Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

16.05.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з синами [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], у їхньому вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме: встановити систематичні побачення з синами кожної пятниці з 19:00 годин до неділі до 15:00 годин, право бачитися у святкові дні та дні їхнього народження з 10:00 годин до 16:00 годин. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначив, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 2011 року, який було розірвано 28.02.2017 року. В шлюбі у них народилися сини [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з матір'ю. Після розірвання шлюбу, відповідачка усілякими способами, без пояснення будь-яких причин і мотивів, перешкоджає його спілкуванню з дітьми, вона заблокувала його дзвінки на своєму телефоні, з лютого 2017 року він взагалі не бачить своїх дітей та йому невідомо, що з ними відбувається, який стан їхнього здоровя, як вони живуть та розвиваються. 03.04.2017 року він звернувся до служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про встановлення порядку спілкування з дітьми. Рішенням від 28.04.2017 року йому було визначено участь у вихованні дитини [PERSON], шляхом безперешкодного спілкування щосуботи з 09:00 до 12:00 годин у присутності матері та проігноровано його клопотання щодо спілкування також з сином [PERSON]. Проте, відповідачка продовжувала відмовляти йому у спілкуванні з дітьми, а також його матері [PERSON] Жодних обставин, які давали підстави вважати, що його спілкування з дітьми спричинить синам шкоди не існує, тому вказані перешкоди, які створені відповідачкою, порушують його права як батька та в першу чергу порушують права та інтереси дітей. Ухвалою від 18.05.2017 року відкрите провадження у справі. 26.04.2017 року відповідач [PERSON] надала до суду письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просила в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що причиною розірвання шлюбу стало агресивна поведінка позивача по відношенню до неї та дітей, позивач погрожував їй у присутності дітей, постійно знаходився в стані алкогольного спяніння, не працював та не утримував родину, вихованням та утриманням дітей ніколи не займався, що негативно відобразилось на дітях, привів житлове приміщення у занедбаний стан, змусивши її з дітьми залишити власний будинок та орендувати квартиру, вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів щодо поведінки позивача. Крім того, позивач, будучи в стані алкогольного спяніння 03.01.2017 року викрав сина [PERSON], якого намагався вивезти у невідомому напрямку, але був затриманий працівниками поліції та дитину їй повернули. Після цього випадку, син [PERSON] дуже злякався, почав заїкатися, лікар-невропатолог поставив діагноз дитячий невроз та рекомендував спокій та ніяких психологічних навантажень. Позивач неодноразово зустрічався з нею та дітьми, але кожного разу був налаштований агресивно, погружав їй та ображав. 19.02.2017 року при зустрічі з позивачем, останній, також перебуваючи у стані алкогольного спяніння, здійснив на неї та дітей напад, розірвав пальто, погрожував, а мати позивача намагалась увезти сина [PERSON]. Вважає, що спілкування з батьком буде перешкоджати нормальному розвитку дітей та просила заборонити позивачу будь-яке спілкування з дітьми до досягнення ними повноліття. 19.10.2017 року позивач [PERSON] надав до суду уточнену позовну заяву, уточнив прізвище відповідача «Павленко» та просив суд про усунення перешкод у спілкуванні з синами [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], у їхньому вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме: встановити систематичні побачення з синами по місцю їхнього проживання та знаходження, можливості у вихідні та святкові дні відвідувати дітей по місцю їхнього проживання, можливості дітей безперешкодно відвідувати місце проживання батька, можливості батька разом з дітьми відвідувати культурно-розважальні заклади. 14.03.2018 року орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради надав до суду висновок про усуненні перешкод у вихованні дитини. 03.04.2018 року представник органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності їхнього представника. В судовому засідання позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердили викладені обставини, просили позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач та її представник уточнені позовні вимоги визнали частково, просили визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме: встановити побачення позивача з синами кожної неділі з 09:00 годин до 12:00 годин в м. Одеса, оскільки вони проживають в [INFO], тільки у її присутності, нікуди не заводити та не вивозити дітей, побачення тільки в центрі міста, де поруч багато людей, позивач повинен приходити на зустріч тільки в трезвому виді, без запаху алкоголю, один без будь-яких супроводжуючих, вести себе культурно, не бити і не ображати матір на очах дітей, не розривати одяг та не відбирати особисті речі. У випадку запізнення на зустріч позивач повинен оповіщати відповідача смс- повідомленням, щоб ця інформація була зафіксована, по закінченню побачення позивач не повинен переслідувати відповідача та дітей, не вистежувати відповідача і дітей за місцем проживання, навчання, гуртків творчості, спортивних секцій та роботи. В судове засідання представник третьої особи не з'явився. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як мати, так і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, зокрема право на її виховання, незалежно від того проживають вони з дитиною чи ні (ч. 1 ст. 141 СК України). Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України). Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів дітей своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь в її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та відповідачка Павленко (прізвище [PERSON] змінено рішенням суду про розірвання шлюбу) А.Ф. перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2011 року, якій було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2017 року. В період шлюбу у сторін народились діти: сини [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з матірю та починаючи з лютого 2017 року у сторін виник спір щодо порядку участі позивача у вихованні дітей та спілкуванню з ними, оскільки відповідачка категорично заперечувала проти спілкування дітей з батьком. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №332 від 28.04.2017 року було визначено участь батька [PERSON] у вихованні [PERSON], [INFO], надавши йому можливість безперешкодного спілкування з дитиною щосуботи з 09:00 до 12:00 годин у присутності матері. Проте, вище зазначене рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради відповідач не виконувала. Вказані обставини щодо перешкод позивачу у спілкуванні та вихованні неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] підтвердила в судовому засіданні відповідач, посилаючись на агресивну поведінку позивача, вживання ним алкогольних напоїв, тому вважала, що спілкування з батьком буде перешкоджати нормальному розвитку дітей. Таким чином, між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні і спілкуванні дітей, у зв'язку з чим слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Частинами 1 та 2 статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Так, позивач з 17.10.2014 року по 02.02.2016 року працював експедитором ФОП [PERSON], з 16.06.2016 року по вересень 2016 року на посаді водія ТОВ «ТД «Вега Україна», а з 06.03.2017 року водієм в ТОВ «Миколаївській тепловозоремонтний завод» та за місцями роботи характеризується позитивно, за місцем проживання в смт. Велика Корениха сусідами характеризується також позитивно, не перебуває на обліку МОПЛ та ОНД, дані про притягнення [PERSON] до кримінальної або адміністративної відповідальності відсутні, у звязку зі зверненням [PERSON] до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області, з позивачем було проведено профілактичну роботу працівниками поліції. Згідно висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради №280/02.02.01-22/22/14/18 від 12.02.2018 року, доцільним вважають усунути перешкоди батьку [PERSON] у вихованні дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] та встановити йому дні спілкування з дітьми щонеділі з 09:00 до 12:00 голин. Доказів, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми перешкоджає нормальному розвитку останніх не надано. Перевіривши твердження сторін дослідженними доказами, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з дітьми є обґрунтованими, проте бажаний ним спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дітей. Отже, виходячи з інтересів дітей, враховуючи обставини справи, а також вік дітей, стан їхнього здоров'я, психологічний стан дітей, відсутність спілкування з батьком тривалий час, думку матері дітей та з урахуванням висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.02.2018 року, суд вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у вихованні синів щонеділі з 09.00 до 12.00 годин, у присутності їхньої матері [PERSON], надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дітьми за їх взаємною згодою. Такий спосіб участі позивача у вихованні дітей відповідає інтересам малолітніх [PERSON] і [PERSON], дозволяє налагодити психологічний контакт дітей з батьком, але за допомогою матері та не порушує звичайних для дітей умов життя та склавшогося розпорядку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їхньому розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дітей у інший спосіб, якщо зростання прихильності дітей до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дітьми.

Outcome: partial