Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~17.07.2018 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] про визнання недійсним договору від 14.08.2008 року купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , витребування у [PERSON] спірної квартири, визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частку спірної квартири (т. 1 а.с. 4-10). \~ \~ \~ \~Мотивував позов тим, що 14.08.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. був посвідчений договір купівлі-продажу квартири адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~Даний договір купівлі-продажу укладений з метою забезпечення виконання боргового зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] на суму 48\~440 грн., що еквівалентно 10\~000 доларам США. Отримання [PERSON] від [PERSON] вказаної суми грошей підтверджується розпискою, складеною 14.08.2008 року, в простій письмовій формі. Згідно вказаної розписки [PERSON] взяв у [PERSON] грошові кошти в борг та зобов`язався їх повернути. В якості забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] сторонами досягнуто домовленості про тимчасову передачу у власність [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу спірної квартири. Після повернення вказаного боргу спірна квартира підлягає негайному безоплатному поверненню власникам шляхом укладення відповідної безвідплатної угоди. Вказану розписку написано одразу після укладення договору купівлі-продажу від 14.08.2008 року. При цьому, між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] досягнуто усної згоди про те, що [PERSON] до моменту повернення боргу квартирою розпоряджатись не буде. \~ \~ \~ \~При укладенні договору купівлі-продажу від 14.08.2008 року був відсутній як реальний намір [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] здійснити відчуження належного їм єдиного житла квартири на умовах договору купівлі-продажу, так і реальний намір [PERSON] отримати у власність дану квартиру та використовувати її на власний розсуд. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не отримували від [PERSON] коштів в якості розрахунку за квартиру, оскільки її відчуження не відповідало їх реальним намірам. Після укладення договору купівлі-продажу квартири від 14.08.2008 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продовжували проживати в даній квартирі, оплачувати комунальні послуги. [PERSON] не вчиняла жодних дій, які б свідчили про її намір користуватись квартирою. Зокрема, нею не ставилось питання до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про передання їй ключів від вхідних дверей квартири, усунення перешкод в користуванні квартирою, звільнення квартири, зняття осіб з реєстрації місця проживання. \~ \~ \~ \~Станом на день звернення до суду із даним позовом розписка від 14.08.2008 року знаходиться у [PERSON] , що свідчить про виконання ним свого обов`язку. Разом з тим, позивачу також стало відомо, що вказана квартира вибула із власності [PERSON] та належить [PERSON] на підставі посвідченого 20.08.2016 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В. договору купівлі-продажу. Дана обставина свідчить про порушення [PERSON] свого зобов`язання перед [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] стосовно обмежень у розпорядженні спірною квартирою. Позивач вважає, що оскільки договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і посвідчений 14.08.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., є фіктивним, вчиненим без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином, а квартира вибула з його володіння поза його волею, тому позивач [PERSON] просив визнати даний договір недійсним, витребувати у [PERSON] спірну квартиру та визнати за ним право власності на 1/5 частку даної квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Безрученко Д.П. позов підтримав, просив вимоги [PERSON] задоволити. Суду пояснив, що укладений 14.08.2008 року договір купівлі-продажу квартиру був фіктивним, оскільки сторони не мали наміру на реальне настання його наслідків, коштів за продаж квартири вони не отримували. [PERSON] продовжувала проживати в спірній квартирі після укладення даного договору, сплачувати за комунальні послуги, їх ніхто не виселяв. Зобов`язання за розпискою було виконане [PERSON] , проте [PERSON] свого зобов`язання не виконала і не повернула право власності на квартиру. Зауважив, що договір купівлі-продажу є фіктивним, порушує права [PERSON] , оскільки була відсутня його воля на відчуження і воля [PERSON] на набуття квартири у власність. Він не бажав настання наслідків, пов`язаних із укладенням договору купівлі-продажу, вважав, що дана квартира передається в заставу, тому договір підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 203, 215, 234 ЦК України. Також представник позивача визнав, що [PERSON] був у нотаріуса, підписав договір, але він помилявся щодо правової природи правочину і не бажав настання таких наслідків. На даний час квартира у власності [PERSON] тому квартиру слід витребувати у добросовісного набувача і визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку. В судовому засіданні 06.06.2019 року представник позивача адвокат Пашковський Є.І. позов підтримав. Суду повідомив, що по даній ситуації відкрите кримінальне провадження. [PERSON] , і [PERSON] у слідчого зазначали, що оспорюваний договір є фіктивним і був укладений тому, що [PERSON] та чоловік [PERSON] разом займались бізнесом, хотіли збудувати багатоквартирний будинок, але для цього потрібні були кошти. З метою отримання кредиту в ВАТ «Ерсте Банк» та передачі квартири в заставу вони вирішили переоформити право власності на квартиру на [PERSON] Також зазначив, що п. 11 договору не був виконаний, [PERSON] залишились проживати в спірній квартирі, залишились зареєстрованими, оплачують комунальні послуги. Покупець [PERSON] ніколи не пред`являла до них будь-яких претензій щодо звільнення даного житла. