Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

17.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив: - визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину № 121/08 від 29 травня 2008 року, яке видане приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Маймор Світланою Юріївною на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); - встановити порядок виконання рішення суду шляхом скасування державної реєстрації від 01.06.2018, індексний номер 41392784, права власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на земельну ділянку площею 6,310 гектарів, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району, кадастровий номер [NUMBER] , що була здійснена на підставі свідоцтва про право на спадщину № 121/08 від 29 травня 2008 року, виданого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Маймор Світланою Юріївною; - припинити право на нерухоме майно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) земельну ділянку площею 6,310 гектарів, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району, кадастровий номер [NUMBER] , яке було зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за № 121/08, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] . За життя на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 1018 від 18.10.2002 остання отримала у власність земельну ділянку площею 6,310 гектарів, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району, що підтверджується державним актом зареєстрованим за № 24693 від 27.11.2002. У встановлений законом строк позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 22.02.2008 відкрито спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 44092616. 19.06.2018 позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну ділянку, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в означеному реєстрі в якості власника спадкової земельної ділянки вказана інша особа, а саме - відповідач. Державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно здійснене на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41392784 від 01.06.2018. [PERSON] набув означене право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 121/08, видане 29.05.2008 приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Маймор С.Ю., внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відповідний запис. Як вбачається з інформаційної довідки № 132864208 від 01.08.2018 відповідач [PERSON] присвоїв земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER] та передав земельну ділянку в користування Фермерському господарству «Яровите» на підставі договору оренди. Позивач вважає свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку таким, що видане з порушенням норм діючого на час законодавством, оскільки станом на 29.05.2008 вже була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , 22.02.2008 в Новомосковській державній нотаріальній конторі. Крім того, нормами ст. 36 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на момент видачі Свідоцтва передбачено, що: «Приватний нотаріус вчиняє нотаріальні дії, передбачені статтею 34 цього Закону, за винятком видачі свідоцтва про право на спадщину». Також під час видачі Свідоцтва приватним нотаріусом в порушення п. 231 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не було перевірено наявність заведеної спадкової справи. З наведених підстав позивач вважає, що Свідоцтво, яке було видане 29.05.2008 приватним нотаріусом необхідно визнати недійсним та скасувати, оскільки воно видане з грубим порушенням вимог діючого законодавства. Також як наслідок скасування Свідоцтва скасувати реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви. У судове засідання 18 березня 2019 року не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у свою відсутність. Позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов не подавав. Представником третьої особи-1 надано суду заяву, згідно з якою останній просив розглядати справу у відсутність представника. Не заперечив проти задоволення позову. Третя особа-2 та третя особа-3 у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали. 26 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Судом в судовому засіданні 21 листопада 2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано від Новомосковської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] , отриману судом 02 січня 2019 року. Направлено запит до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо припинення повноважень приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маймор С.Ю., отриману судом 17 січня 2019 року. Направлено запит до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області про надання копії спадкової справи після смерті [PERSON] направлено запит до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про місце реєстрації відповідача [PERSON] , отриману судом 28 лютого 2019 року. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону, з урахуванням думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 1018 від 18 жовтня 2002 року [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку площею 6,310 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Вільненської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 24693 27 листопада 2002 року (а.с.9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.10). Як вбачається зі спадкової справи, копію якої надано на запит суду, 22 лютого 2008 року, [PERSON] звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом (№ 2-3343 від 24 липня 2003 року (а.с.60 зв.)) після смерті [PERSON] , яка складається з житлової квартири, розташованої по [ADDRESS] та 09 вересня 2008 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 60, 61). 07 травня 2008 року [PERSON] звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті рідної тітки [PERSON] , яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вільненської сільської ради, майнового паю та грошових внесків (а.с.59). 22 лютого 2008 року Новомосковською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 127, зареєстровану у спадковому реєстрі за № 44092616, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 54580232 (а.с.62). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 12864208 від 01.08.2018 земельна ділянка площею 6,31 га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстрована за [PERSON] 29.05.2018 державним реєстратором Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] Оленою Юріївною, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 121/08, виданий 29.05.2008, видавник: Приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маймор С.Ю. вказана земельна ділянка передана в оренду строком на 15 років Фермерському господарству «Яровите» за договором оренди 29.05.2018 (а.с.12). Як вбачається з письмових пояснень позивача, 19.06.2018 він звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, проте нотаріусом будо відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником спадкової земельної ділянки є інша особа, а саме - відповідач [PERSON] . Згідно довідки № 899/02-14 від 19.06.2018 виданої Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.11). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами щодо прав на спадкову ділянку. Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ст.1273 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.2 ст.1274 ЦК України). Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса а видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Положеннями ст. 34 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент видачі свідоцтва) передбачено, що у державних нотаріальних конторах видаються свідоцтва про право на спадщину. Нормами ст. 36 закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент видачі свідоцтва) встановлено, що приватний нотаріус вчиняє нотаріальні дії, передбачені статтею 34 цього Закону, за винятком видачі свідоцтва про право на спадщину. П.231 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 за № 283/8882 (в редакції чинній на момент видачі свідоцтва) передбачено, що при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи. У разі підтвердження цього факту нотаріус відмовляє у прийнятті заяви (іншого документа), рекомендуючи заявнику подати її за місцезнаходженням цієї справи, а в разі потреби - вимагає цю справу для подальшого провадження. Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Постанова Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надає роз`яснення, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане не мала права на спадкування, але й за інших, установлених законом. Згідно п.1 ч.1 ст.2 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частинами 1 та 2 статті 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно є обов`язковою. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч.2 ст. 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування, на підставі рішення суду, рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , на виконання вимог ст. 1269 ЦК України у встановлений Законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно - земельну ділянку. [PERSON] набув право власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку з грубим порушенням, оскільки згідно діючого на час видачі Свідоцтва законодавства, виключну компетенцію на право видачі свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно мали державні нотаріуси. Крім того, під час прийняття заяви від [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом не було перевірено наявність заведеної спадкової справи іншим нотаріусом. Також, оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується грубе порушення порядку отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що обмежує та порушує права позивача, свідоцтво про право на спадщину видане на ім`я [PERSON] має бути визнаним недійсним та скасовано державну реєстрацію прав останнього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, норми права, на які посилається позивач в обґрунтування позову підлягають застосуванню до даних правовідносин і наявні підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, належну померлій в порядку спадкування за законом, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір у сумі 2114,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved