Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

15 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] , 2009 року народження, яка мешкає разом з позивачем. Відповідач працює, має нормальний стан здоров`я, інших дітей не має, будь-яких аліментних чи інших зобов`язань також не має, проте добровільно матеріальної допомоги не надає. У зв`язку із чим позивач з дитиною потребують матеріальної допомоги. Ухвалою суду від 16 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відкрито провадження у справі; призначено судове засідання; встановлено строки для подання заяв по суті справи. 15 квітня 2021 року відповідач [PERSON] ознайомився з матеріалами справи у повному обсязі у приміщенні суду та отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами шляхом поштового відправлення, що підтверджується матеріалами справи. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Пояснила, що працює у дитячому садочку музичним вихователем та отримує заробітну плату у розмірі 8000,00 грн., має додатковий незначний дохід, оскільки займається виготовленням ляльок, які продає. Проте, таких коштів на утримання доньки [PERSON] не вистачає, а батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується особистим підписом останнього у розписці про явку до суду. Причининеявки відповідач не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, відтак, з у рахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, за наявними у справі доказами в порядку заочного розгляду справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2019 року у справі №\~643/2231/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 серпня 2009\~року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 349, розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 11 березня 2021 року слідує, що дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю позивачем [PERSON] . Згідно ст. 8 Закону\~України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відтак, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини. Позивач просить суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно матеріалів справи місце роботи та дохід відповідача суду невідомий. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про потреби дитини, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також всі обставини справи, в тому числі стан здоров`я і матеріальне становище відповідача. Також суд враховує те, що обов`язки з утримання дитини є рівними для обох батьків, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням достатності заробітку платника аліментів. Відтак, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері дитини. На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби дітей, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дітей буде достатнім для забезпечення їхнього належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved