Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

15 лютого 2021 року заявниця звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , встановити над нею опіку та призначити її опікуном [PERSON] , [INFO] . В заяві посилається на те, що [PERSON] , [INFO] є її рідною сестрою та проживає разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою серія НИК-Р-82 № 019597 від 10 листопада 1987 року, [PERSON] призначена 2 група інвалідності, безстроково. Зазначає, що відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу № 334 від 27.11.2019 року, [PERSON] , потребує постійного стороннього догляду. В останні роки стан здоров`я [PERSON] погіршився, вона не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, потребує постійного нагляду та турботи. Внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, стан її здоров`я з кожним роком погіршується. Внаслідок душевної хвороби [PERSON] потребує догляду та встановлення над нею опіки, весь цей час заявниця доглядає за нею. Ухвалою суду від 17.02.2021 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та залучено до участі в справі особу, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною(а.с.19). Ухвалою суду від 12.03.2021 у справі призначено судово-психіатричну експертизу, у зв`язку з чим провадження у справі зупинено (а.с.41-42). Ухвалою суду від 22.07.2021 провадження у справі поновлено в зв`язку з проведенням експертизи та поверненням матеріалів справи до суду (а.с. 60). У судовому засіданні заявник, її представник - адвокат Плішкін Ю.С. та заінтересована особа [PERSON] підтримали заяву, просили її задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської області в судовому засіданні вважав, що заява підлягає задоволенню. Представник заінтересованої особи Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився. З огляду на положення статті 223 ЦПК України суд вважав за можливе розгляну справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, висновок експерта, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи з дитинства що підтверджується довідкою серія НИК-Р-82 № 019597 від 10 листопада 1987 року (а.с.10). [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рідними сестрами, що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу заявниці, яка у зв`язку з укладенням шлюбу змінила дошлюбне прізвище(а.с. 8,9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради №3 від 06.01.2021, [PERSON] , [INFO] , яка потребує постійного догляду, на теперішній час проживає разом із сестрою [PERSON] , [INFO] та її сім`єю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до ст. 39 ч.1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Так, згідно з висновком №334 лікарської комісії КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» від 27.11.2019 [PERSON] має обмежене самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду(а.с. 11). Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 265 від 12.07.2021, [PERSON] , [INFO] виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості. Ступінь недоумства позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.55-59). Європейський суд з прав людини в рішенні від 27 березня 2008 року у справі «Штукатуров проти Росії» (заява № 44009/05) зазначив, що, вирішуючи справу про визнання особи недієздатною виключно на підставі письмових доказів, не побачивши і не почувши особу, суд порушив її право на справедливий судовий розгляд, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Про необхідність надання доступу до суду навіть особам, які вже визнані недієздатними, відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції наголошується у рішенні ЄСПЛ від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (заява № 49069/11). Конституційний Суд України у Рішенні від 1 червня 2016 року у справі № 2-рп/2016 зазначив, що недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод; хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на особисту участь у судових засіданнях, висловлення своєї думки щодо висновків лікарів-психіатрів у судовому засіданні при вирішенні питань, пов`язаних із наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав. Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, така особа повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажанням скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт із такою особою, а краще опитати її (за необхідності - дистанційно, у режимі відеоконференції). Суд, на виконання вищезазначених вимог залучив особу, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною до участі у якості заінтересованої особи, повідомив про розгляд справи та мав контакт з нею, заслуховував пояснення, безпосередньо, під час судового засідання 12 березня 2021 року та 13 вересня 2021 року та з урахуванням медичної документації та акту судово-психіатричного експерта дійшов висновку про обгрунтованість поданої до суду заяви про визнання її недієздатною. Таким чином, наявні передбачені законом підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням характеру та ступеня психічного розладу [PERSON] суд вважає доцільним визначити максимальний строк дії рішення - 2 роки. Відповідно до ст. 41 ч. 1, ст. 60 ч.1 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. За змістом положень ст 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При цьому, відповідно до ст. 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа, яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені, поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У разі визнання фізичної особи недієздатною суд, згідно із ст. 58, ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України встановлює над нею опіку і призначає опікуна. Враховуючи наявну в матеріалах справи згоду органу опіки та піклування щодо можливості призначення опікуном [PERSON] її рідної сестри- заявниці [PERSON] , з огляду на відсутність обставин, визначених ст. 64 ЦК України, що унеможливлюють призначення її опікуном [PERSON] , дослідивши письмові докази, в тому числі акт обстеження матеріально- побутових умов сім`ї, довідку щодо відсутності у заявниці протипоказань для догляду за іншою особою, суд вважає можливим призначити її опікуном [PERSON] , з якою вона фактично проживає та за якою вона здійснює догляд. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність передбачених законодавством підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved