Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

17.03.2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання права на приватизацію. В обґрунтування позову зазначали, що у грудні 1963 року батьки дружини [PERSON] [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] отримали квартиру [ADDRESS] , у своє користування. Після їх смерті, договір найму житлового приміщення від 01.06.1994 р. був оформлений на [PERSON] , яка померла у 2003 році. Після її смерті позивачі стали спадкоємцями майна померлої [PERSON] , відповідальним квартиронаймачем став [PERSON] . У 2016 році було укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду б/н від 11.04.2016 року між [PERSON] та МКП «Основаніє». З 01.11.2017 року будинок по [ADDRESS] знаходиться в управлінні КП «Запоріжремсервіс», власником особового рахунку є [PERSON] . У грудні 2020 року позивачі звернулися із заявою до районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради з проханням передати у приватну власність членам сім`ї квартиру за адресою: [ADDRESS] . У заяві позивачі просили приватизувати житло у рівних частках (по 1/3, враховуючи право на спадкування за законом в рівних частках після померлої [PERSON] ). Також разом із заявою було подано необхідний пакет документів, крім копії ордеру про надання жилої площі. 18 грудня 2020 року позивачі отримали відповідь районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради вих. № Ж-0973 із відмовою у приватизації житла за адресою: [ADDRESS] . Підставною відмови стало те, що серед поданого пакету документів для приватизації відсутня копія ордеру про надання жилої площі, як це передбачено п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (затверджено Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 р.). Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що вселення у квартиру відбувалось на законних підставах, законність їх проживання ніхто не оспорює, а відсутність ордеру на право вселення у квартиру не позбавляє їх права на приватизацію житла, позивачі просять суд визнати за кожним з них право на приватизацію 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , шляхом приватизації відповідної її частини за відсутності ордеру про надання житлової площі; зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району провести дії по приватизації квартири за відсутності ордеру про надання житлової площі у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Ухвалою судді від 22.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 21.04.2021 року, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 21.03.2021 до суду надійшов відзив від Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в особі представника Борзенко Г.В., в якому зазначено, що відповідно до п.п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих будинків у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства\~з питань\~житлово-комунального\~господарства України\~від 16.12.2009\~№ 396 (далі Положення № 396), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, та надає чітко визначений перелік документів, зокрема, копію ордеру про надання жилої площі. За результатами розгляду наданих відповідачеві документів було встановлено відсутність такого ордеру, у зв`язку з чим було відмовлено в приватизації житла. Представник відповідача просить прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства та розглянути справу за відсутності представника Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Ухвалою суду від 21.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 05.05.2021. Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. У судове засідання сторони не з`явились, сторонами раніше подані заяви про розгляд справи у їх відсутність, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються довідкою про реєстрацію місця проживання відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району УДРФО від 12.08.2020 за вих. №04-28/5-5845. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються довідкою про реєстрацію місця проживання відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району УДРФО від 13.08.2020 за вих. №04-28/5-5884. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються довідкою про реєстрацію місця проживання відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району УДРФО від 12.08.2020 за вих. №04-28/5-5844. З 01.06.1994 року вказану квартиру сім`я займала на підставі договору найму житлового приміщення в будинку, яке належить житлово-комунальному господарству Дніпровського алюмінієвого заводу ім. С.М. Кірова від 01.06.1994 року, укладеного на ім`я [PERSON] , а з 11.04.2016 року на підставі договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 11.04.2016, виданого міським комунальним підприємством «Основаніє» на ім`я [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту, складеного ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» квартира за адресою: [ADDRESS] , є трьохкімнатною, загальною площею 54,6 кв. м., житловою площею 34,4 кв. м. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , яке видане Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №11023. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Наявність родинних зв`язків між померлою [PERSON] та позивачами у цій справі ніким не оспорюється. 12.12.2020 року [PERSON] в своїх інтересах та інтересах [PERSON] , [PERSON] , звертався до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району із зверненням щодо приватизації житла за адресою: [ADDRESS] , за результатами розгляду якого отримав відповідь від 18.12.2020 за № Ж-0973 про відмову у приватизації житла, у зв`язку із ненаданням копії ордеру про надання житлової площі. Як встановлено з відповіді Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради від 04.03.2020 № Ж-1363, наданої за результатами розгляду звернення [PERSON] з питання надання копії корінця державного ордера від 1979 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту корінці ордерів зберігаються лише з 1984 року. Отже, надати копію корінця ордеру неможливо. Спір у справі виник у зв`язку з відмовою органу приватизації позивачам в приватизації спірної квартири, за відсутності копії ордеру про надання житлової площі. Статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. У ст.\~47\~Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. За правилами ст.\~345\~Цивільного кодексу\~України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. У ч. 3 ст.\~9\~Житлового кодексу\~Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені законом «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч. 4 ст.\~5\~зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (ч. 5 ст. 5 закону «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно із ч. 11 ст.\~8\~закону «Про\~приватизацію державного\~житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. У ч. 10 ст.\~8\~закону «Про\~приватизацію державного\~житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч. 2 ст. 1 закону «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч. 4 ст. 1 закону «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч. 2 ст. 2 закону «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з п. 17 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №200/18858/16-ц. Статтею 8 конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У п. 36 рішення від 18.11.2004 у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом ст. 8 конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі §1 ст. 8 конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11.01.95, п. 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 24.02.2019 у справі № 296/4642/19. Відповідно до ч. 1 ст.\~58\~Житлового кодексу\~Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Тобто, за змістом вказаної норми законодавства, ордер є лише підставою для вселення у житло. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на законних підставах проживають та зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями їх паспортів громадянина України, а також довідками про реєстрацію місця проживання особи відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району УДРФО. Зазначені обставини не оспорюється відповідачем. Отже, враховуючи те, що позивачі мають намір використати своє право на приватизацію житла, але з об`єктивних причин не мають ордеру про надання жилої площі, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачами права на приватизацію квартири без наявності ордера, зобов`язання відповідача прийняти від них документи, за відсутності ордеру про надання житлової площі, на приватизацію спірної квартири та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню. Позивачі не просили в позовній заяві стягнути судові витрати, тому питання про їх розподіл судом не вирішується.

Outcome: approved