Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

16 липня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», в якій просить: розірвати умови Заяви № 200842003002 від 19 липня 2017 року про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб та припинити нарахування відсотків та всіх видів штрафних санкцій. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 липня 2017 року між нею та ПАТ «ПУМБ» укладено та підписано Заяву № 200842003002 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб з відкриттям кредитної лінії і встановленням кредитного ліміту у розмірі 12 000 грн. З грудня 2017 року відбулося критичне погіршення фінансового стану позивача, пов`язаного із лікарняними та подальшим виходом у декретну відпустку. [INFO] позивач народила доньку, а в квітні 2018 року її покинув чоловік, з яким вона в подальшому розлучилась. До травня 2018 року позивач справно здійснювала погашення за кредитом, проте, через те, що її покинув чоловік вона не змогла більше продовжувати виплачувати суми, які виставляв відповідач. Позивач отримує лише виплати від держави, розмір яких не дає їй змоги розрахуватися з банком, при цьому кожного місяця вона отримує телефонні дзвінки з погрозами, хоча неодноразова зверталась до банку із заявами про намір продовжувати виплати, але їй не тільки не запропонували ніяких умов, але й не відповіли до теперішнього часу. У травні 2020 року позивач зверталась до відповідача із заявою щодо розірвання кредитного договору у добровільному порядку, щоб виплатити хоча б ту заборгованість, яка виникла на момент зміни умов життя позивача, але отримала відповідь, яка зовсім не відповідала тим питанням, з якими вона зверталась. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що у неї відбулись зміни зовнішніх обставин, які істотно вплинули на її інтереси і вона не мала можливості передбачити їх при укладенні договору, що є підставою, в розумінні ст. 652 ЦК України, для розірвання договору. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 липня 2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 10 годину 00 хвилин 13 серпня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 13 серпня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 25 вересня 2020 року, у зв`язку з тим, що представник відповідача у судове засідання не з`явився вперше, а визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву не сплив. Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року відкладено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 22 жовтня 2020 року у зв`язку з тим, що представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання відсутні. 22 жовтня 2020 року в судовому засіданні оголошено перерву та зобов`язано відповідача надати письмові докази до 13 години 30 хвилин 16 листопада 2020 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, зауваживши, що вона працювала у відповідача, отримувала гідну заробітну плату, при цьому у липні 2017 року підписала заяву про приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб з відкриттям кредитної лінії і встановленням кредитного ліміту в сумі 12 000 грн. Разом з тим, позивач неочікувано для себе завагітніла та у лютому 2018 року народила доньку, а з 2019 року позивач розлучилась з батьком дитини, який на сьогоднішній день перебуває у розшуку, допомогу на утримання дитини не надає. Тож, на сьогоднішній день позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до [INFO] , також у позивача є повнолітня донька, яка продовжує навчання і також перебуває на утриманні позивача. Таким чином, вказані обставини суттєво вплинули на матеріальний стан позивача та її можливість виконувати кредитні зобов`язання. Тривалий час вона намагалась здійснювати платежі, але банк неупинно нараховував відсотки, які з кожним днем значно збільшують суму загальної заборгованості. На прохання позивача щодо реструктуризації боргу банк нічого не відповів, а щодо її зави про розірвання кредитного договору банк надав відповідь, що підстави для цього відсутні, тому вона вимушена була звернутись до суду. Представник відповідача, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що 19 липня 2017 року позивач підписала заяву № 200842003002 про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО) у ПАТ «ПУМБ», згідно якої вона отримала кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом 12 000 грн та визначеним розрахунковим днем 20 числа місяця. Підписуючи вказану заяву, позивач погодилась, що строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування Кредитним лімітом, розмір Мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО, також вона погодилась і з тарифами банку, умовами надання кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками (в тому числі умовами надання Кредитної лінії, Овердрафту, Споживчого кредиту тощо), при цьому підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту з урахуванням процентної ставки (в тому числі реальної) за ним, вартості всіх супутніх послуг (а.с. 19). З копії паспорту споживчого кредиту вбачається, що кредитний ліміт встановлено у сумі 12 000 грн строком на один рік, який продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін, процентна ставка встановлена у розмірі 49% річних, при цьому в разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту процентна ставка застосовується у розмірі 62% річних з першого дня виникнення простроченої заборгованості на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаний паспорт підписано як представником кредитодавця, так і споживачем - [PERSON] , що свідчить про її обізнаність з умовами надання їй кредиту та наслідками його невиконання (а.с. 20). 27 червня 2018 року позивач зверталась до відповідача із письмовою заявою про реструктуризацію боргу за кредитом, посилаючись на суттєве погіршення її фінансового стану, пов`язаного з виходом у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 21), на що відповідачем надано відповідь від 18 вересня 2018 року, що банк не може задовольнити звернення [PERSON] , оскільки можливість відстрочки по повному або частковому виконанню зобов`язань перед банком на певний період часу не передбачена, умови кредитування банку в рамках затверджених продуктів є типовими і єдиними для всіх клієнтів (а.с. 61). Пізніше, 19 травня 2020 року позивач звернулась із письмовою заявою до відповідача про розірвання кредитного договору у добровільному порядку через критичне погіршення її фінансового стану, пов`язаного із лікарняними та подальшим виходом у декретну відпустку (а.с. 26). Проте, з відповіді ПАТ «ПУМБ» від 10 червня 2020 року вбачається, що з 01 березня 2020 року встановлено «кредитні канікули» на період дії карантину, тобто не будуть нараховуватись штрафні санкції за порушення умов кредитного договору, проте, позивачу необхідно все одно вносити щомісячні платежі вчасно з метою запобігання накопичення боргу. Також банк зазначив, що підстави для розірвання кредитного договору відсутні та припинення нарахування процентів/неустойки відсутні (а.с. 27). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч 1. ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. [PERSON] ознайомилась з умовами укладеного нею кредитного договору, оскільки підписала Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, тим самим погодилась на умови отримання кредиту, відсотковою ставкою, валютою кредиту та штрафними санкціями за невиконання зобов`язань з його повернення, вартістю кредиту, тобто при укладенні кредитного договору сторони зафіксували, що ними узгоджені усі істотні умови і підтвердили повне розуміння предмету кредитного договору та інших зазначених в ньому питань. Волевиявлення позивача щодо отримання кредиту саме на умовах, запропонованих Банком, на момент укладення кредитного договору до неї було вільним та відповідало її внутрішній волі, будь-яких доказів, які б спростовували це судження не надано. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач протягом чотирнадцяти календарних днів мала право відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Однак, споживач не скористалася своїм правом щодо відкликання згоди на укладення договору та навпаки, прийняла виконання умов договору шляхом його підписання та виконання, з отриманням кредитного ліміту на кредитну картку і з частковим виконанням умов кредитного договору. Статтею 638 ЦК України чітко передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 5 Паспорту споживчого кредиту встановлено порядок повернення кредиту, а саме, щомісячно не пізніше настання платіжної дати, протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду. Розмір платежів розраховується щомісячно і залежить від суми заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду. Позивач посилається на погіршення її фінансової платоспроможності внаслідок неочікуваної вагітності, народження дитини, з якою позивач перебуває вже більше двох років у відпустці, та розірвання шлюбу з чоловіком, від якого втратила фінансову підтримку, але такі обставини не можуть бути визнані підставами для розірвання кредитного договору. Позивач [PERSON] власноруч підписала Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту, де викладені умови надання кредиту, отже, це свідчить про те, що позивач ознайомилася та погодилася з усіма умовами кредитування і тому зобов`язана виконати свої зобов`язання перед банком. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.525. 526. 530 ПК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. . Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 631 ЦК України передбачено строк договору, а саме час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Кредитний договір набуває чинності в порядку визначеному цим договором та діє до моменту виконання Позичальником зобов`язань за ним (п.9.2 Кредитного договору). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п. 4 ст. 631 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином при укладенні кредитного договору сторонами було дотримано всі вимоги Цивільного кодексу України щодо даного правочину, тому підстав для задоволення позову [PERSON] до АТ «Перший український міжнародний банк» про розірвання умов Заяви № 200842003002 від 19 липня 2017 року про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб та припинення нарахування відсотків та всіх видів штрафних санкцій немає. Оскільки позивач на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» була звільнена від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, судовий збір відповідно до правил ст. 141 ЦПК України компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed