Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

15 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить визначити їй, як спадкоємцю за законом, додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 04 липня 2010 року в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області. Мотивує свої вимоги тим, що після смерті батька відкрилася спадщина, а вона є спадкоємцем за законом, осіб, які б мали право на обовязкову частку немає. Поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини зазначає те, що вона проживала окремо від спадкодавця, при житті питання щодо спадщини між ними не обговорювалось, про наявність земельної ділянки у власності батька не знала. Лише нещодавно, перебираючи документи померлого, знайшла державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя діда [PERSON], який, як вона дізналася пізніше, перейшов у спадок її батька, оскільки останній проживав разом з дідом і фактично прийняв спадщину, але належним чином не оформив. Строк для звернення з заявою про прийняття спадщини пропущений. Позивач в судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, в раніше поданій суду заяві повідомив про відсутність заперечень проти позову, просив розгляд справи проводити за відсутності представника. Третя особа [PERSON] до суду зявився, повідомив про відсутність заперечень проти визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Третя особа Липоводолинська районна державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена, поінформувала про відсутність заперечень проти позову, розгляд справи просила проводити за відсутності представника. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. 03 грудня 2006 року помер дід позивача [PERSON] (а.с. 5). Позивач [PERSON], яка народилася 22 травня 1985 року, є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Третя особа, [PERSON] є рідним братом позивача. Батько позивача [PERSON] помер 04 липня 2010 року (а.с. 6). Згідно довідки № 114 від 17 квітня 2015 року, виданої Русанівською сільською радою Липоводолинського району Сумської області, [PERSON], [INFO], був зареєстрований та проживав за адресою [INFO], разом із своїм сином [PERSON]. Відповідно до довідки № 140 від 27 травня 2015 року виданої Русанівською сільською радою Липоводолинського району Сумської області та копії по господарської книги, [PERSON] на час смерті проживав сам в домоволодінні, яке розташоване за адресою: в с. Русанівка по вул. Зарічна, 75 Липоводолинського району Сумської області (а.с. 26). [PERSON] проживає та зареєстрована в [INFO]. За життя [PERSON] отримав державний акт І-СМ №044676 від 10 травня 2002 року на право приватної власності на землю площею 3,53 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на території Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 12). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіти від їх імені відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувалися . Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Суд вважає встановленим факт прийняття спадщини батьком позивача [PERSON] після смерті свого батька діда позивача [PERSON], оскільки перший проживав разом з останнім на момент його смерті, а тому, відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, але її не оформив. Зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, інший спадкоємець першої черги проти задоволення позову не заперечує, вона не знала про прийняття спадщини батьком після смерті діда, дізналась про це лише нещодавно, перебираючи документи померлого, пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, суд вважає поважною причину пропуску позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини і такою, що дає підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved