overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що вона перебуває у шлюбі зі [PERSON] з 11 листопада 2011 року. Від даного шлюбу у подружжя спільних дітей немає. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося у зв'язку з надмірним споживанням спиртних напоїв останнім, постійними погрозами та фізичним насильством відносно неї.. Спору майнового характеру між сторонами не має. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просить розгляд справи провести без своєї участі, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву в якій розгляд справи просив провести без своєї участі. Позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011 року (а.с.3). Шлюб зареєстровано Комишнянською селищною радою Миргородського району Полтавської області, актовим записом №06. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що вона перебуває у шлюбі із [PERSON] з 15 березня 2008 року. Від даного шлюбу у подружжя спільних дітей немає. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося у звязку з надмірним споживанням спиртними напоями останнім, постійними погрозами та фізичним насильством відносно неї. Спору майнового характеру між сторонами не має. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій просила розгляд справи провести без своєї участі, позовні вимоги підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Корабельнікова» Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву в якій розгляд справи просив провести без його участі. Позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2008 року (а.с.3). Шлюб зареєстровано Комишнянською селищною радою Миргородського району Полтавської області, актовим записом №49. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу. В позові вказав, що з 30 жовтня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. З грудня 2013 року вони припинили проживати разом та вести спільне господарство. В судовому засіданні позивач надав суду пояснення аналогічні поданій позовній заяві, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи провести без її участі, вказав, що часу на примирення не потребує, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 30 жовтня 2010 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що був зроблений актовий запис за №2019. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] [INFO], серія І-БВ №172529. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо шлюбне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. З грудня 2013 року сторони не проживають разом. Спільне господарство між сторонами не ведеться, спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя сторони не мають. За таких обставин, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що відповідач є споживачем електричної енергії і порушив правила користування електричною енергією, використовуючи її поза обліком, шляхом стаціонарного підключення у коморі житлового будинку. По даному порушенню було складено акт і проведено нарахування збитків. Просить стягнути з відповідача 11282 грн. 51 коп. заподіяних збитків та судовий збір в сумі 1218 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що перевіркою 3 листопада 2015 року у відповідача було виявлено розпайку в коморі, поза обліком використовувався обігрівач, лампочки, інші електро прилади на 10А, в той час коли лічильник електроенергію не рахував. Акт підписала дружина відповідача і саме вона була присутня при засіданні комісії з розгляду актів про порушення. Заподіяна шкода визначена згідно методики з часу останньої перевірки, і має бути відшкодована в повному обсязі разом із судовими витратами. Відповідач позов визнав частково, не заперечив факту порушення правил користування електроенергією і вказав, що таке підключення було вчинення недавно, не згоден із нарахованою сумою збитків. Просить відстрочити її виплату. Судом встановлено, що 3 листопада 2015 року у відповідача виявлено порушення правил користування електричною енергією для населення, а саме: дооблікове стаціонарне невидиме підключення електричної енергії з навантаженням 10А. У звязку з цим порушенням складений акт № 028916 (а.с. 4). Ці обставини підтверджуються також протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією філією ПАТ Волиньобленерго від 24 листопада 2015 року, під час якого проведено нарахування збитків у сумі 11282 грн. 51 коп. (а.с. 6). Відповідно до ст. 27 Закону України Про електроенергетику правопорушеннями в електроенергетиці є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Згідно із абз. 3, 5 п. 48; п. 53 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією та розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і розмір заподіяних збитків розраховується відповідно до акту та розробленої методики. Ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, в судовому засіданні доведено факт використання відповідачем електроенергії поза обліком, збитки позивачем нараховано правильно, позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

15 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом та просила визнати спільною сумісною власністю подружжя трикімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 580 250 грн., гараж [NUMBER], що розташований у м. Чернігові автокооператив №16 вартістю 93 480 грн., автомобіль ВАЗ 21070, зеленого кольору 2005 р.в., д.н.з [NUMBER] вартістю 45 713 грн. 70 коп. Також позивач просила поділити спільне майно подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 2/5 частини трикімнатної квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частини трикімнатної квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на гараж [NUMBER], що розташований у м. Чернігові, автокооператив №16 та на автомобіль ВАЗ 21070, зеленого кольору 2005 р.в., д.н.з [NUMBER]. В обґрунтування позову зазначила, що 18.09.1993 року уклали шлюб з [PERSON]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.11.2015 р. шлюб було розірвано. За час спільного життя придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS], гараж [NUMBER], що розташований у м. Чернігові, автокооператив №16, автомобіль ВАЗ 21070, зеленого кольору 2005 р.в., д.н.з [NUMBER], тому просить їх визнати спільним майном подружжя та поділити вказане майно. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у шлюбі з 18.09.1993 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.11.2015 р. шлюб було розірвано. В період шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS], яка є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, в період шлюбу сторони придбали гараж [NUMBER], що розташований у м. Чернігові, автокооператив №16 та автомобіль ВАЗ 21070, зеленого кольору 2005 р.в., д.н.з [NUMBER]. Відповідно до вимог ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судовому засіданні відповідач визнав позов, сторони погодилися щодо розподілу спільного майна, його вартості, а також те, що визнання відповідачем позову не порушує права та законні інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про можливість визнання за відповідачем права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та права власності на гараж [NUMBER], що розташований у м. Чернігові, автокооператив №16, автомобіль ВАЗ 21070, зеленого кольору 2005 р.в., д.н.з [NUMBER], а за позивачем визнати право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

15 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2014 року, але спільне життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Спільних дітей вони не мають, ні вона, а ні чоловік не намагалися відновити сімейні стосунки. Позивачка просить шлюб розірвати. У судову засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач в позовом погодився, надав суду пояснення про те, що сімейні стосунки з позивачкою припинені з 14 жовтня 2015 року. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13 серпня 2014 року. Сторони дітей не мають. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини та сімейні стосунки не підтримують з 14 жовтня 2015 року, наміру на спільне життя не мають. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

15 грудня 2015 року помер батько заявника [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії І ЖД № 437783, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 18 грудня 2015 року, актовий запис № 260 ), який до дня своєї смерті постійно проживав в [INFO]. Після його смерті залишилася спадщина на належну йому земельну ділянку, площею 6,86 га., яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області масив № 43 ділянка № 15. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, [PERSON], є спадкоємцем за законом, першої черги, після смерті батька. У встановлений законом шестимісячний строк після його смерті заявник звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського районного округу Одеської області [PERSON], із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення, нотаріус, встановлюючи чергу спадкування та його родинні відносини заявника з батьком [PERSON] та [PERSON], запропонував надати йому свідоцтво про народження з якого випливає, що він є їх сином, в якому в графі мати помилково записана [PERSON], хоча у всіх інших документах та в паспорті її ім'я записано [PERSON], також розбіжність у написанні його прізвища: у свідоцтві про народження «Васільєів» у всіх інших документах та паспорті «Васильєв». У зв'язку з цим, документально підтвердити родинні відносини між заявником, [PERSON] та батьком [PERSON] та [PERSON], заявник не зміг і йому було запропоновано звернутися до суду. Від заявника до суду надійшла заява в якій він просить справу розглянути в його відсутність, вимоги підтримує у повному об'ємі. Зацікавлена особа представник Олексіївської сільської ради в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги заявника визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити. Встановити факт, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], який помер 15 грудня 2015 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 3 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 4 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 5 - 7 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 8 ), копією Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] ( а.с. 10 ). Та обставина, що [PERSON] та [PERSON] є його батьками підтверджується його документами свідоцтвом про народження серії І _ ЖД № 460248, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 25 грудня 2015 року в якому співпадають його прізвище та по батькові, по батькові батьків та ім'я батька, та наявністю в нього документів померлого. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 та пункту 1 частини 1 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

15 грудня 2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 14.03.1998 р. уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей [INFO] та [INFO] відповідач безвідповідально відноситься до родини, працював епізодично, останні два-три роки взагалі не працює, з,являвся у родині періодично, з 2012 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Інколи приїжджає та спілкується з молодшим сином. Винним у розпаді сім,ї вважає чоловіка. Поновлювати шлюбно-сімейні стосунки не бажає. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи, пояснила, що більше двох років не проживає разом із чоловіком, спільне господарство не ведуть та шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, кореспонденція, яка направлялась на його адресу, поверталася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи умови ст. ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 14.03.1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 133, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Сторони мають двох синів, молодш ий неповнолітній [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Більше двох років подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається (доказів іншого суду не надано). Винними у розпаді сім'ї суд вважає обох із подружжя. Застосування засобів щодо примирення є недоцільним, оскільки позивач проти цього заперечує. Статтею. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved