Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

17.01.2014 року ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту від 01.12.2011 року недійсним. В своїх доводах посилається на те, що 01.12.2011 року працівником ПАТ «СК «УНІКА» Гайворонською Л.В. підписано договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту. Строк дії договору - з 2 грудня 2011 р. по 1 грудня 2012 року. 01.12.2011 року при підписанні оспорюваного договору [PERSON] не був присутній, в графі «страхувальник» підпис виконаний не відповідачем, а особою, яка представилась родичем відповідача, а відтак не мала достатнього обсягу цивільної дієздатності. Крім того, [PERSON] та його родич, завчасно домовились приховати інформацію про стан здоров'я [PERSON], з метою введення ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» в оману про дійсний стан здоров'я відповідача. Вказане свідчить про умисне приховування страхувальником об'єктивної інформації, яка мала істотне значення для укладення оспорюваного договору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, зазначив, що підстави для визнання недійсним договору добровільного страхування від 01.12.2011 року відсутні. Позивачем не доведено, що зі сторони відповідача мав місце обман. Також не доведено, що наявність артриту є істотною обставиною, що має істотне значення для оцінки страхового ризику. Твердження представника позивача про підписання спірного договору сторонньою особою не відповідають дійсності, а заявлений позов є намаганням позивача уникнути обов'язку по здійсненню страхової виплати. Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що сторонами був укладений договір страхування з дотриманням норм законодавства. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 29 листопада 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір №014/1647/74/95507 відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 140000,00 доларів США зі строком повернення 29.11.2012 року. Відповідно до п. 11.3 кредитного договору [PERSON] зобов'язався здійснити на користь третьої особи страхування життя (або страхування від нещасних випадків) на користь та на вимогу кредитора, в сумі, не меншій за суму кредиту. Щорічно, до дати закінчення періоду, за який сплачено попередній страховий платіж, протягом всього строку дії договору позичальник зобов'язаний поновлювати дію договорів страхування. Починаючи з 2007 року, протягом дії кредитного договору між ПАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] укладались договори добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту. 01 грудня 2011 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту №021029/0136/0000039 строком дії з 02.12.2011 року по 01.12.2012 року. Як вбачається з висновку експерта №244-КЕ/2013 (а.с.21) 24.07.2012 року медико-соціальною експертною комісією позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням вегетативна полінейропатія з вираженим нижнім пара парезом, порушенням акту ходьби, поліартрична вегетативна дисфункція у вигляді вегето-судинної дистонії з нахилом до синкопальних станів, мігренеподібних цефалгій. У зв'язку із встановленою хворобою та відповідно ІІ групою інвалідності, 28.07.2012 відповідач звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та вимогою про здійснення страхової виплати (а.с.100-101). 15.01.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» страхової суми та штрафних санкцій. 12.02.2013 року, тобто вже під час розгляду справи судом про стягнення страхової суми, позивач прийняв рішення про відмову у здійсненні страхової виплати на тій підставі, що [PERSON] відмовився пройти незалежне медичне обстеження (а.с.100-101) Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 11.11.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15.01.2014 року, позов [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» задоволено та стягнуто страхове відшкодування в сумі 985126,44 грн та штрафні санкції (а.с. 82-99). Вже після прийняття вказаних судових рішень, якими стягнуто кошти на користь [PERSON], позивач ПАТ «СК «УНІКА» 17.01.2014 року звернувся з позовом, який є предметом розгляду цієї справи. Вимогами ст.ст. 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що в графі «страхувальник» спірного договору страхування підпис виконаний не відповідачем, а особою, яка представилась родичем відповідача. Однак вказані доводи позивача всупереч ст. 60 ЦПК України не доведено допустимими доказами, тому не можуть бути взяті судом до уваги. Посилання представника позивача на пояснювальну записку працівника ПАТ «СК «УНІКА» як підтвердження вказаних обставин, суд до уваги не приймає, оскільки вказана пояснювальна записка не може бути допустимим доказом на підтвердження факту не підписання [PERSON] спірного договору страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до п. 20 Постанови ПВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Відповідно до ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про страхування» від 07.03.1996 року, страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про страхування», для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. При укладанні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику. Згідно з п. п. 6.4 договору страхування, страховик має право запитувати у страхувальника будь-яку інформацію, що має відношення до договору; при необхідності вимагати додаткового медичного обстеження застрахованої особи, залучити до цього необхідних спеціалістів. Як вбачається з наведених норм, страховик сам оцінює страхові ризики та має право запросити необхідні документи для визначення цих ризиків, в тому числі медичну документацію щодо стану здоров'я страхувальника. ПАТ «СК «УНІКА» це право реалізувало в тих обсягах, в яких вважало за потрібним, що підтверджується самим фактом підписання договору страхування. Приймаючи від страхувальника ризик настання страхового випадку, позивач на свій розсуд вживає заходів для оцінки цих ризиків. Намагання перекласти обов'язок оцінки ризиків страхування на відповідача є недопустимим та чинним законодавством не передбачений. Посилання на декларацію страхувальника із заяви про укладення договору добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту №021029/0136/0000039 про те, що він перебуває в «доброму фізичному та психічному стані» як доказ намагання ввести в оману позивача суд не приймає, оскільки це твердження є оціночним і не виключає при цьому наявність у страхувальника хвороби або інших проблем зі здоров'ям вплив яких на оцінку страхових ризиків неможливо встановити без медичного обстеження. В той же час, вказана заява містить декларацію, що майбутній страхувальник не має спадкових та генетичних захворювань, вроджених вад розвитку. Питання про наявність інших хвороб або проходження лікування на день підписання договору заява не містить. Як вбачається з висновку медичної експертизи №244-КЕ/2013 від 12.09.2013 року станом на день підписання спірного договору відповідач проходив лікування за хворобою «реактивний артрит з ураженням лівого гомілкостопного, правого колінного, лучезапястних суглобів і суглобів стоп кистей» (а.с. 17-18). У відповідності до того ж висновку, 2 групу інвалідності відповідачу було встановлено за іншим захворюванням - вегетативна полінейропатія з вираженим нижнім пара парезом, порушенням акту ходьби, поліартрична вегетативна дисфункція у вигляді вегето-судинної дистонії з нахилом до син копальних станів, мігренеподібних цефалгій, і яка виникла вже після підписання спірного договору, а відтак відповідач не міг приховати наявність цієї хвороби. Відповідно до п. 6.1 договору страхування, страхувальник зобов'язаний при укладанні договору надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Посилаючись на те, що [PERSON] при укладенні договору не надав інформацію про наявність реактивного артриту, що має істотне значення для оцінки страхового ризику, відповідач навмисно ввів в оману страховика ПАТ «СК «УНІКА». Проте, оскільки Правила добровільного страхування та договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту від 01.12.2011 року, укладений між позивачем та відповідачем, не містять визначення обставин, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, обов'язок страхувальника надати відомості про обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, не може існувати без обов'язку ПАТ «СК «УНІКА» ознайомити страхувальника з такими обставинами. В Правилах добровільного страхування та договорі добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту від 01.12.2011 року - відсутні відомості, інформація, обставини, які необхідні для визначення ступеню страхового ризику та укладення договору страхування в зазначеній частині. У зв'язку з цим, відсутні підстави достовірно стверджувати про наявність в діях [PERSON] умислу на обман позивача при укладанні договору страхування від 01.12.2011 року. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження самого факту обману, наявності умислу в діях [PERSON] на обман страхової компанії при укладанні договору страхування від 01.12.2011 року. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достатність доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» задоволенню не підлягають. Суд, оцінивши належність, допустимість, достатність доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: dismissed