Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

16.03.2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - ПСП «Слобідське», у якій просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 7789,18 грн., в якості орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди землі. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що між нею та ПСП «Слобідське» 30.05.2002 року було укладено договір оренди земельної ділянки. За умовами договору позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 6,59 га кадастровий номер [NUMBER], з нормативно грошовою оцінкою 193520,66 грн., розташовану за межами населеного пункту на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Земельна ділянка належить їй на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Пришибської сільської Ради, Балаклійського району, Харківської області від 25.02.2002 року № 18 та зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 443. За три місяці до закінчення договору позивач надіслала позивачу лист-попередження про те, що не буде поновлювати договір оренди земельної ділянки. Після закінчення дії договору 30.05.2017 року земельна ділянка знаходилась у обробці у відповідача. Орендна плата з урахуванням податкового збору 18% та військового збору 1,5 % складає 9676,00 гривень та підлягає сплаті орендарем один раз на рік. Однак орендна плата за 2017 рік не виплачена, сума боргу складає 7789,18 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Представники позивача [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали заявлені вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Зубаренко М.Ю. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. На підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого на підставі рішення виконкому Пришибської сільської Ради, Балаклійського району, Харківської області від 25 лютого 2002 року №18 та зареєстрованого в Книзі Записів Державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,19 га (а.с. 5). Право оренди земельних ділянок відповідач набув з моменту його державної реєстрації 30 травня 2002 року. На виконання договору оренди землі позивач передав у користування відповідача належну йому земельну ділянку, а орендар користувався нею та сплачував орендну плату і земельний податок. 31.01.2018 року [PERSON], звернулася до директора ПСП «Слобідське» з інформаційним листом, в якому просила надати їй інформацію, а саме: чи використовувалась ця земельна ділянка за своїм призначенням, яка культура була посіяна на ній (а.с. 10). Листом від 11.01.2018 року позивач просила відповідача надати довідку про розмір орендної плати за період з 2002 по 2017 рік за кожен рік окремо та надати копії видаткових касових ордерів, які підтверджують дійсність отримання нею орендної плати (а.с. 11). Листом від 07.02.2018 року позивач просив видати йому орендну плату за користування земельною ділянкою (а.с. 12). Із відповіді ПСП «Слобідське» від 27.02.2018 року № 27/02-05 вбачається, що земельна ділянка знаходилась в користуванні ПСП «Слобідське» в період з 30.05.2002 року до 29.05.2017 року. Використовувалась за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За час використання земельної ділянки підприємство здійснювало вирощування зернових, бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 15). Із відповіді ПСП «Слобідське» від 27.02.2018 року № 27/02-03 вбачається, що земельна ділянка знаходилась в користуванні ПСП «Слобідське» в період з 30.05.2002 року до 29.05.2017 року на підставі договору оренди земельної ділянки від 26.05.2002 року, що був зареєстрований 30.05.2002 року Пришибською сільською радою в районному відділі земельних ресурсів, про що в книзі державної реєстрації договорів оренди землі внесено запис № 129. Строк дії договору необхідно відраховувати починаючи з 30.05.2002 року. Відповідно до умов договору, орендар зобов'язаний щорічно сплачувати орендарю орендну плату з розрахунку 2% від вартості орендованої земельної ділянки. Строки для розрахунку орендної плати рахуються роками, починаючи з дати набрання чинності договором оренди - 30.05.2002 року. Таким чином, орендна плата за договором нараховувалась та виплачувалась за наступні періоди: з 30.05.2002 року до 29.05.2003 року, з 30.05.2003 року до 29.05.2001 року, і т.д., з 30.05.2016 року до 29.05.2017 року. За умовами договору орендна плата сплачується не пізніше грудня поточного року. Таким чином, орендна плата за період з 30.05.2002 року до 29.05.2003 року виплачена до 31 грудня 2002 року, і так далі. Виходячи з цього, орендна плата за період з 30.05.2016 року до 29.05.2017 року була виплачена у листопаді 2016 року. Розрахунок орендної плати за договором, виходячи з календарного року, тобто з 01.01.2017 року до 31.12.2017 року є помилковим та таким, що суперечить умовам договору оренди, що діяв з 30.05.2002 року до 29.05.2017 року. Таким чином, заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки у ПСП «Слобідське» перед позивачем відсутня (а.с. 14-16). Відповідно до довідки про доходи отримані від здачі земельної ділянки (паю) в оренду, виданої ПСП «Слобожанське» № 184 від 26.12.2017 року, [PERSON], згідно з договором оренди земельної ділянки від 30.05.2002 року було нараховано щорічну орендну плату за період з 30.05.2016 року до 29.05.2017 року у розмірі 9676 грн., в тому числі, податок з доходів фізичних осіб 1741,68 грн. та військовий збір 145,14 грн., виплачено 7789,18 грн. (а.с. 9). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України(далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання по ньому має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата є однією з істотних умов договору оренди землі. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про оренду землі», внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, позивач як на підставу стягнення коштів посилалася на те, що вона не отримувала орендну плату за користування земельною ділянкою за 2017 рік за договором оренди від 26 травня 2002 року. В матеріалах справи знаходяться касові ордери за 2016 рік на загальну суму 7789,18 грн. Про сплату орендної плати за 2017 рік жодного докумену не надано. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідач не довів перед судом про виконання своїх зобов'язань по сплаті орендної плати в повному обсязі за весь час користування земельною ділянкою, тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню - за період з 01.01.2017 року по 29.05.2017 року (7789,18:12 х 5 міс.) = 3245,49 грн. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 704,80 грн. судового збору (а.с. 1).У зв'язку із частковим задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial