Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

16.12.2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.11.2007 року між нею і відповідачем по справі [PERSON] було укладено договір довічного утримання, згідно якого вона передала у власність відповідачці квартиру [ADDRESS], а відповідачка в свою чергу, зобовязалась довічно утримувати та доглядати її, а саме: забезпечувати щоденним харчування, одягом, доглядом, побутовими послугами при необхідності медикаментами та медичною допомогою, а також забезпечити її житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчуженій квартирі. Крім того договором було передбачено матеріальне забезпечення з утриманням її набувачем, яке визначено сторонами у розмірі - 450 гривень щомісячно. Після укладення договору відповідачка його умови виконувала частково, зокрема: сплачувала суму матеріального забезпечення у розмірі - 450 гривен у місяць, а з 01 липня 2014 року до 01.01.2015 року сплачувала по - 500 гривень. Інші види забезпечення, які були передбачені договором набувач не надавала. Будучи власником квартири, відповідач не сплачувала комунальні послуги за утримання житла. З 1 червня 2015 року відповідачка взагалі перестала контактувати з нею, будь-якої допомоги передбаченої договором довічного утримання не надає. З часу проведення військових дій на Луганщині вона була вимушена виїхати з міста Луганська та з 23.10.23014 року винаймає житло у с. Помоклі, Переяслав Хмельницького району Київської області. В свою чергу [PERSON] не поцікавилася її подальшою долею, а на даний час на її телефонні дзвінки взагалі не відповідає. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати зазначений договір довічного утримання через невиконання відповідачем його умов на підставі ст. 755 ЦК України, а також скасувати державну реєстрацію договору довічного утримання, який було укладено між [PERSON] та [PERSON], 28.11.2007 року реєстраційний запис № 2827, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, просила розглядати справу за її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно вимог ч 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши позовну заяву в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 28.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] та який зареєстрований в реєстрі за № 2827 ( а с. 3). Згідно п. 7 Договору [PERSON] взяла на себе зобовязання довічно повністю утримувати [PERSON] забезпечувати її щоденним харчуванням, одягом, доглядом, побутовими послугами ( прання та прасування одягу та постільної білизни один раз на 10 днів, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири - один раз на тиждень, а у випадку необхідності проводити будь який ремонт одягу, взуття, техніки), необхідною медичною допомогою, лікувальними засобами, а також забезпечити її житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. Пунктом 8 вказаного договору матеріальне забезпечення тримання ( догляду), яке щомісячно має надаватися Набувачем - Відчужувачу визначене сторонами у розмірі 450 (чотириста пятдесят) гривень ( а с. 3-4). [PERSON] в свою чергу передає [PERSON] право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з витягу з Державного реєстру правочинів на нерухоме майно набувачем квартири за адресою м. Луганськ, вул. Коцюбинського б. № 27[ADDRESS] є [PERSON] на підставі вказаного вище договору довічного утримання ( а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання ( догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має права вимагати його повернення. Таким чином, у суду немає підстав для відмови [PERSON] у задоволенні її позивних вимог, так як вони знайшли своє підтвердження з досліджених судом доказів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач систематично не виконував обовязки по наданню допомоги позивачці, якої вона потребувала, та яку було передбачено умовами договору довічного утримання. У звязку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути понесені останньою при зверненні до суду судові витрати у розмірі 487 гривень 20 коп. (а. с. 29). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved