Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

15 травня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є власником будинку № 25 по вул. Таганрогська м. Словянська Донецької області. Окрім позивача, у належному йому на праві приватної власності будинку зареєстрований його рідний син [PERSON], який проживав у будинку до травня 2014 року. На даний час місцезнаходження відповідача йому невідоме, оскільки відповідач [PERSON] виїхав за межі України. Ніяких перешкод у користуванні будинком позивачем не чинилось. Відповідач не проживає у [INFO] більш ніж 4 роки. Просить суд, визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, від 01.09.2008 року, виданого на підставі рішення виконкому Словянської міської ради 20.08.2008 року № 583 (а.с.3) та відповідно до витягу про реєстрацію прав на нерухоме майно № 20074805 від 01.09.2008 року, [PERSON] є власником житлового будинку № 25 по вул. Таганрогська м. Словянська Донецької області. (а.с. 4) Відповідно до довідки від 08.05.2018 року, складеної начальником ЦНАП [PERSON], виданої гр. [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], про те, що разом з ним за зазначеною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO]. (а. с. 5) Відповідно до акту № 78 від 04.05.2018 року, складеного керівником комітету м-ну «Семенівка - Високоіванівка» [PERSON], у присутності сусідів: [PERSON], зареєстрованої за адресою: [INFO], [PERSON], зареєстрованої за адресою: [INFO] про те, що [PERSON], [INFO], у будинку № 25 по вул. Таганрогська м. Словянська не проживає з травня 2014 року, його речі в будинку відсутні. (а.с.10) Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до розяснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до\~ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] більше ніж 4 роки, відповідач самостійно покинув зазначений будинок та перестав в ньому проживати, та відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому відповідач [PERSON] визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування буд. № 25 по вул. Таганрогська м. Словянська Донецької області перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved