Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

15.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 05.04.2015 року між сторонами був укладений договір про розробку та впровадження інтернет-орієнтованого програмного забезпечення. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався надати позивачу послуги з розробки дизайну логотипа, розробки інтернет-сайта, а [PERSON] оплатити вищезазначені послуги. Строк надання послуг за договором погоджений сторонами - 75 календарних днів. Загальна вартість послуг складає 2\~000 дол. США, які [PERSON] мав сплачувати поетапно в національній валюті. Позивач на виконання вищезазначених умов договору надав всю необхідну документацію для створення сайту та оплатив перші два етапи проекту. Позивач стверджував, що на час звернення до суду із позовом відповідач умови договору не виконав, сплачені [PERSON] кошти не повернув. Враховуючи вищевикладене, позивач просив розірвати укладений між сторонами договір, стягнути з відповідача сплачені за договором грошові кошти у розмірі 34\~500 грн. Крім того, позивач вважав, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» має право на стягнення пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги, що складає 379\~845 грн. Окрім задоволення позовних вимог, [PERSON] просив присудити на свою користь судові витрати, повязані з розглядом справи на плату правової допомоги в розмірі 10.000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи, надав заяву, згідно якої позов підтримав, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України належним чином (оголошення у пресі). Дослідивши матеріали цивільної справи, докази, на які сторони послались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, судом встановлено, що 05.04.2015 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладений договір №263/6 про розробку та впровадження інтернет-орієнтованого програмного забезпечення. [PERSON] на момент укладення договору був субєктом підприємницької діяльності, що підтверджується витягом ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.08.2016 року. Згідно розділу 1 вищевказаного договору ФОП [PERSON] зобовязався здійснювати проектування та дизайн, розробку інтернет-сайта, розміщення хостингу, реєстрацію доменних імен. Термін виконання робіт погоджений сторонами як 75 календарних днів, що підтверджується додатком №1 до договору №263/6. За п.3.2. договору оплата за виконання робіт здійснюється замовником поетапно та в загальному розмірі складає 2 000 дол. США за курсом НБУ на поточний день (додаток №1 до договору №263/6). [PERSON] на виконання умов договору поетапно сплатив грошові кошти у розмірі 23\~000 грн. та 11\~500 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами від 05.05.2015 року за №0073, від 05.06.2015 року за №0074. [PERSON] в порушення вимог укладеного договору взятих на себе зобовязань не виконав. Статтею 651 ЦК України встановлено, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зазначене узгоджується із ч.2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за якою, якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. На звернення позивача відповідач від виконання умов договору відмовився, грошові кошти в звязку із невиконанням договору добровільно не повернув. Обставин неможливості належного виконання відповідачем договору з підстав визначених ст. 906 ЦК України судом не встановлено. Враховуючи правову природу оспорюваного договору, суд погоджується із доводами позивача про порушення відповідачем істотних умов договору, оскільки без них його існування неможливе, що тягнення задоволення позовних вимог про розірвання договору та стягнення на користь [PERSON] грошових коштів, сплачених на виконання договору в розмірі 34500 грн. Суд враховує посилання позивача на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за якою у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Розрахунок пені в розмірі 3 відсотків від вартості виконаних робіт, який складає 379\~845 грн. здійснений [PERSON] з урахуванням вимог ч.2 ст.258 ЦК України, іншими доказами по справі не спростовується. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Поряд із тим, суд вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі 10.000 грн. не підлягають стягнення на користь позивача з наступних підстав: Так, положеннями статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Витрати на правову допомогу відповідно до ст. 79 ЦПК України належать до судових витрат. Судові витрати присуджуються за рішенням суду в порядку ст. 88 ЦПК України. Розподіл витрат на правову допомогу здійснюється в судовому порядку з урахуванням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем наданий договір про надання правової допомоги № 42/2016, укладений між ним та громадською організацією «Основа». ГО на виконання договору видані довіреності певним особам. Поряд із тим, жодних відомостей на підтвердження правових підстав надання правової допомоги ГО згідно статуту, так і конкретними представниками за довіреністю (фахівці в галузі права) позивачем в процесі розгляду справи не надано. При таких обставинах, підстави для присудження на користь [PERSON] витрат на правову допомогу відсутні.

Outcome: approved