Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

16 липня 2018 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 16 серпня 2008 року він уклав шлюб з [PERSON], який було зареєстровано в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №296. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та несхожість характерів. На протязі останнього року спільного проживання між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони давно втратили почуття взаємної любові один до одного. Не проживають з відповідачкою з січня 2018 року, з того ж часу шлюбних стосунків та спільного господарства не ведуть. Після розірвання шлюбу, син залишиться проживати з відповідачкою. Суперечок про розподіл спільного майна немає. Примирення не можливе. Просить розірвати шлюб. 27 липня 2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з'явився, але до початку судового засідання через канцелярію суду від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до початку судового засідання від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу, також просила суд після розірвання шлюбу не змінювати прізвище. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 серпня 2008 року, шлюб зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №296 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинені з січня 2018 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved