Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

16 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] , про стягнення аліментів нам повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в якому просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти на навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину, від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 12 квітня 2007 року № 2-587/7 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з набрання рішенням законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття. Виконавчий документ по вищевказаному рішенню знаходиться на виконанні у Токмацькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Даний факт підтверджує постановою про відкриття провадження ВП № 358617 від 25 квітня 2007 року. На теперішній час їх син, [PERSON] , [INFO] є повнолітнім, навчається на 3 курсі Державного навчального закладу «Багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» Токмацької міської ради на денній формі навчання. Даний факт підтверджує свідоцтвом про народження від 10 червня 2003 року, серія [NUMBER] та довідкою № 96 від 15 липня 2021 року. Їх син проживає з нею, [PERSON] та перебуває на її утриманні. Позивач не в змозі самостійно утримувати їх сина, на утриманні позивача крім, повнолітнього [PERSON] є ще одна неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з цим, [PERSON] з ними опинилися у скрутному матеріальному становищі, оскільки її заробітна плата складає 5 445,44 грн. на місяць, інших видів доходу вона не має. Син потребує матеріальної допомоги. Так, як [PERSON] навчається на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету, він не має змоги працювати та отримувати будь-які доходи, окрім стипендії 600,74 грн. на місяць, яка ніяк не покриває витрат на навчання. Крім того, у зв`язку з навчанням, щороку необхідно нести витрати на придбання навчального приладдя, одягу, харчування тощо. Усі витрати пов`язані з навчанням на даний час сплачує позивач, оскільки у добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу. Вона самостійними зусиллями та коштами, не може забезпечити сина всім необхідним для нормального навчання: одягом, продуктами харчування, канцелярськими речами та іншим. Нести всі витрати пов`язані з навчанням сина дуже складно. Відповідач, інших неповнолітніх дітей чи дітей, які навчаються, непрацездатної дружини не має. Аліментів нікому не сплачує. Він працездатний, не працює, проте має мінливий заробіток (тимчасовий підробіток, домашнє господарство, тощо), отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, у зв`язку з чим має змогу утримувати їх спільну дитину. Приймаючи до уваги інтереси їх спільного сина, матеріальне становище відповідача, вважає, що аліменти на час навчання їх сина необхідно стягнути в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину, від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 25 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 328/2172/21 (провадження 2/328/755/21). Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - право для надання пояснень щодо аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову. Також роз`яснено право на подання відповіді на відзив та заперечення (а.п. 22-24). 23 жовтня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволені позовних вимог [PERSON] до нього про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначено, що в своєму позові позивачка просить суд стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої дитини на час її навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину, проте така вимога є занадто великою для відповідача та непосильною, оскільки на даний час в нього не має постійного місця роботи, а має лише тимчасові заробітки, та на його утриманні перебуває його батько похилого віку, який тяжко хворіє та за яким він здійснює догляд. Факт того, що його батько дійсно хворіє та потребує постійного лікування підтверджується довідкою від 20 жовтня 2021 року виданою КНП «Молочанський центр первинної медико-санітарної допомоги» Молочанської міської ради, а також те, що саме відповідач здійснює догляд за батьком підтверджується довідкою, виданою Виконавчим комітетом Роздольської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 19 жовтня 2021 року. Для свого непрацездатного батька відповідач є єдиним годувальником, оскільки він отримує пенсію, розмір якої, є мінімальний і прожити на неї літній людині, яка в силу свого похилого віку та стану здоров`я витрачає її всю на ліки - є неможливим, тому дохід, який відповідач отримує, відходить на забезпечення належних умов проживання батька, та утримання сина, якому він регулярно допомагає в добровільному порядку. Як батько, він розуміє свій обов`язок утримувати свою дитину та не має наміру від нього ухилятися. До досягнення повноліття стабільно сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати свою дитину. І на сьогодні він не згоден допомагати матеріально і весь час надавав та надає до тепер таку допомогу. Твердження позивача про те, що він у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу не відповідають дійсності та є голослівними, оскільки не підтверджені жодними доказами. Крім того, до позову не додано жодного доказу про наявність хоча б якихось витрат у зв`язку з навчанням у даному навчальному закладі. Так, [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання і у зв`язку з цим, за навчання кошти не сплачує. Позивачем у позові не вказано жодних витрат на навчання (їх розмір та кількість за місяць чи за навчальний рік) та не надано доказів на їх підтвердження. Позивач не надала докази періоду канікул у навчанні, який не враховується при стягненні аліментів. Також, не відповідає дійсності той факт, що син перебуває на повному утриманні позивачки та тільки вона несе витрати на навчання їх дитини, оскільки він надає кошти щомісяця [PERSON] особисто, що в разі необхідності він зможе підтвердити у судовому засіданні. З урахуванням того, що відповідач офіційно не працевлаштований та не має доходу, що на його утриманні знаходиться непрацездатний батько, який тяжко хворіє та потребує постійного нагляду, він не має фізичної та матеріальної можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 усіх видів свого доходу, як того бажає позивачка. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову у повному обсязі, оскільки позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які вона посилається, свідчать про потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не підтверджують реальну можливість надавати ним таку допомогу. До відзиву додає: копію свідоцтва про народження [PERSON] , копію довідки з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, довідку виконавчого комітету Роздольської сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 478 від 19 жовтня 2021 року, довідку КНП «Молочанський центр первинної медико-санітарної допомоги» Молочанської міської ради від 20 жовтня 2021 року (а.п. 32-39). 19 листопада 2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що в позовній заяві нею заявлена вимога про стягнення аліментів не в завищеному, а саме в мінімальному розмірі, тобто в розмірі, який не може бути нижчим встановленої межі. Відповідач стверджує, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько, який є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію. Натомість, жодної довідки про розмір отримуваної пенсії [PERSON] (батько відповідача) до відзиву на позовну заяву відповідачем не долучається. Стосовно тверджень відповідача про відсутність в позовній заяві обґрунтованих витрат, пов`язаних з навчанням сина в ДНЗ «Багатопрофільний центр ПТО» м. Токмак Запорізької області, слід зазначити, що дані твердження є безпідставними, оскільки дитина, незалежно від того навчається або знаходиться на канікулах потребує коштів на утримання, тобто йому потрібно харчування, він потребує, елементарно придбання якось одягу та взуття, поповнення рахунку мобільного телефону, в разі потреби лікування. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки має в приватній власності земельну ділянку загальною площею 4,5901 га кадастровий номер 2325284400:09:002:0034, яка ним на підставі договору оренди землі від 24 квітня 2019 року надана в оренду Селянському (фермерському) господарству «Утро» на строк до 31 грудня 2029 року. Таким чином, відповідач замовчує, не афішує той факт, що він отримує дохід від надання в оренду вищевказаної земельної ділянки. Також, відповідно до довідки про стягнення аліментів Токмацького відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро) від 12.11.2021 №27417/18.16 [PERSON] у період з 01 січня 2018 року по 16 травня 2021 року нараховувались до стягнення аліменти у розмірі 49 775,19 грн., які ним сплачені в повному обсязі. З наведеного можливо дійти висновку про наявну можливість у відповідача надавати допомогу (сплачувати аліменти) у визначеному законодавством розмірі. Вважає, що нею доведені та обґрунтовані підтверджуючими документами позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , який продовжує навчання до досягнення ним 23-річного віку. До відповіді на відзив додає: довідку про стягнення аліментів від 12 листопада 2021 року, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 283676455 від 09 листопада 2021 року. Позивач заперечення на відповідь на відзив не подавав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив та наявних в матеріалах справи доказах. Крім того, пояснила, що син [PERSON] перебуває на її утриманні, за свої кошти купує продукти харчування, канцелярські товари, які необхідні для навчання, одяг для сина, спецодяг, який йому необхідний для навчання, оскільки він навчається на електрозварника, купувала електроди, витрачає кошти на інші потреби. Вона працює та отримує мінімальну заробітну плату, яка не дозволяє в необхідному обсязі утримувати сина. Вказала, що відповідач має земельну ділянку, яку здає в оренду та отримує грошові кошти, придбав автомобіль, а тому має змогу платити аліменти повнолітньому сину, який продовжує навчання. Стипендію син витрачає лише на харчування в обідній час, але цих коштів його не вистачає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Не заперечував того, що дійсно придбав автомобіль, має земельну ділянку, яку здає в оренду та отримує з цього дохід, має тимчасові заробітки. Проте, не має фінансової можливості сплачувати повнолітньому сину аліменти, у зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває його батько, який хворіє та потребує лікування. Він несе витрати на лікування батька. Крім того, пояснив, що сину час від часу особисто дає грошові кошти. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає з матір`ю. В навчальному закладі навчається на бюджетній формі та отримує стипендію, проте суми цієї стипендії не вистачає на його потреби, а тому фінансового йому допомагає матір. Не заперечував того, що батько інколи дає йому грошові кошти, проте це відбувається не систематично і цих коштів також не вистачає. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. А у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 04 квітня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04 квітня 2003 року (а.п. 13). Від цього шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 травня 2003 року Таврійською сільрадою Токмацького району Запорізької області (а.п. 10). 27 січня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 08, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 27 січня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Токмацького районного управління юстиції Запорізької області (а.п. 11). [PERSON] навчається в ДНЗ «Багатопрофільний центр ПТО» м. Токмак, Запорізької області з 01 вересня 2018 року. Термін навчання: до 30 червня 2022 року, І-ІІ акредитації, на денному відділенні, бюджетна форма навчання. Стипендією забезпечений (а.п. 4). [PERSON] за період з лютого 2021 року по липень 2021 року отримав стипендію від ДНЗ «Багатопрофільний центр ПТО» у розмірі 3 460,38 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 178 від 27 липня 2021 року (а.п. 7). [PERSON] за 1 квартал 2020 року отримала сукупний дохід у розмірі 22 6790, 65 грн., за 2 квартал 2020 року отримала сукупний дохід у розмірі 27 351,04 грн., за 3 квартал 2020 року отримала сукупний дохід у розмірі 20 404,84 грн., за 4 квартал 2020 року отримала сукупний дохід у розмірі 26 156,34 грн., за 1 квартал 2021 року отримала сукупний дохід у розмірі 27 028,63 грн., що підтверджується довідкою з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.п. 5-6). [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.п. 14). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою про місце проживання в паспорті на ім`я [PERSON] (а.п. 8). З аналізу цих документів, вбачається, що [PERSON] , та його мати [PERSON] зареєстровані та разом проживають за одною адресою. Відповідач [PERSON] , зареєстрований за іншою адресою. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема вартість навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітній сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов`язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; дитина продовжує навчання у Державному навчальному закладі «Багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» на денному відділенні бюджетної форми навчання, у зв`язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати. Відповідно до довідки з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за 1 квартал 2020 року отримала сукупний дохід у розмірі 22 6790, 65 грн., за 2 квартал 2020 року отримала сукупний дохід у розмірі 27 351,04 грн., за 3 квартал 2020 року отримала сукупний дохід у розмірі 20 404,84 грн., за 4 квартал 2020 року отримала сукупний дохід у розмірі 26 156,34 грн., за 1 квартал 2021 року отримала сукупний дохід у розмірі 27 028,63 грн. (а.п. 5-6). Посилання відповідача на те, що він не має змоги сплачувати аліменти сину на навчання у зв`язку з тим, що він офіційно не працевлаштований, та що на його утриманні знаходиться не працездатний батько, який часто хворіє та потребує постійного нагляду, при розгляді справи не знайшли свого підтвердження,оскільки дані обставини жодним чином не підтверджені. Довідка КНП «Молочанський центр первинної медико-санітарної допомоги» Молочанської міської ради від 20 жовтня 2021 року підтверджує лише те, що батько відповідача має захворювання, проте що саме відповідач несе витрати на утримання свого батька до суду не надано. В довідці виконавчого комітету Роздольської сільської ради Михайлівського району №478 від 19 жовтня 2021 року зазначено, що [PERSON] здійснює догляд за батьком [PERSON] , [INFO] . Проте дана довідка також жодним чином не підтверджує витрати на утримання. Доказів, в якому розмірі батько [PERSON] отримує пенсію суду не надано. У відзиві на позовну заяву відповідач не зазначив про наявність у його власності земельної ділянки. Пояснення відповідача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько, який є пенсіонером, потребує лікування, та матеріальної допомоги від відповідача, суд не приймає до уваги, оскільки суду не було надано жодного доказу про те, що відповідач оформлений як опікун в органах соціального захисту, а також того, що ним надавались кошти на забезпечення або лікування батька. Відповідач разом з батьком не проживає, довідки про доходи батька, які б свідчили, що він потребує матеріальної допомоги, суду надано не було. Крім того, посилання відповідача на те, що він офіційно не працевлаштований, та не має доходу спростовується тим, що він у власності має земельну ділянку загальною площею 4,5901 га кадастровий номер 2325284400:09:002:0034, яка ним на підставі договору оренди землі від 24 квітня 2019 надана в оренду Селянському (фермерському) господарству «Утро» на строк до 31 грудня 2029 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 283676455 від 09 листопада 2021 року. Відповідач не заперечує того, що має у власності транспортний засіб. Відповідно до довідки Токмацького відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) від 12 листопада 2021 року, до досягнення повноліття [PERSON] , його батько, тобто відповідач по справі [PERSON] сплачував аліменти з 2007 року. Нараховані аліменти сплачено у повному обсязі, що також свідчить про те, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідач є особою працездатного віку, має тимчасові заробітки, має у власності земельний пай та транспортний засіб, не має на утриманні інших дітей, а тому він може та повинен надавати матеріальну допомогу. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку надавати майнову допомогу своєму синові, по справі не встановлені. При визначені розміру аліментів на повнолітнього сина, суд враховує, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте має у власності земельну ділянку загальною площею 4 5901 га кадастровий номер 2325284400:09:002:0034, яка ним на підставі договору оренди землі від 24 квітня 2019 надана в оренду Селянському (фермерському) господарству «Утро» на строк до 31 грудня 2029 року, доказів того, що відповідач має на утриманні інших осіб суду не надано, аліментів не сплачує, за таких обставин суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, задоволення цих позовних вимог не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішення даної справи суд враховує правові позиції Верховного Суду викладені в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 661/4545/15-ц (провадження № 61-16093св18), постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі N 208/3075/16 (провадження N 61-1343св18), аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: 1) від 21 березня 2018 року у справі N 308/2268/16-ц (провадження N 61-9486св18); 2) від 01 серпня 2018 року у справі N 539/2580/16-ц (провадження N 61-20377св18); 3) від 12 вересня 2018 року у справі N 350/326/17-ц (провадження N 61-15310св18); 4) від 10 жовтня 2018 року у справі N 216/3757/16-ц (провадження N 61-16217св18); 5) від 05 грудня 2018 року у справі N 701/699/16-ц (провадження N 61-20608св18). Після досягнення [PERSON] повноліття його матір [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналогічні положення містяться і в абз. 2 п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судом встановлено та не заперечується сторонами, що повнолітній син сторін [PERSON] проживає з матір`ю. Перебуває на її утриманні. Так, вимоги позивача про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання на користь матері є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам сімейного законодавства. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом 16 серпня 2021 року, тому саме з цього дня з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину, необхідно відмовити у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів може стосуватись лише розміру аліментів на неповнолітніх дітей. Положення ч.1 ст. 6 СК України передбачають, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. В даному випадку до суду подано позов на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач звільнений від сплати судового збору при поданні вказаного позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн. у дохід держави у порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial