Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

15.02.2019 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вказана вище позовна заява, у якій позивач просить суд стягнути з відповідачки на їхню користь 11133,81 грн заборгованості, що утворилася в результаті невиконання умов кредитного договору відповідачкою, який був укладений між сторонами 10.11.2008 на підставі заяви відповідачки про приєднання до «Умов і правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», відповідно до якого відповідачці було надано кредит у розмірі 6400 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який відповідачка зобов`язалася повернути шлях сплати щомісячних платежів, відсотків, комісій відповідно до тарифів, проте умови договору в цій частині не виконала, в результаті чого утворилася заборгованість. Провадження у\~справі відкрито\~ухвалою судді\~Лизенко І.В.\~від 26\~лютого 2019\~року;\~справу ухвалено\~розглядати за\~правилами спрощеного\~позовного провадження з викликом\~сторін і\~призначено відкрите судове засідання на 17.04.2019. 17.04.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін; відповідача не з`явилася в судове засідання без поважних причин (не повідомивши суд про причини неявки і не надавши суду жодних заяв чи відзиву на позов), при цьому про час, дату та місце проведення судового засідання відповідачка була повідомлена належним чином за зареєстрований місцем проживання; представник позивача надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі. Розгляд справи відкладено до 01.07.2019. Представник позивача не з`явився в судове засідання, проте надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить задовольнити такі, при цьому не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 36). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку - за зареєстрованим місцем проживання; клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв від відповідачки до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 10.11.2008 між позивачем та відповідачкою було укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом приєднання, в порядку ст. 634 ЦК України, до умов запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачкою заяви (надалі -Заява), в якій міститься підпис зроблений від її імені про ознайомлення з цими Умовами та Правилами (а.с. 9, 11-25). З наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачки (а.с. 5-8) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачкою проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачкою був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідачки у межах кредитного ліміту (ст.1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до Заяви, підписаної відповідачкою, вона ознайомлена та згодна з Тарифами банку (а.с. 9, 10). З розрахунків заборгованості (а.с. 5-8) вбачається, що відповідачка зобов`язання за договором не виконувала і станом на 31.05.2015 існувала заборгованість у розмірі 7338,79 грн, яка складалася із заборгованості за кредитом 6388,38 грн та заборгованості за процентами 182,13 грн (а.с. 5-6), а станом на 13.01.2019 заборгованість по договору становила 11133,81 грн і складається із нарахованих відсотків - 6371,90 грн, нарахованої пені - 3993,63 грн, заборгованості по судових штрафах 768,28 грн (а.с. 7-9). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання (ст.629 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд приходить до висновку, що відповідачка не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі, хоча має такий обов`язок виходячи із зазначеного вище. Врахувавши вказані обставини, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також відсотками за користування кредитом і стягнути з відповідачки заборгованість, яка складається із нарахованих відсотків - 6371,90 грн. Разом з тим, в частині стягнення пені, а також нарахованих банком штрафів, суд приходить до наступних висновків. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ). Згідно з положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 (а.с. 16), передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 16, 22) передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, а також у постанові від 11 жовтня 2017 року №347/1910/15-ц. Таким чином, одночасне стягнення з боржника пені та штрафів - не допускається. Оскільки позивачем заявлено вимогу про застосування обох видів відповідальності і стягнення як пені, так і штрафів, то з урахуванням викладеного вище суд вважає можливим застосувати лише один із видів відповідальності боржниці за невиконання щобов`язання штраф в сумі 250 грн фіксована частина та 518,28 грн процентна складова (суд враховує відсутність заборгованості по тілу кредиту та положення статті 551 ЦК України, на підставі чого приходить до висновку про доцільність стягнення саме штрафу). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 6371,90 грн тобто на 57,23 %, то з відповідачки, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1099,39 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, ст.1069 ЦК України,

Outcome: partial