overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

15.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 09.10.2007 року в розмірі 2272.56 доларів США, а також 489 грн 06 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також повідомила про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Відповідач про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 09.10.2007 року сторони уклали договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 31500 доларів на придбання нерухомості, строком до 09.10.2027 року (далі по тексту - Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 24.06.2015 року складає 2272.56 доларів США. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 7 зв.), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

15.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами від 21.06.2011 року та від 31.01.2012 року в розмірі 11916 грн, а також 243 грн 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою також повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Відповідач про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 21.06.2011 року публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» (далі - Банк), правонаступником якого є позивач, уклав з відповідачем кредитний договір з обслуговування кредитної картки № 896/2416CLPS2 відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн, зі сплатою за користування кредитними коштами 36% річних, строком на 30 місяців (далі по тексту - Договір 1). 31.01.2012 року Банк уклав з відповідачем кредитний договір з обслуговування кредитної картки № 1291/2416CLPS2 відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн зі сплатою за користування кредитними коштами 36% річних, строком на 30 місяців (далі по тексту - Договір 2). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору 1 і Договору 2 не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Зокрема, заборгованість за Договором 1 становить 6552 грн 20 коп., а за Договором 2 - 5363 грн 80 коп. Таким чином, загальна сума боргу складає 11916 грн. Розмір заборгованості підтверджується матеріалами справи, що є підставою для її стягнення. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

15.07.2015 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.08.2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом №461. З обставин, викладених у позовній заяві просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала на підставі викладених у ньому обставин, просила його задовольнити та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 06.08.2010 року зареєстровано шлюб між сторонами Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом №461. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- [PERSON], [INFO]. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

15.07.2015 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом №708. З обставин, викладених у позовній заяві просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала на підставі викладених у ньому обставин, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 19.08.2010 року зареєстровано шлюб між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом №708. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- [PERSON], [INFO]. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

15.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Вона повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Відповідач позов визнав. Від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 07.06.1997 року, від якого мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З 2011 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

15.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Вона повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне та відмовилася від надання судом строку на примирення з відповідачем. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 04.09.1999 року, від якого мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Хоча сторони й проживають разом, проте з 2011 року вони фактично припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

15.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом - квартирою №1 в будинку №1 по вулиці Урожайна в місті Чернігів, оскільки відповідач є членом сім'ї попереднього власника, а тому втратив право користування житлом. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач, згідно нотаріально посвідченого договору дарування №5-379 від 25.11.2011 року, укладеного із [PERSON], є власником квартири [ADDRESS] і вказане речове право 14.12.2011 року піддано державній реєстрації в Комунальному підприємстві «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради в книзі 150, номер запису 16664 (а.с.6-8). Як вбачається з домової книги, відповідач з 16.02.2011 року зареєстрований у вказаному помешканні (а.с.9-13). Відповідно до ст.156 ч.1 ЖК України (з врахуванням положень ст.405 ч.1 ЦК України), члени сім'ї власника, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному до угоди з власником і право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватись цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оскільки право власності [PERSON] на вказане житло було припинено 25.11.2011 року - також припиняється право відповідача (як члена сім'ї попереднього власника) на користування вказаним помешканням, а порушене право позивача (як нового власника) підлягає судовому захисту відповідно до ст.156 ч.1 ЖК України (з врахуванням положень ст.405 ч.1 ЦК України). Позов в частині прийняття рішення про зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки вчинення таких дій не віднесено до компетенції судових органів. Судові витрати, які поніс позивач, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

15.07.2015 року позивачка [PERSON] подала до суду цивільний позов до відповідача, в якому просить розірвати з ним шлюб. Через Канцелярію київського районного суду м.Харкова 09.11.2015 року від позивачки надійшло клопотання про слухання справи без її присутності та без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що у разі неявки в судове засідання відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки якого невідомі, або якщо причини неявки будуть визнані судом неповажними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просить розглядати справу у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO] який мешкає з позивачкою. Від позивачки надійшло клопотання, що після розлучення вона залишає собі прізвище «СЕРДЮК» Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з квітня 2015 року, у кожного з них різні погляди на сімейне життя, сімя існує формально. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітній дитині. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

15.07.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 26.04.2014 року. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання доньки відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Згідно письмової заяви просить слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також подав заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти стягнення аліментів на утримання дитини не заперечує. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

15.07.2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей. Вимоги мотивує тим, що 10.01.2015 року з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дітей не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивачка не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що сторони 10.01.2015 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дітей в достатньому розмірі не надає. В заяві про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дітей та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

15.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 11.11.2000 року з відповідачем зареєструвала шлюб який було розірвано 02.10.2014 року. Від цього шлюбу має трьох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] В свідоцтві про народження дітей батьком записаний відповідач. Діти знаходиться на утриманні позивачки. Власних коштів їй не вистачає на утримання дітей. Чоловік працює та має можливість надавати матеріальну допомогу, у зв'язку із чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу, до їх повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без її участі, стягування проводити з 01.08.2015 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву якою позовні вимоги визнав повністю та просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] В свідоцтві про народження дітей батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання та знаходження дитини на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має постійне місце роботи, тому є підстави відповідно до вимог ст. 183 СК України, для задоволення позову в частині визначення аліментів в частковому відношенні до заробітку відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved