Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

16.01.2019 року виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради Волинської області звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що малолітня [PERSON], [INFO], з 13.01.2017 року перебуває на обліку у службі у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради через ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 22.11.2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. На цей час [PERSON] проживає разом із своїм батьком, [PERSON], який долею своєї дитини не цікавиться, зловживає алкогольними напоями, вчиняє постійні сварки за місцем проживання у присутності дитини, веде антисоціальний спосіб життя. 26.06.2018 року малолітню [PERSON], [INFO], було вилучено від батька у зв'язку з неналежним виконанням ним своїх батьківських обов'язків, дитину влаштовано до «Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей». За весь час перебування дитини у вказаній установі, батько її не відвідував, не телефонував, на цей час його місцеперебування невідоме. Орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. В судове засідання представник виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути за відсутності представника позивача, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відзиву на позов до суду від нього не надходило. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані докази, допитавши свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження (повторне) [NUMBER], вид.09.07.2014 року ВРАЦС реєстраційної служби Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 05). [PERSON] на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.11.2017 року позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З актів про обстеження умов проживання малолітньої [PERSON], складених комісією Служби у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради вбачається, що під час обстеження неодноразово фіксувалися незадовільні умови для проживання. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює у виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради на посаді провідного фахівця із соціальної роботи міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, який здійснював соціальний супровід сім'ї [PERSON]. За своїми службовими обов'язками неодноразово входила до складу комісії, яка проводила обстеження умов проживання малолітньої [PERSON]. Під час проведення обстежень неодноразово було встановлено, що батько дитини не займається піклуванням про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не в повній мірі забезпечує харчуванням та одягом, веде антисоціальний спосіб життя, вживає алкогольні напої. Аналогічні показання дала суду свідок [PERSON] Питання щодо невиконання [PERSON] батьківських обов'язків відносно [PERSON], [INFO] розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради, на останньому з яких надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього доньки, (витяги з протоколів № 6-18 від 13.06.2018р., № 6-18 від 23.06.2018р., № 8-18 від 08.08.2018 р., № 9-18 від 12.09.2018р.). Відповідно до рапорту-характеристики дільничного офіцера поліції від 09.01.2019р., [PERSON] по місцю проживання характеризується посередньо, притягався до адміністративної відповідальності, схильний до вживання спиртних напоїв та ведення антигромадського способу життя, на профілактичні бесіди не реагує. Рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області № 304 від 18.10.2018 року затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки. На підставі рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 26.06.2018 року [PERSON], [INFO], відібрано від батька, [PERSON], на цей час вона перебуває у комунальній установі «Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» в м.Ковель. Таким чином, викладені позивачем у заяві відомості підтверджені відповідними письмовими доказами. Як роз'яснено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ч.2 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є однією з підстав для позбавлення батьківських прав. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків і позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. При цьому, ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, який зобов`язані забезпечувати обоє батьків. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до ст.182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд встановлює розмір аліментів відповідно до ст.183 СК України у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини. Рішення суду у межах суми платежу за один місяць, у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати, а саме, судовий збір у сумі 1536, 80, оскільки вимоги носять майновий і немайновий характер (ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір»). На підставі ст.ст.150, 164-166, 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved