Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

17.03.2015 р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача про припинення договору іпотеки, вказуючи, що 08.08.2014 р. між ними та [PERSON] був укладений договір позики в простій письмовій формі. Згідно п.1 вказаного договору, [PERSON] передав у власність позичальників, а [PERSON] для себе та для [PERSON] прийняла грошові кошти у сумі 128200,00 грн., які зобов*язались повернути не пізніше 08.08.2015 р. Цього ж дня між сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки, з метою забезпечення виконання зобов*язання, що виникло за договором позики. За договором іпотеки позивачі передали в іпотеку іпотеко держателю нерухоме майно, а саме квартиру[NUMBER], розташовану у [ADDRESS], яка є власністю [PERSON] та [PERSON] Відповідно до умов договору позики, [PERSON] сумлінно сплачувала відповідачеві кошти, згідно графіку, який зазначено у договорі. Так, 08.09.2014 р. вона передала, а [PERSON] отримав 2900,00 грн., 08.10.2014 р. - 3150,00 грн.,11.11.2014 р. - 230 доларів США, 09.12.2014 р. - 2850 грн., про що останній склав відповідні розписки. У січні 2015 р. відповідач запропонував їй переоформити договір позики, в якому зазначити суму позичених коштів у доларах США, посилаючись на те, що гривні стрімко знецінюються. Позивач відмовилась від переукладання договору, у зв'язку з чим відповідач відмовився отримувати кошти. За таких обставин позивач 05.01.2015 р. через поштове відділення переказала на ім*я [PERSON] 2900 грн., та 12.02.2015 р. -2900 грн. Дізнавшись від відповідача, що кошти він умисно не отримує, позивач вирішила достроково віддати борг, у зв*язку з чим 24.02.2015 р. звернулась до нотаріуса Вахрушевої О.О. із заявою, щоб нотаріус повідомила [PERSON] про її намір повернути позику. 25.02.2015 р. [PERSON] при зустрічі з відповідачем передала йому заву про свій намір повернути позику, останній надав повідомлення про порушення позичальниками основного зобов*язання по договору та вимогу про усунення порушення шляхом сплати штрафу у сумі 133152,00 грн. 27.02.2015 р. відповідач погодився отримати від позивача суму боргу, про що склав розписку, в якій зазначив, що по договору позики претензій не має. Позивачі повністю та достроково виконали свої зобов'язання за договором позики, таким чином, їх відносини з відповідачем за договором позики та договором іпотеки - припинені. Просили суд визнати договір іпотеки припиненим та зняти заборону на відчудження спірної квартири, виключивши відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек. 18.05.2015 р. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому не оспорюючи факти укладання між сторонами 08.08.2014 р. договору позики та договору іпотеки, а також отримання коштів 08.09.2014 р., 08.10.2014 р., 11.11.2014 р., 09.12.2014 р., а також двох поштових переказів у січні і лютому 2015 р., на загальну суму 18327,10 грн., зазначає, що позичальники жодного разу більше не здійснили повернення позики. Станом на 18.05.2015 р. заборгованість складає 119021,40 грн., з яких: 109872,90 грн.- сума позики, 9148, 50 грн. - сума нарахованої пені згідно п.5 договору. Просить суд в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 08.08.2014 р. у розмірі 119021,40 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [NUMBER], розташовану у [ADDRESS], в порядку ст..38 Закону України «Про іпотеку». В судовому засіданні [PERSON], діючи від себе та від імені [PERSON], первісні позовні вимоги підтримала, зустрічний позов не визнала. Пояснила, що на підтвердження укладання договору позики в простій письмовій формі 08.08.2014 р. вона склала розписку про отримання обумовленої суми. 27.02.2015 р. вона повернула [PERSON] залишок боргу у розмірі 128200,00 грн., таким чином, усього сплатила відповідачеві 146527,10 грн., з перевищенням, як подяку за послугу. [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічні позовні вимоги підтримав та пояснив, що після укладання договору позики на 128200 грн. та договору іпотеки, але в той же день, 08.08.2014 р. [PERSON] звернулась до нього з проханням позичити їй же таку ж суму грошей, тобто 128200 грн. Він погодився на це, передав їй 128200 грн., про що вона склала розписку. Таким чином, 08.08.2014 р. він двічі позичив їй по 128200 грн. За першим договором позики, забезпеченим договором іпотеки, [PERSON] віддала йому 18327,10 грн., а 27.02.2015 р. вона віддала йому борг у розмірі 128200, 00 грн. за іншим договором позики, який не забезпечений іпотекою. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані суду докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. В судовому засіданні встановлено, що 08.08.2014 р. між [PERSON], яка діяла від себе та від імені [PERSON], і [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав у власність позичальників, а [PERSON] для себе та для [PERSON] прийняла грошові кошти у сумі 128200,00 грн., які зобов*язалась повернути не пізніше 08.08.2015 р. Договір позики укладений в простій письмовій формі. З метою забезпечення виконання позичальниками зобов*язання щоло повернення грошових коштів, цього ж дня, тобто 08.08.2014 р., між сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки, відповідно до якого позивачі передали в іпотеку іпотекодержателю належну їм квартиру [NUMBER], розташовану у [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не оспорюються сторонами. Крім того, судом встановлено, що станом на 27.02.2015 р., тобто до настання кінцевого строку повернення позики, [PERSON] отримав від [PERSON] 146527,10 грн. (2900,00 грн. + 3150,00 грн. + 230 доларів США + 2850 грн. + 2900 грн.+ 2900 грн. + 128200 грн.). Факт отримання вказаних грошових коштів від позивачів відповідачем також не оспорюється. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачі своєчасно виконали свої зобов'язання за договором позики та повернули відповідачеві запозичені грошові кошти, у зв'язку з чим підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених п.5 Договору позики, відповідно, заборгованість за договором позики - відсутні. Згідно ст..598 ЦК України, зобов*язання припиняється частково або у повному обсязі на підставі, встановлених законом або договором. Зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що передбачено ст..599 ЦК України. Згідно умов договору іпотеки, договір іпотеки діє до повного виконання іпотекодавцями свого зобов'язання перед іпотекодержателем. Зобов*язання , забезпечене іпотекою, буде виконаним, якщо виконано у повному обсязі договір позики. Враховуючи, що договір позики виконаний у повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог. Доводи відповідача про укладання 08.08.2014 р. між сторонами двох договорів позики та про виконання позивачами зобов*язань за другим договором позики, який не забезпечений іпотекою, суд вважає неспроможними, оскільки розписка [PERSON] про отримання 08.08.2014 р. позики у розмірі 128200 грн. була складена нею на підтвердження укладення в цей день договору позики у письмовій формі, та посвідчує передання їй позикодавцем цієї грошової суми. Зміст цієї розписки жодним чином не вказує на те, що цього дня між сторонами був укладений інший (другий) договір позики. Крім того, про такий перебіг подій [PERSON] повідомив суду лише у серпні 2015 р., жодним чином не вказуючи про ці обставини у зустрічному позові, який був поданий у травні 2015 р., що також викликає сумнів у їх достовірності. Питання про розподіл судових витрат судом вирішується відповідно до ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved