Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

16.08.2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що згідно з Договором без номеру від 26.05.2006 р., укладеним між Банком і відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 9800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного Договору, він складається з заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів Банку. Відповідач кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 30.06.2016 р. утворилася заборгованість в сумі 46591,25 грн., а саме: за кредитом в сумі 9189,50 грн., по процентам за користування кредитом в сумі 32506,93 грн., за пенею та комісією в сумі 2200,00 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 2194,82 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача - ПАТ КБ «Приватбанк» у судовому засіданні позов підтримав за наведених у позовній заяві підстав, просив задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині вимог стягнення заборгованості за тілом кредиту. Щодо заборгованості по процентам за користування кредитом вважає цю суму необґрунтовано завищеною позивачем, оскільки збільшення кредитодавцем процентної ставки відбулося без належного письмового про це повідомлення відповідача. В частині стягнення заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів вважає вимоги необґрунтованими, з огляду на приписи Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17 квітня 2006 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та виявив бажання про оформлення на своє ім'я банківської послуги Кредитка «Універсальна», у якій зазначив свої персональні дані. У заяві погоджено вид кредитки - Кредитка «Універсальна», кредитний ліміт - 2500,00 грн. (який може бути змінено), базову процентну ставку по кредиту 3% на місяць з розрахунку 360 днів на рік. У заяві, підписаній відповідачем, останній підтвердив факт ознайомлення та згоди з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також надав свою згоду на те, що дійсна заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (а.с.9,204-205). Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, Банк провадить перевірки наданих документів та приймає рішення про можливість надання кредиту на платіжну картку. Клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та Клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою Клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Зазначене свідчить про обізнаність відповідача з порядком та умовами погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших платежів. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.06.2016 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 46591,25 грн. за такими складовими: - 9189,50 грн. - заборгованість за кредитом, - 32506,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 2200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: - 500 грн. - фіксована частина, - 2194,82 грн. - процентна складова. Судом при вирішенні питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком (а.с.4-8) враховане таке: По-перше, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором пені та комісії, а також штрафів, виходячи з такого: Позивач ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості за Договором не зазначив, яку суму з нарахованої заборгованості за «пенею та комісією» в розмірі 2200,00 грн. складає «пеня», а яку - «комісія», які за своєю правовою природою є різними складовими. Відсутність окремого розрахунку за цими складовими та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та комісії та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача. Також, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Як встановлено судом, останнім відомим місцем проживання [PERSON] за реєстрацією є м. Костянтинівка Донецької області. Місто Костянтинівка та Костянтинівський район Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав суд вважає вимоги стягнення пені та комісії, а також штрафів необґрунтованими. По-друге, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2016 року проценти за користування кредитними коштами нараховувались позивачем у розмірі, більшому, ніж 3 відсотки в місяць на залишок заборгованості. Вирішуючи питання правомірності такого збільшення, суд виходив з такого: Як вбачається з Заяви, сторонами Кредитного договору погоджена базова процентна ставка по кредиту в розмірі 3% в місяць із розрахунку 360 днів на рік. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній станом на 01.04.2015 р., у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Доказів на підтвердження належного інформування відповідача про зміну базової процентної ставки по кредиту стороною позивача не надано. При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони позивача про дотримання вимог вищезазначеного Закону шляхом надіслання відповідного СМС-повідомлення (а.с.135-136), оскільки така форма інформування Клієнта про зміну тарифів ані цим Законом, ані Умовами та правилами надання банківських послуг в редакції, що діяла на момент укладання Договору, як його складової, не передбачена. Тож за період з 01.04.2015 р. по 30.06.2016 р. сума по процентам за користування кредитом нарахована судом в розмірі 10499,72 грн., виходячи з такого розрахунку: 1) 9189,50 грн. * 3% (місячна відсоткова ставка) = 275,69 грн. * 15 міс. = 4135,35 грн., 2) 4135,35 грн. + 6364,37 грн. (станом на 31.03.2015 р.) = 10499,72 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості [PERSON] за Кредитним договором б/н від 26.05.2006 р. станом на 30 червня 2016 року визначений судом в розмірі 19689,22 грн.: - 9189,50 грн. - заборгованість за кредитом; - 10499,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. З огляду на наведене позов підлягає частковому задоволенню. При цьому судом не розв'язувалася заява представника відповідача щодо застосування строку позовної давності (а.с.188) як непідтримана стороною відповідача у судовому засіданні через дотримання позивачем строку звернення до суду з вимогами за дійсним позовом в межах позовної давності. У зв'язку із частковим задоволенням позову, суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1378,00 грн.

Outcome: partial