overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

15.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 14.02.2012 року. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що співжиття з відповідачкою не склалось, оскільки кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони не підтримують подружні стосунки з 2013 року та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що його шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу з [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №166625, сторони уклали шлюб 14.02.2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №9. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ЖД №256278 та серії І-ЖД №323427 відповідно. Ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

15.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати. 27.07.2015 року, позивач надав суду заяву, в якій просив його позовну заяву залишити без розгляду. Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, рівності прав учасників судового процесу, суд вважає за необхідне заяву позивача задовольнити. Згідно зі статтею 88 ЦПК України, п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена позивачем сума судового збору поверненню не підлягає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

15.06.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати. 27.07.2015 року, позивач надала суду заяву, в якій просила її позовну заяву залишити без розгляду. Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, рівності прав учасників судового процесу, суд вважає за необхідне заяву позивача задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

15.06.2015 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, посилаючись на те, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та користується послугами з централізованого опалення. Між сторонами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Однак, відповідач не оплачує вартість спожитих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.01.2002 року по 01.10.2013 року у сумі 5617,86 грн. Просять суд стягнути з відповідача на користь МКП «Херсонтеплоенерго» заборгованість в сумі 5617,86 грн. та судовий збір 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 5617,86 грн. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у зв'язку з чим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по наявним у справі доказам Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є абонентом МКП «Херсонтеплоенерго» та користується послугами з централізованого опалення. Між МКП «Херсонстеплоенерго» та [PERSON] встановлені фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення, за який споживач відповідно до п.18 «Про затвердження Правил надання послуг централізованого опалення і гарячої води і водовідведення…» № 630, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року зобов'язаний вносити плату за надані протягом розрахункового місяця послуги не пізніше 20 числа наступного місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На теперішній час згідно до розрахунку заборгованості борг [PERSON] перед МКП «Херсонтеплоенерго» становить 5617,86 грн. за період з 01.01.2002 року по 01.10.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

15.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 16036 грн. 53 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, завчасно та належним чином про причини неявки не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (Правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»)та відповідачем було укладено кредитний договір № 009-24501-121211, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 30000 грн. 00 коп. з лімітом Кредитної лінії на рахунку на день укладення Договору 6900грн. 00 коп. зі сплатою 0,0001% річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, відкривши відповідачці картковий рахунок [NUMBER]в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 6900грн. 00 коп. (а.с.3-4) Відповідач умов кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15.04.2015 року становить 16036 грн. 53 коп., яка складається з тіла кредиту - 5221 грн. 34 коп., простроченого тіла кредиту - 5475 грн. 52 коп., заборгованість за відсотками - 5339 грн. 67 коп. що підтверджується розрахунком на а. с. 2. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

15.06.2015 року позивач звернувся з позовом про визнання за ним права власності на присадибну земельну ділянку площею 0,0569 га, яка розташована в [ADDRESS] та яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 30.09.1994 року, реєстраційний номер 3533. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.07.1997 року на підставі договору купівлі-продажу він купив у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 596 м.кв., але присадибна земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 30.09.1994 року, реєстраційний номер 3533. В зв'язку з тим, що є необхідність розпорядитись житловим будинком, але він цього зробити не може, так як присадибна земельна ділянка йому не належить, то він змушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, але його представник надала заяву з проханням слухати справу у відсутність її та позивача, підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, заперечень по суті позову не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії договору купівлі-продажу від 01.07.1997 року видно, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 596 м.кв. Із копії довідки Управління Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області від 02.04.2015 року видно, що присадибна земельна ділянка, за вказаною адресою, належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 30.09.1994 року, реєстраційний номер 3533. Згідно нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 02.06.2015 року її загальна вартість складає 118135,78 грн. Ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України передбачають, що до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності і на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення на ту частину, яка зайнята житловим будинком та яка є необхідною для його обслуговування. Враховуючи викладене та те, що відповідач не надав заперечень проти позовних вимог, то на підставі викладеного суд знаходить що згідно ст. 60 ч.1 ЦК України позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

15.06.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що з 09 червня 2012 року перебуває у шлюбу з відповідачем. Від сумісного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. На даний шлюбні відносини припинено, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнила позовні вимоги та просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частині від доходу відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в розмірі 1/4 частині від його доходу. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3), який мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області № 6413 від 10.06.2015 року (а.с.7). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 15.06.2015 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

15.06.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і суду пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2002р. по 26.02.2015р. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є працездатним. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій причині, хоча про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач у судовому засіданні не заперечує проти заочного розгляду справи. Вислухавши думку позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на утримання сина є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

15.06.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 03.12.2011 року, від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, дитина мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. З квітня 2014 року їх родина розпалася, вони стали проживати окремо. Вважає, що їх родина розпалася остаточно. Примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, бажаючи зберегти сімю, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 грудня 2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькійї області, актовий запис № 1167, про що свідчить свідоцтво про одруження серії І-НО № 264059 (а.с.7). Судом також встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-НО № 594743 (а.с.9). В процесі розгляду справи судом надавався сторонам строк для примирення, однак сторони примирення не досягли. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

15.06.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони проживають окремо, вжиті подружжям заходи для збереження сім'ї позитивних результатів не дали. За таких обставин позивачка вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, а тому просить суд розірвати шлюб. До початку судового розгляду позивачка та відповідач подали заяви про розгляд справи без їх присутності. За змістом поданих заяв, позивачка позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2010 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №681 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони не проживають разом, спільним побутом не пов'язані. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

15.06.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, прізвище просила залишити «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явивсь, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності, зазначив, що позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2005 року. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сім'я існує формально, позивачка з відповідачем спільне господарство не ведуть, єдиного сімейного бюджету не мають. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

15.06.2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 1068,37 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 07.09.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-07089-070908, згідно вимог якого відповідач отримав кредит в сумі 1 411,14 гривень зі сплатою 12 % річних, на строк до 06.09.2009 року. [PERSON] (змінено прізвищє на «[PERSON]») порушила вимоги кредитного договору, а саме, не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача до суду не з'явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Просить справу розглянути за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] (змінено прізвищє на «[PERSON]») до судового засідання не з'явилась, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Outcome: approved