Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

16 березня 2015 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просив суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь суму договору за двома договорами позики від 30.08.2012 року та 03.09.2012 року у розмірі 280 188 гривень, що становить 13 000 дол. США за курсом НБУ на 12 березня 2015 року, судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та [PERSON] 30.08.2012 року та 03.09.2012 року було укладено договір позики, відповідно до умов яких передав відповідачу у борг грошові кошти на загальну 20 000 дол. США. Позивач стверджує, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати умови договорів, однак відповідач від зустрічі ухиляється. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року справу прийнято до провадження суду та призначено судове засідання. Згодом, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2015 року справу було направлено до Київського районного суду м. Одеси у зв'язку з тим, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що територіально відноситься до Київського районну м. Одеси. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 26.06.2015 року прийняла справу до свого провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, а також надав оригінал розписки відповідача від 13.09.2012 року на суму 3000 доларів США та нотаріально посвідчену заяву про отримання ним 10 000 доларів США. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши поданий позов, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні, 30 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження укладення даного договору відповідачем 30.08.2012 року була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000 дол. США на строк 6 місяців. Крім того, 03 вересня 2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 81 500 гривень, що еквівалентно 10 000 доларів США, та зобов'язався повернути вказану суму до 30.12.2012 року, про що свідчить заява посвідчена приватним нотаріусом Оденського міського нотаріального округу Тімченко О.І., та зареєстрована в реєстрі за №445. Також 13.09.2012 року відповідачем від позивача було отримано ще 3000 доларів США, що підтверджується власноручною розпискою, наявною в матеріалах справи. Як пояснив позивач в судовому засіданні, строк дії зазначених договорів позики вже закінчився, однак, відповідач до теперішнього часу грошові кошти у повному обсязі не повернув, від контактів ухиляється, місце його перебування встановити не можливо. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Згідно пояснень позивача, свої зобов'язання за договором він виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу гроші, а відповідач зобов'язався повернути гроші в строк передбачений договорами, однак свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні. Суд приймає дану розписку та заяву в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового забов'язання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростував. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . Крім того, при вирішенні спору по суті суд враховує те, що відповідач будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, з клопотаннями про призначення судової почеркознавчої експертизи до суду не звертався. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписка) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Суд вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму договору за двома договорами позики від 03.09.2012 року та 13.09.2012 року у розмірі 13 000 дол. США, що за курсом НБУ на день винесення рішення (100 доларів США=2208,74грн.) складає 287 136, 2 гривні, а також понесених у справі судових витрат. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Також в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved