Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

17.04.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) із заборгованості по сплаті аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.12.2003 року, який згідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.11.2011 року було розірвано. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. На підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.02.2012 року з відповідача на користь позивачки на утримання доньки стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, починаючи з 16.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищезазначеного рішення суду позивачкою було отримано виконавчий лист, який в даний час знаходиться на виконанні у Замостянському В ДВС Вінницького МУЮ Вінницької області. Однак, з моменту ухвалення рішення відповідач ухиляється від сплати аліментів, у результаті чого у відповідача виникла заборгованість. А тому, позивачка вважає, що відповідач повинен сплатити на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 16.01.2012 року по 31.03.2014 року включно, яка складає 13 741,48 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивачка не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засідання достовірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.12.2003 року, який згідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.11.2011 року було розірвано. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 17.01.2007 року (а.с.5), яка проживає разом із позивачкою. На підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.02.2012 року у цивільній справі №206/453/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, з відповідача на користь позивачки на утримання доньки стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, починаючи з 16.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). На підставі вищезазначеного рішення суду позивачкою було отримано виконавчий лист, який в даний час знаходиться на виконанні у Замостянському В ДВС Вінницького МУЮ Вінницької області. Однак, з моменту ухвалення рішення відповідач ухиляється від сплати аліментів, у результаті чого у відповідача виникла заборгованість, яка згідно довідки-розрахунку державного виконавця станом на 31.03.2014 року становить 6 258 грн. (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у п.22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Сімейним законодавством України передбачено призначення і виплату аліментів проводити щомісячно, тому за правилами ст.196 СК України нарахування пені проводиться не на всю суму заборгованості, а лише на суму несплачених аліментів за той місяць, в якому стягнення аліментів не відбулося. Така позиція сімейного законодавства узгоджується із положеннями статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до суми за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Пеня нараховується на всю суму помісячної заборгованості за кожен день прострочення її сплати і її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не було сплачено повний розмір аліментів. З огляду на вищенаведене, суд погоджується з методикою розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданою позивачкою. З огляду на вищевикладене, за період з 16.01.2012 року по 31.03.2014 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивачки складає 13 741,48 грн. (а.с.12). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 243,60 грн., так як у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрат На підставі викладеного,

Outcome: approved