Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

16.05.2018 року\~ адвокат [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття, а також стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 11849 гривень 52 копійки, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між нею та [PERSON] 20.10.2008 року було укладено шлюб, від якого у подружжя є донька [PERSON], [INFO], яка повністю знаходиться на утримання матері. Відповідач офіційно не працевлаштований, інших утриманців та аліментних зобов?язань не має, отримує мінливий та нерегулярний дохід. Батько дитини самоусунувся від виконання обовязку з утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Дитина знаходиться на обліку у офтальмолога, оскільки страждає на короткозорість, у зв?язку з чим їй призначено лікарем носіння окулярів та комплексне лікування, також вона відвідує навчання у хореографічній школі. Позивач сама виховує та доглядає за дитиною, допомоги від чоловіка немає, що стало причиною для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 01.06.2018 року відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідачу запропоновано у 15 денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Київського районного суду м. Одеси відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копію ухвали про відкриття провадження надіслано учасникам справи. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримав 05.07.2018. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзив на позовну заяву. Згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи здійснюється судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву з доданими до неї документами, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходжу до висновку, що надані учасниками справи докази та повідомлені ними обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні матері [PERSON] та потребує матеріальної допомоги на її утримання. Ці факти та обставини встановлені дослідженими в судовому засіданні доказами, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема: копією свідоцтва про шлюб виданим 25.10.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області серії 1-ЖД № 094097 (а.с. 11), копією свідоцтва про народження малолітньої дитини [PERSON] серії І-ЖД № 181569, виданого 18.06.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с. 12), копією довідки з місця проживання про склад сім?ї та реєстрацію, виданою КП ЖКС «Вузівський» від 30.06.2016 року за № 1763 ( а.с. 17) . В ході розгляду справи судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю та перебуває на її повному утриманні. Відповідач свій батьківський обов'язок щодо належного утримання малолітньої дитини не виконує. Відповідно до довідки дитячої міської поліклініки № 4, малолітня [PERSON], 04 червня 2009 року перебуває на обліку у офтальмолога, хірурга та невролога. Відповідно до довідки комунального позашкільного навчального закладу «Дитяча Хореографічна школа м. Одеси» від 23.01.2018 року за вих. № 01-08/10, [PERSON] навчається в 2 класі на класичному відділенні і має тижневе навантаження 11 годин, згідно учбового плану. Відповідно консультативного висновку офтальмолога, малолітня [PERSON], має вади зору, а саме хворіє на міопію на правому оці -2.0 та на лівому оці -0.75, рекомендовано носіння окулярів та курс лікування. Відповідно до вимог ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини. У відповідності до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України\~визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що неповнолітня донька сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення\~ст. 180 СК України\~про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою та обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.1\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, та оскільки не довів протилежне, а тому цілком може та зобов'язаний надавати своїй донці матеріальну допомогу. Відповідно до ч.9\~ст. 7 СК України\~сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В поданій позовній заяві, обґрунтовуючи можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в сумі 2000 гривень щомісячно, позивач покладається на те, що відповідач інших утриманців та аліментних зобов?язань немає, має своє окреме житло, має мінливий та нерегулярний дохід. Суд вважає, що з урахуванням особливостей дитини, а саме тим, що вона знаходиться на обліку у офтальмолога, хірурга та невролога, має вади зору, навчається у хореографічній школі, а також можливість відповідача сплачувати аліменти, відсутність у нього інших утриманців, суд приходить до переконання, що сума аліментів у 2000 гривень буде достатньою для забезпечення належного рівня життя дитини. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися, залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі, істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - витягами з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до ст.12,82 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження понесених додаткових витрат на лікування зору дитини, позивач посилається на фіскальні чеки: № 10787 від 27.06.2017 на суму 2602 грн., № 34913 від 30.06.2017 на суму 205,96 грн., № 10868 від 30.06.2017 на суму 4119 грн., № 18942 від 22.01.2018 на суму 1150 грн., № 19063 від 26.01.2018 на суму 2000 грн. На підтвердження витрат по оплаті навчання у хореографічній школі, позивач посилається на: квитанцію № ПН3620 від 05.09.2017 на суму 180 грн., квитанцію № ПН663 від 04.10.2017 на суму 540 грн., квитанцію № ПН 761 від 18.01.2017 на суму 150 грн., квитанцію № ПН 2285 від 03.05.2017 на суму 300 грн., квитанцію № 9 від 05.10.2016 на суму 150 грн., квитанцію № 9 від 03.02.2018 на суму 180 грн., квитанцію № ПН 2508 від 10.01.2018 на суму 180 грн., квитанцію № 6 від 03.11.2016 на суму 300 грн., квитанцію № 0.0.982622625.1 від 10.03.2018 на суму 720 грн. На підтвердження витрат на купівлю одягу, позивач посилається на: фіскальний чек № 11932 від 04.11.2017 на суму 519,36 грн., чек № 5670 від 04.06.2017 на суму 1008 грн., чек 5671 від 04.06.2017 на суму 757 грн., чек № 33 від 03.01.2018 на суму 945 грн., чек № 00000015639 від 05.11.2017 на суму 258 грн., фіскальний чек № 1695 від 27.06.2017 на суму 685 грн., фіскальний чек № 15233 від 03.05.2018 на суму 1487,51 грн., фіскальний чек № 3891 від 11.03.2018 на суму 2739,20 грн., фіскальний чек № 4540 від 01.05.2018 на суму 2463 грн. Суд, проаналізувавши медичні документи на підтвердження стану здоров?я дитини, а також той факт, що дитина навчається у хореографічній школі, зазначає, що у справі наявні особливі обставини для понесення додаткових витрат на утримання дитини у розумінні\~ст. 185 СК України, а саме витрат, пов?язаних з порушенням зору дитини та витрат, пов?язаних з навчанням у хореографічній школі. Дослідивши витрати на лікування зору, суд приходить до переконання, що вони повністю підтверджуються наявними у справі фіскальними чеками: № 10787 від 27.06.2017 на суму 2602 грн., № 10868 від 30.06.2017 на суму 4119 грн., № 18942 від 22.01.2018 на суму 1150 грн., № 19063 від 26.01.2018 на суму 2000 грн., № 34913 від 30.06.2017 на суму 205,96 грн. та складають 10076,96 грн. Витрати на навчання в хореографічній школі повністю підтверджуються наявними у матеріалах справи квитанціями № ПН3620 від 05.09.2017 на суму 180 грн., квитанцію № ПН663 від 04.10.2017 на суму 540 грн., квитанцію № ПН 761 від 18.01.2017 на суму 150 грн., квитанцію № ПН 2285 від 03.05.2017 на суму 300 грн., квитанцію № 9 від 05.10.2016 на суму 150 грн., квитанцію № 9 від 03.02.2018 на суму 180 грн., квитанцію № ПН 2508 від 10.01.2018 на суму 180 грн., квитанцію № 6 від 03.11.2016 на суму 300 грн., квитанцію № 0.0.982622625.1 від 10.03.2018 на суму 720 грн. та складають 2700 грн. В той же час, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на купівлю одягу, оскільки такі витрати відповідно до положень\~ст. 185 СК України,\~не є додатковими витратами, а є основними витратами\~\~по утриманню дитини, які повинні покриватися за рахунок доходу позивача та аліментів на утримання малолітньої\~ дитини. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають додаткові витрати у сумі 6388,48 грн. (загальний розмір додаткових витрат 12776, 96 грн. /2=6388,48 грн. з кожного). Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., встановлений\~Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ\~з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2018.

Outcome: partial