Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

15 вересня 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 230 178,25 грн. В позовній заяві зазначав, що 30 серпня 2007 року між сторонами був укладений договір кредиту №NKXRRС11390001 на суму 10890 грн. зі сплатою 12 % річних. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала його умови та не сплачувала кредитні платежі належним чином, через що станом на 03 серпням 2015 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 230178,25 грн., тому просив стягнути її з відповідачки на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 22), у зв'язку з чим суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 30 серпня 2007 року між позивачем та відповідачкою був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі - Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 7). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), що на той час мало статус закритого акціонерного товариства, зобов'язалося надати позичальнику, тобто відповідачці, споживчий кредит в сумі 10890 грн. строком до 30.08.2010 року. На підтвердження укладення Договору між сторонами були складені та підписані анкета-заявка і умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». За користування кредитом позичальник зобов'язувалася сплачувати Банку проценти в розмірі 12 % на рік (1% на місяць) та щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 196,02 грн. Згідно Договору, відповідачка зобов'язалася повертати суму кредиту та сплачувати інші платежі щомісяця до 30 числа у сумі не менше 558,59 грн. Відповідно до п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 8,5 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Також, відповідно до розділу 5 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Згідно п.п.5.1 Умов, позичальниця зобов'язалась сплатити Банку пеню в сумі 0,15 % від суми простроченого платежу (кредиту та/або відсотків), а відповідно до п.п. 5.3 Умов, при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш як на 30 днів, - сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Підпунктом 5.5 цих Умов, сторони узгодили, що строк позовної давності за вимогами про повернення кредиту, оплати процентів, винагороди, неустойки, складатиме 5 років (а.с. 8-11). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальниця навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів та комісії за користування ним. У зв'язку з вказаним, за заявою Банка в порядку наказного провадження судом було винесено судовий наказ 2-Н-136/08 від 14.07.2008 року про стягнення з [PERSON] заборгованості по вищевказаному договору кредиту в сумі 13445 грн. 68 коп. (а.с. 5), з них: 10620,40 грн. боргу по кредиту, 1446,17 грн. - заборгованості по процентам, 1175,71 грн. - заборгованості з комісії та 203,10 грн. пені (а.с. 23). За такого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково без урахування сум боргу, що стягнуті за судовим наказом, який є різновидом судового рішення. Отже, залишок заборгованості по тіло кредиту щодо якого рішення про стягнення ще не приймалося - відсутній, залишок заборгованості по процентам становить - 69956,25 грн., залишок боргу з комісії - 1960,20 грн. Щодо нарахованих суми пені та штрафу, то умовами договору було передбачено повернення суми кредиту та сплати інших платежів (відсотків та комісії) у строк до 30.08.2010 року щомісячними платежами. У зв'язку з порушенням цих умов з відповідачки вже була стягнута сума кредиту в повному обсязі, отже позивач відмовився від умов, укладеного із відповідачем договору, стягнув всю суму кредиту, а не тільки заборгованість, та з набранням рішенням суду (судового наказу) про стягнення всієї суми, що надавався до 2010 року, не може продовжувати застосовувати, передбачену Договором неустойку. Повернення сум заборгованості, стягнутої за судовим рішенням може бути здійснено відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а не відповідно до умов договору. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Однак такої вимоги позивачем не заявлено. За вищевказаного, суд вважає, що в даному випадку застосування штрафних санкцій є подвійною відповідальністю боржника за одне і те ж порушення умов договору щодо строків сплати сум кредиту та інших платежів за договором, що є порушенням вимог ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, а також засад добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідачки на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в розмірі 71916,99 грн., з яких: 69956,25 грн. заборгованість з процентів та 1960,74 грн. - заборгованість з комісії. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1070, 32 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial