Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

15 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягувати з нього аліменти на утримання дочки [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач влаштовував скандали, ображав її. Подружнє життя припинили з серпня 2017 року, а тому просить шлюб розірвати. Відповідач працює, але як батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не з'явилась, в наданій суду заяві позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, телефонограмами повідомив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнає. У відповідності до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши обставини та матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25.06.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 213. Сторони є батьками дитини дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 9,10). Суд, згідно ч. 2 ст. 112 СК України, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка не бажає зберігати шлюб, а відповідач проти цього не заперечив, зважаючи на зазначені у позові причини розлучення, суд доходить висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно і відновлена бути не може, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Згідно закону шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, таким чином позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дитини, а тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Зважаючи, що відповідач позов, в частині стягнення аліментів, визнав, суд стягує аліменти розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України. Судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 1280 гривень слід стягнути з відповідача в дохід держави (частина третя статті 88 ЦПК України).

Outcome: approved