Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

15.07.2021р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.11.2003 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Посвідчення даного правочину відбулося на товарній біржі «ВА-БАНК». На теперішній час позивач має намір відчужити вказану нерухомість, однак через відсутність нотаріального посвідчення правочину, за яким вказаний будинок було придбано, останній позбавлений можливості оформити відповідну угоду в нотаріальній конторі. В зв`язку з цим, [PERSON] просить суд визнати дійсним договір № 2-3020 від 26.11.2003 року, який був укладений між ним та [PERSON] , посвідчений в товарній біржі «ВА-БАНК». В судове засідання позивач не з`явився. Письмовою заявою, яка надійшла до суду 17.08.2021р., представник позивача [PERSON] просила розглянути справу за їхньої відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідач у судове засідання також не з`явилася. 16.08.2021р. подала до суду письмове клопотання, в якому просила розглядати справу без її участі. Проти задоволення позову не заперечує. З`ясувавши позицію сторін щодо предмету спору, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.11.2003 року на товарній біржі «ВА-БАНК» в м. Херсон був посвідчений договір купівлі-продажу № 2-3020. За даним договором [PERSON] продала, а [PERSON] купив домобудівлю [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 угоди, домобудівля була продана за 1500 гривень, сплачених «Покупцем» «Продавцю» повністю при підписанні даного договору. До правовідносин, які виникли між сторонами необхідно застосувати Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки взаємні права та обов`язки відповідно до правочину виникли в 2003 році під час дії ЦК УРСР. Статтею 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч.1 ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угода зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На підставі ст. 47 ЦК України (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. \~ \~ \~ \~ Пунктами 7, 13 Договору передбачено, що покупець набуває право власності на домобудівлю з моменту підписання даного договору. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. 17 січня 2001 року право власності на домоволодіння зареєстровано за [PERSON] у Херсонському державному бюро технічної інвентаризації. Враховуючи, що всі зобов`язання по договору сторонами були виконані в повному обсязі, волевиявлення сторін було вільним, відповідало їх намірам та було спрямоване на реальне настання наслідків укладеної угоди, суд вважає можливим визнати даний правочин дійсним. Крім цього, відповідно до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст. 206 ЦПК). Виходячи з вищевикладених положень процесуального закону, суд також взяв до уваги, що позовні вимоги були визнані відповідачем в поданій до суду письмовій заяві в повному обсязі. Визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав і інтересів інших осіб, а тому суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову також відповідно до приписів ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved