Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», в якому просить (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 02.09.2015 року) стягнути суму неповернутого банківського вкладу в розмірі 140000 грн., відсотки за своїм вкладом, які станом на 31.08.2015 складають 20520,47 грн., три процент річних в розмірі 2687 грн., індекс інфляції в розмірі 59504,90 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що нею було укладено договір банківського вкладу (депозит) «Нові гроші» № 307231/32421/1-14 від 30 грудня 2014 року, згідно якого позивачем був розміщений вклад у сумі 140000 грн. із процентною ставкою в розмірі 25,00% річних до 30.01.2015 року. 30.01.2015 року відповідачем позивачу було перераховано нараховані проценти за цим вкладом на платіжну депозитну картку у сумі 2258,22 грн. Однак банківський вклад у сумі 140000 грн. не був повернутий, тому позивач змушений звернутись до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала, просила суд розглянути справу за її відсутності за наявними доказами у справі, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON], було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 1 місяць в національній валюті № 307231/32421/1-14, згідно з умовами якого відповідач відкриває вкладний рахунок строком з 30 грудня 2014 року по 30 січня 2015 року, а позивач вносить грошові кошти в національній валюті, позивачем було внесені готівкою кошти в розмірі 140000 грн., що підтверджується квитанцією №3416160 від 30 грудня 2014 року. Згідно з п.2 вказаного договору за час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п.1. цього Договору, Банк нараховує і виплачує Клієнту проценти за ставкою 25,00% річних. Відповідно до п.6 вказаного договору банківського вкладу після закінчення строку, визначеного п.1. цього Договору, вклад повертаються вкладнику в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов. 05 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою повернення банківського вкладу згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) «Нові гроші» № 307231/32421/1-14 від 30 грудня 2014 року. Про отримання відповідачем письмової вимоги стоїть відмітка вхідної за №36-05/164 від 05.02.2005 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч. 1,3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72\~цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит)\~це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Положення ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів за договором банківського вкладу згідно договору № 307231/32421/1-14 від 30 грудня 2014 року після звернення із вказаною вище заявою та в подальшому. Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором вкладу № 307231/32421/1-14 від 30 грудня 2014 року, не повернув вклад з нарахованими відсотками, тому своїми діями відповідач порушив вимоги чинного законодавства України, зокрема, норми Цивільного кодексу України, п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України 03.12.2003 року N 516, діяв всупереч умов договору, укладеного між сторонами у справі. Станом на 31.08.2015 року невиплачені відсотки за договором вкладу № 307231/32421/1-14 від 30 грудня 2014 року складають 20520,47 грн. (140000 грн. х 25,00% / 100 / 365 днів х період з 30.01.2015 року по 31.08.2015 року). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з 30.01.2015 року по 31.08.2015 року три відсотки річних від суми вкладу, яку відповідач не повернув позивачу, складають 2687 грн., індекс інфляції 59504,90 грн. Згідно з ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частин 1,2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З урахуванням розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, згідно із ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Завдання моральної шкоди [PERSON] внаслідок нервувань, стресу і звязку з невидачею у строк грошової суми, неможливістю скористатися грошовою сумою, що є для позивача значною, про що вказує позивач в позові, не доведено належними та допустимими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial