Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

16.10.2018 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги мотивував тим, що має у власності квартиру [ADDRESS]. Після укладення шлюбу з відповідачкою 03.11.2004 року, зареєстрував її в квартирі як члена родини. Сімейне життя не склалось, шлюбні відносини з відповідачкою припинились після 01.06.2018 року. Відповідачка переїхала проживати до своїх батьків, 22.08.2018 року шлюб між сторонами по справі розірвано. Спільна донька [PERSON] після розірвання шлюбних стосунків за власним бажанням залишилась проживати разом з позивачем. На даний час позивач разом з донькою, яка навчається в Полтавській загальноосвітній школі № 28, постійно проживають в [INFO]. Після розірвання шлюбних стосунків з відповідачкою позивач пропонував їй добровільно знятись з реєстрації, на що отримав відмову. Посилаючись на викладене, просив усунути перешкоди у користуванні квартирою № 4 по вул. Охтирська, 7, в с. Кардашівка Охтирського району Сумської області, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач та його представник, будучи належним чином сповіщеними про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибули, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату час і місце судового розгляду, в судове засіданні не з'явились. Представник відповідачки подав заяву про розгляд справи у відсутність його та відповідачки, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. У письмовому відзиві на позовну заяву \\а.с. 29\\ зазначив, що відповідачка була вселена в квартиру позивачем як член його сім»ї, але на даний час вимушено тимчасово проживає у своїх батьків. Фактично стосунки між позивачем и відповідачкою припинилися не з 01.06.2018 року, як зазначає позивач, а 12.06.2018 року. Зазначав, що за умови неподання в подальшому відповідачкою позову про вселення, або неподання доказів поважності причин не проживання неї у спірній квартирі, позивач набуде права вимоги визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням лише з липня 2019 року, якщо інший строк припинення сімейних відносин не буде встановлений судом, а тому за нею зберігається право користування житлом. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши надані сторонами докази, оцінивши їх в сукупності, виходив з наступного: Встановлено, що згідно договору дарування серія ВАР № 858806 від 04.11.2003 року [PERSON] на праві власності належить ѕ частини квартири [ADDRESS] \\а.с. 18\\ 03.11.2004 року [PERSON] уклав шлюб з ТИХОНЕНКО (дошлюбне прізвище МАЛЮК) В.В., що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області 03.11.2004 р. \\а.с. 7\\ 01.12.2004 року [PERSON] народила доньку ТИХОНЕНКО [PERSON], в свідоцтві про народження якої позивач по справі записаний її батьком. \\а.с. 10\\ Відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду від 22.08.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. \\а.с. 8\\ Відповідно до довідки Кардашівського старостинського округу Чернеччинської сільської ради від 02.07.2018 року № 529 за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], та дружина [PERSON], [INFO], яка фактично вибула з місця проживання 01.06.2018 року \\а.с. 9\\ Відповідно до довідки Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школи І-ІІІ ступенів № 28 Полтавської міської ради Полтавської області» від 09.08.2018 року № 55 [PERSON] навчається в 8-Б класі. \\а.с. 12\\ З висновку органу опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації від 11.10.2018 року № 01-24/11/2656. \\а.с. 13\\ вбачається, що органом опіки та піклування визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні матері [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] у формі систематичних побачень кожної першої та третьої суботи щомісяця, за місцем проживання малолітньої дитини ТИХОНЕНКО [PERSON] в м. Полтава, за попередньою домовленістю з батьком дитини [PERSON] Орган опіки також встановив, що [PERSON] проживає [INFO]. В матеріалах справи мається акт, підписаний начальником КП «ЖЕО № 2» та сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] зареєстрована в [INFO], але фактично проживає в [INFO] \\а.с. 11\\ За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України встановлено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в\~частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.\~ Частиною 2\~статті \~64\~ЖК України\~до членів\~ сім'ї власника віднесені його дружина, їх діти і батьки. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім»ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником квартири, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Проаналізувавши приведені вище норми закону та встановлені фактичні обставини у справі суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов суд виходив з того, що приведені представником відповідачки мотиви про обставини її не проживання в спірній квартирі, вказують на фактичне визнання позовних вимог та зловживання визначеним законом правом користування належним позивачеві житлом. Зокрема, відповідачка не оспорює, що спірна квартира належить позивачеві, однак посилаючись на формальне збереження за нею права користування цією квартирою до червня чи липня 2019 року, нею не наведено жодних обставин та доказів, які б вказували, що вона потребує проживання в квартирі позивача та має такий намір, що в спірній квартирі знаходяться її речі, дії позивача мають очевидно несправедливий характер, з приводу чого відповідачка зверталася до правоохоронних органів, тощо. З відзиву на позовну заяву можна з достатньою повнотою встановить, що ймовірне порушення прав відповідачки щодо недотримання позивачем визначеного ч. 2 ст. 405 ЦК України носить характер припущень на майбутнє (під умовою) з метою перешкодити позивачеві у реалізації права власності. Відповідачка не оспорює, що їх спільна з позивачем донька проживає з позивачем в м. Полтава, а тому позиція відповідачки щодо права власності позивача на квартиру не у повній мірі відповідає і інтересам дитини. Доводів та доказів, які б спростовували встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду, встановлено не було. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved