Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

15 березня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов мотивовано тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 23 жовтня 2004 року, який розірваний на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.05.2017. Від шлюбу мають двох доньок. Під час шлюбу з відповідачем за спільні сумісні кошти придбали житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Проте досягти згоди щодо поділу будинку чи сплати грошової компенсації з відповідачем не може, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду і просить: визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та її житловий будинок загальною площею 70,0 кв.м., жилою площею 47,7 кв.м.; погрібу цегляного; сараю цегляного; сараю дощаного; сараю-прибудови дощаної; вбиральні дощаної за адресою [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 70,0 кв.м., жилою площею 47,7 кв.м.; погрібу цегляного; сараю цегляного; сараю дощаного; сараю-прибудови дощаної; вбиральні дощаної за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення учасників процессу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 23 жовтня 2004 року, який розірвано 19 травня 2017 рокуна підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області (а.с. 15). У сторін під час шлюбу народилися: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження(а.с. 16-17). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Липоводолинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 07.07.2017, позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] 07 липня 2017 року, змінивши прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] »(а.с. 18). Згідно довідки про склад сім`ї місця реєстрації Управління адміністративних послуг Роменської міської ради № 01-35/9867 від 10.10.2018 за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до довідки КП «Роменське МБТІ» № 1036 від 16.11.2018 та технічного паспорту житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований в реєстровій книзі номер 26, номер запису 4582, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 35102457 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурня Л.І. 16.11.2011, реєстр № 2415, нерухоме майно складається з наступних будівель та споруд: житловий будинок щитовий, обкладений цеглою, літ. «А» загальною площею 78,5 кв.м (в т.ч. самочинно побудована веранда а2 площею 8,5 кв.м), жилою площею 47,7 кв.м; погріб цегляний літ. «п/г» під літ. «а» - дозволу не потрібно згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації; сарай цегляний літ. «Б»; сарай дощаний літ. «В»; сарай-прибудова дощаний літ. «б»; вбиральня дощана літ. «У», загальна вартість нерухомого майна становить 129205 грн.(а.с. 20, 22-24). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 4 ст. 65 СК України визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як зазначається у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року в п. 22, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Отже, у сімейному законодавстві України діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості в розумінні ст. 77-78 ЦПК України, і це є її процесуальним обов`язком в розумінні ст. ст. 12, 76 ЦПК України. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадах. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається зі статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що відповідач позов визнав, що не суперечить суспільним інтересам і не порушує прав інших осіб, за таких підстав суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі положень ст.41 Конституції України, 60, 65, 69-72 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 358, 364, 367,391 ЦК України ст.ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

Outcome: approved