Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

16 листопада 2021 року Калинівським районним судом Вінницької області було ухвалено рішення по цивільній справі №132/4510/19 за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-Служба у справах дітей Калинівської РДА, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу на 25 листопада 2021 року та запропоновано представнику позивача [PERSON] - адвокату Петрук Л.І. подати докази щодо розміру понесених [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в строк до 22.11.2021. 22.11.2021 представник [PERSON] - адвокат Петрук Л.І. поштовим відправленням надіслала на адресу суду заяву, яка зареєстрована судом 24.11.2021, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14880 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явились, при цьому представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] -адвокат Петрук Л.І. надала суду заяву за вх.11911/21 про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу за її відсутності. Заявлений розмір понесених [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14880 грн підтримує у повному обсязі. Відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] надав суду заяву за вх.11908/21 від 25.11.2021, згідно якої просить вирішити питання щодо судових витрат, понесених [PERSON] , за його відсутності. Проти задоволення заяви заперечує згідно поданого заперечення. Дослідивши матеріали справи та докази щодо розміру понесених [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу, та у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії) бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України). Як убачається із матеріалів справи, представник [PERSON] -адвокат Петрук Л.І. заявила до стягнення з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] 14880 грн витрат на професійну правничу допомогу. На обгрунтування цих вимог представник [PERSON] -адвокат Петрук Л.І. надала копію ордера серія ВН №098127 (а.с115); копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю серія ВН №000258; копію договору №2020/В-2 про надання правової допомоги від 16.01.2020, укладеного між [PERSON] та адвокатом Петрук Л.І. (а.с.119-122); копію акта наданих послуг від 28.05.2020 згідно договору про надання правової допомоги від 16.01.2020 №2020/В-2; копію акта наданих послуг від 16.11.2021 згідно договору про надання правової допомоги від 16.01.2020 №2020/В-2; копію квитанції №0.01592581509.1 від 22.01.2020 на суму 7000 грн; копію квитанції №0.0.20142826828 від 28.05.2021 на суму 2880 грн; платіжне доручення №Р24АР24А1733552567С3067 від 22.11.2021. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved