overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

16.01.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волі, буд.30/13, кв. 3 звернувся [PERSON], посилаючись на те, що 22.12.1981 року мати позивача, [PERSON], а також її родина чоловік [PERSON] та син [PERSON], отримали ордер Бюро Обміну жилої площі виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів № 4850 на право вселення до вказаної вище квартири. Після смерті батьків позивач відмову про прийняття спадщини не писав, тому на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважає себе таким, що прийняв спадщину. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем 1 - [PERSON] Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка є відповідачем 2 по справі. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] не склалися, тому 24.02.2005 року на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя шлюб було розірвано. У квартирі, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волі, буд.30/13, кв. 3, на даний час зареєстровані позивач та відповідачі 1,2. На протязі останніх 14 років відповідачі ухиляються від спілкування з [PERSON], про своє місцезнаходження не повідомляють та не бажають самостійно знятися з реєстрації. Особисті речі [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі відсутні. Позивачу приходиться сплачувати підвищені рахунки за комунальні послуги та він не має можливості оформити субсидію. У звязку з чим змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, у разі неявки відповідачів, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судові засідання, призначені на 28.02.2017 року, на 23.03.2017 року, на 11.04.2017 року, на 11.05.2017 року, 16.05.2017 року відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] не зявились, на адресу відповідачів, за якою останні зареєстровані, було направлено судові повістки. На адресу суду повернувся конверт з причини «за закінченням терміну зберігання». Також, на судове засідання, призначене на 11.05.2017 року, позивачем зроблено оголошення в газету «Запорізька правда» про виклик відповідачів. В звязку з вищезазначеним, на підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи. Представники третіх осіб 1, 2 до зали судового засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Від представник третьої особи 3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просили справу розглянути на розсуд суду з урахуванням наданих до матеріалів справи доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

16.01.2017 року заявник звернувся до суду з названою заявою. Посилався на те, що він у січні 2017 року звернувся до УПФУ Волноваського району Донецької області за нарахуванням йому пенсії за віком, але йому було відмовлено, оскільки виправлення його ім'я, здійснене у Трудовій книжці колгоспника не завірено належним чином, а вказане первинне ім'я «[PERSON]» не співпадає з ім'ям у паспорті «[PERSON]». У зв'язку з наявними розбіжностями в написанні його імені, просив встановити факт належності йому трудової книжки колгоспника [NUMBER]. В судове засідання заявник не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягав. Представник заінтересованої особи заперечень не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 на підставі п.6 суд може встановити факти належності особі документів (у тому числу трудової книжки), які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, що в паспорті громадянина України ім'я заявника вказано як «[PERSON]», а російською - «[PERSON]» (а.с.3). У військовому квитку серії [NUMBER] та трудовій книжці [NUMBER] його ім'я російською вказано як «[PERSON]» (а.с.6-7). Але в трудовій книжці колгоспника [NUMBER] ім'я заявника спочатку вказано як «[PERSON]», а потім закреслено та виправлено на «[PERSON]» (а.с.5). Дані виправлення не завірені належним чином, а попереднє ім'я не збігається з ім'ям в паспорті громадянина України. Таким чином, існують розбіжності в написанні ім'я заявника у документі необхідному для призначення пенсії за віком. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги про встановлення факту належності трудової книжки колгоспника [NUMBER], заповненої 08 жовтня 1976 року [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

16.01.2017 року заявник звернувся до суду з названою заявою. Посилався на те, що у 1996 році йому як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Валер'янівське» Волноваського району Донецької області видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. 23 грудня 2016 року він звернувся до Волноваської районної державної адміністрації Донецької області з заявою щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Але отримав відмову у зв'язку з тим, що ним його прізвище в Сертифікаті не співпадає з даними у паспорті громадянина України. Тому просив у судовому порядку встановити факт належності йому Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. В судове засідання заявник не з'явився, в заяві вказав, що просить розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи заперечень не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 на підставі п.6 суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, що згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] заявникові належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Валер'янівське» (а.с.7). Але прізвище у вищевказаному Сертифікаті вказано як «[PERSON]», хоча в паспорті громадянина України прізвище заявника вказано як «[PERSON]». З довідки голови Валер'янівської сільської ради Волноваського району Донецької області встановлено, що дійсно заявник [PERSON] був членом КСП «Валер'янівське» і отримав Сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER], який виданий 06.12.1996 року на підставі рішення Волноваської РДА від 30.09.1996 року №561, згідно якого [PERSON] має право на земельну ділянку (пай) у розмірі 4,9 умовно-кадастрових гектарів (а.с.6). З відповіді голови Волноваської РДА встановлено, що заявнику [PERSON] відмовлено в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оскільки містяться розбіжності в написанні його прізвища в паспорті громадянина України та Сертифікаті (а.с.5). Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги про встановлення факту належності [PERSON], [INFO], Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

16.01.2017 року ПАТ «КредоБанк», інтереси якого представляє Товариство з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна», звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 7789 грн. 68 коп. заборгованості згідно кредитного договору. Свої вимоги мотивує тим, що 05.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством «КредоБанк» та [PERSON] будо укладено Договір № 2625901022089 банківського рахунку, згідно з яким,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

16.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 10.05.1986 року, мають одну сумісну дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою виявилися різними за характером людьми через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з 2010 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив розірвати між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів та матеріалів. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6) та мають доньку - [PERSON] [INFO] ( а.с.7). Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

16.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 14 червня 2002 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають спільних дітей: неповнолітню [PERSON], [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що через постійні конфлікти та суперечки їх сімейне життя стало неможливим та нестерпним, що призвело до фактично припинення шлюбних стосунків у вересні 2016 року. Шлюб носить виключно формальний характер. Таким чином, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи. За таких обставин, враховуючи заяву позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 14 червня 2002 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають спільних дітей: неповнолітню [PERSON], [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO]. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову вбачається, що сторони з вересня 2016 року фактично припинили шлюбні відносини, позивач збереження сім'ї не бажає та вважає неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання позову немайнового характеру, згідно положень Закону України «Про судовий збір» - 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

16.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 16.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Торезького міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають спільних дітей - малолітнього [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося через постійні суперечки та конфлікти, з 2009 року вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Вказує, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не вважає можливим. Таким чином, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення судової повістки про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада». За таких обставин, враховуючи заяву позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 16.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Торезького міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - малолітнього [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO]. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову вбачається, що сторони з 2009 року проживають окремо, ведуть роздільне господарство, мають роздільний бюджет, збереження сім'ї не бажають та вважають не можливим. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

16.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання дитини, в якій вказала, що перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про часі місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 19.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї. (а.с.2). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

16.01.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2008, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося в силу несумісності характерів, втрати поваги один до одного, а також через різні погляди на життя та побут, внаслідок чого вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, а тому просив суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнала. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 08 листопада 2008 року у Кіровському районному у місті Донецьку відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області , про що складено відповідний актовий запис № 936, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 2). Як зазначено позивачем та відповідачем не оспорюється, від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 640 гривень, від сплати якого позивач, звільнений при зверненні з позовом до суду, на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ України « Про судовий збір». В звязку з цим, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

16.01.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30.04.1986 року, від якого у них є дитина [PERSON], [INFO], яка на даний час повнолітня і проживає окремо. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, а тому просив суд розірвати шлюб та покласти на відповідача судові витрати. У судове засідання сторони не зявились. Представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] подали письмові заяви про розгляд справи без їхньої присутності та без присутності позивача та відповідача, відповідно до яких позивач позов підтримує, відповідач проти позову не заперечує. Дослідивши подані заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 30 квітня 1986 року у відділі ЗАГСу Бориспільського міськвиконкому Київської області, про що зроблено запис за № 146, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Від даного шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати: 551 грн.20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved