Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

15 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою якою просить суд видати обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] строком на шість місяців, а саме заборонити йому приходити, перебувати за адресою її мешкання, заборонити наближатися на відстані менше 300 метрів до місця проживання заявниці, заборонити вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборонити розшукувати її якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею. Подану заяву [PERSON] обґрунтовує наступним. [PERSON] , [INFO] , є чоловіком заявниці. На даний час в провадженні судді Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І.І. знаходиться справа про розірвання шлюбу між сторонами. [PERSON] зазначає, що вона потерпає від насильства зі сторони [PERSON] вже протягом кількох років. Чоловік вчиняє домашнє насильство відносно заявниці, а саме: психологічне (словесні образи, нецензурна лайка, приниження, погрози фізичної розправи, залікування, контроль у пересування), економічне (псує речі у будинку), фізичне (ляпаси, стусани, штовхання, шарпання). Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння [PERSON] погрожує заявниці розправою, свідком таких ситуацій стає їх син [PERSON] , [INFO] . Розуміючи можливість фатальних наслідків таких дій чоловіка, заявниця була змушена з дитиною переїхати до матері. Відтак, починаючи з лютого 2020 року вона з дитиною проживає окремо, а саме в квартирі своєї матері за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало жодного результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки. Він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, але за фактом хуліганства та лише в вересні 2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства. [PERSON] вчиняє насильство щодо заявниці протягом тривалого часу, на нього не діють заходи вжиті правоохоронними органами, тому заявниця змушена звернутися до суду за захистом як себе так і своїх рідних. [PERSON] переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я, дуже висока і тому звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства. Ухвалою суду від 16.02.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду на 16.02.2021 року на 13 годину 10 хв. Однак [PERSON] не з`явився, розгляд справи було відкладено. У судове засідання 17.02.2021 року [PERSON] не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином телефонограмою, причини неявки суду не відомі. [PERSON] 17.02.2021 року надала до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути без участі її чоловіка - [PERSON] , який був обізнаний про судове слухання проте не з`явився до суду. Враховуючи неявку заінтересованої особи у судове засідання заявниця просить справу розглянути також без її участі. Згідно з ч.1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідності до п. 1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, дійшов наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що заявниця з 26 вересня 2019 року уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . У подружжя є спільний син [PERSON] , [INFO] . Наразі Білгород-Дністровським міськрайонним судом розглядається цивільна справа за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 08.09.2020 року № 495/5368/20 [PERSON] , [INFO] , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень. Відповідно до статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Зважаючи на наведені правила Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18, у постанові від 04.12.2019 по справі № 607/10122/19). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. З огляду на встановлені судом обставини, пояснень заявниці, яка неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу незаконних дій [PERSON] , суд погоджується з доводами заявниці щодо наявності психологічного та фізичного насильства, яке чинить [PERSON] , а отже заявниця, як особа, яка постраждала від такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку про необхідність видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] ( [INFO] , уродженця смт Сарата, Саратського району Одеської області) строком на шість місяців, до 17 вересня 2021 року, шляхом заборони йому наближатися ближче ніж на 300 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та заборони особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. У силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved