Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

16.11.2020 позивачка [PERSON] 16.11.2020 звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та зареєстрований 12.10.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2012, відповідний актовий запис №385). Позивачка зазначає, що це другий шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Наразі дитина постійно проживає з позивачкою і вихованням та матеріальним утриманням малолітньої дитини займається виключно позивачка. Позовну заяву обґрунтовує тим, що спільне подружнє життя між позивачкою та відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя, через які постійно виникають сварки. Позивачка піддавалася домашньому насильству і по відношенню до відповідача було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника (серія АА №114304 від 17.09.2020), шлюбні відносини між ними фактично припинені, можливості зберегти сім`ю немає, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. На примирення не згодна, вважає що шлюб необхідно розірвати. У судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, неодноразово викликався до суду, зокрема шляхом розміщення відповідного повідомлення на вебпорталі Судова влада України. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивачки, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 12.10.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис №385. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Вказане стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.10.2012. В позовній заяві зазначено, що вказаний шлюб між сторонами укладено вдруге. Вказане знайшло своє підтвердження з відомостей, що містяться на с. 10 копії паспорту громадянина України [PERSON] де зазначено, що шлюб з чоловіком [PERSON] розірвано на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20.03.2020. Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №295. Вказане підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.03.2005 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Як вбачається з довідки №391 від 10.11.2020, виданої ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС» [PERSON] , донька сторін - [PERSON] , 2005 р.н. проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . До позовної заяви також додано терміновий заборонний припис серії АА №114304 від 17.09.2020, виданий поліцейським УПП в Закарпатській області щодо [PERSON] , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства щодо постраждалої [PERSON] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Так, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Окрім цього суд приймає до уваги те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відтак в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved