Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

15 грудня 2017 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернувся [PERSON]. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником будинковолодіння № 39, по вул. Хорольській в с. Слобідка Миргородського району Полтавської області. У вказаному будинку зареєстрована [PERSON], яка не є співвласником вказаного будинковолодіння та не проживає в ньому з 2003 року. На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 03.05.2018 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником будинковолодіння № 39, по вул. Хорольській в с. Слобідка Миргородського району Полтавської області. Його право власності підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.12.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 1826 (а.с.5). Згідно з актом обстеження будинковолодіння від 14.12.2017 [PERSON] зареєстрована але не проживає з 2003 року в с. Слобідка по вул. Хорольській, 39 (а.с.8). Свідки [PERSON], [PERSON] в своїх показах, наданих в судовому засіданні повідомили суду, що вони є сусідами позивача і підтвердили факт того, що відповідачка не проживає в будинку позивача з 2003 року. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає у будинку протягом останніх кількох років, то вона, відповідно до ст. 72 ЖК України, втратила право на користування вищевказаним житловим приміщенням. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила право на користування приміщенням будинковолодіння № 39, по вул. Хорольській в с. Слобідка Миргородського району Полтавської області. Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved