а3», огорожі, воріт, хвіртки. Загальний стан будівлі задовільний, придатний до експлуатації. Будинок 1985 року забудови, має 37% зносу (а.с.14-18). Проте, відповідно до таблиці 5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, задовільний стан будинку (21-40% зносу) означає, що елементи будівлі в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності [PERSON] житлового будинку, що знаходиться в с. Ярове на вул. Садовій, 2. При цьому, зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості. На виконання означеної постанови виконавчий комітет Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22.10.1987 року за №244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району (а.с.12). Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку. Так, згідно з п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 «Погосподарська книга». Крім того, відповідно п.п.6, 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, сільські Ради один раз у пять років здійснюють закладку погоподарських книг станом на 1 січня. Закладка погосподарських книг здійснюється шляхом суцільного обходу дворів і опитування населення в період з 1 по 15 січня… [PERSON] книг погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Пунктами 18, 40 та 18, 39 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, відповідно, 1979 року та 1985 року, передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва. Згідно з пунктом 62 [PERSON] про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №№ 32, 33 до [PERSON] про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року за № 1/5, було встановлено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. [PERSON] про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали. Таким чином, станом на 1985 рік (рік побудови житлового будинку [PERSON]С.) в сільській місцевості, державна реєстрація обєктів нерухомості взагалі не передбачалася. Відтак, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості, не залежало від державної реєстрації цього права. Аналіз вказаних нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями в с. Ярове по вул. Садовій, 2, підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини. [PERSON] по день смерті, що сталася 20.08.2013 року, постійно проживав та був зареєстрований в [INFO] на вул. Садовій, 2. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається, в тому числі, із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на вул. Садовій, 2, в с. Ярове Шаргородського району. Спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом від 13.06.2012 року, посвідченим секретарем виконкому Юліямпільської сільської ради і зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій сільської ради за №18, є позивачка [PERSON], що підтверджується заповітом. Вказаний заповіт на день смерті спадкодавця не змінено та не відмінено (а.с.8). [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла і частково оформила свої спадкові права, зокрема, на земельну ділянку площею 3,6547 гектарів, що знаходиться на території Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, земельні ділянки площею 2,6969 гектарів та 2,9593 гектарів, що знаходяться на території Юліямпільської сільської ради Шаргородського району, грошові вклади з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в Шаргородському ТВБВ 10001/041 АТ «Ощадбанк» та належали спадкодавцю на підставі ощадних книжок, права на пайовий фонд майна КСП «Відродження» с. Ярове Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №622/13 до майна померлого 20.08.2013 року [PERSON] (а.с.45-113). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в с. Ярове на вул. Садовій, 2, позивачці [PERSON] відмовлено 29.03.2015 року завідуючою Шаргородської державної нотаріальної контори, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність належного правовстановлюючого документу про право власності на житловий будинок на імя спадкодавця (а.с.6). Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1233, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Оскільки право [PERSON] на оформлення її спадкових прав на житловий будинок померлого [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved