Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

15 січня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, що зареєстрований Малівською сільською радою Демидівського району Рівненської області 17 червня 1995 року, актовий запис № 6. З відповідачем мають чотирьох дітей: двох повнолітніх [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], та двох неповнолітніх [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Вона з відповідачем та неповнолітніми дітьми проживають спільно. Проте, діти перебувають на її утриманні. Крім цього, дочка [PERSON] є ученицею 10 класу Малівської ЗОШ 1-3 ступенів, потребує додаткових витрат на утримання. Відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи по зору, оскільки отримав поранення в зоні АТО, щомісячно отримує пенсію з доплатою на двох неповнолітніх дітей, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей. З вказаних підстав у позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500,00 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав вказаних у позовній заяві, просила позовні вимоги задовільнити. Крім того, позивач пояснила, що з чоловіком проживають в одному будинку, шлюб між ними не розірвано, однак, домовленості щодо витрат на неповнолітніх дітей між ними не досягнуто. Відповідач [PERSON] не надає коштів на утримання дітей. Лише на прохання дочки [PERSON], відповідач інколи може дати їй гроші на придбання одягу. Навіть тих коштів, що відповідачеві доплачують до пенсії на двох неповнолітніх дітей, відповідач їй не надає та сам не витрачає на потреби дітей. Фактично все необхідне для дітей вона купляє за рахунок допомоги при народжені дитини та за кошти, що отримує від продажу сільськогосподарської продукції. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав, просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] не визнав та пояснив, що з позивачем проживають в одному будинку та шлюб між ними не розірвано, а тому, вважає, що не можуть з нього стягуватися аліменти на користь дружини на утримання дітей. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 129802 (а.с. 9) встановлено, що [PERSON], народилась 9 травня 2002 року, її батьком вказаний відповідач [PERSON], а матірю позивач [PERSON]. Згідно Свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 234484 (а.с. 8) встановлено, що [PERSON] народився 15 липня 2015 року, його батьком вказаний відповідач [PERSON], а матірю позивач [PERSON]. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З пояснень сторін по справі встановлено, що їх неповнолітні діти проживають з позивачем та відповідачем спільно, проте, діти перебувають на утриманні позивача [PERSON] Домовленості щодо утримання та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей між сторонами не досягнуто. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] дала показання про те, що є матірю відповідача [PERSON] Її син [PERSON] проходив службу в зоні АТО та отримав поранення, у зв'язку з чим йому призначена 2 група інвалідності по зору. Він отримує пенсію та доплату до пенсії на двох неповнолітніх дітей. Під час перебування у зоні АТО чи лікування в госпіталі, її син познайомився з іншою жінкою та з того часу не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не забезпечує сімю та не турбується про добробут сімї. Її внука Вікторія хворіє та потребує медичного обстеження і лікування, однак її син, знаючи про хворобу дитини, взагалі не цікавиться здоровям дитини та не надає коштів на утримання дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан позивача та неповнолітніх дітей; майновий стан відповідача, стан його здоровя, зокрема, те, що відповідач є інвалідом 2 групи (а.с. 29) Крім того, суд враховує, що відповідач щомісячно отримує пенсію в розмірі 4500-5000 гривень (з його слів), а обовязок по утриманню дитини є рівним для обох батьків. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], і дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1150,00 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу звернення позивача до суду з позовною заявою про стянення аліментів та до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів, з урахуванням майнового стану відповідача, не буде завищеним в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дітей сторін по справі, їх потреб, та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру. Разом з тим, на час розгляду справи 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає 930,00 гривень (1860,00 гривень х 50 % = 930,00 гривень), а для дітей віком до 6 років - 746,00 гривень (1492,00 гривні х 50 % = 746 гривень). Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи (а.с. 29). Позивач [PERSON] є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 2, що підтверджується посвідченням серії Б № 037159 (а.с. 29). Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп. П. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначає, що від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що обидві сторони звільнені від оплати судового збору, суд вважає за необхідне компенсувати такі витрати за рахунок держави. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До позовної заяви позивачем [PERSON] додано довідку № 144 та квитанцію до прибуткового касового ордера № 33 від 15 січня 2018 року (а.с. 11, 12), згідно яких встановлено, що за надання правничої допомоги (складання позовної заяви, надання правової інформації з питань стягнення аліментів) позивачем [PERSON] було сплачено 1000,00 гривень. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в розмірі 900,00 гривень. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на положення ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 206,\~258,\~259,\~265,\~268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved