Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

16 травня 2018 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 05.03.2015 року у сумі 153249,09 гривень, з яких 108000,00 грн.- сума позики, 8459,51 грн.-3% річних,36789,58 грн.-інфляційні втрати, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05 березня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого відповідач [PERSON], ще до підписання договору, прийняла від позивача [PERSON] у власність 108\~000,00 гривень та зобовязалась їх повернути не пізніше 01.10.2015 року. Відповідно до пункту 1 Договору позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів безпроцентно на умовах, визначених цим договором, у строк до 01.10.2015р. Станом на 11.05.2018р. зазначена сума позики відповідачем не повернута, у звязку з чим за останнім обліковується заборгованість перед позивачем у розмірі 108\~000,00 (сто вісім тисяч грн. 00 коп.) гривень. Строк виконання зобовязання в повному обсязі настав 01.10.2015 р. та з 02.10.2015 р. у позивача виникло право вимагати від відповідача виконання умов Договору в повному обсязі. Таким чином, з 02.10.2015 року відповідач порушує зобовязання щодо виконання зобовязань за Договором, у зв'язку з чим у позивача виникає право на звернення до суду та стягнення заборгованості у примусовому порядку. Загальний розмір грошових коштів, які відповідач повинен повернути позивачеві згідно укладеного між ними Договору станом на 11.05.2018 року становить: 108\~000,00 грн. (сума позики) + 8\~459,51 грн. (3% річних) + 36 789,58 грн. (інфляційних втрат), а всього 153\~249,09 (сто пятдесят три тисячі двісті сорок девять грн. 09 коп.) гривень (детальний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат додається). Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 травня 2018 року заяву позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено. Заборонено відчуження земельної ділянки №7, що знаходиться по вулиці Центральній в с. Циркуни, Харківського району Харківської області, кадастровий номер 6325185001:00:034:0073, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві власності [PERSON]. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2018 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував у повному обсязі. 01 лютого 2019 року на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України проголошена вступна і резолютивна частини рішення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 05 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів. Згідно пункту 2 Договору, [PERSON], ще до підписання договору, прийняла від позивача [PERSON] у власність 108\~000,00 гривень. Відповідно до пункту 1 Договору позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів безпроцентно на умовах, визначених цим договором, у строк до 01.10.2015р. Строк виконання зобовязання в повному обсязі настав 01.10.2015 р. та з 02.10.2015 р. у позивача виникло право вимагати від відповідача виконання умов Договору в повному обсязі. Пунктом 4 Договору встановлено, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики та/або не в повному обсязі, він несе відповідальність за порушення грошового зобовязання відповідно до ст.625 ЦК України. Таким чином, загальний розмір грошових коштів які відповідач повинен повернути позивачеві згідно укладеного між ними Договору станом на 11.05.2018 року становить: 108\~000,00 грн. (сума позики) + 8\~459,51 грн. (3% річних) + 36 789,58 грн. (інфляційних втрат), а всього 153\~249,09 (сто пятдесят три тисячі двісті сорок девять грн. 09 коп.) гривень (детальний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат додається). \~ \~ \~ \~На сьогоднішній день відповідач не виконав зобовязання за договором, не повернув позивачу суму боргу, а також проценти. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 08 червня 2016 року (справа № 6-1103цс16), письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст.536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог частини 1 ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про призначення судової психіатричної експертизи з метою встановлення в якому психічному стані перебувала [PERSON] під час укладення договору позики. Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки предметом даної справи є стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась в наслідок невиконання останньою умов нотаріально посвідченого 05.03.2015р. договору позики. Згідно ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1, п.2 ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються, в тому числі, на підставі висновків експертів. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Таким чином, беручи до уваги, що предметом доказування є існування у відповідача заборгованості зазначеної в позовній заяві та існування у позивача права вимоги, щодо її повернення, навіть після проведення судової психіатричної експертизи її висновок, в порядку ч.4 ст.77 ЦПК України, не повинен братись судом до розгляду як доказ. Крім того, договір позики від 05.03.2015р., у звязку з не виконанням якого і утворилась у відповідача зазначена в позовній заяві заборгованість, є нотаріально посвідченим, та згідно його умов сторони, під час його укладання, діяли добровільно і перебували у здоровому розумінні та ясній памяті, повністю усвідомлювали значення своїх дій та умови цього договору, його правові наслідки, підтверджуючи дійсність намірів при його укладенні, та те, що він не носить характеру мнимого та удаваного, володіючи українською мовою, згідно з вільним волевиявленням, яке відповідає внутрішній волі сторін, маючи на меті реальне настання правових наслідків від укладеного правочину, володіючи повним обсягом цивільної дієздатності, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину) та із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Більш того, згідно п.16 договору позики нотаріусом було розяснено сторонам зміст і правові наслідки правочину. Також, на виконання вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, під час нотаріального посвідчення договору позики приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] було встановлено особи сторін та перевірено їх дієздатність, про що міститься відповідний запис у самому договорі позики. Отже, під час укладення договору позики дієздатність відповідача було перевірено приватним нотаріусом, підписавши даний договір вона визнала усі його умови, підтвердила свій психічний та психологічний стан в момент його підписання та розуміння змісту та правових наслідків цього договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та задовольняє їх у повному обсязі. Також, позивачем при подачі позову до суду понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1532,50 грн., що відповідно до ст.\~141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved