Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

15.08.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO], з дня предявлення позову і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 24.12.2026 р. в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, а з 25.12.2026 р. в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до 20.01.2030 р., а з 21.01.2030 р. у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 06.03.2033 р.; про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), з дня предявлення позову і до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку 06.03.2018 р. (а.с. 1-2). 23.11.2016 р. до суду надійшли заперечення відповідача (а.с 32-35), в яких він визнав позовні вимоги частково, просить встановити розмір аліментів по 500 грн. на кожну дитину. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу у її відсутності (а.с. 44). Відповідач про слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 43), про причини неявки не повідомив. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності сторін. Зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони перебувають у шлюбі з 26.04.2008 р. (а.с. 6), мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8, 9), які мешкають з позивачкою. Сім'я сторін розпалась. Сторони не досягли домовленості з питання утримання дітей та позивача. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров?я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дітей та їх матері у розмірі, визначеному у позові. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач не надав запропоновані докази його матеріального стану (довідку про доходи, про наявність нерухомого майна). Відповідно до ст. 180 СК України закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 ч.ч. 2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved