Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

17.03.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про примусове виселення із самовільно зайнятого житлового приміщення, у якому просить примусово виселити відповідача із самовільно зайнятого житлового приміщення - кв. [ADDRESS] та зобов`язати відповідача звільнити житлове приміщення - кв. [ADDRESS] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що в службі у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті державної адміністрації на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавленках батьківського піклування перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] та її батько [PERSON] померли, про що свідчать актові записи №1599 від 16.07.2019 року та №452 від 09.04.2016 року відповідно. Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.09.2019 року №756 «Про надання статусу малолітній дитині» дитині надано статус, дитини - сироти. Дитина по тимчасовій заяві проживала в сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до вирішення питання постійної форми влаштування. Квартира на праві приватної власності належала матері дитини [PERSON] . [PERSON] виявив бажання бути опікуном над дитиною і службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації його було направлено на проходження навчання (курсу підготовки) кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки-вихователі до Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. 19.02.2020 року до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли рекомендації з Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо не рекомендації внесення громадянина [PERSON] до єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків-вихователів як потенційного кандидата в опікуни. У зв`язку з цим тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] у родині [PERSON] припинено. Оскільки неповнолітня [PERSON] , [INFO] , не має інших родичів, які мали бажання взяти її на виховання, її влаштовано до Центру захисту дітей «Наші діти». Для забезпечення збереження майна малолітньої [PERSON] було попереджено про звільнення квартири за адресою: [ADDRESS] до 26.02.2020 року та він має передати ключі від квартири спеціалістам служби. В квартирі зареєстрована лише одна дитина, яка має право на спадщину за законом після смерті матері. 26.02.2020 року об 11:00 годині спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації спільно з представниками поліції та ЖЕКу №401 здійснено візит за адресою: [ADDRESS] , щодо добровільного звільнення житлового приміщення громадянином [PERSON] для подальшого складання aкту опису майна та опечатування квартири. [PERSON] відмовився добровільно звільнити квартиру. Відмова звільнити квартиру зафіксована в акті обстеження умов проживання, який було підписано і самим [PERSON] . У [PERSON] відсутні будь-які законні підстави на проживання у вищезазначеній квартирі. Згідно статті 16 Конвенції про права дитини жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Відповідно до статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до статті 25 Закону України «Про охорону дитинства» діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Відсутність одного або обох з батьків та батьківського піклування підтверджується відповідними документами, які є підставою для надання дітям матеріального забезпечення і пільг, передбачених законодавством України. У разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Згідно пунктів 55 та 56 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008 №866 служба у справах дітей за місцем знаходження майна дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом десяти днів після надходження повідомлення про наявність у неї майна, складає опис такого майна за формою згідно з додатком 7 (далі - опис майна). Опис майна складається у двох примірниках, підписується особами, які брали участь у його складанні. Один примірник опису та завірені копії документів зберігаються в службі у справах дітей за місцем знаходження майна, другий примірник та оригінали документів - в особовій справі дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, яка зберігається за місцем влаштування дитини. Також, відповідно до пунктів 62 та 63 вищезазначеного Порядку право користування житлом є тільки у дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, за клопотанням служби у справах дітей за місцем її походження або проживання за заявою опікуна, піклувальника районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем знаходження житла вживає заходів для передачі його у власність дитини. У разі коли дитина-сирота та дитина, позбавлена батьківського піклування, є спадкоємцем майна, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження дитини призначає особу, яка буде представляти інтереси дитини на час здійснення права на спадкування. Згідно частини 1 статті 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. У [PERSON] відсутні будь-які документи чи підстави, які б підтверджували факт можливості проживання його за адресою: [ADDRESS] , добровільно звільнити житлове приміщення відмовляється, тому виникла необхідність звернутися до суду з позовом про примусове виселення із самовільно зайнятого житлового приміщення. Ухвалою