overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

16.06.2014року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 28433,79 гривень. У позові зазначили, що 20.05.2011р. між Банком та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з невиконанням умов договору, у відповідача виникла заборгованість яка складається з суми заборгованості за кредитом, суми заборгованості по процентам, по комісії, суми штрафу, на загальну суму 28433,79 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 20.05.2011р. [PERSON] на підставі Анкети - заяви, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 р та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підпис відповідача [PERSON] на Заяві від 20.05.2011р. свідчить про те, що останній ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, виразив свою згоду з тим, що зазначена Заява є договором між Банком та ним про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконав. Внаслідок чого у відповідача станом на 30.04.2014р. виникла заборгованість по кредиту у розмірі 28433,79 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 14244,09 грн., заборгованість по процентам - 10185,12 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2174,40 грн., штраф (фіксована частина ) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1330,18 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 284,34 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

16.06.2014 р. ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат (а.с.2-3), мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного договору від 12.08.2008 р. відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків з користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 28.04.2014 р. має заборгованість - 15852 грн.. Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15852 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача не відомі, суд визнає причини його неявки неповажними. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON], уклавши кредитний договір з позивачем від 12.08.2008 р. та отримавши кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків з користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом(а.с.7-10), але зобов'язання згідно даного договору не виконує. Станом на 28.04.2014 р. заборгованість за вказаним кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості(а.с.4-6), складає 15852 грн., тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 15852 грн.. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243,60 грн. (а.с.1), згідно ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

16.06.2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21.09.2002 і проживали разом до 15.06.2015. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Вказує, що шлюбні відносини припинили своє існування з грудня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Між ними досягнуто угоду про утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб, дошлюбне прізвище відновлювати не бажає. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Наполягала на розірванні шлюбу, просила дошлюбне прізвище не відновлювати. Відповідач в судовому засіданні позовну заяву визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.09.2002 у Чернігівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 1523 (а.с.4). Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені з грудня 2014 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також, суд вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, досліджених в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

16.06.2015 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який зареєстровано 28 серпня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис № 442. В теперішній час сім'я фактично розпалась. Від спільного шлюбу із відповідачем подружжя мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, щомісяця на утримання дитини, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 7). Відповідач [PERSON] до суду 30.06.2015, 08.07.2015 та 22.07.2015 не з'явився. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові відправлення, які повернулися до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 23-24, а.с.27-28). На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд на підставі ст. 224 ЦПК України заочно розглядає справу без участі відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З 28 серпня 2004 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис № 442, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 3). Від шлюбу подружжя мають спільну доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини, в якому батьком записаний відповідач (а.с. 5). Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в сім'ї склалося тяжке матеріальне становище, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини, на користь позивачки. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судові витрати необхідно покласти на відповідачку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

16.06.2015 позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 28.04.1973 зареєструвала шлюб з відповідачкою та вже 15 років однією сімєю не проживають. Причиною припинення шлюбних стосунків вказував те, що вони перестали розуміти один одного, постійно виникали сварки, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, на позові наполягав. Відповідачка, яка в установленому законом порядку повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилася і повідомлень про причини неявки від неї не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4\~ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 28.04.1973 зареєстрували шлюб, про що виконкомом Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №7 (а.с.4) та впродовж 15 років однією сімєю не проживають. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що вони перестали розуміти один одного, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка своїх заперечень не надала, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

16.06.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Балтського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання втратившим право на житло. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 19.01.2009 року він являється власником житлового будинку [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстровано відповідача. З 2000 року [PERSON] в даному будинку не проживає. На даний час йому необхідно, щоб відповідач змінив реєстрацію та виписався з його будинку, відповідач будь-яких прав на вказаний будинок не має, а його реєстрація у будинку призводить до того, що він не може без його згоди прописати до нього інших людей і сплачує комунальні послуги з розрахунком проживання в даному будинку відповідача. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування належним йому будинком. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, в зв'язку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Балтського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області в судове засідання не з'явилася, однак надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 19.01.2009 року позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки відповідач не є співвласником частини будинку, не утримує його, а навпаки з 2000 року не проживає в даному будинку, тому слід відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

16.06.2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 05 серпня 2006 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що зроблено запис № 1273. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Сторони перебувають в шлюбі з 05 серпня 2006 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1273 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони мають різні погляди на сімейне життя, на примирення не згодні. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини. Викладені факти підтверджуються відповідними свідоцтвами про шлюб та народження. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами діють сімейні правовідносини. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, є підставою для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

16.06.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 334 від 27.06.1997 року він являється власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі з 25.06.2014 року зареєстрований родич позивача [PERSON], який понад один рік в даній квартирі не проживає. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою № 99 по вул. Дружби Народів, 13 в м. Луцьку Волинської області. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин хоча, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розміщеним оголошенням в пресі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Просив суд позов задовольнити. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до п. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло № 334 від 27.06.1997 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 6) З будинкової книги вбачається, що у спірній квартирі з 25.06.2014 року зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 4, 5) В судовому засіданні встановлено, що відповідач хоч і зареєстрований в спірній квартирі, проте більше одного року не проживає, що підтверджується актами перевірки паспортного режиму. (а.с. ) Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою № 99 по вул. Дружби Народів, 13 в м. Луцьку Волинської області, у звязку з відсутністю без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

16.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 19.07.2010р. померла його тітка [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельні ділянки, що розташовані на території Мончинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом. Проте успадкувати майно не має можливості у звязку з втратою правовстановлюючого документа, про що було подано оголошення у районну газету «Колос» та постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В судове засідання позивач не зявився, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що до суду подав заяву. Представник вібдповідача в судове засідання не зявився, просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, про що надав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померла 19.07.2010р. [PERSON] (свідоцтво про смерть а.с. 7) була власницею земельних ділянок, які розташовані на території Мончинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується довідками Дерземагенства у Погребищенському районі (а.с. 9, 10, 11). Після смерті спадкодавця позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом (а. с. 8), має намір успадкувати майно померлої тітки, однак не має змоги цього зробити у звязку з втратою правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріально дії (а. с. 14). Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 19.07.2010р., була власницею земельних ділянок, які розташовані на території Мончинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON], як спадкоємець за заповітом, має намір успадкувати майно, проте успадкувати майно не має можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на земельні ділянки, що належали його померлій тітці.

Outcome: approved