Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

16.08.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із наведеним вище позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначав наступне. 24.01.2014 року АТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк) та [PERSON] , шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, уклали договір № б/н (далі - Договір), згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 15 000, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік (в подальшому кредитний ліміт та відсотки змінювались) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між нею та Банком договір, що підтверджується його підписом у цій анкеті-заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, водночас остання порушила умови Договору і має прострочену заборгованість станом на 08.07.2019 року на загальну суму 349\~242, 31 грн., яка склалася із заборгованості за кредитом 14\~412, 96 грн., процентів за користування кредитом 332\~537, 35 грн., пені та комісії 2\~292, 00 грн. Крім того, позивач зазначає, що рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 14.07.2016 року було задоволено позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та з останньої стягнуто заборгованість за вказаним договором на загальну суму 27\~691, 51 грн., яка склалася і заборгованості за кредитом - 14\~412, 96 грн., за процентами за користування кредитом - 11\~360, 02 грн., комісії та пені 123, 70 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., штрафу (процентної складової) 1 294,83 грн., а тому різниця заборгованості за вказаним договором становить 323\~345, 63 грн., яка склалася з процентів за користування кредитом - 321\~177, 33 грн., пені та комісії 2\~168, 30 грн. Разом з тим, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором в сумі 121\~681, 69 грн., яка склалася з процентів за користування кредитом за період з 02.12.2018 р. по 08.07.2019 р., а також суму понесених судових витрат\~у розмірі\~1\~921, 00 грн. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 12.11.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09 год. 00 хв. 05.12.2019 року (а.с. 67). В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, в останній раз на 14 год. 00 хв. 17.02.2020 року. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у зазначене судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, повідомивши, зокрема про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі за наявності для цього правових підстав (а.с. 104, 105, 107). Відповідач [PERSON] \~в дане судове засідання також не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Окрім цього, подала до канцелярії суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, додатково зазначивши, що позовні вимоги не визнає, оскільки заборгованість за вказаним кредитом договором вже була стягнута на підставі рішення Розівського районного суду Запорізької області від 14.07.2016 року, а тому у задоволенні позову просила відмовити (а.с. 99, 106). Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати судове засідання у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до\~положень статті\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом.\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду даної цивільної справи судом встановлено наступне. 24.01.2014 року АТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, уклали договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 15 000, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27, 6 % на рік (в подальшому кредитний ліміт та відсотки змінювались) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки останній день червня 2017 року (а.с. 10, 50, 51). На підтвердження наявності заборгованості у відповідача [PERSON] перед Банком за вказаним кредитним договором, останнім було надано відповідний розрахунок станом на 08.07.2019 року, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] має заборгованість за даним договором за відсотками в розмірі 321\~177, 33 грн. та пенею і комісією в розмірі 2\~168, 30 грн. Водночас позивач просить стягнути з відповідача лише заборгованість за відсотками за цим договором за період з 02.12.2018 року по 08.07.2019 року, яка виходячи з даного розрахунку склала 121 681, 69 грн. (а.с. 8-9). Разом з тим, судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» (на даний час АТ КБ «ПриватБанк») 30.05.2016 року вже звертався до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 24.01.2014 року на загальну суму 27\~691, 51 грн., яка склалася із тіла кредиту 14\~412, 96 грн., процентів за користування кредитом 11\~360, 02 грн., пені та комісії 123, 70 грн., штрафу (фіксованої частини) 500 грн. та штрафу (процентної складової) 1 294, 83 грн., а також суму понесених судових витрат в розмірі 1 378 грн. Рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 14.07.2016 року, ухваленого у цивільній справі № 327/141/16-ц (провадження № 2/327/65/2016), позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі і з [PERSON] , за кредитним договором від 24.01.2014 року стягнуто заборгованість на загальну суму 27\~691, 51 грн., а також суму понесених судових витрат в розмірі 1 378 грн. (а.с. 6-7). Вказане рішення суду набрало законної сили 02.08.2016 року, але не було виконано (а.с. 111). Таким чином, на час звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду із даним позовом, - 16.08.2019 року (а.с. 45), вже існувало судове рішення, яким з [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитним договором від 24.01.2014 року в повному обсязі. Згідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Нормами статті 625 ЦК України визначено, що боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, захист прав позивача (кредитора) в даному випадку забезпечено нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України, водночас позивач з таким позовом до суду не звертався. При цьому, суд зауважує, що в рамках даного кредитного договору відповідачу [PERSON] було видано декілька кредитних карток, остання 24.01.2014 року за № 5168742304176229, з терміном дії останній день червня 2017 року, а тому виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 провадження № 14-10цс18, нарахування позивачем відсотків після закінчення строку дії кредитної картки є неправомірним. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.01.2014 року б/н в сумі 121\~681, 69 грн., слід відмовити.

Outcome: dismissed