Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

16.11.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.10.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2759. Син [PERSON] народився [INFO] року, донька [PERSON] народилась [INFO] року. Позивач мотивувала вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Позивач вважає подальше спільне життя та збереження сім'ї з відповідачем неможливим, тому звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що хоча вони з відповідачем і проживають разом, але шлюбних стосунків не підтримують протягом двох років, спільне господарство не ведуть і шлюб існує лише формально. Примирення між ними неможливе, пройшло багато часу і нічого змінити не можна. Наполягала на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також зазначила, що строк на примирення, наданий судом за клопотанням відповідача, позитивного результату не дав. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що дійсно спільного подружнього життя між ними немає, але він бажає зберегти сім'ю заради двох дітей. Під час наданого судом строку на примирення він вживав всіх заходів, але [PERSON] не бажала налагодити стосунки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], був зареєстрований 19.10.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 2308, про що видане свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони є батьками сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Судом було вжито заходи щодо примирення подружжя, враховуючи відсутність згоди відповідача на розірвання шлюбу, у формі відкладення розгляду справи 19.12.2017 року, проте в судовому засіданні 24.01.2018 року сторони повідомили, що примирення не відбулось. Позивач додатково пояснила, що не має наміру продовжувати стосунки із відповідачем, а шлюб існує лише формально. За відсутності добровільної згоди [PERSON] на збереження шлюбу і враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним, тому шлюб необхідно розірвати відповідно до ст. 112 СК України. Заперечення відповідача проти розірвання шлюбу не може бути підставою для відмови в позові.

Outcome: approved