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав. Суду пояснив, що правові підстави позову про фіктивність договору не підтверджені належними доказами, що помилка [PERSON] внаслідок власної необачності, помилка щодо мотивів правочину, не є підставами для визнання правочину недійсним. В даний час квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2016 року, проте вона не може реалізувати своє право власності, оскільки в квартирі проживають [PERSON] . Просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] суду пояснив, що він також оформив договір купівлі-продажу своєї квартири для того, щоб [PERSON] міг отримати кредит в банку. Однак, грошей за продаж свого єдиного житла він не отримав, а багатоповерхівка, для будівництва якої брались кошти в банку, так і не закінчена. Належну йому квартиру, передану в заставу банку, продали за борги по кредиту, а його виселили. В даний час він не має житла, живе в орендованому приміщенні. [PERSON] прописав його в квартирі по [ADDRESS] , хоча він там ніколи не жив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась шляхом направлення повістки за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Третя особи без самостійних вимог приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутності (а.с. 73 т. 1). Треті особи без самостійних вимог - [PERSON] , [PERSON] , представник ПАТ «Ерсте Банк» в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлялись повістками, надісланими рекомендованими листами з повідомленнями, заяв суду не подавали. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] , який залучений до участі в справі позивачем, помер [INFO] (а.с. 109 т.1). 26.03.2015 року заведено спадкову справу (а.с. 170-182 т. 1). З заявою про прийняття спадщини звернувся син [PERSON] , спадкоємці [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Судом були вчинені наступні процесуальні дії: 23.07.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі (т. 1 а.с. 30), яка розглядається за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи. 27.02.2019 року було закрите підготовче провадження у справі (т. 1 а.с. 218). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 14.08.2008 року [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Загальна площа квартири становить 55,4 кв.м., житлова 36,8 кв.м. 4/5 відчужуваної квартири належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 12.11.2002 року згідно рішення від 12.11.2002 року № 1744, зареєстрованого у КП ВООБТІ» 24.02.2003 року, 1/5 частка відчужуваної квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.05.2008 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. Приватним нотаріусом зазначено, що договір підписано сторонами у її присутності. Особи сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність продавцям відчужуваної квартири перевірено (т. 1 зворот а.с. 15). Згідно п. 3 договору продаж вчинено за 316\~100 грн., з яких продавці отримали від покупця 63\~292,00 грн., а решту суми грошей, а саме 252\~808,00 грн., що на день розрахунку еквівалентно сумі 52\~190 доларів США по курсу продажу валют, встановленому НБУ, покупець зобов`язується сплатити продавцям протягом одного банківського дня після підписання цього договору та отримання кредиту в ВАТ «Ерсте Банк». Сторони також визначили, що право власності на майно виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору у встановленому законом порядку (п. 4). Продавці зобов`язались знятись з реєстраційного обліку, погасити борги по комунальним платежам, звільнити квартиру від речей домашнього вжитку, а також передати технічну документацію від квартири в строк до 24.08.2008 року (п. 11). У п. 15 договору зазначено, що продавці та покупець, однаково розуміючи значення і умови цього правочину, правові наслідки, підтвердили дійсність намірів при його укладенні, а також те, що він не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину і не є правочином зловмисним; не обмежені в праві укладати правочини, не визнані у встановленому порядку недієздатними повністю або частково, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню ними суті цього договору, володіють українською мовою, що дало можливість правильно та однозначно зрозуміти та протлумачити цей договір. Сторони визначили, що підписання цього договору буде свідчити про те, що цей договір ними прочитаний особисто, зміст його їм зрозумілий і відповідає їх волі. Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, підтвердили факт часткового розрахунку по договору, встановили зобов`язання щодо повного розрахунку після отримання кредиту в банку. Даний договір відповідає вимогам ст.ст. 655-657, 694 ЦК України. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2016 року (а.с. 18 т.1). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що оспорюваний договір є фіктивним правочином, який вчинений без наміру створення правових наслідків, а саме без наміру відчуження, передача квартири у тимчасову власність кредитору [PERSON] слугувала забезпеченням виконання зобов`язання за розпискою від 14.08.2008 року, і квартира мала б бути повернута після виконання [PERSON] свого зобов`язання, крім того, позивач був досить молодим, щоб розуміти наслідки вчиненого правочину. В підтвердження позовних вимог позивач надав копію розписки [PERSON] від 14.08.2008 року, відповідно до якої він отримав у борг від [PERSON] 10\~000 доларів США. Сторонами досягнуто домовленості про тимчасову передачу у власність [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Після повернення вказаного боргу спірна квартира підлягає негайному безоплатному поверненню власникам шляхом укладення відповідної безвідплатної угоди. Позика є безвідсотковою. [PERSON] зобов`язувався повернути позику за вимогою. Зазначено, що розписка написана власноруч [PERSON] 14.08.2008 року (т. 2 а.с. 22). Також за клопотанням представника позивача були оглянуті матеріали кримінального провадження 12012010390001181 по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України за заявою [PERSON] (т. 1 а.с. 140-141). Кримінальне провадження було закрите в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 48-49 т.2). Проте, відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України) Предметом позову є визнання договору купівлі-продажу квартири від 14.08.2008 року недійсним саме внаслідок його фіктивності, без наміру створювати правові наслідки, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України. Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму (ст. 655 ЦК України). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України). У\~ст. 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до положень\~Цивільного кодексу\~України правочин може бути визнаний судом недійсним лише з підстав, визначених кодексом (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203, ст. 215, 218-235). За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином (ч. 1 ст. 234 ЦК України). Визнання судом недійсним договору у зв`язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний.\~Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача. Крім того, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин і знають заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для створення враження повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Відповідна позиція також викладена Верховним Судом у постанові від 27.03.2019 року при розгляді справи № 607/15555/17-ц. Позивач [PERSON] не надав належних і допустимих доказів того, що ні він, ні [PERSON] не мали наміру досягти правового результату внаслідок укладення договору купівлі-продажу. Навпаки, аналізуючи умови договору купівлі-продажу, суд встановив, що в п. 3 сторони погодили порядок розрахунку за продану квартиру, підтвердили дійсність намірів при його укладанні, а також те, що договір не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину і не є правочином зловмисним, сторони особисто прочитали текст договору, зміст його зрозумілий і відповідає їх волі. Крім того, рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 21.06.2012 року у справі № 2-3818/2011 року за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Ерсте Банк», приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири також встановлено, що відповідно до п. 3 договору продаж вчинено за 316\~100 грн., з яких продавця отримали від покупця 63\~292,00 грн., а решту суми грошей, а саме 252\~808,00 грн., що на день розрахунку еквівалентно сумі 52\~190 доларам США по курсу продажу валют, встановленому НБУ, покупець зобов`язується сплатити продавцям на протязі одного банківського дня після підписання цього договору та отримання кредиту в ВАТ «Ерсте Банк». 14.08.2008 року [PERSON] отримала в ВАТ «Ерсте Банк» кредит в сумі 52\~190 доларів США та уклала договір іпотеки № 014/3951/2/21539 від 14.08.2008 року, згідно якого вона передала в заставу банку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Таким чином сторони у справі повністю виконали умови укладеного між ними договору купівлі-продажу квартири (т. 1 а.с. 143-145). Крім того, під час розгляду справи [PERSON] пред`явлених до неї позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири з підстав його фіктивності не визнала. Договір іпотеки від 14.08.2008 року, укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] , також міститься в матеріалах кримінального провадження 12012010390001181 і був оглянутий в судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, оскільки на виконання оспорюваного договору купівлі-продажу квартира передавалась у власність [PERSON] , яка, в подальшому здійснила відповідні розпорядчі дії, а саме уклала кредитний договір та договір іпотеки, відповідно до якого квартиру [ADDRESS] передала в заставу банку, а відтак, прагнула настання певних правових наслідків, суд дійшов висновку, що даний договір купівлі-продажу від 14.08.2008 року не має ознак фіктивності. Розписка від 14.08.2008 року про позику [PERSON] у [PERSON] грошей в сумі 10\~000 доларів США (а.с. 22 т. 1) не може бути доказом у справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу внаслідок його фіктивності, оскільки сторонами по договору позики були [PERSON] і [PERSON] . Позивач [PERSON] не був учасником цих відносин, майновим поручителем, договір застави квартири у належній формі не укладався, тому твердження представника позивача [PERSON] про те, що [PERSON] зобов`язана була повернути у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартиру після виконання зобов`язань по договору позики, є безпідставним. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 78, 79 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведені обставини і те, що позивач не довів своїх позовних вимог щодо фіктивності правочину, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 14.08.2008 року. Вимоги про витребування у [PERSON] даної квартири та визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частку зазначеної квартири є похідними від первісної вимоги і залежать від вирішення основної. Оскільки підстав для визнання договору недійсним немає, позов [PERSON] в цій частині також не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed