Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

15.11.2016 Позивач звернулась з названим позовом в суд. Свої вимоги обгрунтовує тим, що сімейне життя у них з відповідачем не склалось. Через різні погляди на життя вони не можуть знайти спільної мови. Постійні сварки негативно впливають на дітей, що може вплинути на їх розвиток та психіку. Спроби примиритися ні до чого не привели, навпаки ще більше погіршили їхні стосунки. Протягом останнього року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують. Подальше збереження сімї неможливе. Просила розірвати шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO], та вона має сина від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини в добровільному порядку не надає. Відповідач працює, має хороший стан здоровя та всі можливості надавати належну допомогу на утримання дитини. Домовленості щодо сплати коштів на утримання їх спільного сина між ними не досягнуто. Так як, відповідач має мінливі доходи, тому просить стягувати аліменти на її користь на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 800 (вісімсот) гривень щомісячно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав вимоги позивача, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та погоджується на розірвання шлюбу та не заперечує стягненню з нього на користь позивача аліментів на утримання сина. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину:сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні матері. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Протягом останнього року подружжя разом не проживають, сімейних відносин не підтримують, сумісного господарства. Між сторонами склались правовідносини, що регулюються ст.ст. 104, 105, 110, 112, 150, 180, 184, 191 СК України. Відповідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України та п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування обставин справи. Зважаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить Закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню. В силу ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судові витрати на користь держави, в силу ст. 88 ЦПК України та відповідно до вимог Закону України „Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved