Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

17.01.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до Лип'ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO]. в [ADDRESS] помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається, зокрема, із земельної ділянки площею 1.98 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Лип'ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Будучи спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON] Тому, за захистом своїх невизнаних спадкових прав позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.01.2010 року виданого Лип'ятинською сільською радою Хмільницького району, [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1.98 га, призначеної для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лип'ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 3 квітня 2003 року. Вказану спадщину позивач прийняла в порядку, передбачену ст. 1268 ЦК України, шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час його смерті за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Лип'ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 17 від 16.01.2017р. та відміткою у паспорті позивача. Відповідач [PERSON] спадщину не приймала, про що свідчить відповідь державного нотаріуса, щодо відсутності спадкової справи, а також з спадкодавцем спільно не проживала. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, позаяк відсутній оригінал Державного акта на право приватної власності на землю, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність спадкодавцеві земельної ділянки згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 3 квітня 2003 року, підтверджується копією цього акта. Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки право спадкодавця на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 3 квітня 2003 року не припинилося після смерті, хоча відповідний правовстановлюючий документ і був втрачений, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, яка прийняла спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved