overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

17.09.2013 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 03.11.2007 року було зареєстровано шлюб в Відділі РАГС м. Бендери, Молдова, про що було зроблено актовий запис № 711. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами припинилися та спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб в Відділі РАГС м. Бендери, Республіки Молдови, про що було зроблено актовий запис № 711. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу в сторін є дитина - [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, будь-які стосунки не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб став носити формальний характер, майнового спору між ними немає. Позивач вважає недоцільним надання їм строку для примирення. За таких обставин суд приходить висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати. Клопотань від позивачки щодо зміни прізвища після розлучення до суду не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

17.09.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, на час навчання дитини в ВУЗі, вказуючи, що відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач проти позову заперечував, просить в позові відмовити, посилаючись на те, що його син навчається у Національному авіаційному університеті на заочній формі навчання, також зазначає що його син працює, а тому може забезпечувати всі свої потреби, зокрема витрати на навчання самостійно. Крім того вважає, що дитина повинна потребувати матеріальної допомоги саме у зв'язку з його навчанням на стаціонарі, яке і має бути його основним заняттям. Якщо ж дитина навчається заочно, то він може працювати і в зв'язку з цим права на аліменти у нього немає. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно довідки № 474 від 09.09.2013 року [PERSON], навчається на 5 курсі за спеціальністю «Авіаційні радіоелектронні системи та комплекси зв'язку» Національного авіаційного університету Інституту заочного та дистанційного навчання, термін навчання з 01.09.2013 року по 26.01.2015 року. Згідно наданих відповідей Головного управління Міндоходів у Донецькій області та Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, інформація щодо працевлаштування та відрахувань з заробітної плати [PERSON] відсутня, а тому суд приходить до висновку що [PERSON] не працевлаштований та немає самостійного доходу. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. А тому, відповідно до ст.ст. 182, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, до закінчення навчання тобто до 26.01.2015 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. На підставі ст.ст. 182, 198, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

17.09.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 660420, який виданий 07.12.2009 р. на підставі рішення XXVII позачергової сесії п'ятого скликання Кир`яківської сільської ради від 02.12.2009 р. № 1 і посвідчує право власності відповідачки на земельну ділянку площею 0,2500 га. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що оспорюваний Державний акт помилково виданий на земельну ділянку, яка знаходиться в її користуванні для обслуговування житлового будинку, що порушує її права та інтереси. Позивачка в судове засідання не з'явилася і подала письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглядати справу за її відсутності. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася. Подала письмову заяву про визнання позову з клопотанням розглядати справу без її участі. Представник третьої особи в судове засіданні не з'явився. Подав заяву з клопотанням розглянути цивільну справі без його участі, в якій одночасно повідомив про свою згоду з позовними вимогами. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 07.12.2009 р. на підставі рішення XXVII позачергової сесії п'ятого скликання Кир`яківської сільської ради від 02.12.2009 р. № 1 відповідачці виданий Державний акт про право власності на земельну ділянку, який посвідчує її право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 13) Всіма сторонами по справі, а також іншими особами, які беруть участь в розгляді справи визнається той факт, що оспорюваний Державний акт помилково виданий на земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні позивачки для обслуговування житлового будинку, що порушує права та інтереси останньої. Отже, в силу ст. 61 ч. 1 ЦПК України зазначена обставина не підлягає доказуванню. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заява відповідачки про визнання позову, яка подана до суду, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими, а права та законні інтереси позивачки підлягають захисту у відповідності до ст.ст. 16, 21 ч. 1 ЦК України, ст. 95 ч. 2 ЗК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

17.09.2013 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 29.10.1998 року перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вироком Старосамбірського районного суду від 02.07.2012 року [PERSON] засуджений до 3 (трьох) років позбавлення волі з від-строчкою виконання вироку на 2 роки, однак ухвалою Старосамбірського районного суду від 11.07.2013 року скасовано звільнення від відбування покарання, а [PERSON] направлений для відбування покарання. Оскільки їй самій із мінімальним заробітком важко забезпечити дітей всім необхідним, а відповідач перебуваючи в місцях позбавлення волі може надавати утримання дітям, так як є молодим, здоровим, працездатним, інших утриманців немає, тому просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі, і тому з'явитися в судове засідання не може. Шляхом окремого доручення Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області вручив відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї документами та ухвалу про відкриття провадження. [PERSON] проти позову не заперечив. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Ст.180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з долученими до справи свідоцтвами серії [NUMBER], [NUMBER], сторони мають дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5), що згідно акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с.7-8) перебувають на утриманні позивачки, яка згідно довідки КП МВУЖКГ м. Добромиль Старосамбірського району працює прибиральницею із заробітком 897 гривень (а.с.2). Наведені докази дають підстави вважати, що [PERSON] ма-лозабезпечена, а отже цілком очевидно, що їй важко самій утримувати дітей, тобто вона доказала своє право на стягнення аліментів із відповідача. Ст.181 СК України встановлений такий спосіб виконання батьками обов'язку по утриманню дитини як присудження аліментів у частці від заробітку(доходу) матері чи батька, а відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON], [INFO], отже мо-лодий, здоровий, у змозі працювати, отже має можливість сплачувати аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

17.09.2013 року з даної цивільної справи було винесено рішення, яким не було вирішено питання про стягнення судового збору. Сторони у судове засідання не з’явилися, їх явка не є обов’язковою. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України, зв’язку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування технічними засобами не проводилось. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з даної справи слід ухвалити додаткове рішення, у зв’язку з тим, що при винесенні рішення суду від 17.09.2013 року не було вирішено питання про стягнення судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 229,40 гривень на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

17.09.2013 року позивач [PERSON] звернулась з названим позовом до відповідача, зазначаючи що знаходиться з ним в шлюбі з 05.06.1993 року, який зареєстрований у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №115. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь, не ведуть спільне господарство. Примирення не можливе. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 05.06.1993 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №115, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке було видане повторно 06 вересня 2013 року. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь, не ведуть спільне господарство. Примирення не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

17.09.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов ПАТ «КБ «Приватбанк», яким представник позивача [PERSON] просив суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 27 173.89 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.07.2008, а також 271.74 грн. витрат понесених позивачем при сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 02.07.2008 договору, відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за його користування 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, в порушення умов укладеного договору не належним чином виконував взяті зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за його користування, в зв'язку з чим допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 26.08.2014 склала 27 173.89 грн., яку представник позивача просить стягнути на користь ПАТ «КБ «Приватбанк». В судове засідання представник позивача - Заливчий Я.В. не з'явився, надав суду заяву, якою просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити. Позивач повідомлявся про час і місце розгляду справи за встановленим у законному порядку місцем його проживання, тобто був повідомленим в силу частини 5 статті 74 ЦПК України. Врахувавши думку представника позивача, висловлену у заяві про розгляду справи за його відсутності, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

17.09.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов ПАТ «КБ «Приватбанк», яким представник позивача [PERSON] просив суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 48 999.85 грн. за кредитним договором №б/н від 15.12.2005, а також 490 грн. витрат понесених позивачем при сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 15.12.2005 договору, відповідач отримав кредит у розмірі 10 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за його користування 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, в порушення умов укладеного договору не належним чином виконувала взяті зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за його користування, в зв'язку з чим допустила заборгованість перед позивачем, яка станом на 31.07.2014 склала 48 999.85 грн., яку представник позивача просить стягнути на користь ПАТ «КБ «Приватбанк». В судове засідання представник позивача - Заливчий Я.В. не з'явився, надав суду заяву, якою просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити. Позивач повідомлявся про час і місце розгляду справи за встановленим у законному порядку місцем його проживання, тобто був повідомленим в силу частини 5 статті 74 ЦПК України. Врахувавши думку представника позивача, висловлену у заяві про розгляду справи за його відсутності, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

· 17.09.2014 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов зазначений позов (а.с.3-6), в якому [PERSON] просить визнати [PERSON], [PERSON] втратившими право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, однак не проживають в ній понад два роки, що він є власником цієї квартири і не проживає з відповідачами однією сім'єю. Позивач та представник позивача не з'явились до суду. Представником позивача [PERSON] подано заяву (а.с. 48), в якій він просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у відсутності нез'явившихся учасників судового розгляду, надав згоду на заочний розгляд справи у відсутності сторони відповідача. Представник третьої особи [PERSON] надала заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності (а.с. 49) та письмові пояснення (а.с. 45), із яких слідує, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, що неповнолітній може бути зареєстрований за місцем проживання його батька. Відповідач, законний представник неповнолітнього [PERSON] не з'явилась до суду 26.11.2014 р., 15.01.2015 р., про розгляд справи сповіщена (а.с. 39), про причини неявки не повідомила. За згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Позивач проживає та зареєстрований з 30.07.2012 р. у м. Южне Одеської області (а.с. 7, 27). На підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2002 р. позивачу належить квартира [ADDRESS] (а.с. 8). У вказаній квартирі зареєстровані мати позивача [PERSON] та брат позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 28, 29). Докази на а.с. 10-21, 45 свідчать, що відповідачі з 2012 р. у спірній квартирі не проживають, мешкають у [ADDRESS]. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. ст. 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

17.09.2014 р. до суду заявлено цей позов, в якому позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, відповідач працює машиністом бульдозера Ладижинського кар`єроуправління ДП «УПП УЗ», добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка змінила позовні вимоги в частині розміру аліментів з 1/3 частини на ? частину, просить суд справу розглянути у її відсутність, змінені вимоги позову підтримує повністю і просить їх задовольнити (а.с.12). Відповідач подав суду заяву з проханням розглянути справу без нього, змінені вимоги позову визнав повністю в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить суд позов задовольнити. З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд вважає за необхідне змінені позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], проте добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню малолітньої дитини. Зазначені правовідносини регулюються ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ст. 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її батька, яка визначається судом; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дитини, чим порушує її права, то з метою захисту прав дитини, з відповідача необхідно стягувати аліменти на користь позивачки в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

17.09.2014 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 10.12.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської райадміністрації Запорізької міської ради, актовий запис № 584. Від шлюбу дітей не мають. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з березня 2010 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені через те, що вони мають різні погляди про спільне життя, тому виникали постійні непорозуміння та сварки, просить суд розірвати шлюб оскільки він існує формально. До судового засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджено відповідними поштовими повідомленнями, жодних доказів або заперечень суду не надав. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 10.12.1999 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської райадміністрації Запорізької міської ради 10.12.1999 року було видано Свідоцтво про одруження, серії [NUMBER] (актовий запис № 584). Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2010 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з тим, що зазначені вимога відсутня, то суд вважає її не розглядати. На підставі викладеного,

Outcome: approved