Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

15.07.2019 заявник звернулася до суду із заявою у якій просила встановити факт належності договору дарування від 22.05.1979 року за реєстровим номером 2-3892 [PERSON] . Заявник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила задовольнити. Представник Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді заяви покладається на розсуд суду. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] . [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 28). У встановлений законом шестимісячний строк після смерті чоловіка заявник звернулася до Першої Чернігівської Державної нотаріальної контори міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,0478 га, кадастровий номер [NUMBER] , що знаходяться в [ADDRESS] , що належали померлому [PERSON] 13.06.2019 року заявник отримала Постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії за № 907\\02-31 відповідно до якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене майно. Підставою для відмови у вчинені нотаріальних дій згідно постанови є те, що для оформлення спадкової справи заявником як спадкоємцем надано договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Пилипенко Н.С. від 22 травня 1979 року за реєстровим № 2-3892, право власності за яким зареєстровано Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 28 травня 1979 року у книгу № 39 за реєстровим № 48 44, де прізвище обдаровуваного вказано як « [PERSON] », що не відповідає з прізвищем, зазначеним у свідоцтві про смерть а саме « [PERSON] ». Таким чином, в договорі дарування, посвідченим державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Пилипенко Н.С. від 22 травня 1979 року за реєстровим № 2-3892, було допущено помилку-описку у прізвищі померлого [PERSON] , та замість « [PERSON] », було написано « [PERSON] ». З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , трудової книжки [PERSON] , посвідчення водія Чернігівського інституту інформації, бізнесу і права, пенсійного посвідчення № [NUMBER] , посвідчення ветерана праці серії [NUMBER] , військового квитка серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається що вірним є написання прізвища чоловіка заявника « [PERSON] ». Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved