Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

16.03.2016 до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 318 716,89 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № CSK0GA00000189 від 19.07.2007 відповідач отримала кредит у розмірі 111 250,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 19.07.2017. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав та надав відповідачу кредит. Відповідач не повертала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем, яку вона добровільно не погашає, а тому і подано даний позов до суду. Представник позивача по довіреності Герасименко О.А. у судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про застосування судом строків позовної давності до даного позову, а від її представника [PERSON] надійшли заперечення на позов та заява про розгляд справи без її участі, позов не визнає, оскільки даний спір вже був предметом розгляду судом і з цього питання є рішення суду, відповідно до якого, крім іншого, кредитний договір розірвано, а отже і будь-які зобов'язання за ним припинились. Суд, вивчивши надані докази, розглянувши справу у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами (ч.2 ст.197 ЦПК України), вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову. У судовому засіданні встановлено, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №CSK0GA00000189 від 19.07.2007, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 8-10). Згідно п.1.1. Статуту позивача, копію першої сторінки якого надано до суду, за рішенням загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 30.04.2009 тип банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство (а.с.16). ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до укладеного Договору відповідач отримала кредит у розмірі 111 250,00 грн. Умовами Договору передбачено, що відповідач зобов'язана погашати заборгованість за кредитом, процентами, комісією (п.п. 1.1, 2.2, 3.1 Договору). Згідно п.4.1 Договору при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених Договором, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутись до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову (п.5.4 Договору). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення клієнтом зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з цим, позивач 11.10.2010 звернувся до суду із позовом, який був уточнений і в якому позивач остаточно просив стягнути із відповідача 253 948,02 грн. заборгованості за кредитним договором № CSK0GA00000189 від 19.07.2007, з яких: 186 479,85 грн.- заборгованість за кредитом, 45 917,65 грн.- заборгованість за процентами, 3 281,72 грн. - комісія, 5 937,94 грн. - пеня, 12 330,86 грн. - штрафи. Відповідач подавала зустрічний позов, в якому просила розірвати кредитний договір. 03.03.2011 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області було прийнято рішення, яке набрала законної сили 14.03.2011, і відповідно до якого з відповідача було стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CSK0GA00000189 від 19.07.2007 станом на 03.03.2011 у розмірі 253 948,02 грн., а також розірвано вказаний кредитний договір (а.с. 40). Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Отже, щодо заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № CSK0GA00000189 від 19.07.2007 станом на 03.03.2011 вже прийнято рішення судом, яке набрало законної сили. З 14.03.2011 за вказаним кредитним договором припинились будь-які зобов'язання у зв'язку з його розірванням, а отже і підстави вимагати від відповідача сплату будь - яких платежів за кредитним договором у позивача відсутні. Що стосується платежів за період з 04.03.2011 (прийняття судом рішення про розірвання кредитного договору) по 14.03.2011 (набрання рішенням законної сили), то слід зазначити наступне. Відповідно до норм ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється строком в три роки. Згідно ч.2 ст.258 ЦК України (спеціальна позовна давність) до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік . Відповідач та її представник, заявили, крім іншого, про застосування до вимог позивача строків позовної давності. Враховуючи, що строк позовної давності стосовно платежів за вказаний період сплив 14.03.2014, а щодо пені та штрафів за цей період - 14.03.2012, а з позовом до суду позивач звернувся 16.03.2016, тобто позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення платежів, в т.ч. за період з 04.03.2011 (прийняття судом рішення про розірвання кредитного договору) по 14.03.2011 (набрання рішенням законної сили) поза межами строків позовної давності. Судом двічі, ухвалою, вимагались від позивача відповідні документи на підтвердження його вимог до відповідача (а.с.42), після надання суду вказаного рішення суду з цього ж предмета спору, які станом на дату прийняття рішення до суду надані так і не були. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що з урахуванням наданих суду доказів, позовна заява задоволенню не підлягає. У зв'язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується.

Outcome: dismissed