overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

16.04.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу . Шлюб між сторонами було укладено 22.12.1994 року, який зареєстрований Адміністрацією селища Хані міста Нерюнгрі Республіки Саха ( Якутія ), актовий запис № 05. Сторони не мають неповнолітніх дітей від шлюбу , однак відповідачка не бажає розривати шлюб через органи РАГСу. . Причиною розпаду сім»ї стали різні інтереси, втрата почуття взаємоповаги один до одного, різні погляди на життя , відсутність нормального морального клімату в родині. Подальше збереження шлюбу неможливе. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з»явився, надавши суду письмову заяву за якою позов підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Відповідачка до судового засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду не надійшло ніяких заперечень відповідачки проти позовних вимог позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 224 ЦПК України «У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки , суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи» Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Таким чином шлюбно-сімейні відносини між сторонами не склалися, постійно між ними виникали непорозуміння, вони виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя. На даний час сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

16.04.2014 року до Корсунь-Шевченківського суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 31.07.2009 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 152. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Після розірвання шлюбу позивачу прізвище залишити [PERSON]. Свій позов позивач мотивує тим, що сім'я розпалася в квітні 2014 року через несумісність характерів та різні погляди на життя. Тому, подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен, спору про поділ майна та місце проживання спільної доньки у сторін на даний момент немає. У судове засідання позивач з'явився, позов підтримав повністю. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони одружилися 31.07.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 31.07.2009 року, актовий запис № 152 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області 17.06.2010 року, актовий запис № 90 (а.с.5). Сім'я розпалася в квітні 2014 року через несумісність характерів та різні погляди на життя. Тому подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібний. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

16.04.2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований Обухівською сільською радою Мурованокуриловецького району Вінницької області 11.06.2006 року, актовий запис № 1. В судове засідання позивач не з'явився, просив провести розгляд даної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що до суду подав заяву. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, просила провести розгляд справи без її участі, про що до суду подала відповідну заяву, проти розірвання шлюбу не заперечувала. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

16.04.2014 року Зачепилівський районним судом Харківської області було винесено рішення по цивільній справі № 620/293/14-ц за позовом [PERSON] до Леб»язької сільської ради Зачепилівського району Харківської області, третя особа реєстраційна служба Зачепилівського РУЮ Харківської області про поновлення строку позовної давності та про визнання права власності в порядку спадкування. Вказаним рішенням було визнано за [PERSON], [INFO], уродженцем [ADDRESS] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,90 га. на території Леб»язької сільської ради Зачепилівського району Харківської області, після смерті [PERSON], померлої [INFO], відповідно до Державного акта на право власності на землю серії ІІІ-ХР №039255. У своїй заяві [PERSON] просить ухвалити додаткове рішення суду, оскільки вказане судове рішення неможливо виконати, так як в ньому було визнано право власності на земельну ділянку відповідно до Державного акта на право власності на землю серії ІІІ-ХР №039255, а потрібно було вказати Державний акт серії 1У-ХР № 019476 виданого на ім»я [PERSON], оскільки саме в ньому вірно вказано місце проживання власника - [ADDRESS]. Тому заявник просить суд винести додаткове рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 5,90 га., яка розташована на території Леб»язької сільської ради Зачепилівського району Харківської області, після смерті [PERSON], померлої [INFO], відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ІУ-ХР № 019476. Представник заявника [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, просить суд ухвалити додаткове рішення. Від Леб»язької сільської ради Зачепилівського району Харківської області надійшла заява про розгляд спраив без участі їх представника, в якій вказано, що не заперечують проти винесення додаткового рішення за заявою [PERSON] Третя особа викликалася в судове засідання, але не з'явилися, а оскільки згідно ч.3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін під час розгляду справи не є обов'язковою, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представника третьої особи. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи без їх участі, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч.1 п. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

16.04.2014 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі-Банк) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 44 488 508 - 07 грн.,з яких: -35 179 996 - 80 грн. - заборгованість по кредиту; - 2 926 740 - 82 грн. - проценти за користування кредитом, в період з 12.05.2008року по 03.04.2014року; - 2 292 964 - 72 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, в період з 03.10.2013року по 03.04.2014року; - 70 805 - 73 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, в період з 03.10.2013року по 03.04.2014року; - 2 009 000 - 00 грн.-штраф за порушення, щодо забезпечення повернення кредиту, що становить 5% від суми кредиту; - 2 009 000 - 00 грн.-штраф за порушення, щодо несвоєчасної сплати процентів за користування кредитом, що становить 5% від суми кредиту.(а.с.1-2) Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Кредитним договором №42 від 11.04.2008року, Додаткової угоди №1 від 11.04.2008 року, Додаткової угоди №2 від 25.06.2008 року, Додаткової угоди №3 від 26.03.2009 року, Договору про внесення змін до Кредитного договору від 18.01.2010 року, Банк надав відповідачу кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в сумі 40 180 000 - 00 грн. строком по 25.12.2010року, якими також передбачено сплату процентів за користування коштами та штрафні санкції у вигляді пені та штрафу. Умови Договору відповідач належним чином не виконує, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засідані представник позивача - Лисенко Г.О. позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився. Також не з»явився в судові засідання призначені на 16.06.2014року та на 29.09.2014 року, причин неявки не повідомив. Заслухавши думку представника позивача, яка вважає за можливе справу розглянути без участі відповідача, про постановлення заочного рішення не заперечує суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

16.04.2014 року ПАТ «Дельта Банк» (далі-Банк) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 2 118-16 грн.,з яких: - 1 418-21грн. - заборгованість по кредиту; - 48-60грн. - проценти за користування кредитом за період з 17.04.2008 року по 06.06.2010року; - 651-35 грн. - плата за обслуговування кредитної заборгованості за період з 17.05.2008 року по 06.06.2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором №001-09169-160907 від 16.09.2007 року (далі-Договір), Банк надав [PERSON] кредит в сумі 2 870 - 56 грн. строком по 15.09.2008 року, а також передбачено сплату процентів за його користування та плата за обслуговування кредитної заборгованості. Умови Договору відповідач належним чином не виконує, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Опалько М.І. надійшла заява про розгляд справи без її участі, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.41) Відповідач також не з»явився в судові засідання, призначені на 30.05.2014 року, на 09.07.2014 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

16.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 30.11.2002 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З травня 2012 року сторони припинили спільне подружнє життя у зв'язку з тим, що втратили взаємопорозуміння в результаті чого між ними склалися такі відносини при яких подальше спільне життя неможливе. Спільне господарство подружжя не ведуть. Спору з приводу виховання дитини та спільного майна сторони не мають. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить винести рішення про розірвання шлюбу. У попереднє судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, свої позовні вимоги підтримав та просив винести рішення про розірвання шлюбу на попередньому судовому засіданні. У попереднє судове засідання відповідачка не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала та була не проти винесення рішення про розірвання шлюбу на попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 105,110 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки та збереження родини стали неможливим. Судом встановлено, що сторони 30.11.2002 року уклали шлюб, реєстрація якого відбулася у відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 731. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який за взаємною згодою сторін після розірвання шлюбу залишається проживати з відповідачкою, позивач не має претензій з цього приводу. З травня 2012 року сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

16.04.2014 року позивач, [PERSON] звернулась до суду з заявою про винесення додаткового рішення по даній справі, зазначаючи, що Новоазовський районний суд Донецької області, приймаючи рішення по справі про визнання за нею права власності на самовільну зведені будівлі та споруди, а саме: човновий гараж, позначений літерою А-2 та човновий гараж, позначений літерою В-2, розташовані по [ADDRESS] не вказав площу зведених будівель та споруд, а саме - човновий гараж,позначений літерою А-2 площею 295,4 кв.м., та човновий гараж, позначений літерою В-2 площею 554,7 кв.м, що позбавляє її можливості зареєструвати у встановленому порядку паво власності на вказані будівлі та споруди. Повідомлені належним чином сторони про дату, час і місце проведення судового засідання щодо винесення додаткового рішення в суд не з*явилися, причини не явки не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін, оскільки це не суперечить вимогам ст..220 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення , може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 10 січня 2014 року за [PERSON] будо визнано права власності на самовільну зведені будівлі та споруди, а саме: човновий гараж, позначений літерою А-2 та човновий гараж, позначений літерою В-2, розташовані по [ADDRESS] . Проте в рішенні суду не зазначено площу самовільно зведених будівель та споруд, яка згідно технічної документації складає 295,4 кв.м (човновий гараж, позначений літерою А-2), 554,7 кв.м. (човновий гараж, позначений літерою В-2). Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення в частині зазначення площі самовільно зведених будівель та споруд .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

16.04.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 22.08.2008 року між нею та відповідачем по справі [PERSON]. було зареєстровано шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 335. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] З серпня 2013 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини з тієї причини, що в них різні характери, звички, не можуть знайти згоди в побутових питаннях, мешкають окремо. Шлюб суперечить її інтересам, вона вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просила розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що з серпня 2013р. зовсім не спілкується з чоловіком та не бажає примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, просив дати їм час на примирення з позивачкою. Вважає, що сімейно-шлюбні відносини можливо відновити і він прийме заходи для примирення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON]перебувають в шлюбі з 22 серпня 2008 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 335.. (а.с.3). Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO](а.с.4) Судом встановлено, що з серпня 2013 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з тієї причини, що в них різні характери, звички, не можуть знайти згоди в побутових питаннях, мешкають окремо, шлюб суперечить інтересам позивачки.. Пояснення відповідача [PERSON] суд вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки з серпня 2013р. він не прийняв ніяких заходів для примирення, доказів того, що він намагався зберегти сім'ю суду не надано. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що цей шлюб суперечить інтересам позивачки, а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Шлюб між нею та [PERSON] слід розірвати, прізвище позивачці після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

16.04.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, з внесеними змінами, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісяця у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 20.08.2011 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Донька потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з внесеними змінами в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги з внесеними змінами визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 29.11.2012 року, виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Сторони визнали, що дитина [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, думку відповідача, який визнав позовні вимоги, і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частковому відношенні до його заробітку, а саме щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

16.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з жовтня 2009 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: Доньку [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі . Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 01 грудня 2005 року відділом РАЦС по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою секретарем Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 14.04.2014 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved