Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

16.01.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 2 100,00 доларів США, що еквівалентно 50 453,97 грн. по курсу НБУ станом на 15.01.2020 р., уточнивши цей розмір на день вирішення справи з урахуванням діючого курсу НБУ, та судові витрати по справі. Вимоги обгрунтовані тим, що 28.02.2013 р. відповідач отримав від нього в якості авансу 2 100,00 доларів США для придбання з його допомогою за ці кошти у його власність закордонного легкового автомобіля Ауді А6, з оформленням відповідних прав у встановленому порядку. Строк виконання зобов`язання в розписці чи в іншому письмовому документі не обумовлювався, а тому згідно ст. 530 ЦК України такий становить сім днів з моменту вимоги. Станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач свого зобов`язання не виконав, пояснюючи неможливістю виконання взятих на себе зобов`язань, в той же час отриманого авансу не повернув, хоч і усно обіцяв це зробити. Зазначив, що скерував на адресу відповідача письмову вимогу про необхідність повернення грошових коштів. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання просить позов задовольнити. 18.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, подав клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до копії розписки від 28.02.2013 р., відповідач отримав від позивача суму у розмірі 2 100 доларів США для придбання автомобіля Audi А6 2000 р.в. за 10 300 доларів США, яка складається з: завдатку у сумі 2 100 доларів США, залишку у сумі 2 200 доларів США, автомобіля 6 000 доларів США. Таким чином, між сторонами було укладено угоду по придбанню автомобіля, зобов`язання за якою позивач належним чином виконав. 16.01.2020 р. позивач скерував на адресу відповідача письмову вимогу від 14.01.2020 р. про необхідність повернення грошових коштів у сумі 2 100 доларів США, що підтверджується копіями відповідної заяви позивача та фіскального чеку. Як свідчать матеріали справи відповідач взятих на себе зобов`язань по придбанню автомобіля для позивача не виконав, грошові кошти у сумі 2 100 доларів США позивачу не повернув. Доказів протилежного суду не надано. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про порушення відповідачем свого зобов`язання, яке підлягало виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується стягнення з відповідача судових витрат у справі, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач поніс витрати зі сплати судового збору та на професійну правову допомогу у сумі 840,80 грн. та 2500,00 грн. відповідно. Розмір таких витрат підтверджується: квитанцією №0.0.1582876588.1 від 16.01.2020 р., ордером на надання правничої (правової) допомоги від 06.02.2020 р., квитанцією №ПН793 від 27.01.2020 р., договором про представництво інтересів (надання професійної правничої допомоги), та ордером на надання правничої (правової) допомоги від 06.04.2020 р.. Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити співмірності їх розміру. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено. Враховуючи, що позов задоволено, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.. Наведене узгоджується із постановою Верховного Суду України у справі №826/2689/15 від 09.04.2019 року. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 840, 80 грн. судового збору.

Outcome: approved