Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

17.05.2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , що був зареєстрований 29.10.2005 року у виконавчому комітеті Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 29, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] залишити проживати з ним та стягнути з відповідача в його користь документально підтверджені судові витрати. 07.06.2021 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконкому Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, в якому просила визначити місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з нею, [PERSON] 30.07.2021 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив суд розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб, а також стягнути з відповідача в його користь документально підтверджені судові витрати. Разом з тим, 13.08.2021 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою про залишення її зустрічного позову без розгляду. Згідно ухвали суду від 20.12.2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини, за її заявою було залишено без розгляду. Свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу [PERSON] мотивує тим, що 29.10.2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 29. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки і суперечки. З 10.05.2021 року вони з дружиною проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують жодних сімейних відносин. Крім того, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер, в зв`язку з чим він просить його розірвати. В судовому засіданні представник позивача вимоги [PERSON] , з урахуванням заяви про їх зменшення, підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, проте направила поштовим зв`язком на адересу суду заяву, в якій не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому також просить його розірвати та розглянути дану справу у її відсутності. Крім того,\~у своєму\~відзиві на\~позовну заяву\~відповідач просила\~суд після\~розірвання шлюбу\~відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Вислухавши представника позивача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 29.10.2005 року у виконавчому комітеті Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 29 (а.с.4). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.5, 6). Разом з тим судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують сімейних відносин і не мають наміру підтримувати їх в подальшому та стверджують, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у них немає. За таких обставин суд вважає, що позов, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Позивач та відповідач не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин даний шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Також, у відповідності до ст.113 СК України, після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, судом перевірено, що сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки ними, а саме позивачем зменшено позовні вимоги в цій частині, а відповідачем залишено свій зустрічний позов без розгляду щодо визначення місця проживання дитини, а тому питання про місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу судом не вирішується. Що стосується розподілу судових витрат по даній справі, суд констатує наступне. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як перевірено судом, згідно наданих стороною позивача копії договору про надання правової допомоги №46/2021 від 15.05.2021 року, попереднього розрахунку суми судових витрат від 17.05.2021 року, квитанції №14/2021 від 15.05.2021 року, витрати на правничу допомогу склали 3000 грн. 00 коп. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, а саме в розмірі 3000 грн. 00 коп. згідно квитанції №14/2021 від 15.05.2021 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат 3908 грн. 00 коп. На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved