Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

16 грудня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, направивши позовну заяву засобами поштового зв`язку, яка отримана судом 29 січня 2021 року. У поданому позові Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» прохає стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг без номера від 27 грудня 2010 року у розмірі 31623 гривні 71 копійка станом на 07 грудня 2020 року, а також понесені судові витрати в розмірі 2270 гривень 00 копійок. На обґрунтування позовних вимог вказує, що 27 грудня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір без номера про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви. Позивачем було відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому було збільшено до 23560 гривень зі строком повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 07 грудня 2020 року утворилася заборгованість, яка складається із: 31623 гривні 71 копійка заборгованості за тілом кредита, у тому числі: 31623 гривні 71 копійка заборгованості за простроченим тілом кредита та 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредита; 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 33728 гривень 53 копійки заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України; 0,00 грн. нарахованої пені; 0,00 грн. нарахованої комісії, з якої позивач прохає стягнули лише заборгованість за простроченим тілом кредита в сумі 31623 гривні 71 копійка. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 року, із урахуванням вимог частини 10 статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 23 лютого 2021 року. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2021 року розгляд справи відкладено на 15 березня 2021 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 березня 2021 року розгляд справи відкладено на 31 березня 2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача. Ухвалено здійснити виклик відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 31 березня 2021 року у розгляді справи оголошено перерву у зв`язку з неможливістю у цьому судовому засіданні суд не може вирішити питання про заочний розгляд справи. У судове засідання 15 квітня 2021 року: Представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач долучив до позовної заяви клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за його відсутності, вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 1). Відповідач [PERSON] не з`явився. Відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик [PERSON] опубліковане на офіційному веб-сайті судової влади України 31 березня 2021 року, а тому з огляду на положення частини 11 статті 128 ЦПК України, останній вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до статей 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2010 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» укладений договір про надання банківських послуг без номера з [PERSON] шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н (а.с. 31). У анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які були надані йому у письмовому вигляді, та зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті банку. Позивачем до позовної заяви додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» (а.с. 32), а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (а.с. 33-56). Відповідно до наданої позивачем довідки (а.с. 30), позивачем відповідачу на підставі договору без номеру були надані кредитні картки: № [NUMBER] , видана 16.01.2008 з терміном дії по 01/12; № [NUMBER] , видана 05.04.2012 з терміном дії по 03/15; № [NUMBER] , видана 27.08.2013 з терміном дії по 07/16; № [NUMBER] , видана 28.08.2013 з терміном дії по 07/17; № [NUMBER] , видана 23.12.2013 з терміном дії по 08/17; № [NUMBER] , видана 24.10.2014 з терміном дії по 06/18; № [NUMBER] , видана 02.07.2018 з терміном дії по 05/22. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с. 29), при відкритті карткового рахунку 16.01.2008 встановлено кредитний ліміт в розмірі 300,00 грн., який 23.12.2013 збільшено до 16000,00 грн., 14.07.2016 збільшено до 20000,00 грн., 18.07.2017 збільшено до 22000,00 грн., 03.01.2018 зменшено до 18680,00 грн., 09.01.2018 збільшено до 22000,00 грн., 02.07.2018 збільшено до 27100,00 грн., 20.02.2019 зменшено до 23560,00 грн., 14.03.2019 зменшено до 22950,00 грн., 15.03.2019 зменшено до 22950,00 грн. та 20.09.2019 зменшено до 0,00 грн. Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] користувався наданими картками, здійснюючи покупки, поповнюючи свій рахунок та знімаючи готівку у банкоматах, фактично погодившись на запропоновані банком умови (а.с. 16-28). З розрахунків заборгованості за договором без номеру від 27.12.2010 (а.с. 7-15), наданих банком, вбачається, що станом на 07.12.2020 заборгованість відповідача за простроченим тілом кредита становить 31623 гривні 71 копійка. Також, відповідно до вказаного розрахунку, відповідач має заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит на підставі статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 2104 гривень 82 копійки, а не 33728 гривень 53 копійки (що є загальною сумою заборгованості), як зазначено у позовній заяві. Водночас, оскільки висунення вимоги про застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України є правом, а не обов`язком кредитора, а кредитор у позовній заяві ставить питання про стягнення виключно заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд не розглядає правильність та підставовість нарахування зазначених відсотків та їх розміру, вирішуючи спір виключно у межах заявлених позовних вимог. Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту статті 1066 Цивільного кодексу України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (стаття 1069 Цивільного кодексу України). Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 Цивільного кодексу України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 Цивільного кодексу України. Приписом частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Дослідивши письмові докази, надані на підтвердження позовних вимог, та норми матеріального права у їх сукупності та системному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував умови укладеного кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 31623 гривні 71 копійка. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредита доведені належними і допустимими доказами, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.12.2010 у розмірі 31623 гривні 71 копійка, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 31623 гривні 71 копійка. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та статті 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати. Оскільки позов задоволений повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270 гривень 00 копійок. На підставі викладеного, відповідно до статті 61 Конституції України, статтями 526, 549, 610, 1049, 1054, 1066, 1069 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved