Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

16 березня 2020 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, відповідачі є батькамималолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення суду від 17.12.2018, малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відібрані у матері [PERSON] та батька [PERSON] , без позбавлення батьківських прав та рішеннями виконавчого комітету Фастівської міської ради від 25.03.2019 дітям встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення виконкому Фастівської міської ради від 23.04.2019 дітей, позбавлених батьківського піклування встановлено опіку/піклування в особі повнолітньої сестри [PERSON] . Станом на 05.02.2020 заяв від [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , щодо повернення на виховання їм дітей до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради не надходило. щодо повернення їй на виховання дітей, до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради не надходило, що свідчить про байдужість матері та батька до подальшої долі їх дітей. 30 березня 2020 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06 травня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради в судове засідання не з`явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, електронною поштою направила до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов задовольнити та ухвалити заочне рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення та оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, позов підтримує. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про їх народження Серія [NUMBER] від 23 травня 2003 року, Серія [NUMBER] від 15 червня 2005 року, Серія [NUMBER] від 26 липня 2006 року та Серія [NUMBER] від 08 квітня 2008 року (а.с.7-10). Відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2018 у матері [PERSON] , [INFO] та у батька [PERSON] , [INFO] відібрано дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення батьківських прав (а.с.18-22). Згідно Рішень виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №182,183,184,185 від 25.03.2019 встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування дітям: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 13, 14,16). Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №224 від 23.04.2019 дітей, позбавлених батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , встановлено опіку/піклування в особі повнолітньої сестри, [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що в даному випадку, мати та батько дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взагалі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, не цікавляться станом їх здоров`я, не виявляють уваги та турботи. Відповідно до Висновку №06-23/921 від 26.02.2020, врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол №2 від 05.02.2020, позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.29-30). В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує Висновок №06-23/921 від 26.02.2020, рішення комісії з питань захисту прав дитини, які вважають доцільним та такими, що відповідає інтересам дітей, позбавити батьківських прав гр. [PERSON] та [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується Висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх доньок. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідачі по справі вихованням своїх дітей не займаються і ухиляються від своїх обов`язків по їх утриманню та вихованню, оскільки не цікавляться їх життям та здоров`ям, не спілкуються з ними та не мають наміру підтримувати їх та турбуватися про них, тому є підстави для позбавлення їх батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а позбавлення батьківських прав відповідачів забезпечить належний захист дітям, а саме їх життю та здоров`ю. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved