Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

15.04.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зазначивши третьою особою Державну казначейську службу України, в якому просив суд стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області судовий збір; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 976 482 грн. В якості підстав позову про стягнення моральної шкоди [PERSON] , зокрема, зазначає, що суд двічі ухвалою по справі №639/5372/15-ц від 04.08.2015 року та по справі №639/10776/15 від 30.01.2018 року визнав бездіяльність та дії Жовтневого ВДВС (Міжрайонного ВДВС) незаконними з приводу примусового укладення КП «ХТМ» з [PERSON] договору відповідно до виконавчого листа по справі №639/3083/13-ц, виданого судом 09.12.2014 року. Так, позивач вказує, що тривалий час Жовтневий ВДВС не виконував ухвалу суду від 04.08.2015 року, тому 22.12.2015 року позивач звернувся до голови суду із завою, в якій просив повідомити про виконання ухвали суду від 04.08.2015 року Жовтневим ВДВС, а 26.12.2015 року позивач отримав замовною кореспонденцію копію постанови державного виконавця Жовтневого ВДВС Негруці Ю.С. від 24.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження, оскільки встановив місцезнаходження КП «ХТМ» в Комінтернівському районі. Не погодившись з діями [PERSON] , [PERSON] 31.12.2015 року подав скаргу до суду. 30.01.2018 року суд ухвалив постанову по справі №639/10776/15, якою частково задовольнив скаргу [PERSON] , зобов`язавши Міжрайонний ВДВС (нова назва виконавчої служби) направити позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2015 року, винесену державним виконавцем Жовтневого ВДВС Семеновим Д.С. у виконавчому провадженні №46218841за виконавчим листом №639/3083/13, виданим судом 09.12.2014 року. Позивач, посилаючись на положення Конституції України та Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи запобігання та протидії дискримінації в Україні», вважає, що відповідач спричинив непоправну моральну шкоду йому, як законослухняному громадянину України, принциповому правозахиснику, пенсіонеру, людині з інвалідністю 3-ї групи безстроково через захворювання нижніх кінцівок. Також позивач вказує, що незаконні дії відповідача викликали та викликають у нього моральні страждання, які позбавили його психічного благополуччя, спричинили зміни у стані здоров`я позивача. Тому компенсації, на думку позивача, підлягає моральна шкода, яка полягала як у безспірному погіршенні стану здоров`я позивача, так і в його емоційній напрузі, переживаннях, пов`язаних з різкою зміною обставин. Позивач зазначає про наявність у діях відповідача складу спричинення позивачу моральної шкоди, в тому числі вини у формі умислу. Розрахунок розміру моральної шкоди позивач проводить на підставі методики російського правознавця [PERSON] і визначає розмір компенсації моральної шкоди на рівні 23 мінімальних розмірів оплати праці на момент подачі позову, що складає 976482 грн. Зазначену суму моральної шкоди позивач просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача у якості відшкодування моральної шкоди. В подальшому 22.10.2019 року позивач подав уточнення до позову (т.1 а.с.222), доповнивши мотивувальну частину позову посиланнями на ст.ст. 1167, 1173, 1174 ЦК України, просив вважати, що слово «відповідач» в первісному позові стосується відповідача №1, а також уточнив, що моральну шкоду через незаконні дії державних виконавців Міжрайонного ВДВС необхідно стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.04.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Представником відповідача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області подані письмові «заперечення» з доданими до них доказами (т.1 а.с.24-114), а також клопотання в порядку ч.3 ст. 43, ст. 53 ЦПК України. При цьому представник відповідача зазначає, що позивачем не додано жодних доказів факту спричинення йому моральної шкоди і не вказано конкретно в чому така шкода полягала, а сама її підстава у вигляді незаконних дій відповідача визначена розпливчасто, без зазначення певного проміжку часу, отже відповідач вважає недоведеним позивачем наявності складу спричинення йому моральної шкоди, а також вважає необґрунтованим її розмір. В тому числі представник відповідача звертає увагу, що в ухвалі Жовтневого районного суду від 30.01.2018 року по справі №39/10776/15-ц йдеться про те, що суд дійшов до висновку про відсутність відомостей про надсилання державним виконавцем на адресу [PERSON] постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2015 р., в резолютивній частині ухвали зазначено, що суд зобов`язує Міжрайонний відділ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження. Листом (вхідний номер №6904 від 20.02.2018 р.) на адресу [PERSON] надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№46218841 від 20.01.2015 р. Доказом вчинених дій є чек відправки ПАТ «Укрпошта» від 21.02.2018 року№610040585599. Додатково представник відповідача повідомляє, що [PERSON] був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження ВП №46218841, про що свідчать підписи позивача датовані 22.12.2016 р., тобто можна дійти висновку про те, що з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №46218841 від 20.01.2015 р., як з документом, що містить певний зміст та є документом, винесеним посадовою особою, що мала право на його винесення, позивач ознайомлений, як і з рештою матеріалів виконавчого провадження. Ухвала Жовтневого районного суду від 30.01.2018 р. по справі №39/10776/15-ц набрала законної сили 20.02.2018 р. 23.05.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника відповідача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Негруця Ю.С. про залучення до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - задоволено частково. Залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне Управляння юстиції у Харківській області (ЄДРПОУ 34859512), що знаходиться за адресою: м. Харків вул. Ярослава Мудрого, 16.В іншій частині(щодо залучення в якості третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП «ХТМ») у задоволенні клопотання - відмовлено. Представниками третіх осіб Державної казначейської служби України та Головного територіального Управляння юстиції у Харківській області подані письмові пояснення, в яких треті особи повністю заперечують проти задоволення позовних вимог. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.09.2019 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів від 20.06.2019 року - задоволено частково. Зобов`язано архів Жовтневого районного суду міста Харкова надати суду належним чином завірені копії остаточних рішень судів всіх інстанцій за результатами розгляду цивільних справ №639/3083/13-ц, №639/5372/15-ц, №639/10776/15-ц. В іншій частині в задоволенні клопотання - відмовлено. Повний текст ухвали складено 13.09.2019 року. Листом від 18.09.2019 року, який зареєстровано в канцелярії суду 19.09.2019 року, у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів надано інформацію, згідно з якою архів Жовтневого районного суду м. Харкова надає копію ухвали від 04.08.2015 по справі №639/5372/15-ц, копію рішення від 27.06.2014 та копію ухвали апеляційного суду Харківської області від 03.11.2014 по справі №639/3083/13-ц. В листі додатково повідомляється, що надати копію рішення по справі №639/10776/15-ц пров. №2/639/2791/17 не вбачається можливим, оскільки відповідно до описів цивільних справ за 2017 рік зазначена вище справа на зберігання до архіву Жовтневого районного суду м. Харкова не передавалася. 13.11.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова задоволено клопотання позивача [PERSON] про залучення співвідповідача. У цивільній справі за позовом [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, треті особи: Державна казначейська служба України, Головне територіальне Управляння юстиції у Харківській області про відшкодування моральної шкоди залучено в якості співвідповідача - Державну казначейську службу України, місцезнаходження:01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, виключивши вказану особу з числа третіх осіб.Прийнято до розгляду уточнений позов [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державної казначейська служба України, третя особа: Головне територіальне Управляння юстиції у Харківській області про відшкодування моральної шкоди. Відкладено підготовче засідання і подовжено строк підготовчого провадження. Представником співвідповідача Державної казначейської служби України подано відзив, в якому даний представник вважає Державну казначейську службу України неналежним відповідачем і заперечує проти позовних вимог [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.12.2019 року повторне клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів - задоволено частково. Зобов`язано архів Жовтневого районного суду міста Харкова (м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 45) надати суду належним чином завірені копії остаточних рішень судів всіх інстанцій за результатами розгляду цивільної справи №639/10776/15-ц.В іншій частині в задоволенні клопотання - відмовлено. Оголошено перерву у підготовчому засіданні у цивільній справі за позовом [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державної казначейської служба України, третя особа - Головне територіальне Управляння юстиції у Харківській області про відшкодування моральної шкоди для витребування доказів, у зв`язку з чим продовжено строк підготовчого провадження. Повний текст ухвали складено 10.12.2019 року, після чого ухвала направлена для виконання і отримана 13.12.2019 року судом. Листом від 16.12.2019 року у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів надані копії процесуальних документів по справі №639/10776/15-ц (останній номер провадження №4-с/639/1/18), а також додатково повідомлена інформація про те, що на виконання ухвали від 11.09.2019 року надати зазначені вище копії ухвал не вбачалось можливим, оскільки цивільні справи, закінчені провадженням у 2018 були передані на зберігання до архіву 21.10.2019 року. Таким чином ухвали суду про витребування доказів виконані в повному обсязі та у відповідності до порядку, визначеному ст. 84 ЦПК України, тому підстави для задоволення третього клопотання від 18.12.2019 року позивача [PERSON] про притягнення будь-яких осіб до відповідальності шляхом вжиття заходів процесуального примусу, передбачених Главою 9 ЦПК України,відсутні, у зв`язку з чим ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.12.2019 року в задоволенні третього клопотання від 18.12.2019 року позивача [PERSON] - відмовлено. Цією ж ухвалою підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державної казначейської служби України, третя особа: Головне територіальне Управляння юстиції у Харківській області про відшкодування моральної шкоди - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Подана позивачем заява про наявність конфлікту інтересів, не містила фактів про наявність дійсного конфлікту інтересів, тому у суду був відсутній обов`язок щодо врегулювання такого конфлікту інтересів у передбачені законодавством способи, у тому числі відсутні підстави для самовідводу. При цьому відвід головуючому у справі з цього приводу будь-ким з учасників справи не заявлено (т.2 а.с.41,42, 49). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2021 року в задоволенні заяви [PERSON] в частині заміни неналежного відповідача належним відмовлено, ухвалено вважати зміненою назву відповідача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Заява [PERSON] в частині залучення третьої особи задоволена, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків), (місцезнаходження: м. Харків вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, ЄДРПОУ: 43315445), виключено з числа третіх осіб Головне територіальне Управління юстиції у Харківській області. Залученій третій особі роз`яснено право подати письмові пояснення. Представник Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подав письмові пояснення (т.2 а.с. 206-216). 09.08.2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відмовлено в задоволенні заяви позивача [PERSON] про відвід судді Баркової Н.В. у цивільній справі №639/2299/19 за позовом [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державної казначейської служби України, третя особа: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) про відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення відповідно до викладених в позові обставин. Представник відповідача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)Негруця Ю.С. в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, вважав недоведеними факт спричинення позивачу моральної шкоди, а також посилався на те, що встановлені в ухвалах суду за результатами розгляду скарг [PERSON] обставини не можуть бути підставою спричинення шкоди позивачу, оскільки останній був неодноразово ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, яке вже тривалий час не знаходиться в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), при цьому сам позивач не вчиняв всіх необхідних дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження» і спрямованих на реальне виконання рішення суду. Представник відповідача Державної казначейської служби України Пузіков В.А. в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Представник третьої особи - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Богуцька В.В. підтримала в судовому засіданні надані письмові пояснення. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши заяви по суті справи письмові пояснення і надані до матеріалів справи докази, приходить до наступних висновків. Рішенням від27.06.2014 року Жовтневий районний суд м. Харкова Позов КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2009 року по 31.08.2012 року у сумі 2136грн.07коп. - задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 2136 грн.07коп (дві тисячі сто тридцять шість) грн. 07 коп. та судовий збір у сумі 229 (двісті двадцять дев`ять) грн. 40 коп. Зустрічний позов [PERSON] до КП «Харківські теплові мережі» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Зобов`язано КП « Харківські теплові мережі» укласти з [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. В останній частині зустрічних позовних вимог - відмовлено (т.1 а.с.8, 206-209). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03.11.2014 року Апеляційну скаргу [PERSON] - відхилено. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 червня 2014 року - залишено без змін.( т.1 а.с.210-211). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.08.2015 року,на яку посилається в позові позивач, розглянута цивільна справа за скаргою [PERSON] на бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Даною ухвалою встановлено, що 30.12.2014 року стягувач [PERSON] звернувся до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції із заявою про примусове виконання судового рішення за виконавчим листом по справі № 639/3083/13-ц, виданим Жовтневим районним судом м. Харкова 09.12.2014 року, про зобов`язання КП «Харківські теплові мережі» укласти з [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказаний виконавчий документ було прийнято до виконання, що підтверджується заявою стягувача з відміткою відповідальної особи Жовтневого ВДВС ХМУЮ Зубко від 30.12.2014 року. Належних та допустимих доказів у відповідності до вимог ст.ст. 58,59 ЦПК України про направлення стягувачу за виконавчим листом, виданим 09.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова, про зобов`язання КП «Харківські теплові мережі» укласти з [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу Жовтневим ВДВС ХМУЮ суду не надано. Враховуючі вказані обставини та норми закону, суд ухвалив:Скаргу [PERSON] на бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 09.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова, про зобов`язання КП «Харківські теплові мережі» укласти з [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити. Визнати бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа , виданого 09.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова, про зобов`язання КП «Харківські теплові мережі» укласти з [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води - незаконною. Стягнути з Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ на користь держави судовий збір у розмірі 121(сто двадцять одна) грн. 80 коп. (т.1 а.с.9 -12, 203-205). В подальшому 31.12.2015 року [PERSON] знов звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управляння юстиції. За остаточними результатами розгляду скарги ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.01.2018 року, на яку також посилається позивач як на підставу позову, скаргу [PERSON] - задоволено частково. Зобов`язано Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області надіслати на адресу [PERSON] постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2015 року, винесену державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ Семеновим Д.С. у виконавчому провадженні №46218841 з виконання виконавчого листа №639/3083/13,виданого 09.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова. Зобов`язано Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали повідомити Жовтневий районний суд м. Харкова і [PERSON] про виконання ухвали суду. У задоволені іншої частини скарги - відмовлено. Стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.(т.1 а.с.13-15, т.2 а.с.24-26). При цьому у тексті вказаної ухвали судом встановлено, що як вбачається з постанови від 14.12.2015 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №639/3083/13, виданого 09.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова про зобов`язання КП «ХТМ» укласти з [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води - закінчено, копію постанови надіслано до Комінтернівського ВДВС ХМУЮ для виконання (за підвідомчостю). Таким чином, на час надання зазначеної скарги 31.12.2015, ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.08.2015 року була виконана, а тому підстав визнання незаконними дій Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в цій частини, суд не вбачає. Ухвала Жовтневого районного суду від 30.01.2018 р. по справі №39/10776/15-ц набрала законної сили 20.02.2018 р. Листом (вхідний номер №6904 від 20.02.2018 р.) на адресу [PERSON] надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №46218841 від 20.01.2015 р. На підтвердження вчинених дій суду наданий чек відправки ПАТ «Укрпошта» від 21.02.2018 року№610040585599 (т.1 а.с.102). Постановою від 24.12.2015 року (а не від 14.12.2015 року, як помилково зазначено в ухвалі Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.01.2018 року) державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №639/3083/13-ц, виданого 09.12.2014 року (ВП №46218841) встановлено, що згідно територіально-адміністративного устрою м. Харкова вулиця Доброхотова, буд. 11, належить до підвідомчості Комінтернівського району м. Харкова і постановлено зазначене виконавче провадження закінчити на підставі п.10.ч 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Копію постанови направити сторонам та до Комінтернівського ВДВС ХМУЮ (т.1 а.с.44). Враховуючи, що у позові, що розглядається, позивач [PERSON] звертається до суду не в порядку судового контролю за виконанням рішення суду, а з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди і не заявляє позовних вимог стосовно визнання незаконними будь-яких дій або бездіяльності відповідача, посилаючись на те, що така незаконна бездіяльність вже встановлена ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.08.2015 року та від 30.01.2018 року, суд, розглядаючи позов в межах позовних вимог, і не досліджуючи матеріали виконавчого провадження в повному обсязі, не надає оцінки іншим обставинам примусового виконання виконавчого листа №639/3083/13, ніж ті, що встановлені зазначеними ухвалами суду і доказуванню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В частині 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 цієї статті, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом. За правилами ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до вимог п.2 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень ; - у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; - при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України). Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом держвлади, були сформульовані ВС у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли за собою вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння моральної шкоди. При цьому слід виходити з позиції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним обов`язкам (ст.3, 19 Конституції) та завжди викликає в людини негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У силу ст.1173 ЦК шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу держвлади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача. Наведений правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а. Отже підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Визначаючи сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд повинен виходити із засад розумності та справедливості. З огляду на те що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди першої та апеляційної інстанцій, які заслуховують сторони та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (сумірного) розміру відшкодування. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Як на підставу позову на підтвердження наявності неправомірних дій (бездіяльності) відповідача позивач посилається на зміст ухвал суду по справі №639/5372/15-ц від 04.08.2015 року та по справі №639/10776/15 від 30.01.2018 року. Разом з тим, в останній ухвалі від 30.01.2018 року встановлено, що на час надання скарги 31.12.2015, ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.08.2015 року була виконана, а тому підстав визнання незаконними дій Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в цій частини, суд не вбачає. В подальшому ухвала суду від 30.01.2018 року також була виконана наступного дня після набрання нею законної сили. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №639/3083/13, виданого 09.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова про зобов`язання КП «ХТМ» укласти з [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води - закінчено 24.12.2015 року, і з цього часу не перебуває в провадженні відповідача - Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). З даним позовом [PERSON] звернувся до суду у квітні 2019 року, тобто більше ніж через три роки після того, як виконавче провадження закрито відповідачем і просить відшкодувати моральну шкоду у зв`язку з порушеннями, які також усунуті більше трьох років тому. Отже в даному випадку, з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та докази на їх підтвердження, судом не вбачається наявності таких неправомірних дій (бездіяльності), які з огляду на їх тяжкість, тривалість і наслідки для позивача об`єктивно свідчили б про невідворотне спричинення ними моральної шкоди позивачу. Крім того, сам позивач точно не визначився, в чому ж полягала спричинена йому моральна шкода та не зазначив час її спричинення, не надав жодних доказів наявності такої шкоди, в тому числі доказів певних переживань або фактів погіршення стану здоров`я. Розраховуючи розмір спричиненої шкоди, позивач виходив не з тривалості та важкості моральних страждань, а з методики, яка на даний час в України не застосовується. В чому ж полягало порушення відповідачем Закону України «Про основи запобігання і протидії дискримінації в Україні» позивачем взагалі не визначено. Отже, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не встановлено передбачених законом підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, а саме: не доведено наявність такого протиправного триваючого діяння (дії або бездіяльності), яке б невідворотно і об`єктивно могло тягнути спричинення моральної шкоди позивачу, а також не встановлено фактів і доказів наявності самої моральної шкоди. За таких умов у зв`язку з недоведеністю позивачем наявності факту спричинення моральної шкоди, суд на вдається до оцінки наведеного позивачем в позові розрахунку розміру такої шкоди. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державної казначейської служби України, третя особа: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) про відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Outcome: approved