Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

16 березня 2016 року заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту народження дитини, посилаючись на наступні обставини. [PERSON], яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], 27 вересня 2015 року народила від нього у медичному закладі міській лікарні м.Донецьк сина, де їй було видано відповідний документ медичне свідоцтво про народження № 530/763 від 27 вересня 2015 року. Оскільки згідно Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків, заявник позбавлена можливості належним чином провести реєстрацію народженої дитини та просить суд встановити факт народження сина [PERSON] 27 вересня 2015 року у м.Донецьк Донецької області Україна, матірю якого є [PERSON], [INFO], та батьком [PERSON], [INFO]. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, просила розглянути заяву про встановлення факту народження дитини у її відсутності та її задовольнити (а.с.23). В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зясувавши позицію заявника, проаналізувавши в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоровя про народження нею дитини. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, [PERSON], яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], 27 вересня 2015 року народила у медичному закладі міській лікарні м.Донецьк дитину чоловічої статі, вагою 1650 г, де їй було видано відповідний документ медичне свідоцтво про народження № 530/763 від 27 вересня 2015 року (а.с.10). Згідно Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її сина, виданого державним органом України. Одночасно, суд вважає безпідставними вимоги заявника щодо зазначення у рішенні суду відомостей про батька дитини, оскільки при винесенні рішення про встановлення факту народження зазначається лише факт народження дитини у матері без присвоєння прізвища, імя та по батькові, та зазначення відомостей про батька. Крім того, заявник не перебуває у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини, а тому у відповідності до ст.126 СК України батьки дитини повинні подати спільну письмову заяву про визнання батьківства до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved