Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

16 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 11 листопада 2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Смілянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (актовий запис №25). Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , 2018 року народження. Сімейні та шлюбні відносини між ними припинені. Сім`я носить формальний характер, в зв`язку з чим просить розірвати шлюб.\~ Ухвалою судді від 28 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечую. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, врахувавши позицію сторін, яка викладена в їх заявах про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням\~ вимог ст.110 Сімейного Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони з 11 листопада 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню дитину, сина [PERSON] , 2018 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.6). Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, в зв`язку з чим продовження шлюбних стосунків є неможливим. Спільного господарства не ведуть. Вважає, що його з відповідачем сім`я розпалась остаточно, миритись та відновлювати подружні стосунки не бажає. На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач, після реєстрації шлюбу, прізвище не змінювала, підстави для застосування норм ст.113 СК України відсутні. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні, в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Відповідно до квитанції №МР_АВ030389LEA_15570765 від 15 вересня 2020 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок. Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 420 гривень 40 копійок. Крім того, приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок. Така сума є різницею між розміром сплаченого позивачем судового збору та його частиною, яка підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного, відповідно до ст.3, 24, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved