Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

17.02.2015 р. [PERSON] звернулася до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просила суд поділити спільне майно, набуте нею та відповідачем під час шлюбу: житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , автомобілі «MITSUBISHI PAJERO», 2008 року випуску чорного кольору д.н.з. [NUMBER] , «ГАЗ 33104-318 (Валдай), 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , «ГАЗ-3110» д.н.з [NUMBER] , «ГАЗ-53» д.н.з. [NUMBER] , 30 голів великої рогатої худоби; виділити позивачу Ѕ частку зазначеного будинку, залишити у власності відповідача всі зазначені автомобілі, стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію Ѕ частини їх вартості відповідно до автотоварознавчих експертиз, стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію Ѕ частки вартості тридцяти голів великої рогатої худоби в сумі 100000 грн. Ухвалою Іллінецького районного суду від 12.01.2016 р. справу передано за підсудністю до Гайсинського районного суду; ухвалою судді Гайсинського районного суду Кравця В.І. відкрито провадження в цій справі; протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 3.10.2016 р. справу передано судді Бондар О.В. 16.03.2016 р. до суду подано зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, від якого він в подальшому відмовився, у зв`язку із прийняттям судом відмови позивача від позовних вимог ухвалою суду від 3.06.2021 р. закрито провадження за зустрічним позовом [PERSON] про поділ майна подружжя. 30.05.2021 р. позивачка вимоги позову змінила, просила провести поділ спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] , виділити їй у власність житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , автомобілі «MITSUBISHI PAJERO», 2008 року випуску чорного кольору д.н.з. [NUMBER] , «ГАЗ 33104-318 (Валдай), 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ; виділити у власність [PERSON] автомобілі «ГАЗ-3110» д.н.з [NUMBER] , «ГАЗ-53» д.н.з. [NUMBER] , стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію за відступ від ідеальної частки в розмірі 27085 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила про те, що 5.06.2002 р. між сторонами укладено шлюб, від якого мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; за час шлюбу подружжя [PERSON] придбали житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], автомобілі «MITSUBISHI PAJERO», 2008 року випуску д.н.з. [NUMBER] , «ГАЗ 33104-318 (Валдай), 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , «ГАЗ-3110» д.н.з [NUMBER] , «ГАЗ-53» д.н.з. [NUMBER] , право власності на все зазначене майно зареєстроване за відповідачем; за вироком суду вона в період з 30.03.2011 р. по 29.10.2014 р. перебувала в місцях позбавлення волі; рішенням Іллінецького районного суду від 10.06.2011 р. їх шлюб розірвано, 22.07.2011 р. рішення набрало законної сили; [PERSON] має водійське посвідчення, тому просить залишити у її власності автомобілі «MITSUBISHI PAJERO» та «Валдай». В судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат Човганюк А.М. змінені позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. В поданих до суду письмових запереченнях від 30.06.2015 р. та в судових засіданнях [PERSON] та його представники адвокати Луговський А.С. та Карнаух А.П. позовні вимоги не визнали, просили суд у їх задоволенні позивачу відмовити повністю, оскільки вважали, що сторони під час фактичного розриву своїх сімейних відносин в 2010 році за взаємною згодою поділили спільно нажите ними майно: житловий будинок зі всім майном, що знаходилося в будинку, а також поголів`я свиней залишилося у власності позивачки, а відповідач забрав собі автомобілі «MITSUBISHI PAJERO» та «Валдай», а також кошти за велику рогату худобу, про що [PERSON] підтвердила в Іллінецькому районному суді із занесенням в протокол судового засідання 16.11.2010 р. під час розгляду кримінальної справи №1-255/10 про обвинувачення [PERSON] за ч.3 ст.27, п.п.6,1 ч.2 ст. 115 КК України, крім того, просили застосувати до позовних вимог строк позовної давності і у задоволенні позову повністю відмовити. Відповідачем 16.03.2016 р., 11.12.2019 р., 24.05.2021 р. подано до суду заяви про застосування строків позовної давності три роки для звернення позивачки до суду з дня розірвання шлюбу 10.06.2011 р., оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовними вимогами про поділ майна подружжя 17.02.2015 р. поза межами трирічного строку позовної давності, що є окремою підставою для відмови у позові. 19.05.2021 р. в судовому засіданні [PERSON] подала до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, в якій просить врахувати ту обставину, що вона з 30.03.2011 р. по 29.10.2014 р. за вироком суду перебувала в місцях позбавлення волі, їх шлюб було розірвано рішенням Іллінецького районного суду від 10.06.2011 р. в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в той час, коли [PERSON] відбувала реально покарання, тому [PERSON] на той час не мала можливості захистити свої майнові права на належну їй частку у спільному майні подружжя, після звільнення з виправної колонії вона 17.02.2015 р. через короткий час три місяці звернулася до суду з позовною заявою. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких міркувань. Встановлено, що 5.06.2002 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області за № 8 (а.с.3), від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] (а.с.5), [PERSON] , [INFO] (а.с.4); під час шлюбу подружжя набуло у спільну сумісну власність таке спірне на даний час майно: житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] узгодженою між сторонами на час розгляду справи вартістю 12500 грн. відповідно до договору купівлі-продажу від 25.09.2003 р., укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) (а.с.14 т.1); 26.02.2009 р. автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», 2008 року випуску чорного кольору д.н.з. [NUMBER] , 28.09.2007 р. автомобіль «ГАЗ 33104-318» (Валдай), 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , 14.05.2004 р. автомобіль «ГАЗ-3110» д.н.з [NUMBER] , 20.06.2003 р. автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з. [NUMBER] , зареєстровані за [PERSON] (а.с.82 т.1). Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 30.03.2011 р. [PERSON] засуджено за організацію готування умисного вбивства, вчиненого на замовлення з корисливих мотивів, за ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 27, п.п.6,11 ч.2 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої, де потерпілим був її чоловік [PERSON] (матеріали кримінальної справи № 1-255/10 а.с.81-84); під час перебування [PERSON] в місцях позбавлення волі з 30.03.2011 р. по 29.10.2014 р. на утриманні [PERSON] перебували їх спільні неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON] , в зазначений період 16.01.2014 р. відповідачем був знятий з обліку автомобіль «ГАЗ-3110» д.н.з [NUMBER] , а також проданий непридатний до використання (на запчастини) автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з. [NUMBER] , отримані кошти відповідачем були використані в інтересах їх з [PERSON] сім`ї, на утримання їх на той час неповнолітньої та малолітньої дочок [PERSON] і [PERSON] , що не заперечується сторонами. Рішенням Іллінецького районного суду від 10.06.2011 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено повністю, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (22.07.2011 р. рішення суду набрало законної сили); у вступній частині рішення суду зазначено, що відповідачка в судове засідання не з`явилася, оскільки відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань №1 (а.с.6 т.1). Відповідно до довідки про звільнення серії [NUMBER] [PERSON] звільнена з Уманської виправної колонії 29.10.2014 р. (а.с.7 т.1). На час розгляду справи та винесення рішення в цій справі спірні автомобілі «MITSUBISHI PAJERO», 2008 року випуску чорного кольору д.н.з. [NUMBER] , «ГАЗ 33104-318» (Валдай), 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] перебувають у володінні [PERSON] , ухвалою Іллінецького районного суду від 16.03.2015 р. в порядку забезпечення позову на зазначене рухоме майно накладено арешт. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1760/16-21 від 15.08.2016 р. вартість ідентичного автомобіля «ГАЗ 33104-318», 2007 року випуску, об`ємом двигуна 4750 куб.см. та без пошкоджень на ринках України становить 171730,00 грн.(а.с. 135-141 т.1). Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1761/16-21 від 15.08.2016 р. вартість ідентичного автомобіля «ГАЗ-53-12», 1990 р.в., об`ємом двигуна 4250 см.куб. та без пошкоджень на ринках України становить 31760,00 грн. (а.с.144-150 т.1). Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1762/16-21 від 15.08.2016 р. вартість ідентичного автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», 2008 року випуску, об`ємом двигуна 2998 куб.см. та без пошкоджень на ринках України становить 276700,00 грн., вартість проведення експертизи становить 1409,60 грн. (а.с.153-159 т.1). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст. 60 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте(джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). У відповідності до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою; при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового; для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово; згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена; договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу ; дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою ; договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Оскільки, [PERSON] з 30.03.2011 р. по 29.10.2014 р. за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 30.03.2011 р. перебувала в місцях позбавлення волі, їх з [PERSON] шлюб було розірвано рішенням Іллінецького районного суду від 10.06.2011 р. під час відбуття [PERSON] призначеного їй покарання, тому в зазначений період не мала можливості захистити свої майнові права на належну їй частку у спільному майні подружжя, після звільнення з виправної колонії 17.02.2015 р. через три місяці звернулася до суду з позовною заявою, то суд визнає за необхідне поновити пропущений позивачем трирічний строк для звернення до суду і не застосовувати наслідки пропуску передбаченого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. За встановлених під розгляду справи судом обставин, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінених судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме: житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] вартістю 12500 грн.; транспортні засоби: автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», 2008 року випуску чорного кольору д.н.з. [NUMBER] вартістю 276700 грн., автомобіль «ГАЗ 33104-318» (Валдай), 2007 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 4750 см.куб., д.н.з. [NUMBER] вартістю 171730,00 грн., припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на зазначене майно. Виділити позивачу та визнати за нею право приватної власності на майно: житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] вартістю 12500 грн., автомобіль «ГАЗ 33104-318 (Валдай), 2007 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 4750 см.куб., д.н.з. [NUMBER] вартістю 171730,00 грн. Виділити [PERSON] та визнати за ним право приватної власності на автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», 2008 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 2998 см.куб. д.н.з. [NUMBER] вартістю 276700 грн. За відступ від ідеальної частки в спільному майні подружжя (позивачу виділено майна на загальну суму 184230 грн., відповідачу - майна на загальну суму 276700 грн.), стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає 92470 грн. грошової компенсації. Визначений судом варіант поділу спільного сумісного майна подружжя [PERSON] відповідає інтересам сторін, оскільки враховує усталеність користування спірним майном обома сторонами, наявність у [PERSON] посвідчення водія серії [NUMBER] категорій В,С, а тому можливість виділення їй на праві власності автомобіля «ГАЗ 33104-318», а також з урахуванням рівності часток кожного з подружжя у праві власності без відхилення від цих засад. В іншій частині позову необхідно відмовити, оскільки не підлягають поділу між сторонами автомобіль «ГАЗ-3110» д.н.з [NUMBER] та автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з. [NUMBER] , продані (автомобіль «ГАЗ-3110» знятий з обліку для реалізації 16.01.2014 р.) [PERSON] в період відбуття позивачкою покарання у виді позбавлення волі та перебування на його повному утриманні на той час неповнолітньої та малолітньої їх з [PERSON] дочок [PERSON] і [PERSON] , оскільки отримані кошти відповідачем були використані в інтересах їх сім`ї, у відповідності до ч.4 ст. 65 Сімейного кодексу України. Заперечення відповідача та його представників суд визнає правомірною позицією захисту власних інтересів і до уваги не бере через те, що зазначені заперечення не відповідають вимогам закону, про що судом наведено вище у мотивах прийняття рішення. Зокрема, посилання відповідача на добровільний розподіл між ними з позивачем їх спільного майна, про що позивачка давала показання як обвинувачена під час судового розгляду кримінальної справи №1-255/10 про обвинувачення [PERSON] за ч.3 ст.27, п.п.6,1 ч.2 ст. 115 КК України із занесенням в протокол судового засідання, не може бути судом взято до уваги за відсутності нотаріально посвідченого договору про поділ спільного майна подружжя, зокрема нерухомого майна - житлового будинку, відповідно до ч.2 ст. 69 СК України, оскільки на той час спірні правовідносини поділу майна подружжя між сторонами не вирішувалися, [PERSON] давала показання в межах обвинувачення без будь-якої відповідальності за неправдиве показання суду, їх достовірність судом не встановлювалася, тому вважати цей факт доведеним немає законних підстав. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати в сумі 1409,60 грн. на проведення судової товарознавчої експертизи № 1762/16-21 від 15.08.2016 р. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За подання позову майнового характеру на користь держави з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 1842,30 грн.

Outcome: partial