Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

15.11.2018р. ПрАТ «НВО «Созидатель» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, інфляційних витрат і трьох відсотків річних (а.с. № 3-4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.12.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПрАТ «НВО «Созидатель» є надавачем комунальних послуг мешканцям житлового будинку [ADDRESS] . З відповідачкою [PERSON] , яка є користувачем квартири [NUMBER] у цьому будинку укладений 01.09.2006р. договір на постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, а 01.10.2006р. укладений договір про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території. Відповідачка має заборгованість за спожиті послуги станом 01.06.2018р. в сумі 36 620,86 грн. Повідомив, що 18.07.2018р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості, але ухвалою суду від 17.09.2018р. його було скасовано, роз`яснено право на звернення до дуду з такими вимогами у порядку спрощеного позовного провадження. На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 509, 525, 526, 610 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, положення Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 36 620,86 грн., а також інфляційні витрати в сумі 6 738,08 грн., три відсотки річних в сумі 1 556,10 грн. Відповідачка позовні вимоги не визнала. 31.01.2019р. надала відзив на позовну заяву (а.с. № 32-35), у якому не погодилася із тим, що позивач об`єднав у одній позовній заяві вимоги про стягнення заборгованості, що виникла з двох різних окремих договорів про надання послуг, які є різними по суті, не взаємопов`язаними між собою. Крім того, вважала, що позивач не зазначив механізм розрахунку заявленої суми заборгованості 36 620,86 грн. Згідно із виставленим рахунком № [NUMBER] за жовтень 2018р. до сплати належить 25 660,63 грн., в якому послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території становлять 4 856,90 грн., послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання - 10 336,31 грн. і 2 600,79 грн. відповідно. Вважає, що виписка з особового рахунку [NUMBER] станом на 07.08.2018р. не має доказового значення, оскільки на ній відсутня печатка, підпис уповноваженої особи, а перелік указаних за період з січня 2017р. по травень 2018р. значно ширший ніж перелік послуг закріплений договорами. Позивач не надає інформацію про тарифи. Не дивлячись на тривале листування з приводу надання обґрунтувань та роз`яснень з приводу формування тарифів, позивач ухиляється від обов`язку надавати інформацію про зміну витрат на обслуговування, не надає належне обґрунтування складових витрат, що є порушенням умов договору. Позивач також відмовив Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у наданні відомостей щодо формування тарифів. Послуги з вивезення твердих побутових відходів (ТПВ), обслуговування ліфтів, вартість яких вже включена до затвердженого тарифу на обслуговування дому та прибудинкової території (пункти 3, 5 Переліку послуг до договору) додатково виставлені окремим рахунком, що свідчить про намір стягнути подвійну оплату. Також позивачем не підтверджений факт надання таких послуг як обслуговування системи ТС, опалення МЗК, ремонт опалення, ремонт обслуговування, додаткові послуги та інше. Зазначені послуги не закріплені у договірному порядку. Тому вважає, що позивачем взагалі не обґрунтована і не доведена належними доказами дійсна сума заборгованості. Крім цього, у відповідачки багатодітна родина, яка на підставі ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» має 50 % пільгу на оплату комунальних послуг. Відповідні документи були подані до ПрАТ «НВО «Созидатель», але до липня 2018р. пільга була встановлена лише на обслуговування будинку і прибудинкової території і не враховувалась при формування тарифів на інші послуги. Також на думку відповідачки, відсутні правові підстави для нарахування і стягнення з неї інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача - Тиханков С.О. (діє на підставі довіреності від 06.05.2019р. - а.с. № 101) надав 05.06.2019р. відповідь на відзив, у якому вважав необґрунтованими доводи відповідачки про порушення правил об`єднання позовних вимог, а стосовно формування тарифів зазначив, що тариф на електроенергію та водопостачання є регульованими і встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), позивач не встановлює цей тариф. Інформація про ці тарифи є публічною. Виключає можливість подвійної оплати. Зокрема, плата за опалення розділена на дві позиції: 1) опалення - вартість енергоресурсів для дахової автономної котельні; 2) обслуговування системи ТС - вартість робіт з обслуговування цієї котельної. Житлові послуги також розділені на позиції, які виділені окремими колонками у виписці з особового рахунку. Відмітив, що відповідачка, ставлячи під сумнів факт надання послуг, не спростувала факт їх надання, у т.ч. договорами з іншими надавачами послуг. Не вказала, яким чином вона позбавляється ТПВ, як обігрівається її квартира в зимовий період, звідки постачається вода. Листування між сторонами не має жодного доказового значення для справи, адже по суті є відповідями на її запити, а відповідь на досудову вимогу містить лише суб`єктивні припущення. Наполягав на тому, що ПрАТ «НВО «Созидатель» надавало відповідачці послуги у повному обсязі і належної якості за зрозумілими і обґрунтованими тарифами, з урахуванням пільги, нерозуміння змісту тарифів відповідачкою не звільняє її від обов`язку сплачувати за надані послуги, розрахунок позивача нею не спростований альтернативним розрахунком. Наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник позивача - Тиханков С.О. (діє на підставі довіреності від 06.05.2019р. - а.с. № 101) в наданій 05.06.2019р. суду заяві просив справу розглядати без його участі, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги задовольнити повністю (а.с. № 100). Відповідачка [PERSON] в наданій 05.06.2019р. суду заяві просила також справу розглядати без її участі, без фіксації технічними засобами, у задоволенні позовних вимог відмовити. Додатково вказала, що за електроенергію і водопостачання вона сплатила повністю за виставленими позивачем рахунками. Послуги на обслуговування систем ТС, опалення МЗК, ремонт опалення, ремонт і обслуговування, додаткові послуги та інше не передбачені договором, вона заперечує факт їх надання. Не заперечує, що їй надавалися послуги з вивезення ТПВ, але їх вартість вже включена до тарифу «обслуговування будинку і прибудинкової території». Також повідомила, що ПрАТ «НВО «Созидатель» перешкоджав Держспоживслужбі у перевірці тарифів, але аналогічна перевірка була проведена в іншому будинку за адресою: [ADDRESS] , де Держспоживслужбою виявлені факти необґрунтованості тарифів (а.с. № 109). Відповідно до поданих суду заяв двох сторін та у відповідності до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу 05.06.2019р. за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, позиції сторін у справі, оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ПрАТ «НВО «Созидатель» є надавачем комунальних послуг мешканцям житлового будинку [ADDRESS] , що сторонами не заперечується. Між АТЗТ «НВО «Созидатель» і [PERSON] , яка є користувачем квартири [NUMBER] у цьому будинку укладений 01.09.2006р. договір на постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, 01.10.2006р. укладений договір про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території (а.с. № 5-13). Як видно зі статуту ПрАТ «НВП «Созидатель», затвердженого рішенням загальних зборів від 22.01.2011р., ПрАТ «Науково-виробниче підприємство «Созидатель» є правонаступником АТЗТ «Науково-виробниче підприємство «Созидатель» (а.с. № 21-23). Як видно з представленої позивачем виписки з особового рахунку № [NUMBER] станом на 07.06.2018р. за адресою: [ADDRESS] , відповідачка має заборгованість за спожиті послуги, які виникли з січня 2017р. по травень 2018р. і станом на 01.06.2018р. вона становить 36 620,86 грн. (а.с. № 14-15). Як свідчать матеріали справи, мешканці будинку [ADDRESS] в особі представника ініціативної групи - відповідачки [PERSON] . і [PERSON] у 2017 році за результатами проведення загальних зборів, на яких були обговорені питання мінімізації тарифів і якості послуг, зверталися до генерального директора ПрАТ «НВО «Созидатель» з питання роз`яснення підстав формування тарифів, щодо переліку послуг, надання показників лічильників, перерахунку вартості послуг тощо (а.с. № 36-51). На звернення листом від 24.01.2017р. № 88/и за підписом генерального директора ПрАТ «НВО «Созидатель» Турчина Л.А. (а.