Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

16 квітня 2018 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свою заяву мотивує тим, що у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №020542, виданого 25.08.2004 року, допущено помилку у написанні імені власника, замість «Дудік Зінаїда Луківна» записано «Дудік Зінаїда Лукашівна», що ставить під сумнів факт належності останній вищезазначеного документу, записи в якому мають значення для реалізації її права на спадщину за законом. Заявниця у поданій до суду заяві просила справу розглядати у її відсутності. Представник Любомльської РДА Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву у якій просив справу розглядати у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПКгромадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №1777776, вбачається, що [PERSON] померла 28 листопада 2015 року в с. Олеськ Любомльського району Волинської області. Судом встановлено, що згідно додатку 1 до Державного акта на право колективної власності на землю виданого колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Шевченка» від 26.04.1996 року (серії І-ВЛ№000030), а саме списку громадян - членів колективного сільськогосподарського кооперативу або товариства, порядковий номер №276, [PERSON], 25 серпня 2004 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ №020542, однак у останньому було допущено помилку вказавши імя «Дудік Зінаїда Лукашівна». Факт належності [PERSON], яка померла 28.11.2015 року сертифікату серії ВЛ №020542, виданого 25.08.2004 року, підтверджується вищевказаним додатком до державного акту, копією свідоцтва про народження серії ЯЮ №153578 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №374019. Тому, виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги заявниці є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовується.

Outcome: approved