суду від 07.07.2020 року відкрито провадженні у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи у справі підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити та додатково пояснила суду, що дитини перебуває на первинному обліку та має статус дитини-сироти, оскільки її батьки померли. По тимчасовій заяві дівчинка проживала із відповідачем в квартирі своєї покійної матері до вирішення питання постійного влаштування дитини. Поскільки відповідач виявив бажання стати опікуном дитини, його було направлено на відповідне навчання, однак за результатами навчання відповідача не було рекомендовано в призначення опікуном. У зв`язку із наведеним дитину було поміщено до реабілітаційного центру, ураховуючи, що інших родичів дівчинка немає і до служби у справах дітей будь-які її родичи не звертались. Поряд із цим відповідача було попереджено про необхідність звільнити квартиру до 26.02.2020 року. 26.02.2020 року об 11:00 годині спеціалісти служби у справах дітей, разом з представниками поліції та ЖЕКу прийшли до квартири для фіксування добровільного звільнення відповідачем квартири дитини, але відповідач у добровільному порядку відмовився звільнити житлове приміщення, хоча не має будь-якої правової підстави для проживання у квартирі. На теперішній час на дитину вже оформлено спадщину, а відповідач безпідставно з моменту поміщення дитини до реабілітаційного центру продовжує проживати у квартирі та користуватись комунальними послугами. Натомість для збереження майна малолітньої служба у справах дітей має разом з представниками ЖЕКу зафіксувати показання лічильників та опечатати квартиру. Відповідач в судовому засіданні суду пояснив, що він має бажання зробити в квартирі ремонт, і для цього вже наявні будівельні матеріали, а потім відкрити банківську картку на ім`я дитини, заселити в квартиру орендарів та вони будуть їй платити за проживання на цю картку. Відповідач вказує, що готовий найближчим часом піти з квартири, хоча багато чого зробив у цій квартирі. Кровного споріднення між дівчинкою та відповідачем немає. Відповідач проживав в цивільному шлюбі з матір`ю дитини і після її смерті відповідач залишився проживати в квартирі разом з дитиною. Поряд з цим відповідач подав пакет документів для призначення його опікуном, однак у такому призначенні йому було відмовлено. Під час проживання в квартирі, дівчинка навчалась в інтернаті і відповідач забирав її додому на вихідні та міг забрати і посеред тижня. Відповідач вказує, що розуміє безпідставність свого проживання в квартирі, однак вважає, що оскільки він жив в квартирі та витрачав на неї свої доходи, то має право на це житло. На питання суду відповідач повідомив, що на теперішній час борг за житлово-комунальні послуги складає близько 40000,00 грн., однак такий борг не є найбільшим порівняно з іншими квартирами по будинку. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Як вбачається з матеріалів справи, померлій матері дитини на праві приватної власності належало 2/3 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 09.02.2010 року та копією реєстраційного посвідчення № [NUMBER] від 10.02.2010 року. 02.09.2019 року відповідач звернувся до начальника служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою, що бажає залишити у своїй сім`ї [PERSON] , [INFO] з подальшим влаштуванням на правах підопічної та вказав, що у зв`язку із наведеним приймає дитину на проживання до себе в сім`ю до прийняття рішення органу опіки та піклування. Також відповідач зобов`язався у разі відмови йому в усиновленні, опіці, піклуванні передати дитину для подальшого влаштування органу опіки та піклування. Згідно висновку служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 02.09.2020 року №103008-3292 про можливість тимчасового влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] , за отриманою інформацією в результаті роботи, служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за можливе тимчасове влаштування дитини в сім`ю гр. [PERSON] до вирішення питання постійної форми влаштування. Наказом начальника служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №22 від 02.09.2020 року, наказано тимчасово влаштувати малолітню [PERSON] , [INFO] , як дитину-сироту в сім`ю гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до вирішення питання постійної форми влаштування. Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №756 від 16.09.2019 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини-сироти. 07.11.2019 року відповідач звернувся до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою, в якій прохав направити його на навчання (курси підготовки) кандидатів в опікуни, піклувальники, оскільки він має намір оформити опіку над донькою його померлої цивільної дружини. За змістом довідки №06/278 від 04.02.2020 року, відповідач пройшов курс підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі та не рекомендований для включення до єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів. Згідно рекомендації №06/288 від 04.02.2020 року Про включення до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів громадянина [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS] та виявив бажання взяти дитину під опіку: «Кандидат ознайомлений із законодавством щодо сімейних форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, пройшов навчання під керівництвом фахівців та видана довідка про проходження курсів № 06/278 від 04.02.2020р. Кандидат не надав документів щодо права власності або права користування житловим приміщенням, не надано також інформації від уповноваженого органу за місцем проживання про стан житла, в якому [PERSON] має реєстрацію. Тому зробити висновок про відповідність житла кандидата не виявляється можливим. Наразі [PERSON] проживає на житловій площі [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації поданої службою у справах дітей, в акті обстеження умов проживання зазначено, що квартира потребує ремонту, в квартирі накопичено речі, брудно. Матеріальні умови, стан здоров`я кандидата згідно з представленими ним документами та за результатами обстеження відповідають вимогам чинного законодавства. Співбесіди, навчання показали, що кандидат не спроможний забезпечити належні умови для життя та розвитку дитини у сім`ї. Сімейний стан кандидата: самотній. Місце роботи/зайнятості: ТОВ «Будівельно-комерційна фірма «Злагода», спеціаліст з будівництва. [PERSON] - цілеспрямований, раціональний, розсудливий, наполегливо відстоює свою думку, не проявляє гнучкість, вміє контролювати себе. В ході роботи переважно займав позицію споглядача, час від часу не завжди був включений. Працював в малих групах, виконував домашні завдання, частину - безпосередньо на початку наступного заняття. На заняття приходив вчасно, дотримувався дисципліни. Кандидат виявив бажання взяти на виховання [PERSON] , [INFO] - дочка громадянки, з якою з лютого 2019 до дня смерті проживав [PERSON] (померла [INFO] ). Бажання виховувати дитину кандидат пояснював тим, що хоче забезпечити сімейне оточення для повноцінного виховання та розвитку конкретної дитини. Кандидат не має можливості взяти на виховання дитину. [PERSON] самотній. Зі слів кандидата мав шлюб, який тривав 12 років. З лютого 2019 року проживав разом з матір`ю [PERSON] , яка померла в червні 2019 року . [PERSON] в Києві проживає сам, з його слів, він має тут кілька друзів, які іноді приходять в гості. Під час створення екокарти зазначав, що в колі підтримки є батьки, брат та сестра, проте ніколи про них не згадував у продовж занять. В анкеті для первинного інтерв`ю вказав, що ні брата, ні сестри не має. [PERSON] декларує розуміння потреб дитини та необхідність дотримання демократичного підходу у вихованні дитини. Проте під час відвідування тренерами кандидата за місцем його проживання, було явно чутно, як [PERSON] підвищував голос на дівчинку, його тон був різким. На прохання пояснити, яка ситуація викликала такі емоційні вказівки дитині пояснив, що намагався заспокоїти дівчинку перед приходом незнайомих для неї людей. Але його спосіб спілкування ще більше вводив дитину в стан фрустрації. Під час відвідування тренерами, спочатку пішов в іншу кімнату і залишив [PERSON] з незнайомими для неї людьми, що ще більше вводило дитину в тривогу. Потім по проханню тренерів приєднався до бесіди, був стриманим, проте відчувалось напруження. Відповіді давав короткі, щоб унеможливити додаткові питання. Під час виконання домашнього завдання щодо особистих втрат, смерть матері дівчинки не була вказана як втрата. Це може вказувати на те, що [PERSON] не готовий працювати з горюванням [PERSON] та надати їй психоемоційної підтримки. Під час тренінгу знайомився з досвідом виховання дітей інших учасників групи, а також з теоретичним матеріалом, який стосувався розвитку та особливостей виховання дитини-сироти, дитини позбавленої батьківського піклування. Незважаючи на це, склав про себе враження людини, яка не розуміє складностей, що можуть виникнути у вихованні дитини з травматичним досвідом. Більше того, кандидат свідомо не припускає можливості виникнення складної поведінки у дівчинки. Хоча є кілька вагомих причин її виникнення: 1. дівчинка має комплекс специфічних проблем, які виникли внаслідок проживання в соціально несприятливих умовах. Мама [PERSON] вживала психоактивні речовини, в сім' нехтували емоційними та фізичними потребами дитини. Як наслідок [PERSON] виглядає меншою за своїх однолітків, прагне близьких стосунків навіть з малознайомими людьми; 2. зараз [PERSON] проживає втрату матері та потребує психоемоційної підтримки; 3. [PERSON] - дитина з особливими освітніми потребами, навчається за спеціальною програмою; 4. дитина не мала моделі взаємодії батька та матері, не може наповнити змістом ці соціальні ролі, що в подальшому може призвести до неможливості будувати власні дорослі стосунки; 5. брак досвіду щодо позитивної дисципліни з боку дорослих. Очевидно, що у дитини є низка проблем, для вирішення яких від опікуна вимагатиметься багато індивідуальної уваги, додаткових специфічних знань та умінь, яких [PERSON] наразі немає. Враховуючи, що [PERSON] не має підтримки, виховувати дитину збирається один, йому важко буде забезпечити потреби дитини в різносторонньому спілкуванні та надавати їй багато особистого часу. Крім вказаних особливостей, [PERSON] входить у підлітковий період, де збільшується сенситивність до різних негативних моделей поведінки. Дівчинка потребуватиме від опікуна додаткових емоційних ресурсів. На частині одного з занять була присутня [PERSON], яка постійно намагалася взяти [PERSON] за руку, але ніяких реакцій у відповідь не отримала і відчувалось відсторонення від дитини. Через таку поведінку здалося, що кандидат не є емоційно включеним у взаємодію з дівчинкою. При вихованні скоріше за все буде керуватися власними інтересами та бажаннями ніж потребами дитини. Про це може свідчити пропозиція кандидату розглянути варіант пошуку для дівчинки повної сім`ї, яка має досвід взаємодії та виховання дітей з особливостями. Таку пропозицію кандидат відкинув мотивуючи тим, що він нікому дівчинку не віддасть та вона сама не захоче жити з кимось чужим. В інтересах дитини виховуватися в сім`ї з обома батьками, від яких вона могла б отримати достатню підтримку та постійну емоційну, фізичну включеність (у ситуації переживання втрати близької людини - матері). Також це допоможе сформувати модель сім`ї, якої фактично [PERSON] не мала. Враховуючи психологічний стан дитини, її життєвий досвід, умови, в яких вона росла, вважаємо влаштування [PERSON] до сім`ї в якій є батько та мати, є єдиним способом забезпечення задоволення найкращих інтересів дитини та створення сприятливих умовами для її соціалізації та підготовки до самостійного життя. Висновок. На підставі вищезазначеного не рекомендуємо для включення до єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків та батьків-вихователів як потенційного кандидата в опікуни [PERSON] ». Наказом начальника служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №1 від 19.02.2020 року припинено тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] , як дитини-сироти у сім`ї гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до вирішення питання постійної форми влаштування. Передано дитину на тимчасове проживання до Центру захисту дітей «Наші діти». Своїм листом від 20.02.2020 року служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації повідомила відповідача про те, що він не рекомендований для включення до єдиного банку даних потенційних опікунів, як потенційного кандидата в опікуни, тому тимчасове влаштування у його родині малолітньої [PERSON] припиняється. Також служба у справах дітей та сім`ї попрохала відповідача у зв`язку з наведеним, звільнити квартиру [ADDRESS] до 26.02.2020 року та передати ключі від квартири спеціалістам служби. Листом від 21.02.2020 року служба у справах дітей звернулась до Дніпровського управління поліції з проханням залучити представників поліції для опечатування квартири за адресою: [ADDRESS] , яке відбудеться 26.02.2020 року об 11:00 год. в зв`язку з виселенням [PERSON] . Листом від 21.02.2020 року служба у справах дітей звернулась до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового Дніпровського району» з проханням залучити їх представників для опечатування квартири за адресою: [ADDRESS] , яке відбудеться 26.02.2020 року об 11:00 год. та зняття показників з лічильників гарячого та холодного водопостачання, та електропостачання в зв`язку з виселенням [PERSON] 21.02.2020 року відповідач звернувся до начальника служби у справах дітей та сім`ї із заявою у якій прохав надати дозвіл на відвідування [PERSON] , [INFO] , яка перебуває у центрі. 24.02.2020 року служба у справах дітей та сім`ї звернулась з листом до Центру захисту дітей «Наші діти» за місцем проживання малолітньої [PERSON] та повідомила, що до служби із заявою про надання дозволу на відвідування дитини звернувся [PERSON] . Для прийняття рішення за вказаною заявою просила служба у справах дітей просила надати рекомендації чи висновок психолога, зазначивши психоемоційний стан [PERSON] та її готовність до спілкування з вище зазначеною особою. Своїм листом від 25.02.2020 року №66 Центр захисту дітей «Наші діти» повідомив службу у справах дітей та сім`ї про те, що за декілька днів перебування у закладі дитина поступово проходить адаптаційний період, який виражається в прийнятті правил, режиму групи, спілкуванні та пошуку взаємодії з іншими вихованцями. На даному етапі дівчинка майже закрита до спілкування з незнайомими дорослими. За результатами психодіагностичної роботи з дитиною було виявлено наступне: 1. Правильна орієнтація в просторі, часі: дитина розуміє де вона зараз і чому, що з нею відбувається; 2. Встановлює причинно-наслідкові зв`язки своєї сімейної історії: «Мама померла, [PERSON] залишився, а мене забрали від нього». Повертатися до [PERSON] не хоче аргументуючи, що не купив їй самокат, часто вживає пиво, палить на кухні та любить «пожартувати», пропонуючи [PERSON] долучитися до нього/них випити алкоголю з ним. На пропозиції [PERSON] відповідає: «Перестань шутить!». Вважає, що подруга її виховательки ( [PERSON] ), яка хоче її всиновити, вона не заперечує бути в родині подруги вихователя, оскільки [PERSON] каже, що їй буде добре.; 4. Ідентифікує свою і чужу думку: мені казали, але я думаю, що; 5. На проективній методиці «Кінетичний малюнок сім`ї» дитина зобразила тільки себе і [PERSON] (з людей), наголосивши, що нікого не забула домалювати та і не потрібно більше нікого. За результатами методики можна виокремити наступне: рівність та розуміння у стосунках з вихователем, [PERSON] , потреба у соціальному визнанні її особи, бажання бути «прийнятою» на рівних у колі її спілкування з однолітками або у групі; є потреба у розвитку своїх здібностей та талантів; відмічається середній рівень тривожності за своє майбутнє, хоча говорить про нього з оптимізмом. Станом на зараз можна констатувати категоричне не бажання дівчинки, ані зустрічатися, ані спільно проживати з [PERSON] . Дитина довіряє тільки [PERSON] , яка наразі, є значущою особою в її житті. Своїм листом від 25.02.2020 року служба у справах дітей та сім`ї повідомила відповідача, що дитини не бажає із ним зустрічатись, тому служба у справах дітей не може надати відповідачу дозвіл на відвідування малолітньої [PERSON] . За змістом акту обстеження умов проживання від 26.02.2020 року, спеціалістами служби у справах дітей, з метою обстеження квартири та її опечатування після звільнення, проведено обстеження умов проживання в кв. [ADDRESS] , квартира однокімнатна, умови проживання задовільні, квартира потребує косметичного ремонту. В квартирі зареєстрована дитина [PERSON] , яка на теперішній час в квартирі не проживає. В квартирі проживає [PERSON] , у якого дитина перебувала по тимчасовій заяві до 20.02.2020 року. Спеціалістами служби було знято показники лічильника електроенергії, в присутності представника ЖЕКу №401. Лічильники гарячої та холодної води в квартирі відсутні. [PERSON] було запропоновано звільнити добровільно квартиру, на що він відмовився. Також працівниками служби у справах дітей 26.02.2020 року було здійснено опис майна дитини-сироти та дитини позбавленої батьківського піклування, а саме: описано квартиру та наявні у ній речі. Як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2020 року державним нотаріусом було видано свідоцтво про прав на спадщину за законом [PERSON] , [INFO] , на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . За змістом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.09.2020 року, право приватної власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до положень ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтями 109, 116 ЖК УРСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно п.п. 57, 65 постанови Кабінету міністрів України №866 від 24.09.2008 року « Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем знаходження майна забезпечує збереження майна дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і вживає заходів до встановлення опіки над майном. Рішення про встановлення опіки над майном приймається за місцем знаходження майна за поданням служби у справах дітей. Служба у справах дітей здійснює підготовку і забезпечує контроль за виконанням рішень районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади щодо захисту житлових та майнових прав дітей. Згідно ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. За змістом ст. 23-1 Закону України «Про охорону дитинства», усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги. У разі якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини. Статтею 25 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім`ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України. Держава забезпечує дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, мали впорядковане житло, що зберігалося за ними, вселення їх у ці приміщення і повернення їм майна, що знаходилося в цих приміщеннях на день передачі дітей під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до положень ст. 4 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Щодо економічних, соціальних і культурних прав Держави-учасниці вживають таких заходів у максимальних рамках наявних у них ресурсів і при необхідності в рамках міжнародного співробітництва. Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (ст. 6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України). Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтями 386, 391 ЦК України визначено, що Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При розгляді справи судом встановлено, що відповідач не має жодної правової підстави користування та проживання у квартирі, що належить на праві власності малолітній [PERSON] . Ураховуючи наведене, з метою захисту майнових прав та інтересів дитини, запобіганню знищенню, пошкодженню, знеціненню нерухомого майна у наслідок користування нею особою, яка такого права не має, відповідача слід виселити з житлового приміщення і в цій частині позов є обґрунтованим. Як зазначено у ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У своїй позовній заяві позивач вказує дві вимоги, а саме: примусово виселити відповідача із займаного житлового приміщення, а також зобов`язати відповідача звільнити квартиру. На думку суду, вказані позовні вимоги є фактично взаємовиключними, оскільки мають різний порядок виконання і враховуючи, що за матеріалами справи у добровільному порядку відповідач відмовився звільнити належну малолітній особі квартиру, найбільш ефективним способом захисту прав дитини є саме виселення відповідача. Тож в частині вимог про зобов`язання відповідача звільнити житлове приміщення слід відмовити за для досягнення мети дійсного розв`язання спору та уникнення ситуації незрозумілості судового акту під час виконання рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial