Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

16 листопада 2017 року позивач, [PERSON] 16 листопада 2017 року звернувся до суду з позовом Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я. 20 листопада 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. У своєму позові [PERSON] просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на його користь 160000 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов'язкових платежів, обґрунтовуючи свої вимоги тим що, він пропрацював на підприємстві відповідача - шахті Ювілейній Рудник «Суха Балка» (правонаступник якого є - ПрАТ «Суха Балка») в період з 1977 року по 1991 рік за посадами: підземним гірничим робочим, підземним бурильником шпурів, підземним прохідником, вантажником. Звільнений із підприємства відповідача за власним бажанням. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від 09 листопада 1994 року йому було встановлено професійне захворювання за діагнозом: пиловий бронхіт 2 ступеню. Висновком МСЕК йому первинно 21 грудня 1994 року встановлено 30% втрати професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням та третю групу інвалідності. Висновком МСЕК від 12 лютого 2004 року йому встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково. Згідно висновків лікарів йому рекомендовано спостереження у лікарів за місцем проживання, постійний прийом лікарських засобів, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування, щорічні курси реабілітації. Окрім того, він постійно переносить і фізичні страждання, слабість, втому, задишку при помірному навантаженні, біль та хрип у грудях, сильний кашель з виділенням слизового, в'язкого харкотиння, головні болі, запаморочення голови, а також і моральні страждання, а саме: сильний кашель не дає спокійно відпочивати, безсоння гнітить, постійно приходять думки що отримане захворювання неможливо вилікувати, стан здоров, не поліпшується, що викликає страждання і переживання. Він змушений постійно приймати медикаментозне лікування, а постійний біль у грудях та кашель який він переносить викликає у нього сильну емоційну реакцію у вигляді негативних переживань, що в свою чергу ускладнює спілкування з оточуючими його людьми. Професійне захворювання спричинило йому моральні страждання та переживання, оскільки він сумлінно працював на підприємстві відповідача все своє життя, а відповідач натомість недотримувався правил охорони праці, тим самим ушкодив його здоров'ю. Таким чином, відповідач, незабезчивши на його робочому місці безпечні та нешкідливі умови праці, порушив його законні права, що призвели до професійного захворювання, втрати працездатності, до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткові зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі довіреності, підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на зазначені в позовній заяві факти, зазначивши, що в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, втратою працездатності в розмірі 25% на безстроковий термін, [PERSON] зазнає фізичного болю та моральних страждань. Представник відповідача в справі - Приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» Павлова Н.Ф., проти позову заперечила та вказала, що діючим законодавством про працю, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадках втрати працездатності та заподіяння шкоди здоров'ю працівника. Крім того, на думку представника відповідача, [PERSON], сам винен у тому, що його здоров'ю завдано суттєвої шкоди. Так як він добровільно виконував тривалий час роботу зі шкідливими умовами праці. Тому вини відповідача у завдані шкоди здоров'ю [PERSON], і завдання йому моральних страждань, не має. Крім того, представник відповідача суду зазначив, що позовні вимоги не доведені [PERSON], та його представником. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], працював на підприємстві відповідача шахті Ювілейній Рудник «Суха Балка» (правонаступник якого є - ПрАТ «Суха Балка») в період з 13 липня 1977 року по 30 квітня 1991 рік за посадами: підземним гірничим робочим, підземним бурильником шпурів, підземним прохідником, вантажником. Звільнений із підприємства відповідача за власним бажанням за ст.. 38 КЗпП України. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від 09 листопада 1994 року [PERSON], було встановлено професійне захворювання за діагнозом: пиловий бронхіт 2 ступеню. Висновком МСЕК [PERSON], первинно 21 грудня 1994 року встановлено 30% втрати професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням та третю групу інвалідності. Висновком МСЕК від 12 лютого 2004 року [PERSON], встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 116 від 09 листопада 1994 року складеного комісією в складі представників керівництва Рудник «Суха Балка» (правонаступник якого є - ПрАТ «Суха Балка»), [PERSON], отримав професійне захворювання, працюючи на протязі 11 років на підприємстві відповідача, в умовах перевищення гранично допустимих показників в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. Згідно до наданих у якості доказів медичних довідок [PERSON], в зв'язку з погіршенням стану здоров'я неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в амбулаторії та міській лікарні. Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: нагляд лікарів за місцем проживання, прийом медикаментів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії в теплу пору року, санаторне - курортне лікування. Таким чином, та обставина, що [PERSON], захворів професійними захворюваннями, внаслідок того, що відповідачем не були створені належні і безпечні для здоров'я працівників умови праці підтверджені такими документами, - виписками з акту огляду МСЕК та виписками з історії хвороби, характеристикою санітарно-гігієнічних умов праці, медичними довідками, та копією Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 116 від 09 листопада 1994 року складеного комісією в складі представників керівництва Рудник «Суха Балка» (правонаступник якого є - ПрАТ «Суха Балка»). Суд не може погодитись з думкою представника відповідача, що сам [PERSON], винен у тому, що його здоров'ю завдано шкоди, бо самостійно приймав рішення про роботу у шкідливих умовах праці, оскільки показники шкідливого впливу на здоров'я значно перевищують гранично допустимі норми, про це йдеться в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 116 від 09 листопада 1994 року складеного комісією в складі представників керівництва Рудник «Суха Балка» (правонаступник якого є - ПрАТ «Суха Балка»). За таких обставин суд вважає, що [PERSON], працевлаштовуючись на роботу в шкідливих умовах ні яким чином не погоджувався на виконання роботи з значно перевищуючими, встановлені норми показниками шкідливого впливу на здоров'я. Щодо відшкодування моральної шкоди за професійним захворюванням, яке було встановлено у 1994 році слід зазначити наступне. Суд вважає, що в даному випадку відповідач - ПрАТ «Суха Балка» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім'ї, і рівних та невід'ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов'язком держави (ст. 3 Конституції України). Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно Рішення Конституційного Суду № 20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПрАТ «Суха балка» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача позивачу спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 116 від 09 листопада 1994 року, що призвело до ушкодження його здоров'я та перенесення моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що позивачу - [PERSON], була заподіяна шкода здоров'ю, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 25% відсотків. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки, має постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПрАТ «Суха Балка» позивачу шкоди здоров'ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПрАТ «Суха Балка» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено Актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 25% відсотків. Суд врахував і той факт, що всю свою трудову діяльність позивач пропрацював в шкідливих умовах з перевищенням гранично - допустимих показників, лише на підприємстві відповідача. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON], моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 17000 гривень 00 копійок, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Outcome: partial