Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

15 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON]Ю, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач залишила дитину на позивача та його батьків. З квітня 2016 року відповідач не зустрічалась з сином, не цікавилась його життям та навчанням, не надавала матеріальну допомогу на його утримання, не вітала з днем народження та іншими святами, не дарувала ніяких подарунків. [PERSON] отримувані аліменти від позивача на утримання сина витрачає на себе. Усі витрати на виховання та забезпечення спільної з відповідачкою дитини несе лише позивач. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його корить аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходу та припинити стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] за виконавчим листом № 2/589/749/13 на підставі рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня 2013 року. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив здійснювати розгляд справи без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явилась, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомила. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надійшли. Заперечень проти позовних вимог до суду не надала. На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Сторони мають спільного сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26 листопада 2008 року, серія І-БП № 070678 (а.с. 4). Відповідно до довідки про склад сім'ї від 19 лютого 2018 року, дитина [PERSON] зареєстрована за адресою, [INFO], проживає разом з позивачем (а.с. 48). Згідно акту ЖКВ КП «ШКЗ «Імпульс» від 08 лютого 2018 року, [PERSON] за місцем своєї реєстрації, вул. Бульварна, 8/102, м. Шостка, Сумська область, з 2016 року не проживає, за даною адресою проживають [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з інформаційного листа класного керівника [PERSON] до директора ШЗШ І-ІІІ ступенів №4, мати [PERSON] навчанням сина не цікавиться, зі слів матері [PERSON] знає, що з квітня 2016 року мати дитини постійно проживає в м. Москва Російської Федерції. Відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції від 07 жовтня 2013 року, на заробітну плату [PERSON] звернуто стягнення на утримання сина [PERSON], [INFO], на корить [PERSON] Як вбачається з довідки про доходи від 01 лютого 2017 року № 06/190, [PERSON] працює в КП «ШКЗ «Імпульс» і з його заробітку щомісяця утримуються аліменти. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В частині 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції яка діяла на момент звернення позивача з позовом до суду), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08 липня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Відповідно до зазначеного закону, частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Статтею 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини, тому стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини підлягає зупиненню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти за період з дня звернення позивача до суду по 07 липня 2017 року в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а за період з 08 липня 2017 року по досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved