Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

17.07.2014 року позивач звернувся в суд з указаним позовом, який обґрунтовано так. 09.08.2011 року позивачу, який обіймав посаду головного лікаря Міжгірської районної лікарні, було оголошено догану згідно наказу відповідача № 81-о від 09.08.2011 р. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.09.2011 року в справі № 2-346/11 цей наказ скасовано як незаконний. Позивач вважає, що відповідач завдав йому моральної шкоди, що проявилось у душевних стражданнях від приниження гідності , честі і ділової репутації, зважаючи на те, що державними органами його роботу відзначено: - у 2004 р. присвоєно звання « заслужений лікар України; - у 2005 р. нагороджено почесною грамотою Верховної Ради України. Окрім цього, позивач два рази обирався депутатом районної ради, три рази депутатом обласної ради. Позивач також вважає, що посадовими особами Міжгірської РДА переслідувався за свою позицію. Від догани заплямувався його авторитет серед колег, друзів, знайомих. Позивача турбували безсоння, головний біль, зник апетит, знизився життєвий тонус, з'явився стан депресії. Позивач вимоги підтримав. Просить узяти до уваги, що в подальшому був звільнений з посади, поновлявся на роботу через рішення судів неодноразово. Відповідач в особі уповноваженого представника позов заперечив повністю, а позицію обґрунтував тим, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду з указаними вимогами, встановлений ст. 233 КзпП України і подав заяву - клопотання про застосування давності і відмову в позові по цій підставі, зіславшись на рекомендації постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. - № 4 (п. 16). Представник відповідача також вважає, що моральна шкода у виді стресів і погіршення здоров'я не підтверджена жодним доказом. Оцінивши зміст позовних вимог, позиції сторін, їх доводи , докази в справі, суд дійшов такого висновку. Судом установлено наступні обставини, що не оспорюються. Рішенням Міжгірського районного суду від 21.09.2011 року в справі № 2-346/11, що набрало законної сили 04.10.2011 року, скасовано наказ № 81-о від 09.08.2011 року начальника відділу охорони здоров'я Міжгірської РДА про оголошення догани головному лікарю Міжгірської райлікарні [PERSON]. Цим рішенням суду встановлено, що відповідач видав наказ про накладення дисциплінарного стягнення з перевищенням компетенції , передбаченої ст. 147-1 КзпП України, оскільки головний лікар призначається і звільняється з посади головою Міжгірської райдержадміністрації згідно з статутом Міжгірської райлікарні. Натомість дисциплінарне стягнення застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу працівника. Отже, позивач заподіяння моральної шкоди вмотивовує неправомірними діями відповідача , які мали місце і випливають з трудових відносин позивача. Ці відносини згідно з положенням ст. ст. 1, 3 КзпП України регулюються законодавством про працю. Ст. 237-1 КзпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Ст. 233 КзпП України передбачено строк звернення до суду працівника із заявою про вирішення трудового спору протягом трьох місяців з дня коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Без обмежень будь-яким строком працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати ( ст. 233 ч. ч. 1, 2 КзпП України). Позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом після спливу двох років 11 місяців і вісім днів. За змістом положень ст. 233 ч. 1 КзпП України останній (присічний) строк подання указаної позовної заяви до суду позивачем установлюється не пізніше трьох місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили , яким скасовано накладення догани, тобто не пізніше 04.01.2012 року. Позивач пропустив указаний строк звернення без поважних причин. Посилання позивача на положення Цивільного кодексу України і застосування в справі трьох річного строку позовної давності суд відхиляє, як помилкове, бо відшкодування моральної шкоди, що випливає з трудових відносин врегульовано спеціальним законом. Застосування строків давності звернення до суду в справах трудових відносин є обов'язком для суду, якщо не має підстав для його поновлення. Відповідач заявив про відмову в позові за спливом строків позовної давності. Вищевикладене дає підстави відмовити в позові повністю. Судові витрати у виді судового збору , згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, законом «Про судовий збір» слід віднести на рахунок держави, бо позивач за пільгою не оплачував подання позову в задоволенні якого відмовлено.

Outcome: dismissed