Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

16 березня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики в сумі 100 000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп. і 681 грн. 00 коп. Позов обґрунтований тим, що 25 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики в простій письмовій формі на суму 100 000 грн. 00 коп., строком до 31 січня 2021 року. Проте, станом на день звернення з позовом до суду [PERSON] свої зобов`язання перед позивачкою не виконала, кошти не повернула. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики в сумі 100 000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп. (за подання до суду позову) і 681 грн. 00 коп. (за подання до суду заяви про забезпечення позову). Ухвалою суду від 31 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31 березня 2021 року [PERSON] подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на: 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , та земельну ділянку, на якій вказаний будинок розташований, які належать на праві приватної власності відповідачці [PERSON] . Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено частково, накладено арешт на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , ІПН [NUMBER] ; взадоволенні решти вимог заяви відмовлено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник - [PERSON] подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач [PERSON] , повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, у відповідності до вимог ст. 280 ч.1, 2 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, доказів поважності причин неявки в судове засідання не подала, як і не подала відзиву на позов. Тому, суд, за згодою представника позивача та на підставі ст. 223 ч. 4 ЦПК України вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до наявного в матеріалах справи оригіналу договору позики від 25 лютого 2021 року, [PERSON] отримала в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000 грн. 00 коп., та зобов`язалася повернути гроші позивачці в повному обсязі до 31 січня 2021 року, однак не виконала свої зобов`язання. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Частиною першою статті 15 Цивільного Кодексу (ЦК) України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК). За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно наявного в матеріалах справи оригіналу договору позики, відповідачка [PERSON] підтвердила, що грошові кошти в сумі 100 000 грн. 00 коп. нею отримані (п. 2.1, 2.2 Договору), а також в п. 2.3 Договору міститься зобов`язання останньої про їх повернення у строк до 31 січня 2021 року в повному обсязі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказів відсутності заборгованості відповідачки перед позивачкою або недійсності договору позики від 25 лютого 2020 року матеріали справи не містять. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення вимоги [PERSON] та стягнення з відповідачки [PERSON] на її користь суми боргу за договором позики в розмірі 100 000 грн. 00 коп. Щодо розподілу судових витрат по справі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути на користь позивачки сплачений останньою судовий збір за подання позову в розмірі 1 000 грн. 00 коп., а також половину суми судового збору, сплаченого позивачкою за подання заяви про забезпечення позову (з урахуванням часткового задоволення вимог вказаної заяви) - 227 грн. 00 коп.

Outcome: approved