Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

15 жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Калениківській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2013 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем по справі. Позивач стверджує, що спору про поділ спільного майна та місце проживання дитини на час звернення з позовом до суду між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають нарізно, спільне господарство не ведуть. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, крім того відповідач зловживає спиртними напоями в результаті чого виникають сварки та непорозуміння. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити до шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву про визнання позову, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у підготовчому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору. На підставі зазначеного та

Outcome: approved