Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

16 квітня 2015 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача, яку в подальшому уточнив, просить визнати за ним право власності на 1/5 частину житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS]. Даний будинок належав матері померлого [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON], як спадкоємець по закону після смерті своєї матері отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS], але у відповідних реєстраційних органах право власності не зареєстрував. При зверненні до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом в одній п'ятій частці на житловий будинок [ADDRESS], який належав його батьку постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в одній п'ятій частці вищезазначеного будинку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на житловий будинок. У судове засідання позивач подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримує в повному обсязі. Відповідач участі представника у судовому засіданні не забезпечив, заперечень на позов не подав, надіслав заяву, в якій просить про розгляд справи без участі представника міської ради. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула надіслала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача у справі (а.с.15,16). Позивач є сином померлого [PERSON] та спадкоємцем всього майна останнього першої черги за законом, який прийняв спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном померлого, оскільки на момент смерті і на даний час проживає і користується житловим будинком та господарськими будівлями. Інших спадкоємців за законом першої черги або за заповітом немає (а.с.22). 15 квітня 2015 року позивач - [PERSON] звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на одну п'яту частку житлового будинку [ADDRESS]. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 квітня 2015 року, винесеними державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в одній другій частці на житловий будинок [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] - батько позивача у даній справ, успадкував після смерті своєї матері - [PERSON] 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с.13), однак не зареєстрував право власності на вказане майно у встановленому законом порядку. Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи та поданими позивачами доказами. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). За змістом статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач у даній справі є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька та прийняв спадщину, до складу якої входить спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved