overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

15 листопада 2017 року позивач звернуласья до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 30 липня 2013 року у виконавчому комітеті Олексієво-Дружківської селищної ради міста Дружківки Донецької області, актовий запис № 9, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з лютого 2017 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище - [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.25). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 липня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Олексієво-Дружківської селищної ради міста Дружківки Донецької області, актовий запис № 9, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб № І-НО № 321353 (а.с.8). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 728212, виданим Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.9). З лютого 2015 року сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

15 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що з 27 серпня 2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], актовий запис №47. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе оскільки суперечить інтересам сторін, спір про поділ майна відсутній. Позивач у судове засідання не з'явилася. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, про причини неявки суд не інформував. Справу розглянуто на підставі ст.280 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердянському району реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №47, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.4). Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. За змістом ст.ст. 3, 4 та 5 СК України особи, які перебувають у шлюбі, створюють сім'ю і державою здійснюється визначені законом заходи з її охорони. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач не змінювала прізвище після реєстрації шлюбу, а тому позивач залишає їй прізвище «[PERSON]». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

15 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, в якій просила визначити для неї [PERSON], додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до Першої Макіївської державної нотаріальної контори (місто Словянськ Донецької області України, вул. Василевська, буд. 37) заяви про прийняття спадщини , яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], що померла 23 лютого 2016 року в м. Харцизьк м. Зугрес Донецької області. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 23 лютого 2016 року померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вона зверталася до нотаріальної контори з питанням про оформлення права спадщини, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що пропущено строк для прийняття спадщини. Посилається на те, що пропустила строк через те, що мати померла в м. Харцизьк м. Зугрес, що не надало оформити документи про смерть належним чином відповідно до законодавства України, так як перетинати лінію розмежування з тимчасово непідконтрольною Уряду України територією на теперішній час та на час смерті матері неможливо із займаною посадою. Право подати заяву про прийняття спадщини зявилося після отримання 17 серпня 2017 року свідоцтва про смерть матері, але строк на прийняття спадшини було пропущено. Позивач звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у\~ судове засідання повторно\~ не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

15 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 11 травня 2007 року зареєструвала шлюб із відповідачем, який 23 лютого 20016 року був розірваний. За час перебування у даному шлюбі в них 31 травня 2009 року народилася дочка [PERSON] та 14 грудня 2013 року син [PERSON]. На даний час діти знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не працює, однак отримує пенсію по інвалідності. У звязку з наведеним, просить стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач на розгляд справи не зявилася, подала до суду заяву, де просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі, якому просить позивач, про що подав відповідну заяву, де просить справу розглянути без його участі. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 3, 4), а перебувають вони на утримані позивача. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 1801-VІІI від 21.12.2016 року передбачено, що для дітей віком до 6 років та від 6 до 18 років з 1 травня 2017 року прожитковий мінімум становить відповідно 1426 грн. та 1777 грн., що 50 % становитиме 713 грн. та 888 грн. 50 коп. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, окрім дочки [PERSON] та сина [PERSON], дітей не має, суд у відповідності до вимог ст. 183 ч. 1 СК України, визначає аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує із відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

15 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 серпня 1993 року Богданівською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 33 - розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила змінити прізвище на її дошлюбне [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. 15 грудня 2017 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Отже, згідно п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження у справі відкрито 08 грудня 2017 року. При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 274 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 07 серпня 1993 року уклали шлюб (арк.с.7). Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

15 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 09 серпня 2013 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2013 року, актовий запис № 1237 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 9). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

15 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 листопада 2009 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 листопада 2009 року, актовий запис № 2326 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 9). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

15 листопада 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб укладений 21.01.1995 року з відповідачем [PERSON]. Позивачка до судового засідання надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання надав заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки та просить справу розглядати за його відсутності. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 21.01.1995 року, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 137190, який було зареєстровано виконавчим комітетом Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис № 01. Спільне життя між сторонами не склалося у звязку з тим, що відповідач обрав іншу сімю. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Позивачем не було надано заяв про зміню прізвища набутого у шлюбі на дошлюбне, тому суд залишає позивачу прізвище «Молчан». Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

15 листопада 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - 1200 грн. щомісячно, посилаючись на те, що дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивачки по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 26 серпня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час разом не проживають та припинили ведення спільного господарства. Також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утримані позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та довідкою Дунаєвецької міської ради Хмельницької області №825 від 08.11.2017 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, хоча має змогу це робити, має постійний дохід, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за таких умов позов підлягає задоволенню. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 640 грн. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

15 листопада 2017 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2015 року, мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через втрату любові та поваги один до одного, фактичні шлюбні відносини припинено, тому позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 серпня 2015 року, актовий запис №98. Сторони мають спільну малолітню дитину сина [PERSON], 12 листопада 2016 року. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved