Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

17.04.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Національної академії прокуратури України в особі Ліквідаційної комісії (далі - відповідач-1), Тренінгового центру прокурорів України (далі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Офіс Генерального прокурора та просить: - визнати незаконним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України від 02.06.2020 року №232-к про звільнення [PERSON] з посади викладача відділу підготовки прокурорів з представництва інтересів держави у суді інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України; - поновити позивача на посаді викладача відділу підготовки прокурорів з представництва інтересів держави у суді інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України або на рівнозначній посаді в Тренінговому центрі прокурорів України (у разі проведення державної реєстрації припинення Національної академії прокуратури України шляхом ліквідації); - стягнути з Національної академії прокуратури України або її правонаступника - Тренінгового центру прокурорів України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.06.2020 до дня поновлення на роботі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.06.2020 позивача було звільнено з посади викладача відділу підготовки прокурорів з представництва інтересів держави у суді інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України наказом від 02.06.2020 за № 232-к на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України у зв`язку з ліквідацією Національної академії прокуратури України. Позивач вважає своє звільнення незаконним посилаючись на те, що відповідач-1 порушив установлений законом порядок звільнення, а саме - не виконав обов`язок щодо подальшого працевлаштування позивача та не встановив факту неможливості переведення на роботу до реорганізованої установи. Вважає, що для ліквідації Національної академії прокуратури України потрібно щоб припинилися відносини, пов`язані із підвищенням кваліфікації прокурорів і здійснення спеціальної підготовки кандидатів на посаду прокурора та відпала потреба в управлінні у таких відносинах, чого не відбулося, внаслідок чого ліквідація Національної академії прокуратури України є протиправною. Посилається також, що Тренінговий центр прокурорів було створено на базі Національної академії прокуратури України та обидві установи мають однакові функції і завдання. Позивач стверджує, що Тренінговий центр прокурорів України є по суті правонаступником Національної академії прокуратури України, а отже, позивачу в порядку ч.2 ст. 40 КЗпП України мала б бути запропонована робота в новоствореній установі, оскільки фактично відбулась реорганізація підприємства шляхом перетворення. Посилаючись на викладене, позивач просив суд позов задовольнити у повному обсязі. 17.07.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 04.08.2020, а також було направлено копію позовної заяви із додатками. 11.12.2020 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов. Національна академія прокуратури України не погоджується із позовними вимогами позивача та просила у їх задоволенні відмовити. Свої заперечення проти позову обгрунтовує тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2020 року № 175 «Деякі питання реалізації законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» Національну академію прокуратури України було ліквідовано та визначено заходи з ліквідації юридичної особи, тоді як позивач помилково вважає Тренінговий центр прокурорів правонаступником Національної академії прокуратури України. Ліквідаційна комісія Національної академії прокуратури України дотримала встановлений законодавством порядок вивільнення працівників у зв`язку з ліквідацією юридичної особи, а саме здійснено персональне попередження позивача про наступне звільнення, подано звітність до державної служби зайнятості, повідомлено первинну профспілкову організацію про масове вивільнення, проведено повний розрахунок з позивачем в день звільнення, в тому числі йому виплачена вихідна допомога в розмірі середньомісячного заробітку відповідно до ст.44 КЗпП України. 14.12.2020 до суду надійшов відзив відповідача-2 на позовну заяву, в якому відповідач-2 просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Свої заперечення проти позову обґрунтовує тим, що позивач помилково стверджує про реорганізацію Національної академії прокуратури України в Тренінговий центрів прокурорів України, оскільки Кабінет Міністрів України як засновник вищого навчального закладу - Національної академії прокуратури України постановою від 3 березня 2020 року № 175 «Деякі питання реалізації законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» ліквідував Національну академію прокуратури України. Правонаступництво прав та обов`язків Національної академії прокуратури України Тренінговим центром прокурорів не передбачено жодним законом, а також підзаконними актами. Разом із тим, обов`язок роботодавця щодо працевлаштування працівників передбачений лише у випадку реорганізації юридичної особи. У разі ліквідації юридичної особи функції з працевлаштування вивільнених осіб покладаються на державну службу зайнятості, до якої відповідач-1 своєчасно і в повному обсязі подав звітність про вивільнення працівників у зв`язку з його ліквідацією. 07.12.2020 до суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких останній посилається на безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог позивача та просить у задоволенні позову відмовити повністю. Свої пояснення обґрунтовує тим, що для проведення реорганізації або перейменування Національної академії прокуратури України законодавчі передумови були відсутні. Згідно з ч.4 ст.104 ЦК України установа не може бути перетворена, крім випадків, передбачених законом. Приймаючи рішення про ліквідацію Національної академії прокуратури України, Кабінет Міністрів України та Офіс Генерального прокурора діяли в межах повноважень, установлених Законами України «Про управління об`єктами державної власності», «Про прокуратуру», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури». 05.01.2021 від позивача надійшли відповіді на пояснення третьої особи, а також відповіді на відзив відповідача-1 і відповідача-2, з яких зазначено, що твердження, пояснення, аргументи відповідачів та третьої особи не обґрунтовані та не відповідають дійсності. Вважає, що припинення НАПУ мало відбутися виключно шляхом реорганізації. Відсутність приписаного у законах чіткого механізму створення ТЦПУ ніяк не виправдовує невиконання заходів із правонаступництва, а лише свідчить про прогалини законодавства щодо реформи прокуратури. Крім того стверджує, що відповідач-2 не спростував висунутих вимог, а своїми поясненнями довів вчинення ним порушень, а відповідач-1 наказом голови ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України звільнив протиправно. Тому позивач вважає, що позовні вимоги повинні бути задоволені в повному обсязі. 18.01.2021 до суду від відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, які є за своїм змістом та обґрунтуваннями є тотожними з відзивом на позовну заяву. 01.02.2021 до суду від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, які є за своїм змістом та обґрунтуваннями також є тотожні з відзивом на позовну заяву. 15.02.2021 позивач подав до суду письмові пояснення стосовно заперечень відповідача-1 та відповідача-2 по справі, в яких зазначив, що за загальними правилами, ліквідація юридичної особи публічного права може мати місце у випадках, якщо в розпорядчому акті наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій ліквідованого органу. Тому ліквідація Академії потребувала припинення відносин, пов`язаних з підвищенням кваліфікації прокурорів і здійснення спеціальної підготовки кандидатів на посаду прокурорів, та відсутності потреби в управлінні такими відносинами з боку Офісу Генерального прокурора, чого фактично не відбулося. 26.02.2021 від відповідача-1 надійшли додаткові письмові пояснення проти позову. 01.03.2021 до суду від відповідача-1 надійшли пояснення щодо письмового опитування учасників справи, відповідно до яких відповідач зазначає про те, що поставлені запитання позивачем не стосуються обставин, що мають значення для справи, а відтак,

Outcome: approved