Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

17.01.2017 позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що під час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах 29.10.2008 вона народила сина [PERSON]. Син [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, чим поставив позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач знаходиться в працездатному віці, є фізично здоровим, інших аліментних зобовязань не має, а тому у нього є можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу. Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористалася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, наполягала на їх задоволенні ( а.с.29). Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) визнає (а.с.33). У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2008 під час перебування у фактичних шлюбних відносинах позивач народила сина [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження серії І-КИ № 434838 від 24.04.2013 (а.с.3). Батьківство відповідача щодо дитини, сина [PERSON] визнано останнім, про що свідчать відомості викладені в Повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.21-23). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, про що засвідчує акт від 09.02.2017, який складений головою обєднання співвласників [PERSON] (а.с.11). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За приписами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, при визначені частини заробітку (доходу), що підлягає стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], приймає до уваги те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, є фізично здоровим, інші аліментні зобовязань відсутні, проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4частки заробітку не заперечував, надавши відповідну заяву. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16.01.2017 та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved