overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

16.07.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 05 жовтня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. При реєстрації шлюбу змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені. В шлюбі з відповідачем у них народилась дитина: [PERSON], [INFO]. Підставою для розірвання шлюбу є втрата між нею та відповідачем почуття взаємної поваги та любові, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 05.10.2012 року, про що 05.10.2012 року зроблено відповідний актовий запис № 689, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.07.2013 року (а.с. 8). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

16.07.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 19.12.2014 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. В період\~спільного проживання\~у них\~народилася дочка\~-\~[PERSON],\~[INFO],\~яка проживає\~з позивачкою.\~Розірвати шлюб\~в органах\~ВРАЦС не\~мають змоги.\~Життя з\~відповідачем не\~склалось,\~шлюбні відносини\~між ними\~фактично припинені,\~спільне господарство\~не ведеться\~строк на\~примирення просить\~не надавати. Підставою для розірвання шлюбу є втрата взаємної поваги та любові, відсутність нормального, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 19.12.2014 року, про що 19.12.2014 року зроблено відповідний актовий запис № 189, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). 01.11.2011 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 533985 від 06.03.2015 року (а.с. 10). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112\~СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

16.07.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 04.11.1991 року. У шлюбі спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище «Медведєва». В судове засідання позивач не зявилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Просила шлюб розірвати. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України). Відповідач не повідомив про причини неявки в судове засідання, не подав у встановлений строк відзив на позов, та враховуючи, що позивач в заяві не заперечувала проти постановлення заочного рішення, суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Сторони 04.11.1991 року зареєстрували шлюб у Новоград-Волинському міському відділі РАЦС Житомирської області, актовий запис № 456, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). У шлюбі спільних дітей не мають. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач заяв, заперечень не подав. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище «Медведєва». Також відповідно до\~ вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~ суд стягує з відповідача в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору, оскільки ухвалою суду від 20.07.2018 року сплату судових витрат відстрочено до постановлення рішення по справі. Відтак встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

16.07.2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 21.08.1992 року. Посилається на те, сімейне життя не склалося, шлюбні стосунки фактично припинені 20 років тому, з цього часу подружжя фактично проживає окремо, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з матірю. Вказане і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Позивач надала в судовому засіданні пояснення, аналогічні позовній заяві, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохала суд позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з\~оригіналом свідоцтва\~про шлюб\~серії 1-КЕ\~№ 342698,\~що наявне\~в матеріалах\~справи (а.с.\~12),\~ 21.08.1992\~року [PERSON]\~17.10.1970\~р.н,\~та [PERSON](дошлюбне\~прізвище Коломієць)\~[INFO], зареєстрували шлюб в Виконкомі Полтавської міської ради народних депутатів Міському палаці шлюбів Полтавської області , актовий запис № 1489. Подружжя має сина [PERSON] [INFO] Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з лютого 2010 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спірного майна не мають, що сторонами не заперечується. Спір про місце проживання дитини на момент розгляду справи між сторонами відсутній, відповідачем позов визнано, тому дитина залишиться проживати разом з матірю. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливе, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В силу ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

16.07.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю. У судове засідання сторони не зявилися, при цьому позивач надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності; відповідач про причини своєї неявки не повідомив. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 21.11.1992 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Як випливає з позовної заяви, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Сторони проживають окремо; вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

16.07.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 05 жовтня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі з відповідачем у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Сумісне проживання з відповідачем фактично припинено 19.06.2018 року. З вказаного часу відповідач коштів на утримання дитини не сплачував. Відповідач ухиляється добровільно сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, чим не виконує обов'язок, щодо утримання батькаминеповнолітніх дітей. У зв'язку з цим вважає, що вона має право на отримання щомісячно від відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання дитини, на підставі зазначеного просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 05.10.2012 року, про що 05.10.2012 року зроблено відповідний актовий запис № 689, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). [INFO] року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.07.2013 року (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704 гр. 80 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

16.07.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 72885 грн 78 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 18.07.2019 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.08.2019 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі станом на 01.07.2019 в розмірі 72885 грн 78 коп. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді майстра. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.07.2019 становить 72885 грн 78 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 31.07.2019 № 414/349. Таким чином, пред`явлений позов ґрунтується на вимогах закону і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

16.07.2019 акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 7500 грн, що виникла за період з 1.06.2016 по 31.05.2019 включно, та відшкодування понесених судових витрат в сумі 1921 грн. У судовому засіданні представник позивача пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідачі не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначив про невизнання позову з тих підстав, що позивачем не враховано наявність пільги з оплати комунальних послуг, яку він має як учасник бойових дій. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS] (далі - Квартира), при цьому є споживачами послуг теплопостачання, які надає позивач (а.с. 28). Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» відповідачі зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті послуги з теплопостачання. Втім, у період з 1.06.2016 по 31.05.2019 включно відповідачі за спожиті послуги комунальні розраховувалися неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість з оплати за послуги теплопостачання та постачання гарячої води, а всього на загальну суму 7500 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунками позивача (а.с. 6, 7), при цьому позивачем повністю враховано наявну у відповідача пільгу, що є підставою для її стягнення з відповідачів у солідарному порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

16.07.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В позовній заяві посилалась на те, що вона з 17.12.2010 по 10.03.2016 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Мають сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 10.03.2016 шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] стягнуті аліменти у розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 21.05.2016 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Дитина перебуває на її утриманні. З метою забезпечення належних умов життя дитини, необхідних для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, просила суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 16.07.2019 до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 17.07.2019 відкрите провадження у справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

16.07.2019 р. [PERSON] (далі позивач) звернулась до Енергодарського міського суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Підприємства комунальної власності» Енергодарської міської ради (далі відповідач, КП «ПКВ» ЕМР) (а.с.2), після уточнення якої (а.с.13), просить суд: стягнути з КП «ПКВ»\~ЕМР на її користь нараховану але несплачену заробітну плату в сумі 7371 грн. 10 коп., середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільнені за період з 30.04.2019 р. по 04.09.2019 р. в розмірі 39403 грн. 17 коп., допустивши негайне виконання в межах місячної заробітної плати, а також стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.07.2019 р. справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с.9) та 04.09.2019 р. здійснено перехід розгляду справи зі спрощеного провадження на загальне та призначено підготовче судове засідання (а.с.16). В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились. Позивачем [PERSON] надано письмову заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги просить задовольнити. Представником відповідача КП «ПКВ» ЕМР надано до суду письмову заяву, якою уточнені позовні вимоги визнає, не заперечує проти вирішення справи у підготовчому судовому засіданні. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частин 3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як зазначено вище, відповідач КП «ПКВ» ЕМР визнав вимоги уточненого позову [PERSON] . Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, визнаються відповідачем, визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, у зв`язку з чим визнання позову відповідачем може бути прийнято судом, а отже позов\~ підлягає\~ задоволенню.

Outcome: approved