Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

16.12.2016 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його вимоги тим, що 01.10.2001 року помер батько [PERSON] - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно, в тому числі на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Хлібороб», розташовану на території Веприцької сільської ради, розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах. [PERSON] за життя заповіт не складався. Позивач як донька спадкодавця є спадкоємицею першої черги. [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки після смерті батька [PERSON] користувалася належною йому земельною ділянкою (паєм). 29.03.2016 року державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку пай після смерті батька, оскільки нею не надано доказів прийняття спадщини та не надано відповідних правовстановлюючих документів, що підтверджували б належність спадкового майна спадкодавцеві. [PERSON] позбавлена можливості надати нотаріусу правовстановлюючі документи, адже сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено. Інші засоби, крім захисту прав [PERSON] в судовому порядку, вичерпані, а підстав для оскарження дій нотаріуса немає. Тому позивачка просить визнати за нею право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Хлібороб» розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області (належне спадкодавцеві згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ помер 0131918, зареєстрованого 20 грудня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 130), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 01 жовтня 2001 року. В судове засідання позивач не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій повідомляє, що проти позову не заперечує, просить розглядати справу без участі представника, прийняти рішення відповідно до діючого законодавства, проти визнання права власності на спадкове майно не заперечує. Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 01 жовтня 2001 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 382576( а.с. 7). Факт родинних відносин позивачки зі спадкодавцем підтверджується - свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ОК № 339133, свідоцтвом про розлучення, паспортом [PERSON] (а.с.6, 8, 9, 10). Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Хлібороб» , розташовану на території Веприцької сільської ради, розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії КВ № 0131918, виданий на підставі розпорядження Фастівської районної державної адміністрації № 783 від 02.12.1996 року)(а.с.13). Відповідно до листа № 1073/01-16 від 18.12.2016 державного нотаріуса Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку пай після смерті батька [PERSON] відмовлено, оскільки нею не надано доказів прийняття спадщини та не надано відповідних правовстановлюючих документів, що підтверджували б належність спадкового майна спадкодавцеві (а.с.11). Згідно Довідки Веприцької сільської ради №152 від 05.12.2016 [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті свого батька [PERSON] (а.с.12). Листом управління Держгеокадастру у Фастівському районі Київської області М-6381/0-1218/6-16 підтверджено, що відповідно реєстрації Книг сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП імені «Хлібороб» в межах Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області зареєстрований за порядковим №130 від 20.12.1996 року сертифікат на земельну частку (пай) серії КВ №0131918, виданий на підставі розпорядження Фастівської РДА від 02.12.1996 року №738 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Хлібороб» розміром земельної частки (паю) 3, 54 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.15). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Реалізовуючи своє право на спадщину, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак їй було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця . Згідно з п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З розяснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та/або відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця). Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], тому набула право спадкування на земельну частку (пай), але не має оригуналу правовстановлюючого документа на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для задоволення позову, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує. На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved