Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

15.04.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 травня 2018 року та 26 листопада 2018 року між ним, позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] укладено нотаріально посвідчені догори позики грошових коштів у сумі 1560000 грн. 00 коп., та в сумі 1695000 грн. 00 коп., що на дату укладення договору становило по 60000 доларів США за кожним договором, строком на один рік. В обумовлені договорами позики строки, і до теперішнього часу, ігноруючи письмову вимогу [PERSON] про досудове врегулювання спору від 10.02.2020 року, відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов`язань по поверненню боргу. За даним фактом [PERSON] звернувся до Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинене [PERSON] кримінальне правопорушення, відомості за яким внесено до ЄРДР за №12019040390000051, досудове розслідування не закінчено. Відповідно до умов договору позики від 24 травня 2018 року (п.3), [PERSON] зобов`язаний повернути позивачу одержану в борг суму грошей у повному обсязі до 24 травня 2019 року (включно). Відповідно до п. 7 договору позики, позика вважається повернутою в момент передання грошей [PERSON] , готівкою в повному обсязі. Частина повернення грошового зобов`язання не вважається його виконанням. Таким чином, сума боргу за договором позики від 24 травня 2018 року складає 1560000 грн. 00 коп. Відповідно до умов договору позики від 26 листопада 2018 року (п.3.1.) строк позики становить один рік, і розпочинається з моменту підписання цього договору та його нотаріального посвідчення, і закінчується 26 листопада 2018 року. Відповідач [PERSON] зобов`язаний повернути позивачу [PERSON] в строк до 26 листопада 2019 року суму, вказану в п. 1.1. договору - 1695000 грн. 00 коп. При цьому, п.4.2 договору визначено, що позика повертається щомісячно, в строк до 27 числа кожного місяця в безготівковій формі, у валюті займу, шляхом зарахування грошових коштів в сумі 141250 грн. 00 коп. на рахунок, зазначений [PERSON] в п.8.1. цього договору. Перший платіж повинен бути зроблений не пізніше 27 листопада 2018 року. Пунктом 6.2 договору передбачено, що у разі порушення строку повернення позики, передбаченої цим договором, відповідач [PERSON] сплачує [PERSON] суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Тому, відповідно до умов договору станом на 14.04.2020 року: -сума основного боргу за договором позики складає 1695000 грн. 00 коп., -сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення складає 1779580 грн. 00 коп.; -сума збитків від інфляції за весь час прострочення складає 84580 грн. 50 коп.; -сума пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання (3% річних від простроченої суми) складає 70306 грн. 91 коп. Таким чином, сума боргу за договором позики від 26 листопада 2018 року складає 1849887 грн. 41 коп. Загальна сума боргу за двома договорами позики від 24.05.2018 року та від 26.11.2018 року становить 3409887 грн. 41 коп. Позивач [PERSON] також вказує, що діями відповідача йому завдано моральну шкоди у сумі 250000 грн. 00 коп., яка обумовлена його душевними стражданнями, переживаннями, зниженням та нестійкістю настрою, порушенням сну, неприємними сновидіннями, емоційною напругою, нервовістю, дратівливістю, побоюванням щодо майбутнього стану здоров`я, в зв`язку з психологічним станом. В зв`язку із викладеним, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] , грошові кошти у сумі 3409887 грн. 41 коп., моральну шкоду у сумі 250000 грн. 00 коп., а також судові витрати. До початку проведення судового засідання позивач та його представник [PERSON] , надали суду заяви в яких вказали, що позовні вимоги підтримують і просять суд їх задовольнити. Відповідач, до початку проведення судового засідання, надав суду заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, відмовлено. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Матеріалами справи встановлено, що 24 травня 2018 року між [PERSON] з однієї сторони (позикодавець) та [PERSON] , з іншої сторони (позичальник) укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] гроші у сумі 1560000 грн. 00 коп., що на дату укладення договору становить 60000 доларів США. [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] вказану суму грошей у повному обсязі до 24 травня 2019 року (включно). У разі порушення позичальником умов цього договору і неповернення у встановлений договором строк одержаної від позикодавця суми, останній реалізує свої права на стягнення наданого збитку у встановленому законом порядку. Визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошей готівкою в повному обсязі. Частина повернення грошового зобов`язання не вважається його виконанням. Цей договір є безпроцентним (а.с.14-15); Також, 26 листопада 2018 року між тими самими сторонам укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, за умовами якого позикодавець [PERSON] передав у власність позичальнику [PERSON] грошові кошти у сумі 1695000 грн. 00 коп., що становить еквівалент 60000 доларів США, строком на один рік з моменту підписання цього договору та його нотаріального посвідчення і закінчується 26 листопада 2019 року. За п. 4.1. договору, позичальник зобов`язався в строк до 26.11.2019 року повернути позикодавцю вказану суму грошових коштів. Пунктом 4.2. визначено, що позика повертається щомісячно, в строк до 27 числа кожного місяця, в безготівковій формі у валюті займу, шляхом зарахування грошових коштів в розмірі 141250 грн. 00 коп., що становить еквівалент 5000 доларів США, на рахунок позикодавця. Перший платіж повинен бути зроблений не пізніше 27.11.2018 року. Позика вважається повернутою позикодавцеві після передачі останньому усієї суми, вказаної у п. 1.1 договору, з урахуванням положень п. 1.3 цього договору. Відповідно до п. 6.2. сторони домовилися, що у разі порушення строку повернення позики, передбаченої цим договором, позичальник, відповідно до вимог ст. 536 ЦК України, сплачує позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (а.с.16-19). Оскільки сторони дійшли спільної згоди про те, що грошові кошти будуть перебувати у користуванні відповідача визначений період часу і встановили строк їх повернення, про що склали відповідні договори, зазначене підтверджує факт укладення договорів позики між ними та умови її повернення. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На час розгляду справи умови договорів позики відповідачем не виконані, сума наданих позик у встановлені договорами строки позивачу не повернута. Досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договорами позики розміром 1560000 грн. 00 коп. та 1695000 грн. 00 коп. Крім того, згідно ч. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. За договором позики від 26 листопада 2018 року, умови якого порушені відповідачем, останній має зобов`язання щодо сплати інфляційних витрат та 3% річних, виходячи з наступного розрахунку: 1)індекс інфляції розраховано: 104.99 (сукупний індекс інфляції в період з січня 2019 року до березня 2020 року) х 1695000 грн. 00 коп. (сума боргу) ?100% - 1695000 грн. 00 коп. = 84580 (вісімдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) грн. 50 коп.; 2)пеня (3% річних від простроченої суми) розрахована: -в період з 27.11.2018 року до 25.04.2019 року - 1695000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 3% х 150 днів ? 365 ?100% = 20897 грн. 26 коп. -в період з 26.04.2019 року до 18.07.2019 року - 1695000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 3% х 84 дні ? 365 ?100% = 11702 грн. 47 коп. -в період з 19.07.2019 року до 05.09.2019 року - 1695000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 3% х 49 днів ? 365 ?100% = 6826 грн. 44 коп. -в період з 06.09.2019 року до 24.10.2019 року - 1695000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 3% х 49 днів ? 365 ?100 %= 6826 грн. 44 коп. -в період з 25.10.2019 року до 12.12.2019 року - 1695000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 3% х 49 днів ? 365 ?100% = 6826 грн. 44 коп. -в період з 13.12.2019 року до 30.01.2020 року - 1695000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 3% х 49 днів ? 365 ?100 %= 6826 грн. 44 коп. -в період з 31.01.2020 року до 12.03.2020 року - 1695000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 3% х 42 дні ? 365 ?100% = 5851 грн. 23 коп. -в період з 13.03.2020 року до 14.04.2020 року - 1695000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 3% х 33 дні ? 365 ?100 %= 4597 грн. 40 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 84580 грн. 50 коп., а також 3 % річних від простроченої суми боргу в період з 27.11.2019 року до 14.04.2020 року у сумі 70354 грн. 12 коп. Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у сумі 250000 грн., то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної вимоги з огляду на наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі, зокрема, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З договору позики не вбачається, що сторони передбачили можливість відшкодування моральної шкоди у зв`язку з порушенням строків або невиконанням умов договору. В порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України [PERSON] суду не було надано доказів, у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, що йому дійсно було спричинено моральну шкоду діями або бездіяльністю відповідача. Посилання позивача на те, що він зазнав страждань у зв`язку із тим, що йому вчасно не було повернуто належні грошові кошти, суд відхиляє, оскільки шкода, завдана несвоєчасним виконанням зобов`язання є втратою майнового характеру та відшкодовується шляхом стягнення 3% річних. Твердження позивача про те, що невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики викликали у нього погіршення стану здоров`я, допустимими, достовірними та достатніми доказами не підтверджено, як і не обґрунтовано наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими погіршеннями та безпосередньо діями або бездіяльністю відповідача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв`язку із зазначеним, позивачу, яким при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 10510 грн. 00 коп. за вимогою про стягнення грошової суми 3409887 грн. 41 коп. за договорами позики, необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 5255 грн. 00 коп., а також здійснити стягнення з відповідача на користь позивача 5255 грн. 00 коп. судового збору, що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial