Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

15 червня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить скасувати арешт майна та позбавлення права відчуження і розпорядження з автомобілю марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] , який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 12 березня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено в ЄРДР за № 12020110270000067 від 10.03.2020 року. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 840,80 гривень. Позов обґрунтовується тим, що 10.03.2020 року близько 13 години 31 хвилину [PERSON] , рухаючись заднім ходом на автомобілі «ВАЗ 211540», державний номерний знак [NUMBER] , по бульвару Енергетиків в бік проспекту Дружби Народів м. Славутич Київської області, біля будинку №1 Московського кварталу допустив наїзд на пішохода [PERSON] , 1938 року народження, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження. Відомості про вчинення вказаного злочину було внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020110270000067 із встановленням попередньої кваліфікації за ч. 1 ст. 286 КК України. 11.03.2020 року до суду старшим слідчим СВ Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області Литвиновою А.В. подано клопотання, в якому вона просила накласти арешт та позбавити права керування і розпорядження автомобілем «ВАЗ 211540», державний номерний знак [NUMBER] , оскільки він зберіг на собі сліди злочину, та має значення речового доказу у кримінальному провадженні з метою його збереження та недопущення знищення, проведення експертних досліджень. 12.03.2020 року слідчим суддею Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., винесено ухвалу у справі №377/189/20, провадження №1-кс/377/32/20, якою накладено арешт та позбавити права відчуження і розпорядження на автомобіль марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та який належить [PERSON] . Постановою старшого слідчого СВ Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області Литвинової А.В. 13 травня 2020 року було закрито кримінальне провадження №12020110270000067 у зв`язку з відсутністю складу злочину в діях [PERSON] .. Також зазначено, що речовий доказ - автомобіль «ВАЗ 211540», державний номерний знак [NUMBER] , повернути власнику [PERSON] після скасування арешту на майно в судовому порядку. На даний час позивач позбавлена можливості вільно розпоряджатись належним їй майном, оскільки наявність заборони відчуження чинить в цьому перешкоду, в зв`язку з чим, у неї виникла необхідність звернутися до суду з вищезазначеним позовом. Ухвалою судді від 18 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Відповідачем після отримання 22.06.2020 року ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, відзиву не подано. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України і ч.13 ст.7 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , підтверджено право власності [PERSON] на автомобіль марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.6). Ухвалою слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 12 березня 2020 року накладено арешт на автомобілю марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] , заборонивши користуватися та розпоряджатися вказаним транспортним засобом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12020110270000067 від 10.03.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в зв`язку з тим, що вищезазначений автомобіль зберігає на собі сліди злочину (а.с.7). Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 13 травня 2020 року, винесену старшим слідчим СВ Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області Литвиновою А.В., кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12020110270000067 від 10.03.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину в діях [PERSON] (а.с.8). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Як вбачається з ст.41 Конституції України право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правова позиція Верховного Суду України щодо підсудності даної категорії справ викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року в справі № 372/2904, провадження № 14-496цс18, а саме: право власності належить до основоположних прав людини, захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Згідно зі статтею 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження. Постановою старшого слідчого СВ Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області Литвинової А.В., від 13 травня 2020 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12020110270000067 від 10.03.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їм майном. Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] , про скасування арешту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача [PERSON] , підлягає судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved