Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, належить квартира [ADDRESS] Дніпропетровської області. У належній їй квартирі зареєстрований [PERSON], який не відноситься до членів її сім'ї, у вказаній квартирі не мешкає, з січня 2015 року, у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає. Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні, кожен окремо пояснили суду, що є сусідками позивачки [PERSON] та підтвердили факт не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з січня 2015 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] Дніпропетровської області належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, витягом про державну реєстрацію прав, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі та копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а.с.6, 7,11,63-77). Відповідно довідки КП «ЖЕО №31» №2598 від 16 листопада 2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.12). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлового приміщення, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрований відповідач, який не є членом її сім'ї та не проживає у квартирі [ADDRESS] в зв'язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації в задоволенні цієї частини позову слід відмовити, так як відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для звернення позивача до виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради, для вирішення зазначеного питання.

Outcome: partial