Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

16 липня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ленінської районної у м. Луганську ради, третя особа: приватний нотаріус [PERSON], Реєстраційна служба Луганського міського управління юстиції Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування якого зазначила, що згідно свідоцтва на право власності на житло від 24.07.2008 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Луганської міської ради і зроблено запис у реєстровій книзі №23/367, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належала на праві приватної власності [PERSON]. 27.08.2008 року [PERSON] склала заповіт на ім'я [PERSON], згідно якого заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Протягом шестимісячного терміну позивачка звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину. У нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що квартира, яка належала [PERSON], належним чином не зареєстрована в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. У зв'язку із чим позивачка просила про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом права власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS]. 08 квітня 2014 року ухвалою суду було замінено первісного відповідача, Ленінську районнну у м.Луганську раду, належним відповідачем-Управлінням комунальним майном Луганської міської ради. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву у якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги просив покласти на розсуд суду. Третья особа приватний нотаріус [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду пояснення, які були залучені до матеріалів справи, у яких зазначила, що 04 липня 2013 року до неї звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Було заведено спадкову справу № 11/2013, але [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутись до суду, оскільки квартира, яка належала [PERSON], належним чином не зареєстрована в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, що є перешкодою для вчинення нотаріальної дії. Представник третьої особи Реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції Луганської області до судового засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих по справі доказів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права Судом встановлено, що [PERSON] належала квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 липня 2008 року, виданного Управлінням житлово-комунального господарства Луганської міської ради, актовий запис № 23/367 (а.с.7). Відповідно до заповіту від 27 серпня 2008 року, [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй на праві власності квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть № 364199 (а.с. 10). У липні 2013 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину. На підставі цієї заяви заведено спадкову справу № 11/2013. У нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що квартира, яка належала [PERSON], належним чином не зареєстрована в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власност. Інших заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавалося (а.с.50). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1,2 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Цивільним кодексом України, а саме ст. 1270 встановлюється шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини для її прийняття, що й було зроблено спадкоємцем. Згідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та п. 1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб. Як зазначено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ст. 392 ЦКУ власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, [PERSON], яка померла [INFO], за своє життя не зареєструвала за собою право власності на нерухоме майно в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, що перешкоджає позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєструвати за собою право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved