Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

16.07.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в зв`язку з навчанням до відповідача [PERSON] 30.08.2019 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 18 жовтня 2019 року. До у часті в розгляді справи залучена в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] Сторонам та учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України 18.10.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в зв`язку з навчанням в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: він є сином відповідача Його батьки перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.07.1994 року, який було розірвано 30.03.2005 року. Він народився [INFO] , тобто в період перебування батьків у шлюбі. Після розірвання шлюбу між батьками він залишився проживати з мамою і з батька на користь матері стягувались аліменти на його утримання до досягнення 18 років. В березні 2017 року його мати звернулась до Верхньодніпровського районного суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання в зв`язку з навчанням у Дніпродзержинському металургійному коледжі. І за рішенням суду з батька були стягнені аліменти в твердій грошовій сумі 1000.00 грн. до 30.06.2018 року. На даний час він продовжує навчання в Дніпровському національному університеті залізничного транспорту імені академіка Лазаряна з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року. Він навчається на денній формі. Стипендії не отримує В зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги, оскільки сплачує за проживання в гуртожитку, несе витрати на проїзд, на придбання одягу, харчування, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи, також пояснив, що його затрати в зв`язку з навчанням складаються з витрат на проживання в гуртожитку в сумі 9000.00 грн., на рік, на придбання одягу, на харчування на придбання канцелярських товарів, оплати інтернету, на проїзд. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила витрати, які несе її син в зв`язку з навчанням. Також пояснила, що ці витрати сина компенсує вона, так як відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина в зв`язку з навчанням і має заборгованість зі сплати аліментів. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача та третьої особи, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідно до якого [PERSON] , і [PERSON] , записані його батьками. Після розірвання шлюбу між подружжям [PERSON] , 30 березня 2005 року , позивач залишився проживати з матір`ю, з відповідача за рішенням суду на користь матері позивачки були стягнені аліменти на утримання сина до виповнення 18 років, що підтверджено позивачем і третьою особою в судовому засіданні. Також судом встановлено, що за рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09.03.2017 року з відповідача на користь матері позивача були стягнені аліменти в зв`язку з навчанням сина у Дніпродзержинському металургійному коледжі в твердій грошовій сумі 1000.00 грн. до 30.06.2018 року. Судом встановлено, що на даний час позивач є повнолітнім і продовжує навчання у в Дніпровському національному університеті залізничного транспорту імені академіка Лазаряна з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року. Він навчається на денній формі. Стипендії не отримує, що підтверджується довідкою навчального закладу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що позивач на даний проживає окремо від батьків в зв`язку з навчанням. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення нею 18 років і в зв`язку з навчанням сина в коледжі на користь його матері, що позивачем не заперечується. Повнолітній син скориставшись своїм правом на звернення до суду, просить стягнути аліменти на його утримання в зв`язку з навчанням з батька, мотивуючи свої вимоги тим, що потребує матеріальну допомогу на своє утримання в зв`язку з навчанням. Таким чином позивачем обрано спосіб захисту порушених прав у вигляді стягнення аліментів в частці від прибутку відповідача в зв`язку з навчанням, який передбачений нормами Сімейного кодексу України та з яким погоджується суд, так як порушуються права позивача на матеріальне утримання від батьків в зв`язку з навчанням. Судом встановлено, що в зв`язку з навчанням позивач несе витрати на оплату за проживання в гуртожитку, на проїзд, на харчування, на купівлю одягу, на придбання канцелярських товарів, продуктів харчування. Позивач стипендію не отримує. Тому потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів суд виходить з наступного. Відповідачем не надано доказів про його матеріальний стан, наявність і інших неповнолітніх дітей і/або утриманців, а також про існування інших обставин, що впливають на розмір аліментів. Також судом враховується, що позивач навчається за бюджетною формою і в відповідно затрат на оплату за навчання не несе. Враховуючи всі зазначені вище обставини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в зв`язку з навчанням в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу ) відповідача, яких на думку суду з урахування матеріальної допомоги матері буде достатньо для задоволення потреб позивача в зв`язку з навчанням. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 16.07.2019 року, тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з даної дати. Так як згідно наданої суду довідки вбачається, що син сторін навчається, починаючи з 01.09. 2018 року. Повноліття позивач досягнув 23 грудня 2016 року, тому стягнення аліментів з дати звернення позивача з позовом до суду є можливим, оскільки позов поданий після досягнення ним повноліття, а саме його в зазначеному вище навчальному закладі розпочалось за рік до подання даного позову до суду. Станом на час закінчення навчання позивачу ще не виповниться 23 роки тому аліменти підлягають стягненню до закінчення навчання, тобто до 30.06.2021 року Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768.40 грн. На основі ст. 199, 200, 201, СК України,

Outcome: partial