Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

17.02.2016 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, а також витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.11.2012 року по вул. Артема в м. Києві з вини відповідачки, яка керувала автомобілем марки «Сітроен», державний номерний знак [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП). При цьому на час скоєння ДТП відповідачка не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], що належить Публічного акціонерного товариству «Комерційний Банк «Правекс-Банк» (надалі - ПАТ КБ «Правекс-Банк», який мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АВ/3950983 з терміном дії з 01.08.2012 року до 31.07.2013 року. Зазначена шкода відповідачкою не була відшкодована потерпілій стороні. У зв'язку з настанням страхової події позивач 22.11.2013 року здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі ПАТ КБ «Правекс-Банк» в розмірі 9661,28 грн. Також, у зв'язку з залученням аварійного комісара позивачем додатково було сплачено за його послуги 765,00 грн. Після проведення виплати у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідачки, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки на його користь кошти в розмірі понесених витрат, а саме, виплачене страхове відшкодування у сумі 9661, 28 грн., витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 765,00 грн., судовий збір за подання позову до суду у сумі 1378,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 08.11.2012 року близько 14 год. 15 хв. по вул. Артема в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля марки «Сітроен», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автобуса марки «Богдан», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON] При цьому, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 05.02.2013 року відповідачку було визнано винною у вчиненні вищезазначеної ДТП (а.с. 5).. Згідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже вина відповідачки у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування. Водночас, результаті вказаної ДТП пошкоджено автомобіль марки «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АВ/3950983, укладеним із страховою компанією - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», строк дії даного Поліса з 01.08.2012 року по 31.07.2013 року ( а.с. 7). Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено у судовому засіданні, на день вчинення ДТП відповідачка не мала чинного Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 371 від 15.04.2013 року, який складений оцінювачем [PERSON], вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], складає 9661,28 грн. (а.с. 10-22). При цьому, положеннями ст. 22 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Таким чином, згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 15.04.2013 року позивачем було видано наказ № 4290 від 19.11.2013 року (а.с. 9), відповідно до якого позивач виплатив ПАТ КБ «Правекс-Банк» суму страхового відшкодування у розмірі 9661,28 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1/20455 від 20.11.2013 року. а також оплатив послуги аварійного комісара у розмірі 765,00 грн. (а.с.25). Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. 25.11.2013 року позивач звернувся до відповідачки з листом № 3/1-05/33230 про компенсацію понесених витрат в добровільному порядку (а.с. 25). Проте зазначений лист залишився поза увагою відповідачки. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) в частині стягнення в порядку регресу з [PERSON] витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування та витрат сплачених позивачем за послуги аварійного комісара у загальному розмірі 10426,28 грн. (9661,28+765,00=10426,28), підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування за рахунок відповідачки витрат на оплату правової допомоги в розмірі 2 000,00 грн., виходячи з наступного. Так, положеннями частини першої ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як вбачається зі змісту додаткової угоди №221 від 26.01.2012 року до Контракту про надання правової допомоги №77 від 04.10.2012 року, яка укладена між Моторним (транспортним) страховим бюро України (Замовник) та ФОП [PERSON] (Виконавець), сторони домовились, що відповідно до умов контракту про надання правової допомоги № 77 від 04.10.2012 року Замовником передано, а Виконавцем прийнято завдання на ведення від імені замовника судових справ, серед іншого, справи №20455 за позовом Замовника до [PERSON] та визначено розмір винагороди виконавця у сумі 2000,00 грн. (а.с. 26). Також, згідно ч. 2 додаткової угоди №221 оплата послуг Виконавця, в розмірах, вказаних в Контракті, здійснюється Замовником шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок виконавця винагороди протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання Сторонами Акту про виконані роботи по кожній справі окремо. Однак, позивачем не надано до суду ані акту прийому-передачі виконаних робіт (надання юридичних послуг) в тій частині, яка стосується його виконання, пов'язаного з розглядом в суді даного спору, ані платіжного доручення про оплату послуг за надання правової допомоги, у зв'язку з чим визначену позивачем вартість наданих послуг з правової допомоги в сумі 2000,00 грн. суд вважає необґрунтованою. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, підлягає частковому задоволенню. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 9, 22, 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: partial