Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

15.11.2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», в особі відділення № 32 ХГРУ «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь безпідставно списані грошові кошти в сумі 848,12 грн. 09.03.2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просить стягнути з останнього грошові кошти в сумі 27,15грн. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначив, що 24.09.2006 р. уклав з відповідачем кредитний договір і отримав 6470 грн. У зв'язку із виниклою заборгованістю, відповідач звернувся до суду про видачу судового наказу, який винесено 11.06.2007 р. Згідно з судовим наказом з позивача стягнуто на користь банку заборгованість в сумі 8118,41грн. з судовими витратами. Судовий наказ позивачем отримано 10.07.2007 р. та виконано 19.07.2007 р. у повному обсязі. Рішенням суду від 10.07.2014 р. кредитний договір між сторонами припинений. Між тим, відповідач провів списання грошових коштів з поточного карткового рахунку позивача, а саме 05.11.2015 року на суму 848,12 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24.09.2006 року. 05.01.2016 року відповідач самостійно визнав помилковість автоматичного списання та повернув автоматично списані кошти, у тому числі і вказану суму. З посиланням на ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути 3% річних та індекс інфляції за період безпідставного користування грошовими коштами в сумі 27,15грн., який складається з розрахунку індексу інфляції за період з 05.11.2015 по 05.01.2016 848,12 грн. х 2,7% = 22,90 грн. та три проценти за цей період, всього 61 день, 848,12 грн. х 3% = 25,44/365 днів х 61 день = 4,25 грн.(а.с.38-40). Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Надав письмові заперечення на позовну заяву та копії документів, з яких вбачається, що 05.01.2016 року відповідач повернув позивачу 5969,80 грн. автоматично списані на погашення простроченої заборгованості за договором № НАЕНRK11320069 від 24.09.2006 року, а за таких підстав просив суд відмовити у задоволенні позову (а.с. 29, 30-31). Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що 24.09.2006 р. між сторонами укладено кредитний договір і [PERSON] отримав 6470грн. У зв'язку із виниклою заборгованістю, 11.06.2007 р. Московським районним судом м. Харкова винесено судовий наказ, на підставі якого з [PERSON] стягнуто на користь банку заборгованість в сумі 8118,41грн. з судовими витратами. 19.07.2007 р. з боку позивача у повному обсязі сплачено суму заборгованості на підставі судового наказу. Такі обставини підтверджено рішеннями Московського районного суду міста Харкова, які набрали чинності. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.07.2014 р. визнано кредитний договір від 24.09.2006 р., укладений між сторонами, припиненим з 19 липня 2007 року (а.с. 4-6). Рішення набрало чинності. Ухвалами апеляційного суду Харківської області від 20.08.2014р. та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014 р., якими рішення Московського районного суду м. Харкова від 10.07.2014 р. залишено без змін (а.с. 7-9, 10-13). Також встановлено, що відповідачем 05.11.2015 р. списано 848,12грн., тобто одноособово стягнуто з позивача, шляхом автоматичного списання з картки особистого рахунку позивача (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з інформацією відповідача, яка не спростовується позивачем, 05.01.2016 року відповідач повернув позивачу 5969,80 грн. автоматично списані на погашення простроченої заборгованості за договором № НАЕНRK11320069 від 24.09.2006року. З листа ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.02.2016 року за №20.1.0.0.0/7-160201/3020 вбачається, що автоматично списана сума 05.11.2015 року відшкодована позивачу в добровільному порядку (а.с.41). Враховуючи вищезазначене суд прийшов до висновку, що відповідач помилково провів автоматичне списання грошових коштів 05.11.2015 року, що підтверджується запереченнями на позов, та доказами самостійного повернення суми. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок індексу інфляції за період з 05.11.2015 по 05.01.2016 становить 848,12 грн. х 2,7% = 22,90 грн. та три проценти за цей період, всього 61 день, 848,12 грн. х 3% = 25,44/365 днів х 61 день = 4,25 грн. 22,90 грн. + 4, 25 грн. складає 27,15 грн. Відповідач заперечень щодо розрахунку індексу інфляції та 3% річних суду не надав. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 27 грн. 15 коп. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в доход держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved