Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

15 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», в якому, уточнивши свої позовні вимоги згідно заяви від 19.09.2020, просив: - визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та ПАТ «Укрінбанк» з 16 квітня 2018 року; - зобов`язати .уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк» Караченцева Артема Юрійовича внести запис до трудової книжки [PERSON] про звільнення його з 16 квітня 2018 року з посади господарського відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «Укрінбанк» за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та повернути йому трудову книжку; - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 21 квітня 2017 року по 16 квітня 2018 року (включно) в сумі 231135 грн. 10 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 квітня 2018 року по 05 вересня 2018 року (включно) в сумі 65179 грн. 20 коп.; - зобов`язати відповідача нарахувати на суму заробітної плати позивача за період з 13 липня 2016 року по 05 вересня 2018 року єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; - стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Також, судом за клопотанням позивача залучено до участі у справ в якості співвідповідача Публічне акціонерне товариство «Укрінбанк». Обґрунтовано позов тим, що з 09 лютого 1994 року [PERSON] працював на посаді директора Чернігівської філії Акціонерного товариства «Укрінбанк», а з липня 2012 року - на посаді директора Чернігівського відділення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк». У зв`язку із змінами в організації виробництва ПАТ «Укрінбанк» його було звільнено з займаної посади з 15 квітня 2016 року у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, відмовою працівника від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці за п. 6 ст. 36 КЗпП України. З 18 квітня 2016 року його було прийнято на посаду директора Чернігівського центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» за строковим трудовим договором. Факт його перебування в трудових відносинах з ПАТ «Укрінбанк» встановлений рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 26 липня 2017 року. Судовим рішенням було встановлено, що з 18 квітня 2016 року його було прийнято на посаду директора Чернігівського центрального відділення ПАТ «Укрінбанк», а з 01 липня 2016 року переведено на посаду завідувача господарством відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «Укрінбанк» з місцем роботи в м. Чернігові. Строк трудового договору в наказах не обумовлений. Впродовж тривалого часу виплата роботодавцем заробітної плати в добровільному порядку не здійснюється, а трудові відносини не припиняються, тому 17 серпня 2017 року він звернувся до роботодавця із заявою про звільнення його з посади за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 01 вересня 2017 року, проте його вимогу було проігноровано. У зв`язку з цим 14 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання трудового договору та стягнення заборгованості по зарплаті. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2018 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 11 квітня 2018 року в частині розміру заборгованості по зарплаті, зобов`язано ПАТ «Українська інноваційна компанія» звільнити [PERSON] з посади завідувача господарським відділом експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «Укрінбанк». Проте, постановою Верховного Суду у складі Першої палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року були скасовані рішення судів першої та апеляційної інстанції у вказаній справі, у зв`язку з тим, що вимоги були заявлені до неналежного відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Представник ПАТ «Укрінбанк» в процедурі ліквідації адвокат Гамоля О.Ф., на підставі довіреності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» Караченцева А.Ю., подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не є належним відповідачем у справі, оскільки не є тією юридичною особою, з якою позивач укладав трудовий договір. Також, представник зазначив, що відсутні правові підстави для стягнення будь-яких коштів з банку, який перебуває в процедурі ліквідації. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином, подав відзив на позовну заяву. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, а також матеріали цивільної справи № 750/8861/17, суд встановив наступне. З 09 лютого 1994 року [PERSON] працював на посаді директора Чернігівської філії Акціонерного товариства «Укрінбанк», а з липня 2012 року на посаді директора Чернігівського відділення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк», що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 32). 24 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 934 Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних, а Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 239 від 24 грудня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». 22 березня 2016 року Правлінням НБУ на підставі пропозиції ФГВФО щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Укрінбанк» винесено постанову № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк». На підставі вказаної постанови НБУ виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку (а.с. 29). Призначена рішенням ФГВФО за № 385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку уповноважена особа ФГВФО Біла І.В. з метою забезпечення процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» відкрила накопичувальний рахунок № [NUMBER] в національній валюті в Операційному управління НБУ, який використовується в тому числі й для виплати заробітної плати працівникам банківської установи, що ліквідується. 13 січня 2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Укрінбанк» Білою І.В., у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності і штату працівників ПАТ «Укрінбанк», згідно з наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Укрінбанк» від 11 січня 2016 року №54-к «Про скорочення численності та штату працівників», було попереджено директора Чернігівського центрального відділення [PERSON] про скорочення посади директора Чернігівського центрального відділення та про його звільнення із займаної посади 14 березня 2016 року за п.1 ст. 40 КЗпП України. 11 квітня 2016 року наказом № 69-к Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Білої І.В. звільнено [PERSON] з посади директора Чернігівського центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» з 15 квітня 2016 року у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, відмовою працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с. 33). Згідно з пунктом 1 наказу № 105-к від 12.04.2016 «Про зміни штатного розпису та прийняття на роботу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Білої І.В. з 18 квітня 2016 року внесено зміни до штатного розпису регіональної мережі ПАТ «Укрінбанк» - введено посаду директора Чернігівського центрального відділення, та згідно з пунктом 2 цього ж наказу [PERSON] прийнято на посаду директора Чернігівського центрального відділення з 18 квітня 2016 року за строковим трудовим договором з оплатою праці відповідно до штатного розпису (а.с. 34, 35). 20 червня 2016 року [PERSON] подав заяву до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Білої І.В. про переведення на посаду завідувача господарством відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур з робочим місцем роботи в м. Чернігові з 01 липня 2016 року за строковим трудовим договором (а.с. 45). Відповідно до пункту 1 наказу № 223-к від 21.06.2016 «Про переведення та зміни штатного розпису Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Білої І.В. з 01 липня 2016 року внесено зміни до штатного розпису ПАТ «Укрінбанк» та з 01.07.2016 [PERSON] - директора Чернігівського центрального відділення переведено на посаду завідувача господарством відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур, з робочим місцем в м. Чернігів, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису, за строковим трудовим договором (а.с. 41). З 13 липня 2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Білою І.В. позивачу припинено виплату заробітної плати. Вказаний факт підтверджується довідкою відділення №27/24 АБ «Укргазбанк» від 13.12.2017 про відсутність надходжень коштів на зарплатний картковий рахунок [PERSON] за період з 14 липня 2016 року по 13 грудня 2017 року включно та копією виписки по зарплатному рахунку [PERSON] в АТ «Укргазбанк» за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (а.с. 94-98). Як пояснив у судовому засіданні позивач, незважаючи на відсутність оплати праці, він продовжував виконувати основну роботу за трудовим договором, оскільки жодних дій, спрямованих на звільнення його із займаної посади відповідачем не вчинялось. 09 листопада 2016 року [PERSON] направив письмову заяву до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Оберемка Р.А., Голови правління ПАТ «Укрінком» з вимогою звільнити його з займаної посади 12 грудня 2016 року за власним бажанням, згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 46, 47, 48, 49). 16 листопада 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Оберемка Р.А., ПАТ «Українська інноваційна компанія» про стягнення з відповідачів заборгованості по заробітній платі. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 26 липня 2017 року в цивільній справі № 750/11156/16-ц, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з 13 липня 2016 року по 20 квітня 2017 року (включно) в сумі 133735 (сто тридцять три тисячі сімсот тридцять п`ять) грн. 15 коп. (без врахування податків та обов`язкових платежів). 11 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду залишив без задоволення касаційну скаргу ПАТ «Українська інноваційна компанія», а рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 26 липня 2017 року без змін. Як зазначив позивач, наразі вказане рішення виконане в повному обсязі. Разом з тим, питання щодо його звільнення, внесення відповідного запису та повернення трудової книжки не було вирішено уповноваженими на те особами. У відповідь на заяву [PERSON] 22 грудня 2016 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що заява про його звільнення та отримання трудової книжки передана на розгляд за належністю уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Оберемку Р.А. (а.с. 50). Як пояснив у судовому засіданні позивач, він продовжував працювати також у зв`язку із тим, що посада, на яку його було призначено передбачала повну матеріальну відповідальність, про що між Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» та [PERSON] було укладено відповідний договір (39). 17 серпня 2017 року позивач звернувся до ПАТ «Українська інноваційна компанія» із заявою про звільнення його із займаної посади з 01 вересня 2017 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та проведення остаточного розрахунку при звільненні. Проте, звільнення позивача не відбулося, заробітна плата не була виплачена в зазначений позивачем у заяві день звільнення. У зв`язку із невиконанням вимог [PERSON] про звільнення з роботи, 14 вересня 2017 року він звернувся до суду з позовом про розірвання трудового договору та стягнення з ПАТ «Українська інноваційна компанія» заборгованості по заробітній платі. Рішенням Деснянського районного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 750/8861/17 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, зобов`язано відповідача звільнити [PERSON] із займаної посади та стягнуто на його користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 квітня 2018 року вказане рішення змінено, зменшено розмір заборгованості по заробітній платі, середньому заробітку, вихідній допомозі, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. На виконання вказаного рішення, наказом директора ПАТ «Українська інноваційна компанія» № 17/02-К від 16 квітня 2018 року [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 01 вересня 2017 року (а.с. 102). Відповідно до акту від 16 квітня 2018 року запис про звільнення [PERSON] з посади завідувача господарством відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур Публічне акціонерне товариство «Укрінбанк» з місцем роботи м. Чернігів з 01 вересня 2017 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України зроблено у трудовій книжці, оформленій [PERSON] 16 квітня 2018 року (а.с. 103). Як зазначає позивач, нову трудову книжку він отримав лише 05 вересня 2018 року (а.с. 106), тобто фактично через рік після звернення із заявою про звільнення. Натомість оригінальна (первісна) трудова книжка залишилась в розпорядженні Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку із чим у позивача не було можливості реалізувати своє право на працю до 05 вересня 2018 року. Крім того, ПАТ «Українська інноваційна компанія» відмовилась виконувати рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на оскарження рішення суду в касаційному порядку. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року були скасовані вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 750/8861/17. Скасовуючи рішення судів Верховний Суд виходив з того, що ПАТ «Укрінбанк» не було припинено чи реорганізовано у встановленому законом порядку в ПАТ «Укрінком» (зміни назви на ПАТ «Укрінком», а в подальшому на ПАТ «Українська інноваційна компанія», зміни місцезнаходження товариства та виключення певних видів діяльності товариства на підставі рішень позачергових загальних зборів акціонерів), висновок судів попередніх інстанцій про те, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк», є помилковими і таким, що не відповідає положенням чинного законодавства й правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 10 грудня 2019 року по справі № 925/698/16. З приводу відновлення порушеного права [PERSON] . Верховний Суд зазначив, що позивачем не заявлялись вимоги до ПАТ «Український інноваційний банк» або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому саме заявлення вимог до неналежного відповідача стало підставою для відмови в позові [PERSON] . Отже, враховуючи скасування рішення суду, на підставі якого [PERSON] було звільнено з роботи неналежною особою, підстави вважати таке звільнення таким, що було здійснено у відповідності до закону на підставі поданої ним заяви, наразі відсутні. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно із статтею 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 ст. 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. За змістом статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач подавав 17.08.2017 заяву голові правління ПАТ «Українська інноваційна компанія» про звільнення його з займаної посади завідувача господарством відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «Укрінбанк» з 01 вересня 2017 року, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Вказану заяву позивач подав голові правління ПАТ «Українська інноваційна компанія», зважаючи на те, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 26.07.2017 у справі № 750/8861/17 були задоволені його вимоги про стягнення заробітної плати саме з цього відповідача, як правонаступника ПАТ «Укрінбанк». Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Враховуючи те, що вказаний вище наказ директора ПАТ «Українська інноваційна компанія» № 17/02-К від 16 квітня 2018 року про звільнення позивача з 01 вересня 2017 року було винесено неналежною особою (як це встановлено постановою Верховного суду від 18.03.2020 у справі № 750/8861/17), суд погоджується з доводами позивача та вважає, що порушені права [PERSON] підлягають судовому захисту шляхом визнання в судовому порядку припиненими трудових відносин між [PERSON] та ПАТ «Український інноваційний банк», проте не з 16 квітня 2018 року, як просить позивач, а з 01 вересня 2017 року, відповідно до поданої ним заяви про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та повернення йому трудової книжки. Крім того, частиною першою статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів» передбачено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-якого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов`язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю (пункт 9 частини 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів»). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів» з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку. Згідно з пунктами 5, 8 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Таким чином, Фонд безпосередньо може реалізувати законодавчо визначені повноваження органу управління конкретного банку тільки у випадку, якщо такі повноваження не були ним делеговані уповноваженій особі або раніше делеговані повноваження уповноваженої особи були відкликані Фондом. Зважаючи на наведене, а також з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18 березня 2020 року у справі №750/8861/17, особою, в межах повноважень якої знаходиться відновлення порушеного права позивача є саме Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк». Також, відповідно до статті 21 КЗПП України, власник підприємства, установи, організації, з яким укладений трудовий договір, зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату; строки виплати заробітної плати визначені статтею 115 КЗпП. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред`явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок. Відповідно до вимог ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки відповідачем не надано доказів щодо спростування здійсненого позивачем розрахунку, а тому при визначенні розміру заборгованості по заробітній платі та середньому заробітку суд виходить з наявних у справі доказів. При визначенні періоду нарахування заборгованості, позивач вбачає за доцільне обмежитись періодом з 21 квітня 2017 року, тобто дати після рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 26.07.2017 у справі № 750/11156/16-ц, по 05 вересня 2018 року - дати фактичного отримання трудової книжки із записом про звільнення, вчиненим головою Правління ПАТ «Українська інноваційна компанія» на підставі рішення суду, яке було скасовано у подальшому. Проте, суд вбачає за можливе задовольнити вимоги позивач про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі за період з 21 квітня 2017 року по 01 вересня 2017 року, тобто дати, з якої позивач просив звільнити його з роботи згідно поданої ним заяви від 17.08.2017. Розрахунок заборгованості по заробітній платі позивачем здійснено з урахуванням посадового окладу в розмірі 12900,00 грн., проте, як вбачається з матеріалів справи, з 01 липня 2016 року посадовий оклад завідувача господарством відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур становив 10000 грн. 00 коп. (а.с. 42). За таких обставин, суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості по заробітній платі, середньому заробітку, вихідній допомозі та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки слід проводити, виходячи з посадового окладу у розмірі 10000 грн. 00 грн. Розмір заборгованість по заробітній платі з 21 квітня 2017 року по 01 вересня 2017 року 46841 грн. 59 коп. (З 21 квітня 2017 року по 01 вересня 2017 року 89 робочих днів х на 526,31 грн. Розмір вихідної допомоги становить 30000,00 грн. (10000 грн. Х 3 = 30 000 грн.). Розмір компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за період з 18 квітня 2016 року по 01 вересня 2017 року становить 13937,54 грн. (10 000 грн. Х 12 міс. = 120 000 грн., 120 000 грн./353 кал.дн.= 339,94 грн. за один кал.дн. 339.94 грн. Х 41 дн. невикорист. відпуст.= 13937,54 грн.). Загальний розмір заборгованості по заробітній платі 90779 грн. 13 коп. (46841,59 грн.+30000,00 грн.+13937,54 грн.=90779,13 грн.). Кількість робочих днів за період з 02 вересня 2017 року по 05 вересня 2018 року (дата, по яку позивач заявив вимогу про стягнення середнього заробітку) становить 252 робочих днів, а тому, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача складає 132630 грн. 12 коп. При цьому, з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, з 132630,12 грн. до 20000,00 грн. Вказана позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 225/5266/18 (провадження № 61-7884св19). У зв`язку із викладеним вище, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 90779 грн. 13 коп. заборгованості по заробітній платі та 20000 грн. 00 коп. компенсації середнього заробітку, а всього 110779 грн. 13 коп., з даної суми не відраховані податки і обов`язкові платежі. Одночасно вимоги позивача щодо зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» нарахувати на суму заробітної плати [PERSON] єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в порядку ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та сплатити дану суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку, не підлягають задоволенню, оскільки є передасно заявленими, а тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити, так як суд відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України здійснює захист порушених прав, а не прав, які можуть бути порушені у майбутньому. Під час вирішення справи судом грошові кошти позивачу не сплачені, а тому у суду немає підстав вважати, що при виплаті присуджених сум заробітної плати та середнього заробітку боржник не здійснить відрахувань обов`язкових зборів та платежів. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. У зв`язку з частковим задоволенням позову витрати по сплаті судового збору мають бути розподілені між сторонами пропорційно до задоволених позовних вимог, як це передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial