Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

15 січня 2020 року до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом звернулась [PERSON] , в якому просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Чернігівської міської ради 26 сесії 6 скликання від 31.10.2012 року в частині передачі земельних ділянок [PERSON] по [ADDRESS] загальною площею 0,0122 га, у тому числі: площею 0,0027 га, ділянка № 1 (кадастровий номер 7410100000:02:025:5861); площею 0,0095 га, ділянка № 2 (кадастровий номер 7410100000:02:025:5862) у власність безоплатно для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯО № 729412 та ЯО № 729411. Відповідачем відзив не надавався. В судове засідання сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на земельні ділянки та будинок, що розташовані в [ADDRESS] . Згідно Витягу про реєстрацію Спадкової справи № 29188251 від 23.12.2011 року виданий Ріпкинською районною державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу після померлої [INFO] ? [PERSON] , [INFO] . Оформивши право власності на будинок в порядку спадкування за зверненням в установленому законом порядку, позивач не може оформити право власності на земельні ділянки, які також оформлені на праві власності на померлу [PERSON] згідно: ? державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER] , від 11.12.2012 р., підстава рішення Чернігівської міської ради 26 сесії 6 скликання від 31.10.2012 року, земельна ділянка площею 0,0027 га, кадастровий номер 7410100000:02:025:5861, яка розташована за адресою [ADDRESS] ; ? державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER] , від 11.12.2012 р., підстава рішення Чернігівської міської ради 26 сесії 6 скликання від 31.10.2012 року, земельна ділянка площею 0,0095 га, кадастровий номер 7410100000:02:025:5862, яка розташована за адресою [ADDRESS] ; Обставиною, що унеможливлює оформлення спадщини є те, що згадані вище рішення Чернігівської міської ради та державні акти були прийняті та видані більше ніж через рік після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ч. 1 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ч. 1 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини ? це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 ЗК України). Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.11, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Документально підтверджено, що прийняття рішення Чернігівської міської ради про передачу у власність [PERSON] та оформлення державних акті на вище зазначені земельні ділянки відбулося вже після смерті останньої При цьому, відповідно до ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Пункт 5 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачає, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України (яка діяла на час прийняття рішення Чернігівською міськрадою), громадян зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування що приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Отже, враховуючи вищевикладене, рішення 26 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 31.10.2012 року, в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельних ділянок по [ADDRESS] прийнято без врахування вимог статті 118 Земельного кодексу України. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Визнання незаконним рішення міської ради про передачу земельної ділянки у власність є підставою для визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, які видані на підставі цього рішення. У зв`язку з наведеним, державний акт на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], від 11.12.2012 р., підстава рішення Чернігівської міської ради 26 сесії 6 скликання від 31.10.2012 року, земельна ділянка площею 0,0027 га, кадастровий номер 7410100000:02:025:5861, яка розташована за адресою [ADDRESS] ; державний акт на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER] , від 11.12.2012 р., підстава рішення Чернігівської міської ради 26 сесії 6 скликання від 31.10.2012 року, земельна ділянка площею 0,0095 га, кадастровий номер 7410100000:02:025:5862, яка розташована за адресою [ADDRESS] ? є недійсними. Отже, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved