Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

15.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], померлої 09.10.2014 року, на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: Харківська обл., Золочівський р-н, с. Баранівка, вул. Центральна,39. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що за життя її мати придбала згідно договору купівлі-продажу у колгоспі «Україна» житловий будинок з господарськими будівлями №39 по вул. Центральній в с. Баранівка Золочівського району Харківської області,та була його власницею про що зроблено запис у по господарський книзі, як того вимагало законодавство, що діяло на момент будівництва. Проте провести державну реєстрацію права власності, як це передбачено чинним законодавством, не встигла, бо 09 жовтня 2014 року вона померла. Крім позивачки спадкоємцем за законом є її син- Єщенко [PERSON] з яким вони уклали договір про поділ спадщини згідно якого у спадщину до позивачки перейшов спірний будинок. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини нотаріусом позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів відсутності правовстановлюючого документу на будинок. В даний час позивачка змушена звернутися до суду, оскільки її право власності не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивачка, представник відповідача та представник третьої особи не зявилися. Позивачка надала заяви, в яких позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просили справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача- голова Гурєво-Козачанської сільської ради [PERSON] надав заяву, в якій повідомив суд що не має заперечень по суті позовних вимог та одночасно просив справу розглядати за його відсутності. Представник третьої особи- реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області [PERSON] так само надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. З договору купівлі-продажу від 27.02.1992 року вбачається що відчужуваний житловий будинок №39 по вул. Центральній в с. Баранівка належав колгоспу «Україна» на підставі запису по-господарської книги виконавчого комітету сільської Ради народних депутатів за [PERSON] придбала його за 3500 рублів у [PERSON] від імені колгоспу «Україна»(а.с.9) В ході інвентаризації КП «Архітектурно-інвентаризаційним бюро Золочівського району» встановлено, що житловий будинок № 39 літ «А-1» по вул. Центральній в с. Баранівка Золочівського району, Харківської області, загальною площею 72,2 квадратні метри, житловою 43,0 квадратні метри, складається з приміщень: коридору 6,6 квадратні метри, житлових кімнат площею 14,6 квадратні метри, 16,1 та 12,3 квадратні метри відповідно, кухні 8,1 квадратні метри, та господарських будівель: веранди літ. «а», тамбуру літ. «а1», сараю літ. «Б», сараю літ. «Е», сараю літ. «Ж», поргібу літ. «З», літньої кухні літ. «К», гаражу літ. «Л», сараю літ. «М», сараю літ. «Н», навісу літ. «О», вбиральні літ. «П», огорожі №1-3 та колонки №4, що підтверджується даними наданого суду технічного паспорту на будинок виготовленого на замовлення [PERSON]-позивачки по справі(інвентаризаційна справа №162)(а.с.11-14) З інформації КП «АІБ Золочівського району» слідує, що власність на даний житловий будинок перейшла до [PERSON] що підтверджено інформацією Гурєво-Козачанської сільської ради від 09.10.2015 року за №02-16/170 згідно запису по-господарської книги №2, особовий рахунок №164(а.с.15) Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володіла житловим будинком №39 з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Баранівка, вул. Центральна на праві власності, що підтверджується записом у по господарській книзі. Відповідно до наданих суду свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу 11.04.1973 року у родині [PERSON] та [PERSON] народилася [PERSON], яка після одруження 30.10.1990 року з [PERSON], взяла прізвище чоловіка «Андрусяк»(а.с.6,7) 09 жовтня 2014 року у віці 70 років померла [PERSON], про що Гурєво-Козачанською сільською радою Золочівського району Харківської області 16.10.2014 року складено відповідний актовий запис №21, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №464910, виданого того ж дня відповідною сільрадою(а.с.8) 17.09.2015 року постановою державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на житловий будинок №39 по вул. Центральній в с. Баранівка Золочівського району, Харківської області в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно та його державної реєстрації. Згідно договору про поділ спадщини від 29.04.2015 року посвідченого в.о. державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що після укладення цього договору зі складу спадкового майна після смерті [PERSON] у спадщину до [PERSON] перейшов житловий будинок з надвірними будівлями №39 по вул. Центральній в с. Баранівка Золочівського району Харківської області(а.с.10) Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України \~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, до складу якої входить в тому числі житловий будинок №39, з господарськими будівлями, які розташовані по вул. Центральній в с. Баранівка Золочівського району, Харківської області. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавиці [PERSON] та [PERSON]. Договором про поділ спадщини між спадкоємцями розподілено спадкове майно за яким спірний житловий будинок перейшов до позивача по справі- Андрусяк Л.М. Статті 1268,1269 ЦК України обумовлює порядок прийняття спадщини так спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно до положень статей 1268,1269 ЦК України позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті матері так як на час відкриття спадщини остання постійно проживала в [INFO]. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивачки перейшло право власності на будинок №39 з господарськими будівлями по вул. Центральній в с. Баранівка Золочівського району, Харківської області, яким за життя володіла її мати [PERSON]. Проте у період, коли було придбано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю [PERSON], не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини.

Outcome: approved