Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

15.07.2016 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої в результаті ДТП в розмірі 584 515,42 грн. Свої вимоги позивач мотивує фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 22.02.2016 року о 23:07 на вул. Щербакова м. Києві . В результаті цієї пригоди були пошкоджені автомобілі [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Хонда» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2016 року визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON], який керував транспортним засобом - автомобілем «Хюндай», д.н.з. [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згядно полісу АІ 8981362 в ПАТ СК «Скайд». 25.02.2016 року позивач повідомив ПАТ СК «Скайд» про дорожньо-странспортну пригоду, проте шкоду йому відшкодовано не було у тому числі в рамках ліміту відповідальності страховика. На замовлення страховика було проведено автотоварознавче дослідження колісного транспортного засобу. Відповідно до звіту № 1768/15 від 28.03.2016 року позивачу було завдано шкоди на суму 552 570 ,86 грн. як ринкова вартість пошкодженого автомобіля, оскільки останній не підлягає відновлювальному ремонту з економічної точки зору. Також, [PERSON] поніс витрати на транспортування транспортного засобу та зберігання, загальна сума яких складає 2 670,00 грн. Відповідно до висновку соціально-психологічного дослідження № 14-03-16 від 14.03.2016 року, вартість якої склала 1000грн., розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП складає 28 274,56 грн. Таким чином позивач просить стягнути вартість автомобіля 552570,86 грн., вартість транспортних послуг на транспортування та зберігання автомобіля 2 670,00 грн., розмір завданої моральної шкоди - 28 274,56грн., вартість проведення дослідження 1000,00 грн. Позивач та його представник у судове засідання 25.01.2018 року не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, а також просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання 25.01.2018 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.02.2016 року о 23:07в м. Києві по вул. Щербакова сталася дорожньо-транспортна пригода між транспортними засобами «Хюндай », д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та «Хонда», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] 12.05.2016року постановою Шевченківського районного суду м. Києва винним у вчиненні даного ДТП було визнано [PERSON] та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу /а.с. 35-36/. Відповідно до звіту № 1768/15 від 28.03.2016 року про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «Хонда» д.н.з [NUMBER] вартість матеріального збитку станом 28.03.2016 року складає: відновлювальний ремонт є недоцільним з економічної точки зору та становить 552 570,86 грн./а.с.16-34/. Позивачем понесені витрати на странспортування автомобіля та його зберігання загальна сума яких складає 2 670 грн. (840,00 грн. 24.02.2016 ро., 730,00 грн. 24.02.2016 р., 580,00 грн. 10.03.2016р., 520,00 грн. 17.03.2016р.)/а.с.39,40/. Як встановлено судом, 25.02.2016 року [PERSON] звернувся до страхової компанії в якій на момент ДТП відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АІ/8981362 у ПАТ СК «Скайд» /а.с.48/. Однак, ПАТ СК «Скайд» не відшкодувало шкоду у тому числі в рамках ліміту відповідальності страховика. Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч. 2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повґязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, Згідно ч. 2 даної статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обґєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі №6-2808цс15 в постанові від 20 січня 2016 року право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовляти в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 28 274,56 грн., посилаючись на висновок соціального-психологічного дослідження № 14-03-16 від 14.03.2016 року, відповідно до якого [PERSON] завдано моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22.02.2016 року близько 23:07 год на вул. Щербакова в м. Києві під час керування ним автомобілем «Хонда» д.н.з. [NUMBER] та через її наслідки. Розмір відшкодуваннфя моральної шкоди завданої [PERSON] з урахуванням індивідуальних психічних особливостей піддослідної особи в сукупності соціального оточення, зв»язків і цінностей, а також меж розумності і справедливості, визначених суддівською прктикою даного регіону становить 11 м.з.п, що в грошовому еквіваленті становить 11мзп*1378 грн=15158,00 грн. розмір моральної шкоди у випадку розрахування її за «Методикою встановлення заподіяння моральної шкоди та медотом оцінки розміру компенсацій спричинених страждань» реєстраційний код 14.1.04 в реєстрі Міністерства юстиції України, яка не враховує соціологічні складові та суддівську практику регіону може становити від 6 788,32 грн. до 28 274,56 грн/а.с.41-44/. Вартість дослідження склала 1000,00 грн/а.с.45/. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Відповідно до роз'яснень, що мстяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає встановленим в судовому засіданні заподіяння позивачу моральної шкоди, через пошкодження його майна, зміну нормального перебігу його життя, та психологічних переживань, з врахуванням глибини моральних та душевних стражданнях позивач, тривалості цих страждань, їх характер, характеру правопорушення допущеного відповідачем, що підтверджується висновком № 14-03-16 від 14.03.2016 року, а тому при визначенні розміру відшкодування,

Outcome: approved