Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

17.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на свою користь інфляційні 278546,30 грн., та 3% річних 28170,67 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Ухвалою апеляційного суду Харківської області змінено рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.12.2004 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 75245,48 грн. Рішення набрало законної сили. Позивач вказує, що зазначена сума боргу відповідачем не повернута у повному обсязі, а тому з відповідача підлягає стягненню індекс інфляції та три відсотки річних відповідно до положень ст.625 ЦК України, у зв'язку з чим він і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав клопотання про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, суд встановив наступні факти та обставини. 13 квітня 2005 року ухвалою апеляційного суду Харківської області змінено рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.12.2004р. та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 75245,48 грн. Ухвала набрала чинності. У серпні 2005 р., до виконання, було предявлено виконавчий лист (Постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2005р.) Згідно Постанови ДВС у Червонозаводському районі м. Харкова від 09.11.2006 р. виконавчий лист повернутий в зв'язку с тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення, і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 1ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (стаття 599 ЦК України)\~\~\~\~ Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях599 - 601,604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей526,599 ЦК. Відтак, станом на день звернення позивача до суду, зобов'язання [PERSON] покладені на нього рішенням суду, не виконані, неповернутою позивачу залишилась сума заборгованості за договором у розмірі 75245,48 грн. Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В постанові № 3-116 цс11 Верховний суд України вказав, що виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобовязання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. (позиція ВСУ у постановах від 12 вересня 2011 року № 3-73 гс 11; від 4 липня 2011 року № 3-65 гс 11;) Оскільки чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).\~\~\~\~ У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Тривале невиконання відповідачем зобов'язань щодо своєчасного повернення суми боргу призвело до її збільшення, відповідно до ст. 625 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ч. 2ст. 625 ЦК України) Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що за змістом статті552, частини другої статті625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Фактичний період прострочення становить з квітня 2005 року по жовтень 2017 року. Відповідно до розрахунку позивача інфляційні витрати 278546,30 грн. ( Розрахунок інфляційних втрат за період з квітня 2005р. по жовтень 2017р., згідно «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» Лист Верховного Суду України № 62-97 від 03.04.1997р., Індекс інфляції з квітня 2005р. по квітень 2017р. складає - 469,3% X х А : 100% - X = сума коштів на яку збільшився борг, де X - сума боргу; А - Індекс інфляції. 75245,48 х 469,3% : 100 75245,48 = 278546,30 грн.), 3% річних за період з 13.04.2005р. по 01.10.2017р. складають 28170,67 грн. ( 4555 - кількість днів 75245,48 : 100% х 3% : 365д. х 4555 днів = 28170,67 грн.). Крім того, за змістом, стаття 625 ЦК регулює зобовязальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення. При цьому з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають , оскільки рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність та зобовязальні правовідносини виникають з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України). Як передбачено нормами Закону України від 03.07.1991 року № 1282-х11 «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції це показник ,що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті-гривні. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України та визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Згідно з ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Отже загальна сума інфляційних витрат, та трьох відсотків річних становить 306716,97 грн. та підлягає стягненню з відповідача.\~\~\~\~ Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частина 4статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] знайшли свого обґрунтування під час судового засідання, а тому підлягають задоволенню. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved