Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

16 червня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, яким просить суд зобов'язати ВДВС [PERSON] РУЮ Запорізької області зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна - квартири за адресою: вул. Шахтарська, 36/23 м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, накладеного постановою ВДВС [PERSON] РУЮ Запорізької області про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2008 року при примусовому виконанні виконавчого документу №2-29 від 29 січня 2008 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області, зареєстрованого 10 липня 2008 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним №7542116 реєстратором Дніпроруднєнською державною нотаріальною конторою. В обґрунтування вказаного позову позивачка [PERSON] зазначає, що їй на праві приватної власності, належить квартира, яка знаходиться за адресою: вул. Шахтарська, 36/23 м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Дану квартиру вона отримала в дар від [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 22 лютого 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за №555. На сьогоднішній день в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис, що на нерухоме майно позивачки накладено арешт, накладений постановою ВДВС [PERSON] РУЮ Запорізької області про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2008 року при примусовому виконанні виконавчого документу №2-29/2008 від 29 січня 2008 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] суми боргу. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто 20 000 грн. 05 лютого 2008 року виконавчий лист №2-29/2008 надійшов до виконавчої служби на виконання. 12 лютого 2008 року державним виконавцем була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження, встановлено семиденний строк для добровільного виконання рішення суду. Однак, станом на 22 лютого 2008 року, тобто на дату посвідчення договору дарування, була відсутня заборона на квартиру, що підтверджено п.5 Договору дарування, де зазначено про відсутність заборони на квартиру, яка підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 17137471, виданим приватним нотаріусом [PERSON] 22 лютого 2008 року. Також під час посвідчення договору дарування квартири була відсутня податкова застава квартири. 21 березня 2008 року РКП «Василівське БТІ» було прийнято рішенні про реєстрацію права власності за позивачкою на квартиру за адресою: вул. Шахтарська, 36/23 у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області на підставі договору дарування від 22 лютого 2008 року, арешт вказаної квартири було накладено та зареєстровано в реєстрі обтяжень 10 липня 2008 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження згідно виконавчого листа №2-29/2008 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області від 29 січня 2008 року по якому боржником є [PERSON], а стягувачем [PERSON] Тобто в період, коли дана квартира була власністю позивачки, вона не мала ніяких боргових зобов'язань перед [PERSON] Звернувшись до ВДВС [PERSON] РУЮ Запорізької області з даного приводу, [PERSON] отримала відповідь, що станом на 02 червня 2016 року згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, будь-які відомості стосовно виконавчих документів, боржником за якими є [PERSON], яка мешкає за адресою: вул. Шахтарська, 36/23 у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, відсутні. Та відповідно до книг реєстрації вхідної кореспонденції за період з 01 січня 2013 року по 02 червня 2016 року, виконавчі документи за якими боржником виступає [PERSON] на адресу відділу не надходили. Підсумовуючи вище викладене, вбачається, що державним виконавцем помилкове накладено арешт на нерухоме майно, яке є власністю [PERSON] в рамках виконавчого провадження в якому боржником не являється позивачка, а інша особа - [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення питання по суті справи просить вирішити на розсуд суду. Третя особа [PERSON]в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 13 липня 2016 року [PERSON] виключено із складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, у звязку із смертю останньої, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №330816. Вивчивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: вул. Шахтарська, 36/23 в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Дану квартиру вона отримала в дар від [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 22 лютого 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за №555. На сьогоднішній день в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис, що на нерухоме майно позивачки накладено арешт, накладений постановою ВДВС [PERSON] РУЮ Запорізької області про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2008 року при примусовому виконанні виконавчого документу №2-29/2008 від 29 січня 2008 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] суми боргу. 05 лютого 2008 року виконавчий лист №2-29/2008 надійшов до виконавчої служби на виконання. 12 лютого2008 року державним виконавцем була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження, встановлено семиденний строк для добровільного виконання рішення суду. Однак, станом на 22 лютого 2008 року, тобто на дату посвідчення договору дарування, була відсутня заборона на квартиру, що підтверджено п.5 Договору дарування, де зазначено про відсутність заборони на квартиру, яка підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 17137471, виданим приватним нотаріусом [PERSON] 22 лютого 2008 року. Також під час посвідчення договору дарування квартири була відсутня податкова застава квартири. Те, що станом на 22 лютого 2008 року арешт на квартиру не був накладений свідчать також і пояснення державного виконавця у судовому засіданні у [PERSON] районному суді (цивільна справа №2-555/2009 рік) під час розгляду позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. 21 березня 2008 року РКП «Василівське БТІ» було прийнято рішенні про реєстрацію права власності за позивачкою на квартиру за адресою: вул. Шахтарська, 36/23 у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області на підставі договору дарування від 22 лютого 2008 року (а.с.7), арешт вказаної квартири було накладено та зареєстровано в реєстрі обтяжень 10 липня 2008 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження згідно виконавчого листа №2-29/2008 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області від 29 січня 2008 року по якому боржником є [PERSON], а стягувачем [PERSON] Тобто в період, коли дана квартира була власністю позивачки, вона не мала ніяких боргових зобов'язань перед [PERSON] Звернувшись до ВДВС [PERSON] РУЮ Запорізької області з даного приводу, [PERSON] отримала відповідь, що станом на 02 червня 2016 року згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, будь-які відомості стосовно виконавчих документів, боржником за якими являється [PERSON], яка мешкає за адресою: вул. Шахтарська, 36/23 у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, відсутні. Та відповідно до книг реєстрації вхідної кореспонденції за період з 01 січня 2013 року по 02 червня 2016 року, виконавчі документи за якими боржником виступає [PERSON] на адресу відділу не надходили (а.с.12). Підсумовуючи вище викладене, вбачається, що державним виконавцем помилково накладено арешт на нерухоме майно, яке є власністю [PERSON] в рамках виконавчого провадження в якому боржником не являється позивачка, а інша особа - [PERSON] Згідно ст.ст.319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу для зняття арешту. Частиною 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. А тому, оскільки право власності позивача ніким не оспорюється, підстав для накладення заборони на відчуження квартири на даний час немає, таким чином вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved