Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

15 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування вимоги зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається, зокрема, частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] та її чоловіку, [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. [PERSON] заповіт не залишила. Після смерті матері заявниця та інші спадкоємці за законом до органів нотаріату не зверталися, спадщину не оформили. [INFO] помер батько заявниці, [PERSON] . [PERSON] заповіт не залишив. Зазначила, що прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. Під час консультації з приводу оформлення спадщини нотаріус повідомила, що до складу спадкового майна входить лише 1/2 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] . Частка квартири, що належала [PERSON] до складу спадщини не входить, оскільки на день смерті матері батьки були зареєстровані за різними адресами. Попри те, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] батьки заявниці були зареєстровані за різними адресами, проживали вони разом за адресою: [ADDRESS] . Вважаючи, що для прийняття спадщини має значення факт спільного проживання, а не реєстрації, з метою подальшого оформлення права на спадщину на квартиру в цілому, заявниця звернулася до суду із цією заявою. У судовому засіданні заявниця вимогу підтримала з підстав, викладених у заяві. Заяву просила задовольнити. Представник заявниці, адвокат Кравченко О.В., у судовому засіданні вимогу підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити. Заінтересована особа, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., у судове засідання не з`явилася, до початку судового розгляду надіслала до суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, ухвалити рішення на розсуд суду. Представник заінтересованої особи, Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. 15 березня 2021 року суд постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі. 13 травня 2021 року Запорізький апеляційний суд прийняв постанову, відповідно до якої ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 15.03.2021 скасував, справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду. 26 травня 2021 року суд постановив ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, у якій призначив справу до розгляду на 17 серпня 2021 року. 17 серпня 2021 року суд постановив ухвалу, у якій розгляд справи відклав на 15 вересня 2021 року у зв`язку із залученням до участі у справі заінтересованої особи, Територіальної громади в особі Запорізької міської ради. До заяви представник заявниці додав клопотання про витребування копії спадкової справи після померлого [PERSON] . Указане клопотання суд задовольнив, про що зазначив в ухвалі від 26.05.2021. У судовому засіданні від 17 серпня 2021 представник заявниці заявив клопотання про залучення до участі у справі заінтересованої особи, Територіальної громади в особі Запорізької міської ради. Указане клопотання суд задовольнив, про що зазначив в ухвалі від 17.08.2021. Інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога заявниці, суд установив таке. [PERSON] та [PERSON] перебували між собою у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 18.05.1970, актовий запис № 885, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданим Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 13.11.2020 за № 00028534606. [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським районним бюро ЗАГС м. Запоріжжя 13.06.1972, актовий запис № 1210. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 13.11.2020, актовий запис № 6757 від 01.12.2012. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 10.09.2020, актовий запис № 1126 від 10.07.2020. Згідно із матеріалами спадкової справи № 50/2020, наданої на адресу суду приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] . До складу спадщини входить квартира [ADDRESS] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до акту про фактичне проживання, складеним об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Чарівна 109» [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проживали спільно у квартирі [ADDRESS] з 1992 року до дня смерті [PERSON] ( [INFO] ). Свідок [PERSON] , яка зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] повідомила суду, що за вказаною адресою проживає з 1992 року. З цього часу знала [PERSON] та [PERSON] , які проживали разом у квартирі 139 до смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Акт про фактичне проживання, який був складений 04 лютого 2021 року вона підписувала особисто. Свідок пояснила суду, що є подругою заявниці [PERSON] , яку як і її батьків [PERSON] та [PERSON] знає з 1995 року. З [PERSON] навчалися разом у медичному інституті. Батьки [PERSON] були лікарями. Вона часто була разом із [PERSON] у її батьків, які проживали разом за адресою [ADDRESS] до смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у цій же квартирі. Свідок була присутня на похованні [PERSON] , прощання з якою відбувалося за вказаною адресою. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом приписів ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зокрема, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Отже, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, мають бути підтверджені іншими належними і допустимими доказами, та оцінені судом. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 484/747/17 від 10.01.2019. Заявниця стверджує, що її батьки станом на 01 грудня 2012 проживали за однією адресою, незважаючи на те, що зареєстровані були за різними. Зазначене перешкоджає їй в оформленні права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані [PERSON] докази беззаперечно підтверджують обставини, на які вона посилалася у заяві. Суд бере до уваги акт про фактичне проживання, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] станом на 01 грудня 2012 року (час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) проживали разом за однією адресою: [ADDRESS] . Зазначений акт складений ОСББ «Чарівна 109», підписаний особами, які також проживають у цьому будинку. До того ж, один із підписантів, [PERSON] підтвердила зазначені обставини у судовому засіданні. Будь-яких сумнівів у допустимості та достовірності зазначеного доказу суд не має. Окрім того, суд ураховує показання свідків, які є логічними, послідовними і такими, що узгоджуються із матеріалами справи. Батьки заявниці проживали у вказаній квартирі тривалий час (майже 20 років) позиціонували себе як подружжя, наміру припиняти шлюбні відносини та жити окремо один від одного не мали. Отже, досліджені у судовому засіданні докази беззаперечно підтверджують, що станом на 01 грудня 2012 року [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, з метою реалізації права заявниці на спадкування, з урахуванням неможливості встановлення факту постійного проживання позасудовому порядку, суд доходить висновку, що вимога заявниці підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією АТ «Акцент-Банк» № 238909313 від 09.03.2021. Доказів понесення інших судових витрат учасники справи не надали. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Оскільки чинним законодавством не передбачені підстави і порядок відшкодування судових витрат для подібної категорії справ, судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved