Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

16 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 серпня 2001 року Тимченківською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №5. В обгрунтування позову [PERSON] зазначив, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина - [PERSON], [INFO], який за згодою з відповідачем на даний час проживає разом з ним. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з червня 2012 року. Спору про поділ майна сторони не мають. Оскільки подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, а перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам [PERSON], позивач просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], визначивши місце проживання сина - [PERSON], [INFO], разом з ним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі на розірвання шлюбу погодилася та не заперечувала проти того, щоб син - [PERSON], [INFO] проживав разом з батьком [PERSON] У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Тимченківською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 5. /а.с.19/ Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 28.03.2002 року, Тимченківською сільською радою Зміївського району Харківської області, сторони мають сина - [PERSON], [INFO]./а.с.6/ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно сторони не мають. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 160. Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 3 ст. 29 Цивільного Кодексу України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вимоги чинного законодавства та згоди сторін щодо визначення місця проживання дитини - [PERSON], [INFO], суд дійшов висновку про необхідність визначення місця проживання неповнолітнього - [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON]

Outcome: approved