Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

15 січня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно і до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтуванні позову посилається на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, що зареєстрований 25 серпня 2000 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №286. 15 січня 2020 року вона звернулася до Світловодського міськрайонного суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою, та продовжує навчання на другому курсі в Полтавській державній аграрній академії на факультеті агротехнологій та екології на денній формі навчання, де навчається за кошти фізичних осіб (контрактна основа). Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, хоча офіційно працює в ТОВ «Світловодський маслосирзавод». Позивачка не в змозі самостійно утримувати доньку, у зв`язку з тим, що їй необхідні значні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. З метою досудового врегулювання спору вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою добровільної сплати коштів на утримання дитини, але останній на них ніяк не реагує, тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою від 31 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за вказаною позовною заявою, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за участю сторін, та встановлено відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, не скористався, відзиву не подав. Позивач в судове засідання не з`явилася. 02 квітня 2020 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом, в порядку ст.128 ЦПК України, за місцем реєстрації та шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-порталі судової влади України. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, у відповідності до вимог ст.281 ЦПК України. Оскільки, сторони у справі в судове засідання не з`явилися, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2008 року, від якого мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.2, 6) Згідно довідки квартального комітету №18 виконавчого комітету Світловодської міської ради від 26 грудня 2019 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї (зареєстрованих) також входить її донька [PERSON] , [INFO] .(а.с.7) Згідно довідки Полтавської державної аграрної академії №898/19/20 від 09 грудня 2019 року, [PERSON] є здобувачем вищої освіти, студенткою другого курсу ступеня вищої освіти «Бакалавр», за спеціальністю «Екологія», денної форми навчання факультету агротехнологій та екології. Навчання за контрактом (навчання за кошти фізичних осіб). Термін навчання з 01 вересня 2019 року по [INFO]. (а.с.3) Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину Сімейний кодекс України не встановлює. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що донька сторін у справі - [PERSON] , має повних 19 років, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, інформацію про наявність чи відсутність неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на його утриманні не надав, тому суд дійшов висновку, що відповідач має змогу та повинен надавати матеріальну допомогу на навчання доньки у розмірі 2500 грн. щомісяця. Даний висновок суду ґрунтується на тому, що кожен із батьків повинен брати участь у здобутті освіти дитиною порівну, а не лише один із них. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2020 року складає 2102 грн. Тобто, позовні вимоги в частині розміру аліментів в сумі 2500 грн., відповідають мінімальному прожитковому мінімуму, встановленому чинним законодавством. В зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання в частині позовних вимог щодо періоду часу, на який присуджуються аліменти, суд дійшов висновку, що вони підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.2 ст.199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З наданих суду доказів вбачається, що кінцевою датою терміну навчання [PERSON] є [INFO], а тому враховуючи норму ч.2 ст.199 Сімейного кодексу України, з відповідача підлягають стягненню аліменти починаючи з 15 січня 2020 року по [INFO], тобто до дати закінчення навчання. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача, за розгляд справи, мають бути стягнуті 840 грн. 80 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial