Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

17.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з даною заявою. Посилалась на те, що 06.06.1998 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та проживала з ним однією сім*єю до червня 2000 року. Від шлюбу у них 18.12.1998 року народилась донька, [PERSON], яка залишилась проживати разом з нею, а чоловік пішов проживати до своїх батьків у с. Рибінське, вул. Миру, 2/4. 15.03.2001 року шлюб між нею та чоловіком було розірвано у судовому порядку. Рішенням Волноваського районного суду від 16.10.2009 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на її користь на утримання доньки, але останній аліменти не сплачував та вироком суду від 17.07.2012 року був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 164 ч.1 КК України та йому призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Не відбувши покарання у повному обсязі, [PERSON] у листопаді 2013 року виїхав з постійного місця проживання у невідомому напрямку і по теперішній час місце його знаходження невідомо. Оскільки південно-східна частина України у наступний час окупована, то в інтересах дитини виникла необхідність виїзду з нею за межі держави, але без згоди батька це неможливо, просить суд визнати його безвісно відсутнім. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з*явився, надав письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутність. Вислухавши пояснення заявника, думку прокурора, який вважав за необхідне відмовити у задоволенні заяви та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування, тобто відповідно до змісту вказаної статті ЦК, суд може визнати особу безвісно відсутньою, якщо: протягом одного року вона відсутня в місці постійного проживання та неотримання протягом одного року відомостей про місце її перебування. Крім того, слід, щоб невідомість місця перебування не можна було усунути за допомогою заходів ужитих зацікавленими особами і державними органами. Судом встановлено, підтверджено наявними доказами і сторонами не заперечується, що заявник з 06.06.1998 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого18.12.1998 року народилась донька, [PERSON] 15.03.2001 року шлю між заявником та [PERSON] було розірвано. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 16.10.2009 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь заявника на утримання дитини до її повноліття, але аліменти останнім не сплачувались, оскільки [PERSON] не працював. 17.07.2012 року вироком Волноваського районного суду останній був визнаний винним за ст. 164 ч.1 КК України та йому призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. З матеріалів справи вбачається, що на виконанні ВДВС Волноваського РУЮ знаходиться виконавчий лист №2-2908 (09) від 16.10.2009 року, виданий Волноваським районним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) до повнолітті дитини. Здійснити виконавчі дії не представилось можливим, оскільки він на неодноразові виклики не з*являвся, а при виїзді державного виконавця за його місцем проживання вдома боржника не було. Боржник весь час не працював і заборгованість з аліментів складає з 01.06.2012 року по 12.02.2015 року 38462 гр. 87 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця від 12.02.2015 року та листом в. о. начальника ВДВС Волноваського РУЮ за №105/04-18/3. Відповідно до ч.1 ст. 42 Закону України Про виконавче провадження у разі відсутності відомостей про місце проживання (знаходження) боржника за виконавчими документами про стягнення аліментів державний виконавець повинен звертатись до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Як вбачається із вищевказаного листа в. о. начальника ВДВС Волноваського РУЮ питання про розшук боржника не вирішувалось. Як слідує із пояснень заявника у судовому засідання, раніше нею не оголошувався розшук боржника до Волноваського РВ і лише у квітні 2015 року вона оголосила його розшук. Із наданої заявником до суду довідки секретаря Рибінської сільської ради №58 від 26.01.2015 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований у [INFO], але у наступний час за місцем реєстрації не проживає. Дані про те, з якого саме часу він не проживає у довідці відсутні. Надана заявником довідка з відділу адресно-довідкової роботи Дніпропетровської області про те, що останній на території області зареєстрованим не значиться, не підтверджує безвісну відсутність [PERSON] Крім того, з постанови Волноваського районного суду Донецької області від 18.06.2014 року вбачається, що [PERSON], який на той час, як слідує із його особистих даних, проживав у [INFO], був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАп України за те, що 03.06.2014 року у с. Рибінське скоїв дрібне хуліганство. Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні будь-які підтвердження спливу строку, визначеного законом, безвісної відсутності [PERSON] і тому у задоволенні заяви про визнання останнього безвісно відсутнім необхідно відмовити. На підставі ст. 43 ЦК України, ст.ст.246-249 ЦПК України,

Outcome: dismissed