Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

15.08.2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Міський Комерційний Банк» в якому просив стягнути з останнього грошові кошти за договором строкового банківського вкладу №2620/100/131274 «Ваш святковий» у розмірі 45 416,00 грн., з яких 44000,00 грн. розмір вкладу та 1416,21 грн. відсотки за користування грошовими коштами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.09.2013 р. між ним та відповідачем укладено договір строкового банківського вкладу №2630/100/131274 (з виплатою відсотків щомісячно і правом повернення). Відповідно до умов вказаного договору банк прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 44 000,00 грн. на строковий депозитний рахунок зі сплатою банком відсотків у розмірі 19,7% річних, строком з 11 вересня 2013 року по 11 серпня 2014 року. 01.08.2014 р. позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повернути вклад 11.08.2014 року на підставі п. 1.3 і п. 1.7 ст. 1 договору. Відповідач своє зобов'язання належним чином не виконав, чим порушив умови договору. Станом на 15.08.2014 р. належні позивачу грошові кошти за договором банківського вкладу відповідач не повернув, чим завдав останньому збитків, які він просить відшкодувати. 01.10.2014 року в судове засідання позивач не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставив. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши позицію позивача, знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.08.2014 р. між ПАТ «Міський Комерційний Банк» та [PERSON] як вкладником укладено договір строкового банківського вкладу №2630/100/131274. На виконання умов казаного договору позивач вніс на строковий депозитний рахунок [NUMBER] відкритий ПАТ «Міський Комерційний Банк» грошові кошти в сумі 6000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 23.09.2013 р. №13774; 25000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 11.09.2013 р. №4414; 8000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 19.05.2014 р. №3602; 5000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 11.10.2013 р. №4403. В свою чергу банк прийняв від вкладника вказані грошові кошти та зобов'язався виплачувати вкладникові проценти за користування ними. Сторонами погоджено розмір процентів - 19,7% річних. Пунктами 4.2.1, 4.3.2. договору передбачено право вкладника вимагати повернення вкладу або частини вкладу за першою вимогою, банк зобов'язався на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки визначені договором. Згідно п. 2.6.3 договору, вкладник зобов'язаний письмово повідомити банк про свій намір припинити дію вкладу за першою вимогою, за 5 банківських днів до пропонованої дати закінчення Рахунку/припинення дії вкладу. 01.08.2014 р. позивачем подано заяву в якій просив видати всю суму вкладу в розмірі 44000,00 грн. в ден закінчення договору у відповідності до умов п. 1.3 і 1.7 статті 1 частини 2 договору від 11.09.2013 р. №2630/100/131274. Зобов'язання за договором щодо повернення банківського вкладу на вимогу та сплати нарахованих відсотків відповідачем належним чином не виконанні. Частою другою ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас стаття 525 ЦКУ закріплює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи обов'язкові для судів загальної юрисдикції, відповідно до ч.1. ст. 360-7 ЦПК України, правової позиції Верховного суду України , що вказані в Постанові від 29 травня 2013 року у справі №6-39цс13 та постанові від 25 грудня 2013 року у справі №6-140цс13, визначені за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 526, 1058 ЦК України, у подібних як у даній справі правовідносинах, а саме стягнення з банківських установ коштів, неповернутих по завершенню строку дії договору банківського вкладу. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що позивач у день закінчення строку дії договору, звернувся до банку із заявою про повернення банківського вкладу, чим засвідчив свій намір припинити дію договору. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути вкладнику депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, проте вклад не повернув, чим порушив свої грошові зобов'язання. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладником. Таким чином виходячи з викладеного вище, а також з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд знаходить вимоги позивача щодо стягнення з ПАТ «Міський Комерційний Банк» банківського вкладу на вимогу за договором від 11.09.2013 р. №2630/100/131274 в сумі 44000,00 грн. та процентів в сумі 1416,21 грн. - законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про їх задоволення. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовові про відшкодування, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових відсотків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З наведених підстав, враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 454.16 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved