Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

15 червня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач, з врахуванням збільшення позовних вимог від 17.08.2015 року просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 384 720,21 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.09.2010 року між ПАТ «Європейський газовий банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір №311-160910, відповідно до умов якого Позичальнику було відкрито відкличну відновлювану кредитну лінію, в межах якої надано кредитні кошти в сумі 240 000,00 грн. на строк з 16.09.2010 року по 16.09.2012 року, зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 30% річних, при цьому 60% річних за період з 17.09.2012 року до дня фактичного погашення позикової (основної) заборгованості. Разом з тим, ПАТ «Європейський газовий банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 05.08.2015 року становить 384 720,21 грн. та складається з: 132 442,58 грн. - непогашена заборгованість по основній сумі кредиту; 5 830,07 грн. - пеня за процентами; 246 447,56 грн. - прострочена заборгованість за процентами. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, свого представника до суду не направив. Проте відповідач подав до суду заперечення на заявлені вимоги в яких зазначає, що він заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що в договорі не зазначено за який період має застосовуватись облікова ставка НБУ, невірно нараховані відсотки. Крім того, відповідач просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності, які мають обчислюватись за кожним платежем. Вислухавши пояснення сторони позивача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 16.09.2010 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 311-160910, відповідно до пп. 1.1, 3.1 якого відповідачу було відкрито відкличну відновлювану кредитну лінію, в межах якої надано кредитні кошти в сумі 240000,00 грн. на строк з 16.09.2010 року по 16.09.2012 року, зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 30% річних, при цьому 60% річних за період з 17.09.2012 року до дня фактичного погашення позикової (основної) заборгованості. Відповідно до пп. 1.1 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути фактично отриманий кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, також пені у порядку, розмірах, строках та у випадках, передбачених кредитним договором Згідно з п. 7.2 кредитного договору у випадку порушення якого-небудь із зобов'язань по сплаті кредиту та/або відсотків за користування кредитом позичальник сплачує Банку за кожен випадок пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного бачку України, що діяла у період, за який стягується пеня, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Однак, відповідач, скориставшись кредитними коштами, не виконав зобов'язань, визначених договором, порушив умови щодо погашення кредиту та нарахованих процентах за його користування. Так, станом на 05.08.2015 року заборгованість по даному договору становить 384720,21 грн. та складається з: 132442,58 грн. - непогашена заборгованість по основній сумі кредиту; 5830,07 грн. - пеня за процентами; 246447,56 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 384720,21 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України, встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦПК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу та пені) застосовується позовна давність в один рік. Як вбачається з правової позиції висвітленій в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи дату звернення до суду із вказаним позовом, а також факт останнього погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором заявлені в межах трирічного строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 847,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved