Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 13.05.2008 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (найменування змінено на ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] було укладений кредитний договір №170И/08-М ( далі\~кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 27000 дол. США. (або 136350,00 грн.) зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, згідно Додаткового договору від 05.05.2009 року, до 12 травня 2043 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 13.05.2008 року між [PERSON] та Банком було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за № 1828, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку однокімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 16,9 кв. м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.3 Договору вартість предмету іпотеки згідно звіту субєкта оціночної діяльності складає 166650,00 грн. Оскільки відповідач (Позичальник), умови кредитного договору належним чином не виконує, виникла заборгованість, яка станом на 22 вересня 2016 року становить 700486,50 грн., позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] звернути стягнення на вищевказаний предмет іпотеки, шляхом надання позивачу права на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві, за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.. 38 Закону України «Про іпотеку». Також просили стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву з проханням слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.143). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, не зявився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Визнаючи наявні матеріали про права й взаємини сторін достатніми та відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України, суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності осіб, які беруть участь у справі\~\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Судом встановлено, що 13.05.2008 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (найменування змінено на ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] було укладений кредитний договір №170И/08-М ( далі\~кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 27000 дол. США. (або 136350,00 грн.) зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, згідно Додаткового договору від 05.05.2009 року, до 12 травня 2043 року (а.с.10-70). З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 13.05.2008 року між [PERSON] та Банком було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за № 1828, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку однокімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 16,9 кв. м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.3 Договору вартість предмету іпотеки згідно звіту субєкта оціночної діяльності складає 166650,00 грн. (а.с.71-85). Оскільки відповідач (Позичальник), умови кредитного договору належним чином не виконує, виникла заборгованість, яка станом на 22 вересня 2016 року становить 700486,50 грн. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. За умовами Розділу 4 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за кредитним договором, або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Пунктом 7.2 визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі шляхом отримання іпотекодержателем право продати предмет іпотеки будь-якій особі (а.с.76). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Так, згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку»під час розгляду справи та викладення змісту судового рішення суд повинен вирішити такі питання: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього\~Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду. Згідно з положеннями частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду. Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку». Аналогічний правовий висновок Верховний Суд України вже сформулював у постановах від 10 червня 2015 року (№ 6-449цс15), 3 лютого 2016 року (№ 6-2026цс15), 21 жовтня 2015 року (№ 6-1561цс15), 8 червня 2016 року (№ 6-1239цс16). Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38,39 Закону України «Про іпотеку», суд дійшов висновку, що в розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні. За наведених обставин, суд для визначення початкової ціни предмету іпотеки ураховує умови п.7.4.2 Договору іпотеки від 13.05.2008 року, якою визначено що сторони домовились, що ціною продажу предмету іпотеки є ціна, яка визначена Іпотекодержателем на підставі оцінки Предмету іпотеки субєктом оціночної діяльності, якого обирає Іпотекодержатель на свій розсуд без погодження з Іпотекодавцем. \~\~\~\~ Отже, враховуючи те, що позичальник зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконав, а договором іпотеки передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та в рахунок погашення заборгованості, яка станом на 22 вересня 2016 року становить 700486,50 грн., слід звернути стягнення на предмет іпотеки\~однокімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 16,9 кв. м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], шляхом надання позивачу права на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві, за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.. 38 Закону України «Про іпотеку». Разом з тим,\~ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яка встановлює, що протягом терміну дії цього\~Закону\~щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам\~субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах)Закону України «Про іпотеку». Предмет іпотеки\~- однокімнатна квартира загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 16,9 кв. м, знаходиться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, яке внесено до Додатку до Додатку до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. №1053-р «Перелік населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція». Таким чином право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки зупинено на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Розподіл судових витрат здійснити відповідно дост.88 ЦПК України.

Outcome: approved