с. № 52-53) було повідомлено мешканцям будинку, що для визначення порядку формування тарифів на тепло для мешканців розроблені формули розрахунку, з якими можна ознайомитися в додатку №1. Дахова котельня обладнана приладами обліку (комерційний вузол обліку) газу, електроенергії, які враховують споживання газу та електроенергії для вироблення теплової енергії і гарячої води на весь житловий комплекс ( [ADDRESS]). Для розрахунку тарифу на опалення і підігрів гарячої води розраховується вартість Гкал (формули надані в Додатку № 1 дахової котельні житлового будинку [NUMBER] (під`їзд №1 і №2), встановлені прилади обліку тепла. Із загальної кількості тепла, спожитого всім жилим комплексом, віднімається кількість тепла спожитого будинком [NUMBER], решта розподіляється пропорційно опалювальної площі між будинками [NUMBER] і [NUMBER]. Витрата електроенергії між будинками розподіляється так само - пропорційно площі будинків (а.с. № 58). Дахова котельня обслуговується співробітниками газової служби і операторами котельні, аварійною службою і обслуговуючим персоналом, загальна чисельність людей - 6 осіб. Наведені обсяги споживання енергоресурсів за жовтень - грудень 2016 року. Повідомлено, що показники використаних енергоресурсів щомісяця розміщуються на інформаційних стендах під`їздів, фотографії зі стендів додаються (а.с. № 56-57). Зняття показань з комерційного вузла обліку газу проводиться за допомогою модемного зв`язку, встановленого в офісі керуючої компанії «Созидатель» щомісяця 30 числа місяця, згідно з вимогами ПАТ «Дніпрогаз». Відповідно до Правил ДБН В.2.2.-15-2005 для забезпечення оптимальних параметрів мікроклімату внутрішнього повітря, щодо температури та відносної вологості, забезпечення нормативних санітарно-гігієнічних параметрів, слід підтримувати в загальних коридорах, сходових клітинах 16 град.С». 20.10,2016р. здійснено огляд місць загального користування (МЗК) по [ADDRESS] , встановлено, що температура на 1-му поверсі складає 18 град.С, з 2 по 10 поверхи - 23 град.С, що відповідає вимогам ДБН (додана копія акту (а.с. № 55). Для відключення необхідно подати заяву з підписом всіх власників. Роз`яснено, що в тарифі на теплопостачання вартість регулятора тепла не передбачена. Прохання щодо розробки методики мінімізації витрат споживання енергоресурсів прийнята до відома, запропоновано надати пропозиції. Всі помилки, допущені в розрахунках за період листопад-грудень 2016р., будуть виправлені і відображені у квитанціях за лютий 2017р. Порядок формування тарифу на підігрів води відображений в додатку №1. Перелік послуг, що надаються ПрАТ «НВО« Созидатель» відображений в додатку до договору, який укладено з кожним власником. Надання Акту виконаних послуг не передбачено умовами договору на обслуговування будинку та прибудинкової території. Розрахунок тарифу на освітлення МЗК розраховується згідно Постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011р. «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». На наступне звернення листом від 24.04.2017р. № 0581-2017 за підписом генерального директора ПрАТ «НВО «Созидатель» Турчина Л. А. (а.с. № 77-78) повідомлено, що на інформаційних дошках ПрАТ «НВО «Созидатель» за кожний місяць надає інформацію стосовно показників енергоносіїв (кількість витраченого природного газу, електроенергії, які були витрачені для виробництва тепла, вартість газу, електроенергії, Гкал). Рівень рентабельності ПрАТ «НВО «Созидатель» як підприємством приватної форми власності встановлюється за рекомендаціями Мінекономіки (лист від 21.12.2001р. №58-57/5099-10), погодженими Кабінетом Міністрів України, щодо встановлення граничного рівня рентабельності при формуванні тарифів на житлово-комунальні послуги для населення в розмірі не більш як 12% собівартості. Зауважено, що на загальних зборах 18.01.2017р. представники керуючої компанії «Созидатель» надавали роз`яснення щодо порядку формування тарифу на опалення та підігрів води, на звернення надано додаток №1 з формулами, які застосовуються при розрахунку і тарифів. Додатково роз`яснений порядок розрахунку тарифів на опалення, підігрів води, про періоди опалення, порядок встановленню приладів обліку, відключення міст загального користування від опалення. Роз`яснено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про теплопостачання» органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи для територіальної громади, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності. А встановлення тарифів на послуги з теплопостачання та постачання гарячої води для AT НВО «Созидатель», яке є підприємством приватної форми власності, не відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. Означеним листами спростовуються доводи відповідачки про те, що позивач не надав інформації про тарифи, за якими здійснювався розрахунок вартості спожитих комунальних послуг, адже на її звернення було роз`яснено про порядок їх формування, де розміщується інформація про послуги, яким нормативним актами регулюється їх нарахування. Суд не приймає до уваги посилання відповідачки про те, що позивач не підтвердив фактичне надання послуг з обслуговування системи ТС, опалення МЗК, ремонт опалення, ремонт обслуговування, додаткові послуги і ці послуги не закріплені у договірному порядку, оскільки доказів цього нею не представлено. Окрім того, як видно з листування мешканців будинку і ПрАТ «НВО «Созидатель», вона стосується лише порядку встановлення тарифів, а не претензій з приводу ненадання послуг. Щодо плати за опалення, то як видно з рахунку [NUMBER] за жовтень 2018р., наданою позивачкою, позивачем нарахована плата за опалення за: 1) обслуговування системи ТС у м.кв.; 2) опалення загальних місць користування у м.кв.; 3) ремонт опалення у м.кв. (а.с. № 84). Варто зазначити, що за умовами договору, і як відображено у листі і рахунку ПрАТ «НВО «Созидатель», розрахунку тарифу на опалення і підігрів гарячої води розраховується у Гкал (за приладами обліку тепла) і пропорційно опалювальної площі у м.кв. (а.с. № 13). Тобто, вартість розраховується не залежно від місця опалювальної площі, а залежно від розміру опалювальної площі. А тому, включення до рахунку вартості обслуговування системи ТС, опалення МЗК і ремонт опалення відповідає умова м договору. Говорячи про те, що перелік послуг у виписці з особового рахунку [NUMBER] станом на 07.08.2018р. за період з січня 2017р. по 01.06.2018р. значно ширший, ніж перелік послуг закріплений договорами, відповідачка не вказала, які саме на її думку послуги є зайвими. Як було вказано у листі генерального директора ПрАТ «НВО «Созидатель» розрахунок тарифу на освітлення МЗК розраховується згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011р. «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Суд зазначає, що відповідно до п. 28 зазначеної Постанови КМУ №869, до накладних витрат належать загальновиробничі та адміністративні витрати. В пункті 30 Постанови № 869, передбачені види витрат, які належать до загальновиробничих та адміністративних витрат, зокрема це витрати з: утримання апарату управління виробництвом - витрати з оплати праці апарату управління виробництвом з сумою єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування; утримання виробничого персоналу - витрати з оплати праці виробничого персоналу (комірники, молодший обслуговуючий персонал тощо) з сумою єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування; оплати службових відряджень працівників апарату управління виробництвом; амортизації основних засобів виробничого призначення, крім амортизації, що включається у витрати з утримання та експлуатації машин і обладнання; утримання основних засобів виробничого призначення та їх поточного ремонту; охорони праці; забезпечення пожежної та сторожової охорони об`єктів виробничого призначення; оплати послуг з опалення, освітлення, водопостачання та водовідведення, а також іншого утримання виробничих приміщень, які безпосередньо повязані із процесом надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та ін.. Таким чином, при здійсненні розрахунку витрат на утримання будинку та прибудинкової території, цілком правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства враховуються і непередбачені витрати та накладні витрати. Не підтверджені належними і допустимими доказами доводи відповідачки про подвійність оплати за послуги з вивезення твердих побутових відходів (ТПВ) і обслуговування ліфтів (п.п. 3, 5 Переліку послуг), вартість яких вже включена до загального тарифу у договорі [NUMBER] від 01.10.2006р., оскільки окремого рахунку на ці послуги суду не представлено. Натомість у рахунку [NUMBER] за жовтень 2018р. (надала позивачка), з розшифровкою вартості послуг, окремими рядками включені послуги з вивезення ТПВ, обслуговування ліфтів, які входять до загальної суми послуг (а.с. № 84). Відповідачка також не посилається на те, що розмір плати за комунальні послуги розрахований поза межами показань засобів обліку. Інформація про тарифи дійсно є публічною. Так, відповідно до ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державне регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги будується на принципах: доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій; нормативного регулювання надання житлово-комунальних послуг споживачам за цінами/тарифами, затвердженими в установленому законом порядку; відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил; відкритості, доступності та прозорості структури цін/тарифів для споживачів та суспільства. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів (частина 2 ст. 31 Закону). Відтак вся інформація про ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги і відповідні документи за своїм характером є відкритою інформацією, становить суспільний інтерес, і відповідно суб`єкти господарювання є її розпорядниками відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Не є слушними доводи відповідачки про те, що позивач ухиляється від надання інформації про зміну витрат на обслуговування, не надає належного обґрунтування складових витрат, адже як свідчать матеріали справи, на її запити були надані відповіді про порядок формування (розрахунку) тарифів з посиланням на те, де розміщена інформація. Позивачка сама вказує на те, що з керуючою компанією ведеться тривале листування з приводу фактичного надання обґрунтування та роз`яснень з приводу формування тарифів. Той факт, що відповідачка не погоджується з їх розміром і переліком, саме про що свідчить її відзив, не вказує на те, що позивач ухиляється від обов`язку надавати інформацію про свої послуги. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що відповідно до ч. 1 ст. 14 цього Закону залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики,комунальних послуг. друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Відповідно до п.п. 2 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги. У свою чергу, НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг й, зокрема, встановлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання. НКРЕКП встановлює тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення своїм ліцензіатам, а органи місцевого самоврядування у свою чергу, встановлюють тарифи на зазначені послуги підприємствам, які не підпадають під державне регулювання НКРЕКП і є ліцензіатами. При цьому форма власності надавача послуг не має значення. Тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення формуються та встановлюються відповідними постановою НКРЕКП. Відповідачкою не ставиться питання про те, що у вартості послуг позивача закладені тарифи, які не відповідають постановам НКРЕКП, а що стосується тарифів, встановлення розміру яких не віднесено до компетенції НКРЕКП, то ці тарифи установлюються виключно на договірних засадах із споживачем, оскільки ПрАТ «НВО «Созидатель» не є підприємством, яке підпадає під державне регулювання. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Отже, позивач взяв на себе зобов`язання щодо належного комунального та експлуатаційного обслуговування будинку, а власники приміщень, в свою чергу зобов`язані укласти відповідний договір з постачальником таких послуг. Відповідно до положень ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875-IV, в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі ст. 13 Закону, в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч.1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016р. № 6-2951цс15. Отже, сума заборгованості в розмірі 36 320,86 грн., розрахунок якої відповідачкою не спростований, за послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території та послуги з опалення, холодного і гарячого водопостачання та інші, яка утворилася з січня 2017р. травень 2018р. (включно), підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, Стосовно того, що відповідачка як така, що має багатодітну родину на підставі ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», має можливість користуватися 50 % пільгою на оплату комунальних послуг, але отримує її від ПрАТ «НВО «Созидатель» лише на обслуговування будинку і прибудинкової території, суд зазначає наступне. Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. № 389 (далі - Порядок № 389). Дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, у т.ч. згідно із Законом України «Про охорону дитинства» (багатодітні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї, в яких не менше року проживають троє або більше дітей, сім`ї, в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування. Відповідно до п. 3 Порядку № 398 пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. За правилами п.п. 8, 11 Порядку № 398 пільговики, до сукупного доходу сім`ї яких входять доходи, визначені пунктом 5 цього Порядку (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сім`ї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім`ї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про доходи свої та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення подає щомісяця до 25 числа житлово-експлуатаційним організаціям, житлово-будівельним (житловим) кооперативам, об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, організаціям, що надають житлово-комунальні послуги, операторам (провайдерам) телекомунікацій, газо- та електропостачальникам, постачальникам твердого палива (далі - підприємства) списки пільговиків, які мають право на отримання пільг, надає в установленому порядку пільги готівкою для придбання твердого палива і скрапленого газу, а також видає пільговикам довідки для отримання інших видів пільг, які надаються з урахуванням доходу. Підприємства надають у встановленому порядку протягом дванадцяти місяців пільги пільговикам, зазначеним у списках. Разом із тим, відповідачкою не представлено суду доказів, що вона на виконання вимог Порядку № 398 подавала декларацію про доходи сім`ї пільговика, а також надавала довідку про доходи свої та членів сім`ї до органу соціального захисту населення, а останній направляв позивачеві список пільговиків, які мають право на отримання пільг, до якого входить відповідачка. За таких обставин, її доводи про обов`язок позивача, нараховувати вартість комунальних послуг з урахуванням пільги не доведений належними і допустимим доказами, як це передбачено статтями 77- 81 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України у правовій позиції від 16.12.2015р. у справі № 6-2023цс15 роз`яснив, що закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. Разом із тим, суд не погоджується з сумою нарахованих і заявлених до стягнення позивачем інфляційних витрат і трьох відсотків річних, адже вони розраховані, починаючи з 01.01.2017р. від всієї суми заборгованості 36 620,86 грн., яка виникла лише станом на 01.06.2018р., у той час як п. 2.2.3. договору від 01.10.2006р. [NUMBER] між ПрАТ «НВО «Созидатель» і [PERSON] про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач зобов`язується оплачувати комунальні послуги за поточний місяць не пізніше 25-го числа такого місяця. Аналогічне закріплено і у п. 2.2. договору від 01.09.2006р. про постачання теплової енергії та гарячого водопостачання. Як видно з розрахунку заборгованості, вона зростала щомісячно: за січень 2017р. - 6 467,33 грн., за лютий 2017р. - 10 477,82 грн., за березень 2017р. - 14 101,67 грн. і так далі, станом червень 2018р. склала суму, яка дорівнює 36 620,86 грн. (а.с. № 14-15). Суд зазначає, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Аналогічне положення міститься у постанові Верховного суду України від 19.10.2016 р. у справ і № 6-2129цс16 . У спірних правовідносинах виконання зобов`язання передбачено частинами або у вигляді періодичних платежів, а тому нарахування сум, передбачених ст. 625 ЦК України має здійснюватися за кожним платежем окремо за кожен місяць, а не на всю кінцеву суму заборгованості, яка виникла станом на червень 2018р. (у цьому випадку). Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи спір у межах позовних вимог, суд вважає, що позивачем не доведено підставність стягнення інфляційних витрат в розмірі 6 738,08 грн. та 3% річних в розмірі 1 556,10 грн. від простроченої суми 36 620,86 грн. за період з 01.01.2017р. по 01.06.2018р., тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги ПрАТ «НВО «Созидатель» підлягають задоволенню частково. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 1 762 грн. (а.с. № 2) з відповідачки на користь позивача слід стягнути пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у розмірі 1 436грн.65коп. (36 620грн.86коп. х 1 762грн. : 44 914грн.04коп.). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial