Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

16 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Костянтинівської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на наступні обставини. [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається у тому числі із земельної ділянки розміром 0,0510 га кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS]. Він прийняв спадщину та 09.08.2018 року отримав свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок за вказаною адресою, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку йому було відмовлено згідно письмової відмови нотаріуса від 09.08.2018 року, оскільки у нього відсутній оригінал документу - державного акту на право власності на земельну ділянку. Тому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку розміром 0,0510 га кадастровий номер [NUMBER], яка розташований по [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON]. Представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача виконкому Костянтинівської міської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, вирішення питання залишив на розсуд суду та просив розглянути справу за його відсутності (а.с.39). Дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно договору дарування від 27 листопада 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського нотаріального округу Щербініною Н.П. та зареєстрованому у реєстрі за №4807, батько позивача отримав у власність земельну ділянку розміром 0,0510 га кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] (а.с.13). На підставі вказаного договору дарування [PERSON] отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії [NUMBER] від 02.04.2004 року (а.с.12). Спірна земельна ділянка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку, госп. будівель та споруд. [INFO] у м. Костянтинівка Донецької області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2015 року (а.с.8). Після його смерті залишилася спадщина, яка складається у тому числі із земельної ділянки розміром 0,0510 га кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS]. Позивач [PERSON], який народився [INFO] в м. Костянтинівка Донецької області, є сином померлого, що підтверджується копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.01.1965 року (а.с.7). Він прийняв спадщину та 09.08.2018 року отримав свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.14), але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку йому було відмовлено згідно письмової відмови нотаріуса від 09.08.2018 року, оскільки у нього відсутній оригінал документу - державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.9-11). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України, шляхом визнання прав. Відповідно до статей 1225 Цивільного кодексу України і 131 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved