Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

15.11.2017 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у шлюбі з 29.01.2000 року по 03.11.2017 рік. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.11.2017 р. в справі № 302/681/17, яке набрало законної сили. Під час спільного проживання у шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], 16.03.2005 року. Відповідач проживає окремо від них, кошти на утримання дітей надає нерегулярно та в мінливому розмірі, чим саме ухиляється від свого батьківського обовязку належно утримувати та забезпечувати дітей, тому просить стягувати аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивачка [PERSON] при розгляді справи позов підтримала повність та просить такий задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, через опублікування оголошення в газету. Суд ухвалив, за згодою позивачки, винести заочне рішення в справі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити , з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено , що від спільного проживання у шлюбі з відповідачем позивачка народила двох неповнолітніх дітей, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дітей, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги такі обставини. Позивачка [PERSON] утримує двох неповнолітніх дітей, працює молодшою медичною сестрою в Міжгірській районній лікарні, отримує заробітну плату у мінімальному розмірі, враховуючи матеріальний стан відповідача, який ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15.11.2017 року і до досягнення дітьми повноліття, взявши при цьому до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1689 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1777 грн., з 01 грудня - 1860 грн.), встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та те, що обов'язок утримувати дітей покладено на обидвох батьків (ст.180 СК України). Даний розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved