overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

16 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення особи померлою, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], після його смерті залишилося спадкове майно. Заявниця з метою оформлення спадкових прав звернулася до Хмельницької районної державної нотаріальної контори однак у цьому їй було відмовлено, з тих підстав, що відсутнє свідоцтво про смерть спадкодавця. На звернення до реєстраційної служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області щодо надання документу про смерть батька, [PERSON] отримала відповідь, що актовий запис про смерть [PERSON] відсутній. Крім цього заявницею було отримано витяг з державного реєстру акті цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану про смерть. Заявниця зазначила, що реєстрацію смерті батька не здійснила через необізнаність. З огляду на викладене, просить її заяву задовольнити. В судовому засіданні заявницею та її представником було уточнено вимоги, просили встановити факт смерті [PERSON] Представник заінтересованої особи Педосівської сільської ради в судовому засіданні не заперечив, щодо задоволення даної заяви, зазначив, що у зв'язку із відмовою від проведення розтину померлого [PERSON] не було видано медичну довідку про смерть та відповідно не проведено і реєстрацію актового запису про смерть. Представник РАЦС в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, направив до суду заяву, в якій не заперечив, щодо задоволення заяви, справу просив слухати за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] помер [INFO] в с. Бережанка Хмельницького району, що підтверджується довідкою Педосівської сільської ради від 10 червня 2014 року №264 та було підтверджено показаннями заявниці та представника Педосівської сільської ради. З витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 5 червня 2014 року вбачається, що актовий запис про смерть [PERSON] відсутній. Заявниця, яка є дочкою померлого, має намір оформити спадщину, однак у зв'язку із відсутністю свідоцтва про смерть спадкодавця цього зробити не може. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що слід встановити факт смерті [PERSON], який помер [INFO] в с. Бережанка Хмельницького району.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

16 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтовування позовних вимог позивач [PERSON] вказувала, що 26 лютого 2009 між нею та відповідачем шлюб розірвано, про що видано Свідоцтво про розірвання шлюбу від 26 березня 2009 року. 26 вересня 2008 року [PERSON] усиновив дитину [PERSON] [PERSON] [PERSON]. З моменту розірвання шлюбу відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків, не цікавиться життям сина та ніякої допомоги не надавав. Враховуючи особистість відповідача як батька, а також ті факти що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, позивач вважає, що підтримання звязка дитини з батьком шкодить інтересам неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе розглянути справу заочно. Представник третьої особи позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши висновок прокурора, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.\~Батько дитини - відповідач по справі вихованням та утриманням сина не займається, не цікавиться його долею та станом здоровя. Відповідач від сплати аліментів ухиляється, в звязку з чим має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.05.2015 р. складає 33564 грн. 52 коп. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме за п.2 ч.1 це ухиляння від виконання своїх обовязків по вихованню дітей. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обовязку виконання батьківських обовязків по вихованню дітей - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Зазначена обставина достовірно встановлена в судовому засіданні та є підставою для задоволення позову. До того ж, судом враховано, що висновками органу опіки та піклування Миколаївської міської ради від 05.02.2015 року за № 348/02.02.01-22-22/14/15 була визначена доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

16 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.08.2010 року. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, у зв'язку із чим між ними часто виникають суперечки та непорозуміння. Разом сторони не проживають та не підтримують шлюбні стосунки. Після розірвання шлюбу, просить відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте від неї надійшла заява, в якій позивач позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути у її відсутність, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, проте від нього надійшла заява, в якій відповідач позовні вимоги визнає, справу просить розглянути у його відсутність, проти розірвання шлюбу з підстав, зазначених у позові не заперечує, на примирення не згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.6). Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, у зв'язку із чим між ними часто виникають суперечки та непорозуміння. Разом сторони не проживають та не підтримують шлюбні стосунки. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Також, суд вважає, що слід відновити дошлюбне прізвище позивача. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір в сумі 243,60 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

16 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 травня 1994 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №39, посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинено з 2002 року. Діти досягли повноліття та мешкають окремо. Спору про поділ майна сторони не мають. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, оскільки у сторін виникали непорозуміння, вони мають різні погляди на життя, тобто перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам [PERSON], позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь понесені при поданні позову судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала та у зв'язку з неявкою відповідача, повідомленого належним чином про час та місце розгляду справи, просила ухвалити заочне рішення по справі. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи, був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.05.1994 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 39. /а.с.6/ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно сторони не мають. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

16 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 10 жовтня 2009 року. Сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно уточнених позовних вимог просить суд стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до повноліття сина. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи уточнені позовні вимоги визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Борисівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 10 жовтня 2009 року. У подружжя народився син - [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо. Дитина перебуває на утриманні позивача. [PERSON] одержує допомогу при народженні дитини в розмірі 1066 грн. щомісячно. Відповідач працює зубним лікарем стоматологічного відділення Ізяславської центральної районної лікарні, одержує заробітну плату в наступному розмірі: у квітні 2014 року - 787,20 грн., у травні - 808,85 грн., у червні - 831,15 грн. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

16 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, хоча зобов'язаний утримувати дочку до досягнення нею повноліття. Позивач вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу. Позивач подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, вимоги викладені у позові підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Із письмової згоди позивача, суд ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідач є працездатним, має постійний дохід, інших утриманців не має. Малолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] в [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 29 травня 2014 року №284. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON], суд, відповідно до вимог ст.ст. 181-183 СК України, з урахуванням, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи будь-яких заперечень щодо розміру аліментів не подав, визначає в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі - судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

16 червня 2014 року Городнянським районним судом ухвалено рішення, яким позовну заяву [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Городнянської житлово-експлуатаційної дільниці на користь [PERSON] за умовами п. 6.1. Колективного договору матеріальну допомогу на оздоровлення за 2013 рік у розмірі одного посадового окладу в сумі 2540 (дві тисячі п'ятсот сорок) гривень.У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Долю судових витрат не вирішено. Згідно приписів статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін є необов'язковою.У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування технічними хасобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної, або відхиленої частини вимог. У відповідності до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору до позовної заяви майнового характеру : 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, до задоволеної частини позовних вимог слід застосувати мінімальний розмір судового збору 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що на день спору становить 243 грн 60 коп і підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

16 червня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними немає взаєморозуміння, поваги, виникають постійні конфліктні ситуації, сварки. Своїм ставленням до нього відповідачка порушує вимоги ст. 51 СК України на повагу до індивідуальності, звичок та уподобань. Від шлюбу дітей не мають, однак дружина від розірвання шлюбу у органах реєстрації актів цивільного стану відмовляється. Ухвалою суду від 25 липня 2014 року подружжю був наданий строк для примирення до 24 жовтня 2014 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу згодна. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 20). Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 2010 року сторони уклали шлюб (а.с. 4). Від цього шлюбу позивач та відповідач дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. Вживані судом заходи по примиренню подружжя позитивних результатів не дали. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки подальше його збереження суперечить інтересам позивача, оскільки він має намір створити іншу сім'ю. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору щодо спільно нажитого майна немає. Після розірвання шлюбу відповідачці [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище [PERSON], оскільки вона виявила бажання щодо зміни прізвища. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

16 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.06.2014р. о 10 год. 57 хв. [PERSON].. була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.06.2014р. о 10 год. 57 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора негативістична, .тривожна, роздратована. Інструкції не виконує. Імпульсивно скоює вичурні рухи. Легко збуджується. Сама з собою розмовляє. Без критики до свого стану. [PERSON]. було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

16 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.06.2014р. о 12 год. 36 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.06.2014р. о 12год. 36 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької КЗ «ДСШМД»ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора на питання не відповідає, продуктивному контакту недоступна, їсть мало, вимушено. Виказує маячні ідеї отруєння. [PERSON]. було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад( шизофреноподібний, галюцинаторно-параноїдний с-м) . Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved