Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

16.01.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 12.01.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, в обумовлені договором про кредит строки [PERSON] не виконав свої зобовязання за кредитним договором, не сплачував проценти за користування кредитом та не здійснював повернення кредиту, у звязку з чим станом на 31.10.2016 року виникла заборгованість у загальному розмірі 19804,29 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1256,07 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 14028,97 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3100,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 919,25 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання зявився, позов визнав в повному обсязі, пояснивши, що дійсно він оформив на своє імя вищезазначений кредитний договір на суму 2000 грн., підписавши анкету-заяву від 12.01.2012 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. За договором він отримав кредитну картку з якої знімав гроші, також на нею отримував заробітну плату, у разі виникнення заборгованості шляхом нарахування заробітної плати вона погашалась. Заборгованість у розмірі 19804,29 грн. виникла у звязку з його звільненням, також вважає, що нарахування було проведено вірно. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи думку представника позивача, викладену в заяві, заслухавши доводи відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір б/н від 12.01.2012 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відовідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно\~ст.526 ЦК України,\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено\~ст.629 ЦК України. Ч.1\~ст.530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення боржником зобовязання несвоєчасного виконання він повинен сплатити кредиторові пеню (ст. 549 ЦК України). Ч.1\~ст.1049 ЦК України\~визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Всупереч зазначеним вимогам [PERSON] порушив умови договору, не сплатив кредит, відсотки та комісію за користування кредитом, відтак по картковому розрахунку відповідача виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2016 року складає 19804,29 грн., до якої входять: заборгованість за кредитом 1256,07 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитоми 14028,97 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3100,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 919,25 грн., що підтверджується роздруківкою розрахунку заборгованості за договором (а.с.4-5). Таким чином, з відповідача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту, за відсотками, пенею та комісією, штрафи фіксована частина та процентна складова, які нараховані станом на 31.10.2016 року. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved