Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

17.02.2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період з 18.03.1993 року по 29.12.1999 року він був членом КСП «Хлібороб», що розташоване на території Веприцької сільської ради, Фастівського району, Київської області. Цей факт підтверджується записом в трудовій книжці. Проте, під час розпаювання земель КСП «Хлібороб», позивача не було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай). Цей факт підтверджується довідкою виданою Веприцькою сільською радою, в якій також зазначено, що середня земельна частка (пай) на землях бувшого КСП «Хлібороб» становить 3,54 га. Відповідно, позивач не отримав сертифікат на земельну частку (пай), та вважає, що було порушено його право, як учасника КСП, на земельну ділянку (пай). В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій повідомляє, що проти позову не заперечує, просить розглядати справу без участі представника, прийняти рішення відповідно до діючого законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що в період з 18.03.1993 року по 29.12.1999 року [PERSON] був членом КСП «Хлібороб», що було розташоване на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області. Цей факт підтверджується записом в моїй трудовій книжці (а.с.8-10). Під час розпаювання земель КСП «Хлібороб», позивача не було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай). Цей факт підтверджується довідкою виданою Веприцькою сільською радою, в якій також зазначено, що середня земельна частка (пай) на землях бувшого КСП «Хлібороб» становить 3,54 га.(а.с.7). Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. В ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ, вказується, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку - пай особи, яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу. Враховуючи, що позивач був членом КСП «Хлібороб», земельну частку (пай) після паювання земельну частку (пай) не отримав, чим було порушено його право, як члена КСП, зважаючи на те, що відповідач проти позовних вимог не заперечує, з метою забезпечення прав особи на земельну частку (пай), суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved