Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

16 жовтня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулась позивач із позовом до [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO], та якій на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS], а також земельна ділянка під ним. Після смерті матері [PERSON], її сестра та вона прийняли спадщину, оскільки звернулись із відповідним заявами до нотаріуса. ЇЇ сестра відмовилась від спадщини на її користь. Проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з її відмовою від прийняття ідентифікаційного номеру платника податків та небажанні проставляти відповідний штамп у паспорті. Тому, просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частки зазначених житлового будинку та земельної ділянки під ним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог [PERSON], та вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі, з наступних підстав. У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що позивач - [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 серпня 1949 року та Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10 липня 1991 року (а.с. 5, 6). Матері позивача - [PERSON] належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Слов'янського народного суду від 10 листопада 1965 року (а.с. 7). Крім того, [PERSON] належала земельна ділянку, розташована за вказаною адресою, виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0785 га, кадастровий номер 1414100000:01:010:0195 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 064441 від 22 квітня 2004 року (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 вересня 2013 року (а.с. 10). Після смерті матері, спадкоємцями першої черги спадкування за законом є позивач та її сестри: [PERSON] та [PERSON]. Позивач та відповідач прийняли спадщину, шляхом звернення до нотаріуса із відповідними заявами про прийняття спадщини. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. Проте нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з її відмовою від прийняття ідентифікаційного номеру платника податків та небажанні проставляти відповідний штамп у паспорті (а.с. 13). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вимога про визнання права на спадщину у разі відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі підлягає вирішенню у судовому порядку. Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною першої статті 1268 закріплено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належить право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В розумінні статті 391 Цивільного кодекс України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а статтею 392 передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, у разі якщо таке право не визнається. Ні підставі викладеного,

Outcome: approved