Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

16 вересня 2019 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини з матір`ю. В обґрунтування вимог зазначила, що 09 вересня 2011 року вона з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб. Від даного шлюбу у них [INFO] народилася донька - [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 12 липня 2013 року шлюб між ними було розірвано. За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 01 липня 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 червня 2013 року та до досягнення повноліття дитини. Сума заборгованості по аліментам становить 54182,65 гривень. На теперішній час дочка дуже прив`язана до неї, так як саме вона з моменту її народження постійно перебуває з нею, піклується про її розвиток, навчання, відпочинок, виховання і лікування. На даний час відповідач повністю відсторонився від виховання доньки, не бажає оформлювати дозвіл на виїзд дитини за кордон, або доручення для повного виховання дитини, хоча раніше неодноразово надавав згоди та заяви на виїзд дитини для її оздоровлення за кордон та до родичів. Крім цього, її сім`я живе в достатку і в подальшому вона і її чоловік (котрий є вітчимом для доньки) повністю будуть забезпечувати всі матеріальні потреби дитини, а також належні житлові умови, з фізичним і культурним розвитком та бажають її щорічно оздоровлювати за кордоном та мати можливість виїжджати до родичів. Тому просить визначити місце проживання неповнолітньої доньки разом з нею. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. У разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином, шляхом надіслання судової повістки за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України», проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. Представник третьої особи Оргну опіки та піклування виконавчого омітетк Маріупольської міської ради до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення просили максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 358 від 24 квітня 2012 року, [PERSON] народилася [INFO] , в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 29 жовтня 2016 року Центральним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 29 жовтня 2016 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 996. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . З довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, виданого Лівобережним ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 12 липня 2018 року вбачається, що 09 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 39731463 про виконання виконавчого листа № 2/265/1739 від 05 вересня 2013 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя прор стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 червня 2013 року і до повноліття дитини. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 12 липня 2018 року складає 54182,65 гривень. В ч. 4, 5 ст.19 СК України зазначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 08 квітня 2020 року визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Згідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи відсутність належних заперечень батька щодо місця проживання дитини з матір`ю, з урахуванням того, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , щодо визначення місця проживання дитини, та вважає за необхідне визначити місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] .

Outcome: approved