Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

16.02.2015 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору оренди квартири № 26 у буд. №45 на пр. В.Чорновола у м. Львові, укладений між [PERSON] та [PERSON] 20.10.2015 року, виселення [PERSON] із квартири № 26 у буд. №45 на пр.В.Чорновола у м.Львові без надання іншого житла та 551,20 грн. судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.04.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. В період перебування у шлюбі [PERSON] за спільні кошти подружжя, згідно договору купівлі-продажу квартири від 28.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2904, придбав квартиру № 26 у буд. №45 на пр.-ті [PERSON] у м. Львові. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2013 року квартиру № 26 у буд. №45 на пр.-ті [PERSON] у м. Львові розділено між колишнім подружжям по 1/2, без визначення порядку користування частинами. 26.10.2015 року прибувши до помешкання, що за адресою:м.Львів,пр.-т Чорно- вола, 45/26, [PERSON] не зміг відчинити вхідні двері так як колишня дружина [PERSON],здійснила заміну замків та без його згоди здала вказану квартиру в оренду. 30.10.2015 року [PERSON] повторно намагався потрапити до квартири, проте двері ніхто не відчиняв. Позивач з метою припинення незаконних дій відповідача 26.10.2015 р. та 30.10.2015 р. звертався із відповідними заявами в чергову частину Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, дільничим інспектором міліції [PERSON] було проведено відповідні перевірки, якими було встановлено факти незаконних дій відповідача і повідомлено про необхідність розгляду питання у судовому порядку. 20.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у тимчасове платне користування (найм) об'єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: м. Львів, пр.-т [PERSON], 45, кв. 26. Строк дії договору визначено до 10 жовтня 2016 року. Орендна плата складає три тисячі гривень за місяць. Оскільки договір оренди було укладено без відома позивача, згоди на його укладання він не надавав, вважає, що його права, як співвласника квартири були порушені. Представник позивача [PERSON] в останнє судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, проте подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачами до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2013 року квартиру № 26 у буд. № 45 на пр.-ті [PERSON] у м. Львові розділено між [PERSON] та [PERSON] по 1/2, без визначення порядку користування частинами. Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. 20.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у тимчасове платне користування (найм) об'єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: м. Львів, пр.-т [PERSON], 45, кв. 26. Строк дії договору визначено до 10 жовтня 2016 року. Орендна плата складає три тисячі гривень за місяць. Відповідно до п. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У ст. 169 ЖК України вказано - у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене з відповідачів на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved