Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

16 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] про припинення поруки, посилаючись на те, що 26 вересня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11223120000, відповідно до якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 44.700,00 дол. США по 25.09.2017 року під 12,6 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, 26.06.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 11223220000/П1, за яким остання зобов'язалася перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Укладаючи договір поруки, між нею та відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» не було досягнуто згоди щодо строку дії поруки. Відповідач [PERSON] допустив прострочення виконання основного зобов?язання з 11.02.2014 року. Протягом шестимісячного строку, що минув від строку виконання основного зобов?язання за кредитним договором, тобто до 11.08.2014 року ПАТ «УкрСиббанк» вимог до позивача, як до поручителя за кредитним договором не пред?явив, в зв?язку з чим порука є припиненою. Позивач просила суд договір поруки № 11223120000/П1 від 26.09.2007 року, укладений між нею та ПАТ «УкрСиббанк» визнати припиненим (а.с.2-3). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.100-103). В апеляційній скарзі (а.с.110-113) [PERSON] просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки: - прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором відбулось 11.02.2014 року, а тому саме з цієї дати починає відраховуватись шестимісячний строк згідно ч.4 ст.559 ЦК України; - 10.09.2015 року суд оголосив перерву до 11.09.2015 року, тобто до наступного дня, що є грубим порушенням цивільного процесуального права; - порушення ст.135 ЦПК України судом не було розглянуто клопотання апелянта про забезпечення доказів. В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позивачем не надано доказів припинення поруки. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 11223120000 (а.с.4-9). 26.09.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір поруки № 11223220000/П1, який не містить умови про строк припинення поруки (а.с.10-11). Як вбачається зі справи, 26.12.2014 року банк звернувся до суду з позовом до відповідачів (в тому числі до [PERSON]) про дострокове стягнення з них солідарно на користь банку заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 11223120000 від 26.09.2007 року (а.с.86-89). Згідно з ухвалою Самарського райсуду від 17.01.2015 року за цим позовом банку відкрите провадження у справі № 206/38/15-ц (провадження 2/206/198/15) (а.с.91). Перед зверненням до суду з позовом до відповідачів банком 21.10.2014 року на адресу відповідачів направлені письмові вимоги від 20.10.2014 року (а.с.76-77,78-79,80-81,82-83), що підтверджується квитанцією та реєстром (а.с.84,85). Позовна заява подана банком до суду в межах 6-місяців після направлення відповідачам письмової вимоги про повернення кредиту. Відповідно до умов п.6.2. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, при цьому термін дострокового повернення кредиту та сплати процентів вважається таким, що настав на 32 день з дати отримання позичальником цієї вимоги або на 40 день з дати направлення вимоги у випадку неотримання позичальником цієї вимоги (а.с.4-9). Відомостей про отримання позичальником письмової вимоги від 20.10.2014 року матеріали справи не містять. З врахуванням направлення вимоги про дострокове повернення кредиту 21.10.2014 року та відсутності відомостей про отримання позичальником цієї вимоги днем повернення кредиту слід вважати 01.12.2014 року. У разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року у справі № 6-190цс14. Позовна заява подана банком до суду в межах 6-місяців після зміни банком строку виконання основного зобов'язання на 01.12.2014 року. Тому доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання є безпідставними. Разом з тим, за умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати платежі з повернення частини кредиту та з оплати процентів за користування кредитом. Згідно з розрахунком банку щодо заборгованості за кредитом станом на 09.09.2015 року платежі з кредиту позичальником [PERSON] припинені з 10.02.2014 року (а.с.62-64). Згідно з розрахунком банку щодо заборгованості за процентами на 09.09.2015 року платежі з процентів припинені позичальником з 31.01.2014 року (а.с.64-71). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14 та від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14. Зазначені обставини не враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення про відмову у позові. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального права з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. Згідно з ухвалою Самарського райсуду від 17.01.2015 року про відкриття провадження у справі № 206/38/15-ц банк звернувся до суду з позовом до відповідачів (в тому числі до [PERSON]) 05.01.2015 року (а.с.91). Отже порука [PERSON] за кредитним договором є припиненою щодо заборгованості, яка виникла станом на 05.07.2014 року, тобто щодо заборгованості за межами 6-місячного строку на час звернення банку до суду з позовом до поручителя. Згідно з розрахунками порука є припиненою щодо заборгованості станом на 05.07.2014 року на суму 2816,36 дол. США в тому числі: за кредитом на суму 1864,10 доларів США та за процентами станом на суму 952,26 доларів США (а.с.64,70). В іншій частині позовні вимоги є необгрунтованими і не підлягають задоволенню. У зв'язку з викладеним і

Outcome: partial