Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 16 листопада 2016 року (за поштовим штемпелем) позивачі звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в 1999 році [PERSON] надав родині [PERSON] у користування трактор «Т-25», а [PERSON] передала [PERSON] автомобіль «УАЗ-452Д», номерний знак\~ [NUMBER], на підставі нотаріально посвідченої довіреності строком на 5 років, після чого (за усною домовленістю) повинен був повернути на її першу вимогу. У 2010 році [PERSON], на пропозицію [PERSON], на підставі акта приймання-передачі передав [PERSON] у користування трактор «МТЗ-82», 2000 року випуску. Крім того, щоосені [PERSON] передавав відповідачу на зберігання свої цінні речі, які весною той повертав йому. Відповідач користувався тракторами та допомагав [PERSON] обробляти землю. Однак весною 2016 року [PERSON] в грубій формі відмовився повернути [PERSON] спірні трактори, почвофріз, газовий балон, керогаз та брезент. Без згоди [PERSON] переробив автомобіль «УАЗ-452Д» на автопричіп до свого автомобіля. Перевіркою, проведеною працівниками поліції, встановлено, що трактора натепер перебувають у користуванні відповідача, тому просить витребувати із незаконного володіння відповідача два спірні трактори, почвофріз, газовий балон, керогаз та брезент, зобовязавши останнього повернути зазначене майно [PERSON] в належному стані, з урахуванням фізичного зносу, зобовязати відповідача відшкодувати [PERSON] шкоду за знищення спірного автомобіля в розмірі 30000 грн, звільнити [PERSON] від сплати судового збору та судові витрати стягнути із відповідача на користь позивача [PERSON] В письмових запереченнях проти позову представник відповідача [PERSON] посилається на те, що позов є не обґрунтованим. Факт передачі у користування автомобіля «УАЗ-452Д», номерний знак\~ [NUMBER], згідно довіреності та неповернення його позивачу нічим не підтверджується. Доказом порушення прав та інтересів позивача є лише показання свідків, які зазначають про наявність у минулому дружніх стосунків між родинами сторін. Проте, яку техніку, на яких підставах, хто кому передавав та де вона натепер знаходиться, вони не знають. Факт передачі тракторів позивачем відповідачу нічим не підтверджується, як і користування на даний час відповідачем ними. Відповідач дійсно має у користуванні трактора, який не має жодного відношення до позивача. Твердження позивача про передачу відповідачу на зберігання інших особистих речей також не відповідає дійсності. Зі слів позивача вбачається, що власником трактора є [PERSON] Таким чином, позивачу не належить право вимоги. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 01.02.2017 заборонено [PERSON] користуватися почвофрізом «Т/380 М», відчужувати його на користь третіх осіб та погіршувати його технічний стан. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 10.04.2017 подовжено розгляд справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник зменшили розмір позовних вимог та просять зобовязати відповідача відшкодувати [PERSON] вартість трактора «Т-25» в розмірі 35000 грн, вартість газового балона 300 грн та брезента 800 грн, позов підтримали повністю, відповідач та його представник позов не визнали повністю, позивач [PERSON] та третя особа в судове засідання повторно не зявилися, про час і місце розгляду справи були оповіщені належним чином, направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, відповідач [PERSON] свої позовні вимоги не змінювала, позов підтримує повністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник надали пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того, позивач [PERSON] зазначив, що трактор «Т-25», якого він придбав по видатковій накладній на отримання матеріально-технічних цінностей у ТОВ «Астра» (село [PERSON]), не був зареєстрований у встановленому порядку, номерних знаків не мав. Документи на цей трактор були в двох екземплярах, один з яких він передав [PERSON] Щодо родових ознак, то трактор мав червоний колір та невеликі розміри, кабіна - без даху. Проте індивідуальних ознак (номерів кузова, шасі, двигуна тощо) зазначити не може. У 2015 році він останній раз бачив у відповідача цього трактора, який був у неналежному технічному стані. Вважає, що відповідач трактора десь сховав. На газовий балон та брезент він також не має документів. Газовий балон передав [PERSON] у 2014 році, останній періодично заправляв балон та повертав, однак в черговий раз - не повернув. Брезент він передав приблизно 7 років тому на зберігання батькам відповідача. На його думку, відповідач порізав брезент та оббив ним сарай, проте сказав йому, що брезент зїли миші. Щодо автомобіля «УАЗ-452Д», якого [PERSON] передала відповідачу на його прохання, то його відсутність він виявив у 2015 році. Відтак з цієї дати починається перебіг строку позовної давності. [PERSON] повідомив йому, що автомобіль порізали, зробили з нього причіп, решту - здали на металобрухт. Будка й натепер знаходиться на подвір»ї садиби відповідача, приблизно рік-півтора тому. Представник позивача доповнив, що автомобіль «УАЗ-452Д» був переданий відповідачу за довіреністю на 5 років, після чого сторони усно погодили подальше користування ним, враховуючи, що з 2010 року закон не зобовязує оформлювати довіреність на машину. [PERSON] дізналася про знищення автомобіля в межах строку позовної давності, а саме, у 2016 році. В судовому засіданні відповідач та його представник пояснили, що факт передачі у користування відповідачу спірного майна нічим не підтверджено. Відповідач має у своєму користуванні трактор, проте він не є спірним, так як він певний час орендував його у Шепетюка, а пізніше - викупив. Позивач [PERSON] передавав брезент батькам відповідача, проте докази тому відсутні. Брезент, який використовувався для зберігання зерна, погризли миші. Відповідач також зазначив, що він заправив в черговий раз газовий балон та повернув його позивачу. Спірний трактор належав ТОВ «Астра», він на той час працював заступником директора товариства. До нього додому не привозили цього трактора. Він на прохання позивача забирав у 1999 році від [PERSON] автомобіль «УАЗ-452Д» на своє зберігання строком на пять років, який відремонтував, замінивши мотора та колеса. Після закінчення строку дії довіреності він пропонував повернути автомобіль, проте позивачі не забрали його. Відтак він забрав свої запасні частини від автомобіля, а решта автомобіля згнила. Будка, що знаходиться на його подвірї, придбана ним у колгоспі та належить йому. Сторона відповідача наполягає на застосовуванні позовної давності щодо вимог у частині відшкодування шкоди за знищення автомобіля «УАЗ-452Д», номерний знак\~ [NUMBER], оскільки позивач заявив, що цей автомобіль було передано відповідачу у 1999 році згідно з довіреністю строком на пять років. Тобто строк користування автомобілем сплив у 2004 році. Проте позивачі протягом 12 років це майно не витребовували. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що у [PERSON] були трактори приблизно десять років тому, в тому числі, невеликий трактор чи синього, чи червоного кольору, який він зберігав у себе на складі, доки його [PERSON] не забрав в село [PERSON]. Номерних знаків та марки автомобіля не памятає. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що приблизно 15 років тому у [PERSON] був в користуванні автомобіль «УАЗ» кольору хакі, з деревяною будкою, оббитою залізом, якого пригнали з Києва від [PERSON], та трактор «Т-25» червоного кольору, без кабіни, який, зі слів відповідача, належав позивачу. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що у 2015 році він разом відповідачем допомагав позивачу обробляти город та вивозити сміття. Трактором «МТЗ-82» відповідач зорав город, а трактором «Т-25» вивозив сміття із садиби позивача. Марку тракторів йому зазначив позивач та повідомив, що вони йому належать. Особисто він не розбирається в цьому. Автомобіля він не бачив у відповідача, бачив лише будку від автомобіля шириною приблизно три метри. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що автомобіль «УАЗ» з будкою зеленого кольору був у [PERSON] пять-шість років тому. Трактори були до 2016 року, в цьому році - не бачив. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що під час складання акта на території садиби відповідача на запит адвоката він не бачив там спірної техніки, як і в інший час. Протягом останніх рокупівтора він бачив на подвір»ї лише якусь будку. Позивач наполягає на тому, що це будка від автомобіля «УАЗ». Пороте він не є водієм та не розбирається у техніці. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Суд визначає обставини, визнані сторонами, які не підлягають доказуванню, зокрема ті, що у користуванні відповідача на підставі довіреності, виданої йому позивачем [PERSON] у 1999 році строком на 5 років, перебував автомобіль «УАЗ 452Д», державний номерний знак [NUMBER]. Строк дії довіреності після його закінчення у встановленому законом порядку не продовжувався. Судом встановлено, що власником цього транспортного засобу є [PERSON] (а.с.23 копія довідки). Відповідач наполягає на застосуванні позовної давності щодо цих вимог. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» від 5 липня 2011 року № 3565-VI встановлено право керування транспортним засобом особою, яка не є його власником, без довіреності. Вбачається, що позивач [PERSON] пропустила строк позовної давності, оскільки довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, після закінчення строку дії довіреності в 2004 році. Доказів щодо збільшення позовної давності не надала. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до положень п.п. 3, 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення, є підставою для відмови у позові. Позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи від загального захворювання (а.с.53), а відтак є звільненою від сплати судового збору., Позивач [PERSON] наполягає на тому, що він є власником трактора «Т-25» вартістю 35000 грн та газового балона 300 грн, які він передав відповідачу на зберігання та у користування, та брезента вартістю 800 грн, якого передавав на зберігання батькам відповідача. Останній на його вимогу не повернув зазначені речі, тому просить зобовязати відповідача відшкодувати йому їхню вартість. Однак цей позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин та не зазначив індивідуальних ознак спірного майна для його ідентифікацї. Відповідач наполягає на тому, що позивач не передавав йому на зберігання та у користування зазначеного трактора. Газовий балон після заправки газом повернув позивачу. Брезента позивач передавав на зберігання його батькам, а не йому. Відтак він не перебував у його користуванні. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не підтвердили, що власником спірного трактора є [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України). \~\~ Тобто, для застосування вказаної статті необхідною умовою є доведеність фактів, які підтверджують право власності позивача на майно. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~\~ У відповідності із п. 1\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, оглянувши матеріали висновку від 06.09.2016, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в позові [PERSON] необхідно відмовити повністю, так як вона пропустила строк позовної давності, на застосуванні якого наполягає відповідач, та не надала доказів щодо передачі у користування відповідача спірного транспортного засобу на подальший термін після спливу дії довіреності. В позові [PERSON] також вбачається за необхідне відмовити повністю, оскільки він не надав доказів щодо належності йому на праві власності спірного майна та щодо передачі цього майна відповідачу на збереження чи у користування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed