Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

17.10.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про припинення права власності та визнання права власності, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на праві власності належить 3/12 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.04.2008 року та 7/12 часток цієї ж квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.04.2011 року. Співвласником спірної квартири є [PERSON], якому належить 1/6 частка квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.07.2008 року. Позивачу належить значно більша частина квартири, а відповідач має незначну частку в спільній частковій власності. Спірна квартира знаходиться в багатоповерховому будинку, поділ її на дві ізольовані квартири не можливий. Відповідач [PERSON], з моменту набуття права власності на 1/6 частку квартири, ніколи там не проживав та не зареєстрований, в квартирі проживає сім'я позивача, спільне користування і володіння квартирою є неможливим. Відповідач не несе витрат на утримання належної йому частки квартири, не приймає участі у сплаті комунальних послуг. [PERSON] має інше житло та проживає зі своєю родиною в будинку [ADDRESS]. Припинення права власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Позивач, посилаючись на ст. ст. 11, 16, 328, 365 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/6 частку квартири, що належала [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.04.2008 року та 12.04.2011 року, [PERSON] є власницею 3/12 та 7/12 часток квартири [ADDRESS] (а. с. 5, 9) Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 29883684 від 06.05.2011 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.04.2011 року є власницею 7/12 часток квартири [ADDRESS]. (а. с. 8) Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18813575 від 14.05.2008 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.04.2008 року є власницею 3/12 часток квартири [ADDRESS]. (а. с. 12) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.07.2008 року, [PERSON] є власником 1/6 частки квартири [ADDRESS] (а. с. 13) Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19877423 від 13.08.2008 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.07.2008 року є власником 1/6 частки квартири [ADDRESS]. (а. с. 15) Згідно технічного паспорту № 4528, 10/12 частини спірної квартири [ADDRESS] належить [PERSON], 1/6 частини спірної квартири належить [PERSON] (а. с. 23-26). Відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтверджується довідкою наданою директором КП «Сервіскомуненрго» № 04/3872 від 18.09.2017 року, не виконує обов'язки, що виникають з договору найму квартири. (а. с. 27) Відповідно до приписів ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Положеннями частини першої ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1ст. 365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч. 1ст. 365 ЦК України. Неможливість спільного володіння та користування майном обґрунтовується тим, що відповідач у квартирі не проживає, не приймає участі в утриманні квартири, не сплачує комунальні послуги, інтересу до квартири не проявляє. Такі обставини та дії дають достатні підстави для висновку, що спільне користування сторонами спірним нерухомим майном є неможливим, що дає підстави вважати встановленим, що в даних правовідносинах наявні умови, передбачені п. 3 ч. 1ст. 365 ЦК України, які дають право суду ухвалити рішення про припинення права на частку в спільному майні. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У даній справі позивачем [PERSON] сплачено грошову компенсацію, а відповідачем [PERSON] отримано грошову компенсацію, що відповідає вартості 1/6 частини квартири [ADDRESS]. Вищенаведене свідчить, що обов'язкові умови для припинення права на частку, які передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України мають місце в даних правовідносинах. Отже, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, припинення права відповідача [PERSON] на 1/6 частку в спільному майні та визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved