overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

15 вересня 2016 року до суду надійшла заява завідуючого 1-м відділенням КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], без його згоди у зв'язку із наявністю у нього ознак тяжкого психічного розладу, внаслідок якого він невзмозі забезпечити життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, являється недієздатним, тому не може дати дозвіл на госпіталізацію в добровільному порядку. Необхідність примусової госпіталізації підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дало підстави звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу з 2008 року, неодноразово лікувався в КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни», є інвалідом другої групи по психічному захворюванню, рішенням суду визнаний недієздатним. Захворювання прийняло безперервний тип перебігу, сформував стабільний дефект по змішаному типу. Останнім часом [PERSON] відмовлявся від прийому ліків, наступило загострення психічного стану: не спав, відмовлявся від прийому їжі, сам до себе розмовляв, неадекватно всміхався, поголив собі голову. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/6257 від 15.09.2016 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає йому знаходитися в судовому засіданні (а.с.7). У судове засідання опікун [PERSON] [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи про госпіталізацію її підопічного сина до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» без її участі (а.с.14). Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON] визнаний недієздатним, опікуном над ним призначено [PERSON] (а.с.8). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді: «Шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, стабільний дефект» (МКХ - 10), невзмозі задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, являється недієздатним, через що невзмозі дати дозвіл на госпіталізацію в добровільному порядку. Лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару (а.с.5). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. З таким висновком погоджується прокурор. Захисник не заперечував проти задоволення даної заяви, вважає, що примусова госпіталізація відповідає інтересам [PERSON] Суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати до лікувального закладу в примусовому порядку згідно вимог ст.ст. 14, 16, 22 Закону України „Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

15 вересня 2016 року до суду надійшла заява лікаря 14 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізації та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO], заява обґрунтована тим, що 13.09.2016 року о 17 год. 00 хв. за направленням лікаря-психіатра Шишацької ЦРЛ [PERSON] був госпіталізований недієздатний хворий [PERSON], [INFO] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. 14.09.2016 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. У звязку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ПОКПЛ ім..[PERSON] [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити. Хворий [PERSON] в судове засідання за станом здоровя доставлений не був, про що свідчить довідка № 74, видана ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева 15.09.2016 року. Прокурор Данилюк Т.М., в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку представника Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні [PERSON] та прокурора Данилюк Т.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.09.2016 року о 17 год. 00 хв. за направленням лікаря-психіатра Шишацької ЦРЛ [PERSON] був госпіталізований недієздатний хворий [PERSON], [INFO] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. 14.09.2016 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 06.09.2013 року визнано [PERSON], [INFO] недієздатним. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати недієздатного [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

15 вересня 2016 року до суду надійшла заява лікаря 14 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева Матющенко Ірини Миколаївни про визнання доцільною госпіталізації та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO], заява обґрунтована тим, що в ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева на стаціонарному лікуванні з 11.08.2005 року по теперішній час знаходиться недієздатний [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом по змішаному типу. 13.09.2016 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом по змішаному типу. У зв'язку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева Задорожня Н.Є. заяву підтримала та просила задовольнити. Хворий [PERSON] в судове засідання за станом здоров'я доставлений не був, про що свідчить довідка № 76, видана ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева 15.09.2016 року. Прокурор Данилюк Т.М. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку представника Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні Задорожню Н.Є. та прокурора Данилюк Т.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на стаціонарному лікуванні в ПОКПЛ імені О.Ф.Мальцева з 11.08.2005 року по теперішній час знаходиться недієздатний [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом по змішаному типу. 13.09.2016 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом по змішаному типу. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 11.03.2007 року визнано [PERSON], [INFO] недієздатним. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати недієздатного [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

15 вересня 2016року задоволено заяву ТОВ «Експлуатаційна компанія» та видано судовий наказ №2-н/756/177/16 про стягнення з [PERSON], [INFO], відомості про ідентифікаційний номер відсутні, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія», (код ЄДРПОУ 32380022), заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 17 480 гривень 54 копійки та 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) гривень 00 копійок сплаченого судового збору. 12.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу обґрунтовуючи її відсутністю підстав для нарахування та стягнення заборгованості, наявності спору щодо порядку нарахування та розміру заборгованості, окрім того вона була позбавлена можливості на надання заперечень, доказів які могли б вплинути на рішення справи по суті. Представник ТОВ «Експлуатаційна компанія» в судове засідання не з»явився, причин неявки до суду не повідомили. За правилами ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви. Таким чином, суд вважає можливим проводити розгляд заяви про скасування судового наказу за відсутності сторін. У відповідності до ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право скасувати судовий наказ. Суд, дослідивши матеріали справи, зміст заяви [PERSON], документи, які були подані представником стягувача та слугували підставою для прийняття судового рішення про видачу судового наказу, суд вважає, що докази, на які посилається боржник не свідчать про необґрунтованість вимог стягувача. Заявником було заявлено вимогу про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг у межах загального строку позовної давності, споживачем яких є боржник, в розрахунку заборгованості відображено всі здійснені стягувачем нарахування. Посилання боржника про безпідставне стягнення з нього заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості, не знайшли свого об'єктивного підтвердження, оскільки судом встановлено, що ухвалою суду від 05.09.2016року стягувачу було відмовлено про видачу судового наказу щодо стягнення з боржника інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних від простроченої суми, а тому суд вважає правильним залишити заяву [PERSON] про скасування судового наказу без задоволення. Враховуючи викладене, вважаю, заява не підлягає задоволенню, а судовий наказ скасуванню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

15 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що цей документ потрібний йому для оформлення пенсії. В своїй заяві заявник просив встановити факт належності йому архівної довідки № 494 від 16.08.2016 року, виданої районним трудовим архівом Волноваської районної ради Донецької області щодо обліку відпрацьованих вихододнів в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Нива» за 1977, 1978, 1983-1988 роки на імя [PERSON]-ндра-Александра П.-Петр., в якій не розшифровані ініціали його імені та по батькові. Заявник в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав. Представник зацікавленої особи Кобеляцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п. 6 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти належності правовстановлюючого документу. Встановлено, що [PERSON] не має можливості оформити документи на отримання пенсії, оскільки в архівній довідці № 494 від 16.08.2016 року, виданій районним трудовим архівом Волноваської районної ради Донецької області щодо обліку відпрацьованих вихододнів в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Нива» за 1977, 1978, 1983-1988 роки на імя [PERSON]-ндра-Александра П.-Петр., не розшифровані ініціали його імені та по батькові (а.с. 8). Згідно паспорта серії КН 724914, виданого Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області (а.с. 3-6), трудової книжки колгоспника № 195 (а.с. 7) прізвище, імя та по батькові заявника [PERSON], [INFO]. Аналіз цих документів дає суду підстави для встановлення факту належності архівної довідки № 494 від 16.08.2016 року заявнику.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

15 вересня 2016 року Ленінським районним судом м. Харкова було винесено заочне рішення (вступна та резолютивна частина), яким позовні вимоги [PERSON] задоволено. В судове засідання сторони не з'явилися, про день слухання справи були сповіщені належним чином, у зв'язку з чим на підставі ч. 3 ст. 220 ЦК України суд вирішив за можливе ухвалити додаткове рішення у їх відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, в резолютивній частині заочного рішення суду (вступна та резолютивна частина) від 15 вересня 2016 року суд не вирішив питання про стягнення судового збору, який необхідно стягнути з [PERSON] у дохід держави у розмірі 551 грн. 20 коп. Крім того, відповідно до вимог ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Однак, в резолютивній частині рішення суд помилково не зазначив, що допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Також СК України передбачено стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу) та в твердій грошовій сумі (якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення). Вимогу про присудження аліментів у твердій грошовій сумі в процесі судового розгляду має право заявити не лише позивач, а й платник аліментів - відповідач. Але у випадку стягнення аліментів в частці від заробітку, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Однак, судом помилково в рішенні (вступна та резолютивна частина) від 15.09.2016 року не зазначено, що аліменти необхідно стягнути в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму. Таким чином, суд приходить до висновку стосовно ухвалення додаткового рішення за вищевказаною справою. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

15 вересня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду \~з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 13 травня 2010 року у розмірі 14041 грн. 02 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає\~задоволенню. Судом встановлено, що 13 травня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 4400 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 30 серпня 2016 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 14041 грн. 02 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 2481 грн. 94 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 8814 грн. 27 коп.; заборгованості за пенею за прострочення зобовязання 1600 грн. 00 коп.; фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп.; відсоткової складової штрафу 644 грн. 81 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Вказала, що з 2008 року по липень 2016 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] Мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Матеріальну допомогу відповідач дітям не надає та нехтує батьківськими обовязками, тобто злісно ухиляється від їх утримання. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже, відповідач [PERSON] не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дітей, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї не має, і відповідно до ст. 183 СК України, вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у загальному розмірі 1/2 частину щомісячно з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved