Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

17.07.2014 р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2012 року на нього покладено обов'язок сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі по 450.00 гривень щомісячно на кожну дитину. Рішення суду по стягненню аліментів набуло законної 22 червня 2012 року. Стягнення аліментів розпочато із 28 травня 2012 року. До даного часу, він маючи заробіток, намагався виплачувати аліменти у вказаному судом розмірі та приймав участь у вихованні своїх дітей, матеріально підтримував додатково. Однак його матеріальний стан змінився у сторону погіршення і він не має можливості сплачувати аліменти у присудженому йому розмірі. Так, на даний час він ніде не працює, доходів не має, проживає разом із своєю матір'ю, яка є пенсійного віку, та інвалідом третьої групи, а тому саме з її пенсії вони проживають, повинні сплачувати комунальні послуги, харчуватися, окрім того він часто хворію і значна частина коштів витрачається на придбання ліків для його лікування. Той розмір аліментів, який з нього стягують перевищує більшу половину заробітку, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Борг по несплаті аліментів щомісячно зростає, а відтак він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву з підстав зазначених в позовній заяві та просять зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача у розмірі по 450,00 гривень щомісячно, на утримання двох малолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], на тверду грошову суму у розмірі по 250,.00 гривень на дитину. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала , заперечила обставини на які посилається позивач, пояснивши суду, що згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2012 року [PERSON] зобов»язаний сплачувати аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі по 450,00 гривень щомісячно на кожну дитину. Однак свої зобов»язання належно не виконує та допустив заборгованість по аліментах за період 2012-2014р.р.на загальну суму 14186грн. Однак даних коштів їй не вистачає, так як вона не працює, додаткових доходів не має, їх син [PERSON] 2009р.н. часто хворіє, діагноз -дефіцитна анемія респіраторний алергоз та йому рекомендоване індивідуальний догляд в домашніх умовах. Її матеріальне становище та стан здоров»я незадовільні, а їх дитина яка хворіє потребує додаткових коштів на лікування та на посилене харчування. З наданих позивачем доказів про стан його здоров»я вбачається,що він перебував на стаціонарному лікуванні більше 1року 3 міс тому з діагнозом солевий діатез та ним не надано жодного доказу про придбання ліків. Крім того ним не надано суду доказів що він є опікуном своєї матері, яка є інвалідом та отримує пенсію. Тому вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними, просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, про необгрунтованість позовних вимог та потребу відмови у їх задоволенні виходячи з насупних підстав. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 12 червня 2012 року Надвірнянським районним судом винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі по 450грн.00 коп. щомісячно на кожну дитину.Вказане рішення набрало законної сили. Зважаючи на відсутність скарг на вище вказане рішення та заяв про перегляд заочного рішення суд приходить до переконання, що сторони погодилися з данним рішенням. Вказані обставини визнаються позивачем та відповідачем і відповідно до положень ст. 61 ЦПК УкраїНи не потребують доказуванню. Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Посиланння позивача та його представника на те, що має місце зміна матеріального стану, зокрема те, що позивач взагалі не працює та знаходиться в пошуках роботи, погіршився його стан здоров»я та має на утриманні свою матір [PERSON] 1956 р.н. інваліда 3групи не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Так, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів відповідно до ст.. 58-60ЦПК України про погіршення стану здоров»я позивача, внаслідок чого він змушений витрачати кошти на придбання ліків , не надано рішення органу опіки і піклування про те, що він опікуном своєї матері, а також не підтверджено що він є в пошуках роботи, так як згідно копії трудової книжки йому припинено виплати допомоги по безробіттю 02.04.2012р. Таким чином доводи представника позивача щодо погіршення матеріального стану [PERSON] не відповідають фактичним обставинам справи, тому з врахуванням відсутності інших підстав обумовлених положеннями ст.ст.181, 182, 184, 192 СК України, суд приходить до висновку про потребу відмови у задоволенні позову. На підставі ст.ст.180,182, 184, 192,СК України та

Outcome: dismissed