Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

17.05.2013 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов вказаний позов (т. 1 а.с. 3-12), який під час судового розгляду неодноразово уточнювався (т. 2 а.с. 1-6, 38, 86, 87-95). В судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяви про розгляд справи у її відсутності (т. 1 а.с. 246, т. 2 а.с. 39-40). Представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги в редакції заяви від 24.12.2013 р. (т.2 а.с. 87-95) та просять: - визнати недійсним реєстраційне посвідчення від 09.11.2009 р., видане КП «Бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №429 сторінка №284 в реєстровій книзі №М6; - визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області №737 від 29.11.2012 р. про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на житлові будинки садибного типу з прибудовами, господарчими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] - визнати недійсним свідоцтво про право власності на житлові будинки, видане виконавчим комітетом Іллічівської міської ради 11.12.2012 р. за №36698; - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11.03.2013 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1104; - визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності в порядку спадкування за законом на житлові будинки, господарчі будівлі та споруди, а саме на: житловий будинок літ. «А» садибного типу з прибудовами літ. «а, а1» загальною площею 30,3 кв. м, у т.ч. житлова - 12,0 кв. м; житловий будинок літ. «К» садибного типу з прибудовою літ. КІ» загальною площею 155,2 кв. м, у т.ч. житлова - 77,6 кв. м; господарчі будівлі: навіс літ. «Б», сарай літ. «В», підвал літ. «З», вбиральня літ. «И»; споруди: №1, 4 - огорожі, №2, 5 - хвіртки, №3 - цистерну, №6 - ворота, за адресою: [ADDRESS] - витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] житлові будинки, господарчі будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON]; - зобов'язати [PERSON] звільнити житлові будинки за адресою: : [ADDRESS] - припинити право власності [PERSON] на житлові будинки, господарчі будівлі та споруди, а саме: житловий будинок літ. «А» садибного типу з прибудовами літ. «а, а1» загальною площею 30,3 кв. м, у т.ч. житлова - 12,0 кв. м; житловий будинок літ. «К» садибного типу з прибудовою літ. КІ» загальною площею 155,2 кв. м, у т.ч. житлова - 77,6 кв. м; господарчі будівлі: навіс літ. «Б», сарай літ. «В», підвал літ. «З», вбиральня літ. «И»; споруди: №1, 4 - огорожі, №2, 5 - хвіртки, №3 - цистерну, №6 - ворота, за адресою: [ADDRESS] - скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на житлові будинки, господарчі будівлі та споруди, а саме: житловий будинок літ. «А» садибного типу з прибудовами літ. «а, а1» загальною площею 30,3 кв. м, у т.ч. житлова - 12,0 кв. м; житловий будинок літ. «К» садибного типу з прибудовою літ. КІ» загальною площею 155,2 кв. м, у т.ч. житлова - 77,6 кв. м; господарчі будівлі: навіс літ. «Б», сарай літ. «В», підвал літ. «З», вбиральня літ. «И»; споруди: №1, 4 - огорожі, №2, 5 - хвіртки, №3 - цистерну, №6 - ворота, за адресою: [ADDRESS] - стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області на користь [PERSON] судові витрати, підтверджені квитанціями. В обґрунтування позовних вимог представники позивача посилались на ті обставини, що [PERSON] є спадкоємицею [PERSON], померлої [INFO] р., що відповідачем [PERSON] було оформлене право власності на спірні будівлі на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2009 р., яке скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.01.2013 р., що 11.03.2013 р. [PERSON] продав спірні будинки та споруди [PERSON]; що спірні будівлі належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 25.10.1996 р., свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 25.10.1996 р., що самочинні споруди були збудовані за життя [PERSON] на земельній ділянці, наданій їй у приватну власність за рішенням виконкому Малодолинської сільської ради № 22 від 16.02.1998 р., за кошти, належні [PERSON] Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись в письмових запереченнях (а.с. 18-21 т. 2) та у виступі в суді на те, що з 2007 р. він та його сім'я доглядали за [PERSON], за згодою якої він збудував на земельній ділянці, де була розташована тимчасова забудова, без правовстановлюючих документів, двоповерховий будинок, на який оформив документи після смерті [PERSON] з урахуванням договору довічного утримання, укладеного між ним і [PERSON] 03.08.2008 р.; що довіреністю [PERSON] він не користувався, т.я. за згодою [PERSON] оформляв документи на своє ім'я; що він є першим і єдиним власником новостворених спірних будівель і продав їх 11.03.2013 р. [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не визнали позовні вимоги, посилаючись в письмових запереченнях (т. 1 а.с. 72-74) та у виступах в судовому засіданні на ті обставини, що згідно договору купівлі-продажу від 11.03.2013 р. [PERSON] придбав у [PERSON] спірні будівлі, що продавець стверджував, що він є першим та єдиним власником цього майна, що нотаріусом були перевірені ці обставини; що позивач не надала доказів про право власності [PERSON] на зазначені об'єкти і немає права витребувати у [PERSON] майно, т.я. [PERSON] є добросовісним набувачем. Представник відповідача - виконкому Іллічівської міської ради до судового засідання не з'явився, надавши письмові пояснення з клопотанням про розгляд справи у його відсутності (а.с. 123-125 т. 2). Із вказаних пояснень слідує, що приймаючи рішення від 29.11.2012 р. про видачу свідоцтва [PERSON] виконком діяв в межах своїх повноважень і на підставі діючого законодавства та враховував рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2009 р., яке набрало чинності 03.11.2009 р. і на момент розгляду заяви [PERSON] не було скасоване рішенням апеляційного суду, та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану інспекцією ДАБК в Одеській області 31.10.2012 р. Представник третьої особи - КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Іллічівська неодноразово не з'являвся до суду, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутності (т. 1 а.с. 79, 80, 83, 230, т. 2 а.с. 7, 117, 154). Представник третьої особи - Іллічівського міського управління юстиції неодноразово не з'явився до судового засідання, надавши письмові пояснення (т. 2 а.с. 118-121), із яких слідує, що процедура скасування державної реєстрації речових прав визначена Порядком, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 р. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідачів, з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та правовідносини: [PERSON] померла [INFO] р. (т. 1 а.с. 148, т. 2 а.с. 22). Із копії заяви на а.с. 24 т. 1 вбачається, що по спадковій справі №304/2009 до Іллічівської міської нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті тітки [PERSON], що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із квартири [ADDRESS], господарчих та побутових будівель та споруд, земельної ділянки, що знаходяться в с. Малодолинському м. Іллічівська, грошей у сумі 136350 грн. згідно договору позики між [PERSON] та [PERSON] від 31.10.2006 р. Позивач та її представник при розгляді цієї справи не надали суду інші копії матеріалів спадкової справи, докази щодо родинних відносин [PERSON] з померлою [PERSON], наявності інших спадкоємців, наслідків розгляду вищевказаної заяви в нотаріальному порядку. Із ухвали апеляційного суду Одеської області від 29.05. 2013 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення від права спадкування за законом (т.2 а.с. 98-99) вбачається, що після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини подав і [PERSON], який є племінником померлої. На підставі копії рішення виконкому Малодолинської сільської ради № 75 від 29.08.1996 (т.1 а.с. 102-103) було видано свідоцтво за реєстровим №429 про право власності [PERSON] на житловий будинок з належними до нього спорудами за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 105). 25.10.1996 р. державним нотаріусом [PERSON] були видані свідоцтва про право власності [PERSON] на 1/2 частину в спільному майні подружжя, про право на спадщину по закону після смерті чоловіка [PERSON] на 1/2 частину вищевказаного будинку (т. 1 а.с. 16, 108, 109). Із цих свідоцтв слідує, що [PERSON] належали житловий будинок житловою площею 12 кв. м з господарчими спорудами: «Б» - навіс, «В», «Г», «Д», «Ж» - сараї, «З» - підвал, «И» - вбиральня, « 1-3» - дворові споруди, які розташовані в с. Малодолинське м. Іллічівська по пров. Гвардійському, 13. Відповідно до цих свідоцтв органом технічної інвентаризації було видано реєстраційне посвідчення на ім'я [PERSON] (т. 1 а.с. 18). Рішенням виконкому Малодолинської сільської ради за № 22 від 16.02.1998 р. було передано [PERSON] в приватну власність раніше виділену в постійне безкоштовне користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд розміром 0,10 га у [ADDRESS] (а.с. 17 т. 1). Із копії рішення виконкому Іллічівської міської ради за №107 від 28.02.2008 р. слідує, що було впорядковано нумерацію об'єктів, розташованих по пров. Гвардійському с. Малодолинського Іллічівської міської ради, і адреса будинку [PERSON] була змінена на [ADDRESS] (а.с. 19, 111 т. 1). Після смерті [PERSON] було оформлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] с. Малодолинське (т.1 а.с. 2-22). Із цього паспорту та копії інвентаризаційної справи БТІ (т. 1 а.с. 88-211) вбачається, що були збудовані самочинно у 2007 р. (тобто за життя [PERSON].) двоповерховий будинок літ. «К» з прибудовою і що за життя [PERSON] не були оформлені документи на нову забудову і не проведена державна реєстрація права власності на ці об'єкти. Вищевказані докази та копія договору позики (т. 2 а.с. 96), копія боргової розписки (т.2 а.с. 97), копії кошторису, акту (т.2 а.с. 159-160, 161-169) свідчать, що всі спірні споруди були збудовані за життя [PERSON] та на її кошти. Відповідач [PERSON] не довів свої заперечення щодо відсутності у [PERSON] будь-яких правовстановлюючих документів на спірні будівлі, щодо того, що він будував самочинні споруди з дозволу, за дорученням [PERSON] і з домовленістю про оформлення цих споруд на його ім'я. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (діючого на час завершення будівництва самочинних споруд, зазначених в техпаспорті станом на 04.09.2009 р. на а.с. 20-22 т.1) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку; якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування (до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини). Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визначення такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на імя спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Сторона позивача не надала суду дозвіл на будівництво, затверджений проект, акт введення в експлуатацію будівель, зазначених у вищевказаному техпаспорті як самочинні. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України при здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» слідує, що права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються відповідно до ст.ст. 376, 1216, 1218 ЦК України, що якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва належало спадкодавцеві відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги, викладені у п.п. 5, 6 7 (а.с. 94 т. 2) не підлягають задоволенню. При цьому суд бере до уваги і наступне: Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами (а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Крім того, позивач не довела того, що вона є єдиним спадкоємцем, і до оформлення права власності на самочинні споруди [PERSON] не є належним позивачем про витребування цього майна від його добросовісного набувача [PERSON] з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України. При цьому суд також звертає увагу і на те, що вимоги відносно земельної ділянки, на якій знаходяться спірні будівлі, не були підтримані у цьому провадженні. Із доказів на а.с. 77-78, 84-85, 86-87, 155, 188, 251, 252, 253 т. 1 слідує, що земельна ділянка, на якій знаходяться спірні споруди, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №211523, виданого відділом Держкомзему у м. Іллічівськ Одеської області на підставі рішення Іллічівської міської ради Одеської області від 27.11.2009 р., заяви про розподіл земельної ділянки від 27.05.2010 р., посвідченої у нотаріальному порядку; що за договором купівлі-продажу від 11.03.2013 р. ділянка площею 0,1325 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] була відчужена [PERSON] [PERSON] Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2009 р. було задоволено позов [PERSON] до Іллічівської міської ради Одеської області, визнано договір довічного утримання від 03.08.2008 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений нотаріально, - дійсним, визнано за [PERSON] право власності на об'єкти нерухомості, які розташовані на земельній ділянці площею 0,2019 га за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 141-144, 202-205, т. 2 а.с. 128-131). На підставі цього рішення суду було видане 09.11.2009 р. реєстраційне посвідчення (т. 1 а.с. 206, т. 2 а.с. 132) та прийнято рішення виконкому Іллічівської міської ради за №737 від 29.11.2012 р. «Про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на житлові будинки садибного типу з прибудовами, господарчими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] с. Малодолинське м. Іллічівська (т. 2 а.с. 126)». Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.01.2013 р. було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасовано рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2009 р., ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Іллічівської міської ради про визнання договору дійсним та визнання права власності на житлові будинки з господарчими будівлями та спорудами відмовлено (т. 1 а.с. 26-27). Після скасування рішення суду від 22.10.2009 р. [PERSON] уклав договір купівлі-продажу 11.03.2013 р. (т.1 а.с. 75-76), відповідно до якого передав у власність [PERSON] житлові будинки, які розташовані за адресою: [ADDRESS], які в цілому складаються з житлового будинку літ. «А» садибного типу з прибудовами літ. «а, а 1» загальною площею 30,3 кв. м, у тому числі житлова площа 12 кв. м, з житлового будинку літ. «К» садибного типу з прибудовою літ. «К1» загальною площею 155,2 кв. м, у тому числі житлова площа 77,6 кв. м, господарчі будівлі: навіс літ. «Б», сарай літ. «В», підвал літ. «З», вбиральня літ. «И»; споруди: №1, 4 - огорожі, №2, 5 - хвіртки, №3 - цистерну, №6 - ворота, зазначена нерухомість розташована на земельній ділянці площею 0,1325 га. Із вказаного договору вбачається, що на спірні будівлі [PERSON] було видане свідоцтво про право власності №36698 від 11.12.2012 р. виконавчим комітетом Іллічівської міської ради згідно рішенню №737 від 29.11.2012 р. (т. 1 а.с. 213). Суд погоджується з доводами сторони позивача, що [PERSON] не було дотримано вимог ст. 658 ЦК України, т.я. на час продажу спірних будівель [PERSON] він не був власником спірних будівель і не мав законних підстав розпоряджатися майном померлої [PERSON], і що відповідно до положень ст. ст. 203, 215, 236 ЦК України вищезазначений договір купівлі-продажу підлягає визнанню недійсним. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги, перелічені у п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 позовної заяви на а.с. 94 т. 2 підлягають задоволенню у повному обсягу. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 230 грн. (т. 1 а.с. 2, 42), з позивача - на користь держави судовий збір у розмірі 2918 грн. (з урахуванням того, що за клопотанням позивача була відстрочена сплата судового збору до вирішення справи, що у задоволенні вимог про визнання права власності на майно вартістю 291800 грн. (т. 2 а.с. 75 об.) відмовлено).

Outcome: partial