Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

16.10.2014 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що зареєстрований та постійно проживає за вказаною адресою. Вказана квартира не приватизована була надана на підставі ордеру Виконавчого комітету Жовтневої районної Ради депутатів м. Києва від 02.04.1981 року №75757 серія Б [PERSON], який помер [INFO]. На даний час в спірній квартирі зареєстровані він та відповідач. Відповідач був зареєстрований у спірній квартирі як член сім`ї наймача. Відповідач про своє місце проживання не сповіщає, в спірній квартирі не проживає, не цікавиться нею та не несе ніяких житлово-комунальних витрат на її утримання. Відповідач залишив спірну квартиру добровільно, ніяких перешкод у проживанні йому не чинили. З огляду на те, що відповідач у спірній квартирі відсутній більш ніж шість місяців без поважних причин, позивач просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Треті особи Солом`янська РДА в м. Києві, КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської РДА в м. Києві, Солом'янський РВ ГУ ДМС України в м. Києві у судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши думку позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, провівши розгляд справи у відсутності відповідача та представників третіх осіб. Вислухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була надана на підставі ордеру Виконавчого комітету Жовтневої районної Ради депутатів м. Києва від 02.04.1981 року №75757 серія Б [PERSON] на сім`ю з чотирьох осіб. Згідно довідки форми №3 виданої Центром обслуговування споживачів №2 від 08.10.2014 №2553 на даний час в спірній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] У судовому засіданні позивач наполягав та тому, що відповідач [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі як член сім`ї наймача. Відповідач про своє місце проживання не сповіщає, в спірній квартирі не проживає, не цікавиться нею та не несе ніяких житлово-комунальних витрат на її утримання. Відповідач залишив спірну квартиру добровільно, ніяких перешкод у проживанні йому не чинили. На підтвердження зазначених обставин позивачем надано, зокрема, акт про непроживання особи від 09.10.2014, засвідчений директором КП «Грушківське» Горох М., відповідно до якого [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше двох років. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. За змістом п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] з 27.04.2013 відбував покарання в Бучанській виправній колонії №85 за вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 19.08.2013. 04.07.2014 [PERSON] звільнений відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 26.06.2014 на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році». Зазначені обставини підтверджуються показами свідків [PERSON], [PERSON], листом Бучанської виправній колонії №85 від 17.01.2015 №4/160. Згідно п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, зокрема, у випадках взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Таким чином з вище викладеного слідує, що строк відсутності відповідача у спірній квартирі без поважних причин почав перебіг з моменту його фактичного звільнення з Бучанської виправній колонії №85, тобто, з 04.07.2014. За змістом ст. 3 ЦПК України, право має бути порушеним на день звернення до суду, так як особа звертається за захистом вже порушеного права. Встановлено, що даний позов поданий позивачем 16.10.2014, тобто строк протягом якого за наймачем або членами його сім`ї зберігається жиле приміщення при тимчасовій відсутності ще не сплив. Таким чином, дослідивши всі докази по справі в їх сукупності, суд встановив, що відповідач [PERSON] з 19.04.2012 по 04.07.2014 не проживав в спірній квартирі з поважних причин, а даний позов поданий позивачем передчасно. Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed