Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

16.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору № 1442 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 17.03.2000р. на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт», дійсним. Позивач у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнавали, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.03.2000 року на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір № 1442 купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Даний договір було зареєстровано в Миколаївському МБТІ в реєстровій книзі за реєстровим № 16231 від 03.04.2000р. 22 серпня 2001 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №130527. Після смерті чоловіка, [PERSON] звернулася до Третьої державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право нас спадщину, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії через те, що договір купівлі-продажу квартири укладений з порушенням законодавства. Дані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30. 05. 2008 № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Всі умови договору сторонами були виконані в повному обсязі, грошові кошти покупцями сплачено, квартира продавцями передана покупцям, але нотаріально договір зареєстрований не був. Відповідно до вимог ст. 227 ЦК УРСР, що діяв на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. У відповідності з ч.2 ст. 47 ЦК УССР та ч.2 ст.220 ЦК України, якщо відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На момент підписання дана угода вважалася дійсною, так як була зареєстрована на біржі, що допускається діючим на той час тимчасовим положенням Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року «Про порядок реєстрації права алсності та інших прав на нерухоме майно». Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані. За домовленістю між ними, квартира продавцем була продана, продавцю були передані гроші. Продавцем було передано, а покупцем прийнято квартиру. Оскільки факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено, останній не містить протизаконних умов, на даний час домоволодіння, з приводу якого виник спір не значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, суд вважає за можливе позовну вимогу про визнання договору купівлі-продажу [ADDRESS] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В матеріалах справи відсутні будь-які посилання позивача на втрату ним документу, який засвідчує його право власності на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи договір купівлі-продажу від 17.03.2000 р. було зареєстровано в ММБТІ та ніким не оспорюється. Крім того визнання угоди дійсною є самостійним способом захисту права власності та право власності переходить до покупця з часу визнання угоди дійсною. Таким чином, визнання договору купівлі-продажу № 1442 від 17.03.2000 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] і [PERSON], [PERSON] дійсним тягне за собою визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного суд вважає за можливе позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial