Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

17.09.2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.09.2018 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.35-36). Позовні вимоги позивачем умотивовано тим, що 01.02.1997 між нею та відповідачем б зареєстровано шлюб, який 12.12.2003 - розірвано. У період шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. Вказує, що на даний час їх спільний син [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі - Київський міжнародний університет з 01.09.2016 року і продовжуватиме навчання щонайменше до 30.06.2020 року, наразі він є студентом 3 курсу, спеціальність «Комп`ютерні науки та інформаційні технології». Зазначає, що у зв`язку з тим, що навчання в Київському міжнародному університеті платне, то вона самостійно змушена оплачувати синові як навчання, так і проживання в гуртожитку, а син ніде не працює, так як навчається на денній формі навчання, стипендію та будь-яких інших соціальних виплат син не отримує. Вказує, що відповідач й досі має заборгованість по аліментам, що призначенні рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11.10.2007 року і при цьому ухиляється від обов`язку утримувати свого сина, який продовжує навчання. Зазначає, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги своєму синові, який на даний час продовжує навчання у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову, і до досягнення дитиною 23 років, тобто до [INFO] при умові продовження навчання; стягнути з відповідача - [PERSON] на користь [PERSON] всі судові витрати по справі. 03.10.2018, через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.42), в якому позивач зазначає, що позивач просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним 23 років, тобто до [INFO] . Однак, відповідно до ст. 199 СК України, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до двадцяти трьох років в тому разі, якщо вони навчаються і не припинили навчання. Як вбачається з довідки №293 від 30.07.2018 року, виданого КМУ, термін навчання закінчується 30.06.2020 року, коли [PERSON] виповниться 22 роки і три місяці. Вказує, що позивач просить суд стягнути з відповідача усі судові витрати по справі, в тому числі витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 гривень, та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 704,80 грн, однак відповідно до ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу, учасник справи подає детальний опис робіт та їх вартості виконаної адвокатом, та до поданої позовної заяви такого розрахунку не додано, відносно витрат по сплаті судового збору, то на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. 25.10.2018 від представника позивача адвоката Берегович О.О. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.49), відповідно до якої на думку позивача син [PERSON] на даний час здобуває базову вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» до 30.06.2020 року. У разі якщо син продовжуватиме здобуття- повної вищої освіти і вступить до університету для здобуття СО «Магістр», то право позивачки утримання повнолітнього сина не припиниться до досягнення ним 23 років, тобто до [INFO] . Вказує, що 30 липня 2018 року між позивачем та представником [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги та відповідно до додаткового договору про надання правової допомоги 30.07.2018 року вартість послуг за надання правової допомоги становить 4\~000 гривень. Тому просить суд позовні вимоги задовільнити у повному обсязі. 28.11.2019 до судового засідання позивач не з`явилася, представник позивача адвокат Шиманський В.М. надав суду клопотання про слухання справи у відсутність позивача (а.с.171), позов підтримує. В судому\~засіданні відповідач\~ [PERSON] \~суду показав,\~що він\~позовні вимоги\~позивача \~визнає частково\~та просить\~суд стягнути\~з нього\~аліменти накористь [PERSON] , на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки він не має фінансової можливості сплачувати заявлений у позові розмір аліментів, так як у нього на утриманні є ще неповнолітній син від іншого шлюбу. Представника відповідача: Гук [PERSON] в судовому засіданні також просив суд задовольнити позов частково, на розмір, який визнається відповідачем. В задоволенні понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу просив суд відмовити, оскільки вони не підтверджені позивачем відповідними доказами, які передбачені ЦПК. Суд, з урахуванням міркування присутніх учасників справи які не заперечували, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивача. Вислухавши вступне слово відповідача , його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є частково обґрунтований та такий , що підлягає до часткового задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд, визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено та не заперечується сторонами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 12.12.2003 року було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с.13). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії (а.с.12), який на даний час є повнолітнім та перебуває а утриманні позивача, що не заперечується сторонами у справі. Рішенням Святошинського районного суд м. Києва від 11.10.2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.17). Відповідно до довідки від 30.07.2018 року № 293 [PERSON] , є студентом 3 курсу денної форми навчання Факультету інформаційних технологій Київського міжнародного університету. Рік вступу до навчального закладу 2016, навчання платне, стипендія не нараховується, термін навчання 01.09.2016-30.06.2020 (а.с.19), оплата за навчання на вказаній спеціальності на 2016-2017 навчальний рік становила 10 950,00 грн., на рік 1 095,00 грн. на місяць з вересня по червень, включно, про що зазначено в довідці Київського міжнародного університету від 06.06.2017 № 116 (а.с.15). Дані відомості також зазначені в договорі про навчання № 029 від 01.09.2016 (а.с.5). Крім цього, 23.07.2016 між Київським міжнародним університетом в особі уповноваженої особи та [PERSON] укладено договір № 998 про проживання в гуртожитку ( а.с.4). 18.05.2017 між Київським міжнародним університетом в особі уповноваженої особи та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору про навчання від 01.09.2016, згідно умов якої вартість освітніх послуг за 2017-2018 навчальний рік становить 12\~300 гривень ( а.с.16). Також, позивачем надано суду ряд квитанцій та платіжних доручень, з яких убачається, що [PERSON] здійснено виплати за навчання в вищезазначеному закладі та за проживання в гуртожитку ( а.с.18-27). З копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , судом установлено , що його батьком в даному свідоцтві значиться відповідач [PERSON] , матір`ю [PERSON] ( а.с.43). Оцінивши вищезазначені докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов позивача підлягає частковому задоволенню, а з відповідача стягненню на користь позивача аліменти на утримання дитини на період навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 17.09.2018, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23-х років. Визначаючи аліменти\~у розмірі\~1/6\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~ відповідача\~щомісячно,\~суд враховує\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище сина\~сторін,\~який \~навчається на\~денній формі\~навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги; не отримує стипендії , оскільки навчається на бюджетній основі, але є повнолітньою особою, яка повинна вже самостійно прикладати зусилля для забезпечення своїх матеріальних потреб; перебуває на утриманні матері, яка також є працездатного віку, не особою з інвалідністю, тому має працювати на отримувати дохід, однак суду не надала відповідних доказів на підтвердження свого заробітку. Також\~суд враховує\~і стан\~здоров`я та\~матеріальне відповідача,\~який є\~фізично здоровий,\~працездатного віку,\~не \~є особою\~з інвалідністю\~,\~ має\~на утриманні\~сина від\~ другого\~шлюбу сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~а також\~ту обставину,\~що відповідач,\~офіційно не\~працює,\~не перебуває на обліку у Центрі зайнятості , перешкод у працевлаштуванні не має, не вживає з власної ініціативи заходів щодо офіційного працевлаштування; не має інших аліментних зобов`язань, тому суд вважає , що відповідач має можливість працевлаштуватися офіційно , хоча зусиль до цього не прикладає, а наявність іншої сім`ї та інших дитини, не повинно бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку допомагати матеріально повнолітньому сину , оскільки діти у батьків є рівними в правах , незважаючи на їх кількість, вік та місце проживання. В решті позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю. Крім цього, у позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 4000 гривень у рахунок повернення понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого подала суду договір по надання правової допомоги від 30.07.2018, який укладений між позивачем та адвокатом Берегович О.О. ( а.с.50-51) та додатковий договір до договору про надання правової допомоги від 30.07.2018, згідно якого убачається, адвокат зобов`язується надати клієнту наступні послуги: аналіз матеріалів справи 700 грн., складання позовної заяви 800 грн., участь в судових засіданнях - 2500 гривень ( 500 грн. за 1 засідання) ( а.с.52). Відповідно до\~ч.1\~-6\~ст.\~137\~ЦПК витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Між тим, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті\~133, статтях\~137,\~141,\~142 ЦПК . Згідно\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм чинного законодавства позивач на підтвердження вимоги про стягнення витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 4000 гривень не надала суду належних та допустимих доказів. Договір по надання правової допомоги від 30.07.2018, який укладений між позивачем та адвокатом Берегович О.О. (а.с.50-51) та додатковий договір до договору про надання правової допомоги від 30.07.2018, згідно якого убачається, адвокат зобов`язується надати клієнту наступні послуги: аналіз матеріалів справи 700 грн., складання позовної заяви 800 грн., участь в судових засіданнях - 2500 гривень ( 500 грн. за 1 засідання) ( а.с.52), суд вважає є неналежними доказами у підтвердження понесених витрат , оскільки в даному додатковому договорі зазначено, що адвокат лише зобов`язується надати\~клієнту відповідні\~послуги,\~однак розрахунок обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом , їх вартості, а також оригіналу квитанції адвоката про сплату позивачем адвокату гонорару - позивачем суду не надано. Тому, установивши, що у справі відсутні належні та допустимі, в розумінні ст. ст.\~77,\~78 ЦПК, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим у задоволені даної вимоги слід відмовити. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: partial