Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

15 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що 02 жовтня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. В березні 2016 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що з березня 2016 року вони з чоловіком не живіть разом, їхня дитина мешкає разом з нею. Вона не працює, а відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини в незначному розмірі, і цього не вистачає на повне забезпечення дитини необхідним харчуванням, одягом. Відповідач надавав гроші у квітні та травні 2016 року по 1000 грн., але дитина росте, потребує гарного харчування та лікування. Позивач не впевнена, що відповідач буде регулярно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання сина і не відмовляється від своїх обовязків. Він давав [PERSON] гроші у квітні 2016 року у сумі 1000 грн. та у травні 2016 року у сумі 1350 грн., і в подальшому буде надавати таку допомогу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 02 жовтня 2014 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецькій області зареєстрували шлюб, актовий запис №277. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю і цей факт відповідач [PERSON] не заперечує. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач не відмовляється від свого обовязку надавати матеріальну допомогу на утримання сина, але не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, працює, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Але позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що відповідач [PERSON] надавав їй грошу на утримання дитини в квітні та травні 2016 року. Тому суд вважає, що аліменти за ці місяці не підлягають стягненню з відповідача, як такі, що сплачені добровільно, а підлягають стягненню з дня ухвалення рішення. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved