Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

16.06.2021 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до Новобузької міської ради Миколаївської області, зазначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Вознесенську Універсальну Товарно-Сировинну Біржу, в якому просив визнати договір № 563 від 02.09.1999 року купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] , між ним - [PERSON] та [PERSON] , укладений Вознесенською Універсальною Товарно-Сировинною Біржею та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 563 від 02.09.1999 року - дійсним. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 02.09.1999 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] , вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований між ними на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі. В подальшому даний договір був записаний в реєстрову книгу за № 3387 та зареєстрований у Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 14.09.1999 року. У травні 2021 року він звернувся до нотаріуса з метою подальшого відчуження вказаного житлового будинку, але нотаріусом йому було роз`яснено, що даний договір потребує нотаріального посвідчення або визнання його дійсним. Враховуючи те, що сторона договору [PERSON] померла [INFO] , він не має можливості посвідчити даний договір нотаріально, що і змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. За ухвалою суду від 18.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 06.07.2021 року о 09 год.00 хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Також просив справу слухати без його участі. Представник відповідача, Новобузької міської ради Миколаївської області, Новобузький міський голова Лагодієнко М., в судове засідання на виклик суду не з`явився, проте направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, пред`явлений до міської ради позов визнав повністю і не заперечував проти його задоволення. Третя особа без самостійних вимог - Вознесенська Універсальна Товарно-Сировинна Біржа про розгляд справи повідомлялася належним чином, однак в судове засідання явку свого представника не забезпечила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала, заперечення на позов до суду не подала. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна за № 563 від 02.09.1999 року, зареєстрованого Вознесенською Універсальною Товарно-Сировинною Біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 536 від 02.09.1999 року, [PERSON] , як власниця житлового будинку [ADDRESS] , продала покупцю [PERSON] , належний їй будинок і сторони підписали зазначений договір (а.с.8). В силу ст. 227 ЦК України в редакції Закону 1963 року (що діяла на момент укладення сторонами договору) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції Закону 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 563 від 02.09.1999 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачем [PERSON] , не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства, на момент укладення угоди він підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір належить нотаріально оформити, як видно з доводів позивача, йому стало відомо лише у травні 2021 року від нотаріуса, коли мав наміри відчужити належний йому будинок. Укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. В угоді зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу. Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатив продавцю обумовлену між ними суму грошових коштів у розмірі 4279 грн., вселився разом зі своєю родиною в будинок і користувався ним з 02 вересня 1999 року), так і продавцем (отримала обумовлену суму грошових коштів, звільнила житловий будинок та передала його покупцю у власність). [PERSON] на виконання п. 8 біржової угоди, 14.09.1999 року зареєстрував своє право власності в Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за р./№ 3387, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням (а.с.9). Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально в зв`язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст.227 ЦК УРСР 1963 р. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст.16 ЦК України 2003 р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Такий спосіб захисту цивільних прав був передбачений і ст.6 ЦК УРСР 1963 року. Між тим, при судовому розгляді справи встановлено, що продавець по даній угоді - [PERSON] вже померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.7). За таких обставин, згідно положень ст. 1277 ЦК України, за місцем відкриття спадщини має право претендувати на вищевказане нерухоме майно відповідний орган місцевого самоврядування, в якості якого, на стороні відповідача, судом залучено Новобузьку міську раду Миколаївської області. Доводи позивача та визнання відповідачем пред`явленого до нього позову, свідчать про досягнення між сторонами за спірною угодою всіх істотних умов, що притаманні для договору купівлі-продажу, та його виконання сторонами, спрямоване на реальне настання юридичних наслідків для сторін за відповідною угодою. Відтак, зазначені обставини свідчать про наявність підстав, згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року, для визнання такої угоди дійсною. Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд приходе до переконання, що визнання відповідачем пред`явленого до нього позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved