Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

16 вересня 2003 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із права на земельну частку (пай) розміром 1,86 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], крім неї спадкоємцем за законом є [PERSON], яка спадщину не прийняла і на неї не претендує. Із субєктивних причин позивач пропустила строк для прийняття спадщини, у звязку з чим нотаріус не може оформити спадкові права, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом [PERSON] звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася у п. 3 позовної заяви просила на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України слухати справу у її відсутності (а.с. 3). Відповідач [PERSON] та представник відповідача Наддністрянської сільської ради подали суду заяви про визнання позовних вимог та про слухання справи у їх відсутності (а.с. 21, 26). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: [PERSON] померла 16 вересня 2003 року в с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) площею 1,86 умовних кадастрових гектара, що знаходиться на території Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 11,12, 13). Свідоцтвом про смерть (а.с. 6), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7), свідоцтвом про своє народження (а.с. 8), свідоцтвом про народження свого батька (а.с. 9), рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року, яке набуло чинності 22 червня 2016 року, про встановлення факту родинних відносин (а.с. 10), а також, оглянутою у судовому засіданні спадковою справою до майна померлої 16 вересня 2003 року [PERSON] (а.с. 22-26) позивач довела, що вона має право спадкувати у пятій черзі спадкоємців за законом і бажає спадкувати після смерті [PERSON]. Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області своєю постановою № 113 від 06 квітня 2016 року (а.с. 15) відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, через пропущення строків, встановлених для прийняття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України цей строк визначений як шість місяців, і починається він з часу відкриття спадщини (дня смерті). Як слідує із позовної заяви, позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки спадкодавець померла до прийняття нового ЦК України, а вона отримала невірну юридичну консультацію щодо оформлення своїх спадкових прав і вважала, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Крім того, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно також стала підставою для несвоєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 14). Із оглянутої у судовому засіданні спадкової справи до майна померлої 16 вересня 2003 року [PERSON] (а.с.22-26) слідує, що лише позивач 18 березня 2016 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції від 16 січня 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до положень ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції від 16 січня 2003 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Із матеріалів справи слідує, що [PERSON] померла 16 вересня 2003 року (а.с. 6), тобто строк на прийняття спадщини закінчився вже після набрання чинності Цивільним кодексом України 16 березня 2004 року. Суд вважає вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса поважними, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що відповідачі визнали позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Суд враховує обставину, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через юридичну необізнаність та відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України.

Outcome: approved