Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

16.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її родича - тітки [PERSON], [INFO]; місце смерті - м.Донецьк; дата смерті - [INFO] року - для державної реєстрації. Заява мотивована тим, що [PERSON] проживала в м.Донецьку до останнього часу. [INFO] року [PERSON] померла у віці 77 років та була похована в м.Донецьку. Заявник вказує, що факт смерті тітки підтверджується документами, які були видані на непідконтрольній Україні території. Проте, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» ці документи є недійсними і не створюють правих наслідків. В той же час померлою [PERSON] було складено заповіт від 29.07.2003 року, згідно якого заявник [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Під час звернення заявника з приводу видачі свідоцтва про смерть до відділу РАЦС, останній було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва. Тому, у зв'язку з необхідністю оформлення спадщини та відсутністю підтвердження факту смерті своєї тітки [PERSON] заявник просить задовольнити вищевказану заяву. У судове засідання заявник та її представник не з'явились, про дату, час та місце розгляду заяви судом повідомлені. Від заявника надійшла до суду заява, у якій підтримала заявлені вимоги та просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності. Заінтересована особа - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції про розгляд справи повідомний належним чином, у судове засідання свого представника не направив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в м.Донецьку померла [PERSON] - родич заявника [PERSON] (а.с.13, 14, 15 - копії свідоцтв про народження, а.с.13 - копія свідоцтва про шлюб, а.с.13-15 - ксерокопія паспорту заявника). Відповідно до наданих заявником документів [PERSON] померла у місті Донецьку, яке згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року за №1276-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 09.08.2016 року заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.9). Відповідно до вимог ч.3, ч. 4 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до положень ст. 258 ЦПК України в заяві про встановлення факту має бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Згідно з п.8 ч.1ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до вимог ст.257-1 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до вимог частини 2 зазначеної статті така категорія справ розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи те, що свідоцтво про смерть [PERSON] видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно є недійсним і не створює правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації її смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом, ніж судовим, не вбачається можливим, та оскільки заявник [PERSON] не може отримати документ встановленої форми про смерть і на його підставі зареєструвати смерть свого родича для оформлення спадщини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» № 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], уродженця [ADDRESS] який помер [INFO] року в м.Алчевську Луганської області, допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved