Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

16 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, та свої вимоги мотивувала тим, що 11 березня 2017 року позивач уклала шлюб з відповідачем. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що подружні відносини між подружжям припинені з лютого 2018 року. Оскільки дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, а відповідач як батько зобовязаний надавати дитині матеріальну допомогу, то позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 грн. щомісячно. В ході розгляду справи 21.11.2018 року позивач змінила цю позовну вимогу та просила стягнути аліменти на дитину не у твердій грошовій сумі, а в частці від доходів відповідача в розмірі ? частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття. Також позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки позивач не працює, доглядає за малолітньою донькою, і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги від відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. В судове засідання 03.12.2018 року позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов про стягнення аліментів на утримання дитини підтримала та просила стягнути аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача. Також підтримала в повному обсязі вимогу про стягнення аліментів з відповідача на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в сумі 1000 грн. щомісячно. 16 серпня 2018 року відповідач направив до суду письмовий відзив, в якому проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в позові, зазначаючи, що розмір аліментів на утримання дитини, визначений позивачем у твердій грошовій сумі 2500 грн. та на утримання дружини в сумі 1000 грн. є завеликим і таким, що не відповідає його інтересам, оскільки він має на утриманні батька з інвалідністю. Крім того, підприємство на якому працює відповідач, має перед ним заборгованість по заробітній платі за останні шість місяців. Відповідач вказав, що він добровільно надає матеріальну допомогу позивачу, про що мається розписка ( а.с.20-23). В судове засідання 03.12.2018 року відповідач не зявився, подав письмову заяву, в якій позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини від заробітку (доходу) щомісячно та на утримання дружини до досягнення дитини трирічного віку в розмірі 1000 грн. щомісячно визнав у повному обсязі, справу просив розглядати у його відсутність. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 11 березня 2017 року року зареєстрували шлюб у Зарічному районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Сумській області, актовий запис № 110, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Із копій свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є [PERSON] (а.с.8). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.\~\~\~ Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має на утриманні батька-пенсіонера, який є інвалідом І групи. При цьому відповідач має нормальний стан здоров'я, офіційно працює в ПАТ «Сумське НВО» котельником, однак роботодавець на час розгляду справи має заборгованість по заробітній платі перед відповідачем за останні шість місяців. Суд також приймає до уваги, що відповідач визнав позов в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини від свого заробітку (доходу) щомісячно. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, і той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги, має право на отримання аліментів за умови, що другий з подружжя може їх надавати. Відповідно ж до вимог ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку, при цьому дружина має таке право незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Із позову вбачається, що позивачка доглядає за малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], тому не працює і не отримує самостійний дохід. Суд також враховує ту обставину, що позивачка отримує соціальні виплати в звязку з народженням дитини. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати своїй дружині матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку, так як відповідач має працездатний вік, має нормальний стан здоровя. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує, що позивачем також заявлений позов про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх спільної неповнолітньої дитини, суд враховую визнання позовних вимог в цій частині відповідачем у заявленому позивачем розмірі, також суд приймає до уваги, що даний вид аліментних зобовязань є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає, що розмір аліментів на дружину у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов подано до суду 16 липня 2018 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням двох позовних вимог про стягнення аліментів (на дитину та на дружину) та в зв'язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Outcome: approved