Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

15 березня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів зі [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 05.04.2018 на період навчання, але не пізніше досягнення дитиною 23-х років, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничним районним управлінням юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, 16.05.2002 шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Також, позивач вказала, що 22.10.2001 постановою Залізничного місцевого районного народного суду м. Києва з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ј частки всіх видів заробітку, однак відповідач аліментів не сплачував. Зазначає, що син сторін на даний час навчається в Державному університеті телекомунікацій на першому курсі факультету Інформаційних технологій за спеціальністю «Системний аналіз» на денній формі навчання. Посилається на те, що син сторін у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває на її утриманні, однак, вона не в змозі самостійно забезпечити сина всім необхідним, при цьому, відповідач добровільно коштів на утримання сина не надає. Ухвалою судді від 21.03.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.09.2018. 20.10.2018 відповідач до суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він не погоджується з вимогами позовної заяви, тому, що їх син навчається на бюджетній формі навчання і не потребує оплати за навчання зі сторони батьків, а також відповідач має ще одного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ним. Також відповідачу відомо, що позивач перебуває у шлюбі та стверджує, що ним завжди вчасно сплачувались аліменти протягом усього періоду з моменту розлучення до досягнення дитиною повноліття. Протокольною ухвалою суду від 19.11.2018 залучено до участі у справі третю особу - [PERSON] . Ухвалою суду від 19.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Третя особа у судовому засіданні позов підтримав Заслухавши сторін, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1999 по 16.05.2002, в шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Постановою Залізничного місцевого районного народного суду м. Києва від 22.10.2001 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] . З наданої суду позивачем довідки, виданої Державним університетом телекомунікацій вбачається, що [PERSON] є студентом І курсу факультету Інформаційних технологій за спеціальністю «Системний аналіз» денної форми навчання. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Нормами статті 183 СК України встановлено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Так, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Так, позивач просить суд стягнути зі [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 05.04.2018 на період навчання, але не пізніше досягнення дитиною 23-х років, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторона відповідача заперечувала проти позову, посилаючись на те, що син сторін навчається на бюджетній формі навчання, а тому не потребує оплати за навчання зі сторони батьків, крім того, на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , крім того, вказує на те, що позивачка перебуває у шлюбі. Як вбачається з наданих відповідачем Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, за період 1 та 2 квартали 2018 року інформація про доходи відповідача відсутня, у 3 та 4 кварталах 2018 року відповідачем отримано дохід від ТОВ «Урожайна країна» у розмірі 15 175,54 грн. за надання майна в лізинг, та 1500,00 грн. благодійної, у тому числі гуманітарну допомогу. Разом з тим, суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню дитину до закінчення навчання, оскільки, він може надавати матеріальну допомогу, жодних доказів, які б підтверджували неспроможність відповідача матеріально допомагати повнолітньому сину, стороною відповідача не надано. За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування позову щодо стягнення аліментів з відповідача саме в розмірі 1/4 частини від його заробітку, а також враховує те, що на утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] А тому, враховуючи вищенаведене та те що, син позивача продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з 05.04.2018 року до закінчення ним навчального закладу, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. На думку суду, вказаний розмір присуджених аліментів буде достатнім для забезпечення повнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка, звертаючись до суду із вказаним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина не з моменту пред`явлення позову до суду, 15.03.2018, а з моменту досягнення сином повноліття, з 05.04.2018, що суд вважає обґрунтованим. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial