Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

15 квітня 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] із визначеного у твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн. на аліменти в частці від заробітку (доходу) в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття сина. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Новоград-Волинського МРУЮ знаходиться виконавчий лист від 25.07.2006 року № 24-1724, виданий на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду про стягнення аліментів, відповідно доякого з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн., щомісяця до повноліття дитини. На наданий час [PERSON] офіційно працює у ДП «Городницьке лісове господарство» та отримує заробітну плату, тому виникла потреба звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву в якій просить позов задовольнити повністю, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просить справу слухати без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.11.2001 року [PERSON] та [PERSON], сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15 липня 2005 року - шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.6). Неповнолітня дитина [PERSON], знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с.9). Згідно виконавчого листа № 2-1724 від 25.07.2006 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн., щомісяця до його повноліття, починаючи стягнення з 20.06.2006 року (а.с.7). Відповідно до довідки ДП «Городницьке лісове господарство» [PERSON] працює на ДП «Городницьке лісове господарство з 14.05.2009 року водієм автомобіля ЗІЛ - 131; загальна сума доходу за період з листопада 2013 року по квітень 2014 року, за винятком аліментів, становить 26729 грн. 89 коп. (а.с.29,30). Заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у відповідача відсутня. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ст. 182 СК України та законодавчо закріплений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджується належними доказами, а тому підлягає до задоволення повністю. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved