Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

16 листопада 2017 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на ті обставини, що він є власником 3/5 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (далі - домоволодіння), на підставі договору купівлі-продажу від 24 квітня 2015 р. Право часткової власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що внесено відповідний запис № 608, і підтверджено належним витягом. Зазначає, що він зареєстрований і проживає в зазначеній частині домоволодіння. Вказує, що співвласником домоволодіння, в розмірі 2/5 частин, є [PERSON], яка в домоволодінні зареєстрована і проживає. У домоволодінні також зареєстровано тимчасове місце проживання відповідача - [PERSON], [INFO], строком на пів року до 20.10.1996 р. Відповідач доводиться позивачу далеким родичем. Підкреслює, що за даним місцем прописки (реєстраційним обліком) відповідач зареєстрований і по даний час, але фактично відповідач в будинку не проживає і не користується домоволодінням з 1997 року. З відповідачем зв'язок втрачено, давно не спілкуються. Самостійно відповідач не бажав раніше, і не проводить ніяких дій і понині, з метою знятись з реєстрації, не надаючи жодних обґрунтувань такій бездіяльності. Просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком з господарчими будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. (а.с. 43). Відповідач [PERSON] правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. Про дату судового розгляду повідомлений належним чином. Третя особа - [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа - Виконком Металургійної районної у місті ради клопотань суду не надав. Про дату судового розгляду повідомлений належним чином. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач позивач [PERSON] є власником 3/5 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (далі - домоволодіння), на підставі договору купівлі-продажу від 24 квітня 2015 р. Право часткової власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що внесено відповідний запис № 608, і підтверджено належним витягом. Співвласником домоволодіння, в розмірі 2/5 частин, є третя особа по справі - [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу. У домоволодінні зареєстровано тимчасове місце проживання відповідача - [PERSON], [INFO], строком на пів року до 20.10.1996 р., що підтверджується копією домової книги. Як вбачається з акту про не проживання від 07.11.2017 р., складеного головою квартального комітету № 19 [PERSON]., відповідач [PERSON] не проживає за адресою його реєстрації з 1997 року, в обслуговуванні домоволодіння не приймає участі, за надані комунальні послуги не сплачує, місце знаходження [PERSON] не відоме. Отже, на даний час у домоволодінні залишається бути зареєстрованим відповідач по справі - [PERSON], який не отримує кореспонденцію за вищевказаною адресою, особистих речей в будинку не має. Подальша формальна реєстрація Відповідача в житловому будинку є порушенням прав на безперешкодне користування будинком позивачем. Факти викладені в позовній заяві підтверджуються письмовими доказами - Договором купівлі-продажу та іншими довідками. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також дана позиція викладена у ч. 1ст. 321 ЦК України, де сказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч.1, ч.2 ст.16 ЦК України). Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким що втратив право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є підставою для подальшого зняття останнього з реєстрації в цьому приміщенні. При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням встановлених судом обставин справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved