Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

16.04.2021 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.01.2014 року в сумі 14939,38 гривень та судовий збір у сумі 2270 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Між сторонами укладено договір № б/н від 31.01.2014 року про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею та банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що вона був повністю проінформована про умови кредитування, які були надані в письмовій формі. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку з кредитним лімітом, розмір якого у подальшому збільшився до 4500 гривень. Відповідачем було надано згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. За посиланням АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим утворено заборгованість станом на 23.03.2021 року в сумі 15472,56 гривень. Наслідками порушення [PERSON] зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право АТ КБ «ПриватБанк» достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, заборгованість, станом на 23.03.2021 року в сумі 15472,56 гривень, яка складається з наступного: 4297,97 гривень - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; 7297,97 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 10441,41 гривень - заборгованість за простроченими відсоками; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 733,18 гривень - нарахована пеня; 0,00 гривень - нарахована комісія. Позивач звертає увагу, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 14939,38 гривень, яка складається з наступного: 4297,97 гривень - заборгованість за кредитом; 10441,41 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200 гривень - заборгованість за пенею. На даний час [PERSON] продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Заходи досудового врегулювання спору АТ КБ «ПриватБанк» не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. Вищевикладене змусило АТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку захищати свої майнові інтереси. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Сторони на виклик до суду не з`явилися. Позивач АТ «КБ «ПриватБанк» про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України, представником позивача Гребенюком О.С. зазначено в позовній заяві, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримано, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки невідомі, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду надійшло поштове повідомлення № 8530206302451, № 8530206162765 з довідкою УДППЗ «Укрпошта», - з відміткою «про особисте вручення Колесник», що в розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про розгляд справи. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 31.01.2014 року [PERSON] підписала в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 20). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказане свідчить, що підписана 31.01.2014 року [PERSON] анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку складає між сторонами договір, відповідно до умов якого відповідачу Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк». Згідно довідки про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] : старт карткового рахунку [NUMBER] - 31.01.2014 року, 31.01.2014 року - встановлено кредитний ліміт 300,00 гривень, 31.01.2014 року - збільшення кредитного ліміту 4500,00 гривень, 16.01.2020 року - зменшення кредитного ліміту 0,00 гривень (а.с. 18). Підписання відповідачем Анкети-заяви засвідчує ознайомлення та згоду з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також підтверджує її згоду на те, що вказані документи в цілому складають договір про надання банківських послуг. Приймаючи такий висновок, суд відступає від правової позиції, викладеного у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі №175/4576/14-ц, яка хоча і стосується застосування норм права у подібних правовідносинах, однак фактичні обставини розглядуваної справи не є аналогічними справі, яка переглянута судом касаційної інстанції. Так, в зазначеному правовому висновку Верховного Суду, встановлена відсутність підтвердження прийняття відповідачем умов, якими передбачено розмір процентів за користування кредитом, тобто сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору у зв`язку з чим Умови та Правила надання банківських послуг, а також Правила користування платіжною картою, що не містили підпису відповідача не можуть розцінюватись як частина кредитного договору. Разом з тим, в розглядуваній справі, судом беззаперечно встановлено протилежні обставини, зокрема факт підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в зв`язку з чим дані документи (докази), а також Умови та Правила надання банківських послуг розцінюються як невід`ємна частина кредитного договору, укладеного між сторонами. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту. [PERSON] було допущено порушення виконання прийнятих на себе договірних зобов`язань, заборгованість за кредитом, станом на 23.03.2021 року в сумі 15472,56 гривень, яка складається з наступного: 4297,97 гривень - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; 7297,97 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 10441,41 гривень - заборгованість за простроченими відтоками; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 733,18 гривень - нарахована пеня; 0,00 гривень - нарахована комісія (а.с. 7-13). Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах встановлених договором, а позичальник, зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З аналізу правових норм параграфу 1 глави 71 ЦК України (саме ці положення застосовуються докредитних відносин) випливає, що кредит надається суб`єктам кредитування всіх форм власності у тимчасове користування на умовах, передбачених кредитним договором. Закон України «Про банки і банківську діяльність» визначає банківський кредит як будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів із такої суми. АТ КБ «ПриватБанк», надавши [PERSON] кредитні кошти за договором № б/н від 14.06.2018 року (тобто виконавши своє основне зобов`язання) отримав право на повернення позикових коштів, процентів, а відповідач взяв на себе зобов`язання виконання всіх умов договору. В порушення погоджених сторонами умов договірних відносин відповідач не виконував умови зазначеного договору № б/н від 14.06.2018 року, порушив передбачені терміни погашення кредиту, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Станом на 23.03.2021 року борг за тілом кредиту складає 4297,97 гривень, борг за простроченим тілом кредиту складає 7297,97 гривень. Однак, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 4297,97 гривень - ця сума підлягає присудженню до стягнення. Згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється. Укладаючи договір № б/н від 14.06.2018 року сторонами погоджено, що АТ КБ «ПриватБанк» надано [PERSON] позикові кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування коштами. Так, відповідно до розрахунку суми заборгованості відповідача за кредитним договором, наданого відділом підтримки інформації за кредитними операціями (з урахуванням графіку погашення кредиту) розмір несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.02.2014 року по 23.03.2021 дорівнює 10441,41 гривень; 733,18 гривень - нарахована пеня. Однак, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 10441,41 гривень, та заборгованість за пенею у сумі 200 гривень, що підлягає стягненню в судовому порядку. Приймаючи такий висновок, суд враховує, що відповідачем не надано належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростовано наданий позивачем розрахунок. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved