Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

17.08.2021 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи це тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована [PERSON] , але з січня 2019 року вона за цією адресою не проживає, особистих речей відповідача у домоволодінні позивача не має. Просить визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування зазначеним вище житловим будинком. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити повністю.Суду пояснив, що відповідач є його нерідною донькою. З 2007 року вона не проживає у його будинку, постійно проживає в АР Крим. Представник відповідача адвокат Зайцев М.П. позовні миги визнав, вказав, що дійсно [PERSON] не проживає у будинку позивача за адресою [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, суду показала, що відповідач [PERSON] є нерідною донькою позивача [PERSON] . Вона давно проживає в АР Крим. У неї з позивачем прохідний двір і вона бачить, як заходить чи виходить позивач до свого будинку, [PERSON] вона не бачила з 2015 року. Вислухавши пояснення позивача та представників, перевіривши матеріали справи, враховуючи покази свідка, доводи позивача в обґрунтування позову, визнання позову представником відповідача, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 15.10.1982 року, [PERSON] є власником 64/100 домоволодіння [ADDRESS] /а.п. 8/. Згідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 64 Житлового кодексу УРСР членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зі змісту ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що в будинку по [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , що підтверджуються довідкою Новотроїцької селищної ради від 28.08.2021 року №3551-02-15/0/21/700-41.06-.2526, де зазначено, що відповідач дійсно зареєстрована в вище зазначеному будинку. З показів свідка наданих у судовому засіданні тривалий час за зазначеною адресою не проживає. Таким чином, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві, та враховуючи що відповідач відсутня за місцем реєстрації: [ADDRESS] , більш ніж один рік без поважної причини, домовленості з даного приводу між сторонами не було, суд вважає необхідним визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки порушуються права позивача, як власника будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved