Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~16 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] у місті Ерфурт Федеративної Республіки Німеччини, встановивши його тривалістю два календарних місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] залишила заповіт на Ѕ частину належного їй права на квартиру [ADDRESS] позивачу та громадянину Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] . [PERSON] мешкала на території [ADDRESS] за місцем проживання [PERSON] . З дзвінка [PERSON] позивач дізнався, що [PERSON] померла [INFO] . З метою реалізації свого права на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач не зміг отримати копію свідоцтва про смерть [PERSON] і в травні 2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту смерті на території іншої держави, але рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2018 року у справі № 522/8602/17 йому було відмовлено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2018 року постановою Апеляційного суду Одеської області залишено без змін. 05 грудня 2019 року позивачу вдалося отримати копію свідоцтва про смерть [PERSON] і 13 грудня 2019 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори позивачу було надано відповідь відмовного характеру щодо прийняття спадщини з рекомендацією звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 17 грудня 2019 року ухвалою суду позов залишено без руху. 24 грудня 2019 року представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Ухвалою суду від 21 травня 2020 року залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача - [PERSON] . Ухвалою суду від 23 липня 2020 року клопотання представника [PERSON] адвоката Форманюк О.М. про витребування доказів задоволено. Витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса усі копії документів зі спадкової справи № 620л/2019, заведеної 13.12.2019 року щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] у місті Ерфурт, Федеративної Республіки Німеччини. 19 жовтня 2020 року на виконання ухвали суду від 23 липня 2020 року до суду надійшла копія спадкової справи № 620л/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 21 жовтня 2020 року від представника третьої особи адвоката Форманюк О.М. до суду надійшли пояснення. В яких зазначено, що третя особа позовні вимоги не визнає, вважає, що позивач пропустив строк на прийняття спадщини без поважних причин та відсутні підстави для визначення йому додаткового строку на прийняття спадщини. Протокольною ухвалою суду від 10 листопада 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 05 травня 2021 року від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. 12 травня 2021 року від представника третьої особи адвоката Форманюк О.М. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. В судове засідання учасники справи не з`явились, сповіщались належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] задоволенню не підлягає на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 жовтня 1998 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів належала кватира [ADDRESS] (а.с 11). 21.10.2003 року [PERSON] подарувала Ѕ частину квартири [PERSON] на підставі договору дарування Ѕ частини квартири серії ВАР № 585990, яка в свою чергу 16.04.2004 року уклала договір купівлі продажу Ѕ дарованої квартири громадянину Сполучених Штатів Америки Свіонтек Валентайну (а.с. 31) 16.04.2004 року [PERSON] залишила заповіт на належну їй Ѕ частину квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 33). Згодом, 21.09.2007 року [PERSON] залишила новий заповіт на ім`я громадянина Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). [INFO] [PERSON] померла на території Федеративної Республіки Німеччина у місті Ерфурт, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14-16). Строк на подачу заяви про прийняття спадщини сплинув 27.08.2017 року. Згідно матеріалів витребуваної судом копії зі спадкової справи № 620л/2019, заведеної 13 грудня 2019 року щодо майна померлої [PERSON] , померлої [INFO] у місті Ерфурт, громадянина Федеративної Республіки Німеччина, позивач звернувся 13.12.2019 року до державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про прийняття спадщини з пропуском встановленого законом шестимісячного строку (а.с. 58). Таким чином, позивач [PERSON] , будучі обізнаним про дату смерті [PERSON] пропустив строк на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини без поважних причин. Твердження у позовній заяві про те, що позивач 19.05.2017 року звертався із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] до Малиновського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та, не отримавши відповідь, звертався 04.01.2019 року до представництва МЗС України в місті Одесі, не є належними та допустимими доказами поважних причин пропуску строку, встановленого для подачі заяв на прийняття спадщини, оскільки у позивача було наявне право на подачу заяви про прийняття спадщини і без свідоцтва про смерть. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу\~№ 310/2327/18\~та встановив, що відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця та інформації щодо наявності у спадкоємця права власності на спірну квартиру, а також проживання спадкоємця в іншому населеному пункту не може розцінюватися як об`єктивна обставина, яка утруднювала подання заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд зазначив, що правила частини третьої статті 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд підкреслив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Так, позивач, в обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилався на ті обставини, що у нього не було свідоцтва про смерть спадкодавця, тому він у визначений законом строк не міг звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність суб`єктивних, не переробних істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Верховний Суд наголосив, що відсутність у позивача свідоцтва про смерть спадкодавця та інформації щодо наявності у спадкоємця права власності на спірну квартиру, а також проживання спадкоємця в іншому населеному пункті не може розцінюватися як обставина, яка утруднювала здійснення цих дій. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до положень частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому, суд не може прийняти до уваги як підставу для призначення додаткового строку для прийняття спадщини той факт, що у травні 2017 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту смерті на території іншої держави, так як позивач невірно обрав засіб захисту, оскільки факт встановлення смерті йому був потрібен для отримання спадщини, позивач мав пред`явити позовну заяву і захищати свої права. Таким чином, причина відсутності свідоцтва про смерть померлої [PERSON] , невірно обраний позивачем засіб свого захисту, не є поважними причинами пропуску строку, встановленого для подачі заяви на прийняття спадщини, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що у позивача є поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій. Крім того, суд вказує не те, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, у яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. Цей позов подано не до того відповідача, оскільки в справі наявні інші спадкоємці, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог і не може бути підставою для притягнення до участі у справі Одеської міської ради. ВС зауважив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув у справі\~№ 759/3515/19, в якій досліджувались питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини та законності подачі позову до Київської міської ради за наявності інших спадкоємців. У відповідності до ст. 15 Цивільного кодексу України «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства». Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст.15,16\~ЦК України та ст.ст.1,3,4 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. Суд приймає до уваги наступні фактичні обставини щодо порушення позивачем встановленої законом процедури прийняття спадщини, а саме, подачі заяви про прийняття спадщини з порушенням шестимісячного строку і відсутності у позивача поважних причин для його пропуску, а також подачу позову не до того відповідача і вважає за необхідне відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Outcome: dismissed